title: RECOMMENDATION FROM THE COMMISSION TO THE COUNCIL to authorise the Commission to open negotiations on behalf of the European Union for the renewal of the protocol to the Fisheries Partnership Agreement with the Kingdom of Morocco

text:
   FI
FI    FI
 ---pagebreak---                   EUROOPAN KOMISSIO
                                                   Bryssel 11.2.2011
                                                   SEK(2011) 170 lopullinen
                       KOMISSION SUOSITUS NEUVOSTOLLE
      komission valtuuttamisesta aloittamaan Euroopan unionin puolesta neuvottelut
   Marokon kuningaskunnan kanssa tehdyn kalastuskumppanuussopimuksen pöytäkirjan
                                        uusimiseksi
FI                                                                                FI
 ---pagebreak---                             KOMISSION SUOSITUS NEUVOSTOLLE,
        komission valtuuttamisesta aloittamaan Euroopan unionin puolesta neuvottelut
    Marokon kuningaskunnan kanssa tehdyn kalastuskumppanuussopimuksen pöytäkirjan
                                            uusimiseksi
   1.       PERUSTELUT
   Euroopan unioni ja Marokon kuningaskunta ovat tehneet kalastuskumppanuussopimuksen ja
   siihen liittyvän pöytäkirjan. Sopimus hyväksyttiin 22 päivänä toukokuuta 20061 ja se tuli
   voimaan 28 päivänä helmikuuta 2007. Pöytäkirjalla myönnetään EU:n aluksille
   kalastusmahdollisuuksia ja vahvistetaan taloudellinen korvaus. Pöytäkirjan voimassaolo
   päättyy 27. helmikuuta 2011.
   Tämänhetkistä sopimusta sovelletaan linjan 27° 40' N eteläpuolella olevilla vesillä. Ottaen
   huomioon kyseisen vyöhykkeen erityistilanne kansainvälisen oikeuden nojalla ja ne
   oikeudelliset edellytykset, joiden mukaisesti EU on tehnyt Marokon kanssa kahdenvälisen
   sopimuksen, joka kattaa tämän vyöhykkeen, komissio on pyytänyt Marokkoa useita kertoja
   vuoden 2010 aikana toimittamaan arvioinnin tämänhetkisen sopimuksen hyödyistä
   paikalliselle väestölle. Marokko vastasi tähän pyyntöön 13 päivänä joulukuuta. Samalla kun
   jatketaan tilanteen arvioimista tämän perusteella, ehdotetaan tämänhetkisen pöytäkirjan
   uusimista yhdeksi vuodeksi, jotta voidaan varmistaa, että neuvotteluille tarkistetusta,
   asianmukaiset takeet tarjoavasta pöytäkirjasta jää riittävästi aikaa ja että kalastustoimia
   voidaan samalla jatkaa. Neuvostoa pyydetään hyväksymään tämän suosituksen liitteenä olevat
   neuvotteluohjeet.
   2.       SUOSITUS
   Edellä esitetyn perusteella komissio suosittaa, että
   – neuvosto valtuuttaa komission aloittamaan ja käymään neuvottelut Marokon
      kuningaskunnan kanssa tehdyn kalastuskumppanuussopimuksen pöytäkirjan uusimisesta,
   – pöytäkirja uusitaan enintään yhdeksi vuodeksi,
   – komissio nimetään unionin neuvottelijaksi tässä asiassa,
   – komissio käy nämä neuvottelut erityiskomiteaa kuullen Euroopan unionin toiminnasta
      tehdyn sopimuksen määräysten mukaisesti;
   – neuvosto hyväksyy tämän suosituksen liitteenä olevat neuvotteluohjeet.
   1
           EYVL L 141, 29.5. 2006, s. 1.
FI                                                                                FI
 ---pagebreak---    LIITE
   Neuvotteluohjeet
   – Neuvottelujen tavoitteena on uudistaa Euroopan unionin ja Marokon kuningaskunnan
     välisen kalastuskumppanuussopimuksen pöytäkirja 23 päivänä joulukuuta 2002 annettuun
     komission tiedonantoon perustuvien 15 päivänä heinäkuuta 2004 annettujen
     kalastuskumppanuussopimuksia koskevien neuvoston päätelmien mukaisesti.
   – Jotta varmistettaisiin kestävän ja vastuullisen kalastuksen edistäminen, komission
     tavoitteet neuvotteluissa ovat seuraavat:
           – tämänhetkinen pöytäkirja uusitaan yhdeksi vuodeksi, jotta EU:n ja Marokon
              välisille kalastussuhteille voidaan laatia uudet oikeudelliset puitteet seuraavin
              edellytyksin:
           – kalastusmahdollisuuksia mukautetaan parhaiden käytettävissä olevien tieteellisten
              lausuntojen perusteella,
           – alakohtaisen politiikan täytäntöönpanosta raportoidaan säännöllisesti yhteisesti
              sovittujen indikaattorien perusteella, mukaan luettuna pöytäkirjan alueellinen
              vaikutus.
           –
FI                                                                                FI


title: Komission suositus, annettu 17 päivänä maaliskuuta 2010 , perfluorattujen alkyloitujen yhdisteiden esiintymistä elintarvikkeissa koskevasta seurannasta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               18.3.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 68/22

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 17 päivänä maaliskuuta 2010,
   perfluorattujen alkyloitujen yhdisteiden esiintymistä elintarvikkeissa koskevasta seurannasta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2010/161/EU)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Perfluorattuja alkyloituja yhdisteitä (PFAS) käytetään yleisesti teollisissa ja kuluttajille tarkoitetuissa sovelluksissa, kuten kankaiden ja mattojen likaa hylkivissä pintakäsittelyaineissa, elintarvikkeen kanssa kosketukseen joutuviksi hyväksyttyjen paperituotteiden rasvaa hylkivissä pintakäsittelyaineissa, sammutusvaahdoissa, kaivos- ja öljynporausteollisuudessa käytettävissä pinta-aktiivisissa aineissa, lattiavahoissa ja hyönteismyrkyissä. Merkittävä alaryhmä ovat (per)fluoratut orgaaniset pinta-aktiiviset aineet, joihin kuuluvat perfluoro-oktaanisulfonaatti (PFOS) ja perfluoro-oktaanihappo (PFOA).

               (2)

               Koska käyttö on näin laajaa, perfluoro-oktaanisulfonaattia ja perfluoro-oktaanihappoa sekä niiden suoloja ja esiasteita on löydetty ympäristöstä, kaloista, linnuista ja nisäkkäistä. Tästä syystä Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA) pyysi alaisuudessaan toimivaa elintarvikeketjun vierasaineita käsittelevää tiedelautakuntaa laatimaan lausunnon elintarvikkeiden merkityksestä ihmisten altistumiselle perfluoro-oktaanisulfonaatille ja sen suoloille sekä siitä, mikä on eri elintarvikkeiden ja elintarvikkeen kanssa kosketukseen joutuvien materiaalien osuus kyseisestä altistumisesta; lisäksi lautakunnalta pyydettiin ohjeita perfluorattujen orgaanisten yhdisteiden riskinarviointeja koskevista jatkotoimista.

               (3)

               Elintarvikeketjun vierasaineita käsittelevä tiedelautakunta antoi perfluoro-oktaanisulfonaattia, perfluoro-oktaanihappoa ja niiden suoloja koskevan tieteellisen lausunnon 21 päivänä helmikuuta 2008. (1)

               (4)

               Kyseisen tieteellisen lausunnon mukaan EFSA pitää epätodennäköisenä, että perfluoro-oktaanisulfonaatilla ja perfluoro-oktaanihapolla olisi haitallisia vaikutuksia väestöön, mutta toteaa olevan epäselvää, miten ne vaikuttavat elävien organismien kehitykseen. EFSA suositteli, että perfluorattujen alkyloitujen yhdisteiden pitoisuuksista elintarvikkeissa ja ihmisissä olisi hyvä saada lisätietoja etenkin altistuksen kehityssuuntauksien seurantaa varten.

               (5)

               Pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevassa Tukholman yleissopimuksessa edellytetään, että sopimuspuolet suorittavat pysyvien orgaanisten yhdisteiden, niiden vaihtoehtojen ja mahdollisten pysyvien orgaanisten yhdisteiden seurantaa, ja perfluoro-oktaanisulfonaatti, sen suolat sekä perfluoro-oktaanisulfonyylifluoridi (PFOSF) on sisällytetty sopimuksen liitteeseen B, jossa lueteltujen aineiden valmistukseen ja käyttöön sovelletaan rajoituksia,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1.

               Jäsenvaltioiden olisi vuosina 2010 ja 2011 seurattava perfluorattujen alkyloitujen yhdisteiden esiintymistä elintarvikkeissa. Jotta altistumista voidaan arvioida tarkasti, seurannan olisi katettava kulutustottumuksia vastaava valikoima useita eri elintarvikkeita ja sisällettävä sekä eläinperäisiä elintarvikkeita, kuten kalaa, lihaa, kananmunia, maitoa ja niistä johdettuja tuotteita, että kasviperäisiä elintarvikkeita.

               2.

               Sen varmistamiseksi, että näytteet ovat tutkittavan erän suhteen edustavia, jäsenvaltioiden olisi noudatettava näytteenottomenetelmiä, joista säädetään näytteenotto- ja määritysmenetelmistä tietyissä elintarvikkeissa olevien dioksiinien ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden pitoisuuksien virallista tarkastusta varten 19 päivänä joulukuuta 2006 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1883/2006 (2).

               3.

               Suositellaan, että jäsenvaltiot suorittavat perfluorattujen alkyloitujen yhdisteiden määrittämisen PFOS- ja PFOA-yhdisteen ja mahdollisuuksien mukaan niiden esiasteiden kuten perfluoro-oktaanisulfonamidin (PFOSA), N-etyyliperfluoro-oktaanisulfonamidietanolin (NEtFOSE) ja 8:2-fluoritelomeerialkoholin havaitsemiseksi. Jäsenvaltioiden olisi mahdollisuuksien mukaan määritettävä myös yhdisteet, jotka ovat samanlaisia kuin PFOS ja PFOA hiiliketjun pituutta (C4 – C15) lukuun ottamatta, sekä pinta-aktiivisina aineina käytettävät polyfluoratut alkyloidut fosfaatit kuten 8:2-diPAPS ja 8:2-monoPAPS, jotta voidaan arvioida, mikä merkitys on niiden esiintymisellä elintarvikkeissa.

               4.

               Jäsenvaltioiden olisi suoritettava perfluorattujen alkyloitujen yhdisteiden määrittäminen rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 882/2004 (3) liitteen III mukaisesti käyttämällä sellaista määritysmenetelmää, jonka on todistettu antavan luotettavia tuloksia. Ihanteellista olisi, jos saanto olisi 70–120 prosenttia ja määritysraja 1 μg/kg.

               5.

               Suositellaan, että jäsenvaltiot toimittavat EFSAlle säännöllisesti seurantatiedot ilmaistuina kokonaispainon mukaan ja sisältäen EFSAn yksilöimät tiedot sen vahvistamassa sähköisessä raportointimuodossa, jotta tiedot voidaan koota yhteen tiedostoon. Jäsenvaltioiden olisi toimitettava myös käytettävissä olevat aiempia vuosia koskevat tiedot, jotka on saatu käyttämällä sellaista määritysmenetelmää, jonka on todistettu antavan luotettavia tuloksia, jotta altistumisen suuntauksia voidaan seurata.

      Tehty Brysselissä 17 päivänä maaliskuuta 2010.

            Komission puolesta

         John DALLI

            Komission jäsen

      (1)  Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food chain on Perfluorooctane sulfonate (PFOS), perfluorooctanoic acid (PFOA) and their salts, The EFSA Journal (2008), 653, s. 1–131.

      (2)  EUVL L 364, 20.12.2006, s. 32.

      (3)  EUVL L 165, 30.4.2004, s. 1.


Avis juridique important

|

31998Y0806(03)

Euroopan keskuspankin suositus neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia

Virallinen lehti nro C 246 , 06/08/1998 s. 0009 - 0012

Euroopan keskuspankin suositus neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia (98/C 246/07)(Euroopan keskuspankin esittämä 7 päivänä heinäkuuta 1998)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, jäljempänä "perustamissopimus", ja erityisesti sen 108 a artiklan 3 kohdan, sekä Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön, jäljempänä "perussääntö", 34.3 artiklan,ottaa huomioon Euroopan keskuspankin, jäljempänä "EKP", suosituksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,ottaa huomioon komission lausunnon,noudattaa perustamissopimuksen 106 artiklan kohdassa 6 ja perussäännön 42 artiklassa määrättyä menettelyä,sekä katsoo, että(1) perussäännön 34.3 artiklan yhdessä perussäännön 43.1 artiklan ja eräistä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvistä määräyksistä tehdyn pöytäkirjan (N:o 11) 8 kohdan ja eräistä Tanskaa koskevista määräyksistä tehdyn pöytäkirjan (N:o 12) 2 kohdan mukaisesti tämä asetus ei anna mitään oikeuksia eikä aseta mitään velvollisuuksia rahaliittoon osallistumattomille jäsenvaltioille,(2) perussäännön 34.3 artiklan mukaan neuvosto vahvistaa ne rajat ja ehdot, joita noudattaen EKP voi määrätä yrityksille sakkoja tai uhkasakkoja, jolleivät nämä noudata sen antamista asetuksista ja sen tekemistä päätöksistä johtuvia velvollisuuksia,(3) EKP:n asetuksista ja päätöksistä johtuvia velvollisuuksia saatetaan rikkoa EKP:n toimivallan eri aloilla,(4) seuraamusten määräämiskäytännön yhtenäisyyden varmistamiseksi EKP:n toimivallan eri aloilla on tarkoituksenmukaista sisällyttää kaikki seuraamusten määräämistä koskevat yleiset ja menettelyihin liittyvät säännökset yhteen neuvoston asetukseen; muilla neuvoston asetuksilla säädetään yksittäisten alojen erityisseuraamuksista, ja näiden seuraamusten määräämisen periaatteista ja menettelyistä säädetään tällä asetuksella.(5) seuraamusten hallintojärjestelmän tehokkuuden takaamiseksi tässä asetuksessa on jätettävä EKP:lle tietty harkintavalta sekä asianmukaisten menettelyjen määräämisessä että niiden toimeenpanossa tässä asetuksessa säädettyjen rajojen ja ehtojen mukaan, tämän asetuksen säännöksiä voidaan soveltaa tehokkaasti ainoastaan, jos rahaliittoon osallistuvat jäsenvaltiot ovat ryhtyneet tarvittaviin toimenpiteisiin varmistaakseen, että niiden viranomaisilla on valtuudet auttaa EKP:tä ja olla sen kanssa yhteistyössä määräysten rikkomista koskevan menettelyn toimeenpanossa siten kuin tässä asetuksessa vaaditaan, perustamissopimuksen 5 artiklan mukaisesti,(6) huolehtiakseen EKPJ:n tehtävistä EKP käyttää apunaan kansallisia keskuspankkeja siinä määrin kuin tätä pidetään mahdollisena ja tarkoituksenmukaisena,(7) tämän asetuksen nojalla tehtävät päätökset maksuvelvoitteiden määräämisestä pannaan täytäntöön perustamissopimuksen 192 artiklan mukaisesti,ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:1 artikla MääritelmätTässä asetuksessa tarkoitetaan1. rahaliittoon osallistuvalla jäsenvaltiolla jäsenvaltiota, joka on ottanut käyttöön yhteisen rahan perustamissopimuksen mukaisesti,2. kansallisella keskuspankilla rahaliittoon osallistuvan jäsenvaltion keskuspankkia,3. yrityksellä rahaliittoon osallistuvassa jäsenvaltiossa olevaa luonnollista henkilöä tai yksityistä taikka julkista oikeushenkilöä, jota EKP:n asetuksista ja päätöksistä johtuvat velvollisuudet koskevat, lukuun ottamatta julkisen vallan edustajia niiden tätä valtaa käyttäessä; yrityksellä tarkoitetaan myös rahaliittoon osallistuvassa jäsenvaltiossa sijaitsevaa sivuliikettä ja pysyvää toimipaikkaa, jonka päätoimipaikka tai sääntömääräinen kotipaikka on tämän jäsenvaltion alueen ulkopuolella,4. määräysten rikkomisella sitä, että yritys jättää noudattamatta EKP:n asetuksessa tai päätöksessä määrättyä velvollisuutta,5. sakolla yksittäistä rahasummaa, jonka yritys on velvollinen maksamaan seuraamuksena,6. uhkasakolla rahasummaa, jonka yritys on velvollinen maksamaan määräajoin seuraamuksena jatketusta määräysten rikkomisesta ja joka lasketaan kultakin päivältä, jona määräysten rikkomista on jatkettu sen jälkeen, kun päätös vaatimuksesta määräysten rikkomisen lopettamiseksi on annettu tiedoksi yritykselle tämän asetuksen 3 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti,7. seuraamuksella määräysten rikkomisen johdosta määrättävää sakkoa ja uhkasakkoa.2 artikla Seuraamukset1. Jollei yksittäisissä neuvoston asetuksissa toisin säädetä, EKP voi määrätä sakkoja ja uhkasakkoja yrityksille seuraavissa rajoissa:a) sakot: enimmäismäärä on 500 000 euroa,b) uhkasakot: enimmäismäärä on 10 000 euroa sellaista päivää kohti, jona määräyksiä on rikottu. Uhkasakkoja voidaan määrätä enintään kuuden kuukauden ajalta siitä lukien, kun tämän asetuksen 3 artiklan 1 kohdan mukainen päätös on annettu tiedoksi yritykselle.2. Päättäessään seuraamuksen määräämisestä ja asianmukaisesta seuraamuksesta EKP:n on noudatettava suhteellisuusperiaatetta.3. EKP:n on tarvittaessa otettava huomioon kyseiseen tapaukseen liittyvät seikat, kutena) toisaalta yrityksen toimiminen vilpittömässä mielessä ja sen avoimuus sen tulkitessa ja soveltaessa EKP:n asetuksesta tai päätöksestä johtuvaa velvollisuutta sekä yrityksen osoittama huolellisuus ja pyrkimys yhteistyöhön tai toisaalta todisteet yrityksen toimihenkilöiden tahallisesta vilpistä,b) määräysten rikkomisen vaikutusten vakavuus,c) yrityksen tekemän rikkomisen toistuvuus, esiintymistiheys tai kesto,d) yritykselle määräysten rikkomisesta koitunut hyöty,e) yrityksen talouden koko,f) seuraamukset, jotka muut viranomaiset ovat aikaisemmin määränneet samalle yritykselle samoin perustein.4. Jos määräysten rikkomisessa on kyse velvollisuuden noudattamatta jättämisestä, seuraamuksen soveltaminen ei vapauta yritystä tästä velvollisuudesta, ellei tämän asetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti tehdyssä päätöksessä mimenomaisesti toisin määrätä.3 artikla Menettelysäännöt1. Määräysten rikkomisesta johtuvan menettelyn käynnistämistä koskevan päätöksen tekee EKP:n johtokunta omasta aloitteestaan tai sen jäsenvaltion kansallisen keskuspankin, jonka toimivaltaan kuuluvalla alueella määräyksiä väitetään rikotun, sille tekemästä aloitteesta. Tämän päätöksen voi tehdä myös sen jäsenvaltion kansallinen keskuspankki, jonka toimivaltaan kuuluvalla alueella määräyksiä väitetään rikotun, omasta aloitteestaan tai EKP:n sille tekemästä aloitteesta.Päätös on annettava kirjallisena tiedoksi kyseiselle yritykselle, kyseiselle valvontaviranomaiselle ja sen jäsenvaltion kansalliselle keskuspankille, jonka toimivaltaan kuuluvalla alueella määräyksiä väitetään rikotun, tai EKP:lle. Päätöksessä on ilmoitettava yritykselle yksityiskohtaiset tiedot siihen kohdistuvista väitteistä ja niiden perusteiksi esitetyistä todisteista. Tarvittaessa päätöksessä on vaadittava yritystä lopettamaan väitetty määräysten rikkominen ja ilmoitettava yritykselle, että sille voidaan määrätä uhkasakkoja.2. Päätöksessä voidaan vaatia yritystä alistumaan määräysten rikkomisesta johtuvaan menettelyyn. Tätä menettelyä toimeen pannessaan EKP:llä tai kansallisella keskuspankilla on oikeus:a) vaatia esittämään asiakirjoja;b) tutkia yrityksen kirjanpito ja arkistot;c) ottaa jäljennöksiä tai otteita yrityksen kirjanpidosta ja arkistoista;d) pyytää kirjallisia tai suullisia selvityksiä.Yrityksen estäessä määräysten rikkomisesta johtuvan menettelyn toimeenpanon, sen rahaliittoon osallistuvan jäsenvaltion, jossa asianomaiset toimitilat sijaitsevat, on tarjottava tarvittava apu, johon kuuluu EKP:n tai kansallisen keskuspankin pääsyn varmistaminen yrityksen toimitiloihin, jotta edellä mainittuja oikeuksia voidaan soveltaa.3. Yrityksellä on oikeus tulla EKP:n tai kansallisen keskuspankin kuulemaksi. Sille on annettava vähintään 30 päivää aikaa esittää puolustuksensa.4. Vastaanotettuaan määräysten rikkomisesta johtuvan menettelyn käynnistävältä kansalliselta keskuspankilta asiaan liittyvän esityksen tai kuultuaan sen jäsenvaltion kansallista keskuspankkia, jonka toimivaltaan kuuluvalla alueella väitetty määräysten rikkominen on tapahtunut, EKP:n johtokunnan on mahdollisimman pian tehtävä perusteltu päätös siitä, onko yritys rikkonut määräyksiä sekä päätettävä mahdollisesti määrättävistä seuraamuksista. Päätöksestä on ilmoitettava kirjallisesti yritykselle, ja tässä yhteydessä yritykselle on ilmoitettava sen oikeudesta seuraavassa kohdassa tarkoitettuun uudelleenkäsittelyyn. Päätöksestä on ilmoitettava myös asianomaisille valvontaviranomaisille ja sen jäsenvaltion kansalliselle keskuspankille, jonka toimivaltaan kuuluvalla alueella määräyksiä on rikottu.5. Yrityksellä on oikeus pyytää EKP:n neuvostoa käsittelemään uudelleen johtokunnan päätös. Pyyntö on tehtävä 30 päivän kuluessa päätöksen tiedoksi saamisesta, ja sen on sisällettävä kaikki asiaa koskevat tiedot ja väitteet. Pyyntö on osoitettava kirjallisena EKP:n neuvostolle.6. EKP:n neuvoston päätöksessä, joka on tehty 5 kohdan mukaisesti esitetyn pyynnön johdosta, on ilmoitettava päätöksen perustelut, ja se on annettava kirjallisena tiedoksi yritykselle, yrityksen asianomaiselle valvonta viranomaiselle ja sen jäsenvaltion kansalliselle keskuspankille, jonka toimivaltaan kuuluvalla alueella määräyksiä on rikottu. Tässä yhteydessä on ilmoitettava yritykselle sen oikeudesta tuomioistuimessa tapahtuvaan uudelleenkäsittelyyn. Jollei EKP:n neuvosto ole tehnyt päätöstä kahden kuukauden kuluessa pyynnön esittämisestä, yritys voi pyytää johtokunnan päätöksen uudelleenkäsittelyä perustamissopimuksen mukaisesti.7. Yritykselle määrättyä seuraamusta ei saa panna täytäntöön ennen kuin päätös tulee lopulliseksi sen johdosta, ettäa) yritys ei 5 kohdassa mainittujen 30 päivän kuluessa ole pyytänyt EKP:n neuvostolta päätöksen uudelleenkäsittelyä taib) neuvosto on antanut päätöksensä tiedoksi yritykselle tai neuvosto ei ole tehnyt päätöstä 6 kohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa.8. EKP:n määräämistä seuraamuksista kertyvät tulot kuuluvat EKP:lle.9. Jos määräysten rikkominen liittyy yksinomaan EKPJ:lle perustamissopimuksessa ja perussäännössä uskottuun tehtävään, määräysten rikkomisesta johtuva menettely voidaan käynnistää ainoastaan tämän asetuksen perusteella riippumatta siitä, säädetäänkö jossakin kansallisessa laissa tai asetuksessa erillisestä menettelystä. Jos määräysten rikkominen liittyy myös yhteen tai useampaan EKPJ:n toimivallan ulkopuoliseen alaan, tämän asetuksen mukainen oikeus käynnistää määräysten rikkomisesta johtuva menettely on olemassa riippumatta toimivaltaisen kansallisen viranomaisen oikeudesta käynnistää näihin EKPJ:n toimivallan ulkopuolisiin aloihin liittyviä erillisiä menettelyjä. Tämä säännös ei rajoita rahaliittoon osallistuvien jäsenvaltioiden rikoslain soveltamista ja toiminnan vakauden valvontaa koskevaa toimivaltaa.10. Yrityksen on suoritettava määräysten rikkomisesta johtuvan menettelyn kustannukset, mikäli sen todetaan rikkoneen määräyksiä.4 artikla Määräajat1. Tällä asetuksella säädetty oikeus päättää, käynnistetäänkö määräysten rikkomisesta johtuva menettely, lakkaa vuoden kuluttua siitä, kun EKP tai sen jäsenvaltion kansallinen keskuspankki, jonka toimivaltaan kuuluvalla alueella määräyksiä väitetään rikotun, on ensimmäisen kerran saanut tiedon väitetystä määräysten rikkomisesta, ja joka tapauksessa viiden vuoden kuluttua rikkomisen tapahtumisesta tai jatketun määräysten rikkomisen osalta viiden vuoden kuluttua rikkomisen päättymisestä.2. Tällä asetuksella säädetty oikeus päättää, määrätäänkö seuraamuksia määräysten rikkomisen johdosta, lakkaa vuoden kuluttua siitä, kun 3 artiklan 1 kohdan mukainen päätös menettelyn käynnistämisestä on tehty.3. Oikeus käynnistää täytäntöönpanomenettely lakkaa kuuden kuukauden kuluttua siitä, kun päätös on tullut täytäntöönpanokelpoiseksi 3 artiklan 7 kohdan mukaisesti.5 artikla Tuomioistuimessa tapahtuva uudelleenkäsittelyEuroopan yhteisöjen tuomioistuimella on perustamissopimuksen 172 artiklan mukaisesti rajoittamaton toimivalta käsitellä uudelleen ne lopulliset päätökset, joilla seuraamuksia on määrätty.6 artikla Yleiset säännökset1. Tämän asetuksen säännösten ja muiden neuvoston asetusten säännösten, joiden perusteella EKP voi määrätä seuraamuksia, ollessa keskenään ristiriidassa, pätevät jälkimmäisten säännökset.2. EKP voi tällä asetuksella säädettyjä ehtoja ja rajoja noudattaen antaa asetuksia niiden järjestelyjen täsmentämiseksi, joilla voidaan määrätä seuraamuksia tämän asetuksen mukaisesti, sekä suuntaviivoja, joilla sovitetaan yhteen ja yhdenmukaistetaan määräysten rikkomisesta johtuvaa menettelyä.7 artikla LoppusäännöksetTämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1999.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa perustamissopimuksen mukaisesti.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Maltaand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Malta 2011-2014

text:
  EUROOPAN KOMISSIO
                                   Bryssel 7.6.2011
                                   SEK(2011) 812 lopullinen
                          Suositus
                NEUVOSTON SUOSITUS
 Maltan kansallisesta uudistusohjelmasta vuodelta 2011
         sekä siihen sisältyvä neuvoston lausunto
Maltan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2011–2014
                {SEK(2011) 726 lopullinen}
 ---pagebreak---                                                Suositus
                                       NEUVOSTON SUOSITUS
                      Maltan kansallisesta uudistusohjelmasta vuodelta 2011
                              sekä siihen sisältyvä neuvoston lausunto
                    Maltan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2011–2014
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen
   121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja
   yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen
   (EY) N:o 1466/971 ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen2,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:
   (1)     Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission
           ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020.
           Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia. Strategia
           keskitetään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun
           vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn lisäämiseksi.
   (2)     Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin
           talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä
           lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista3.
           Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin
           ottamaan      yhdennetyt     suuntaviivat   huomioon     kansallisessa     talous-   ja
           työllisyyspolitiikassaan.
   1
           EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
   2
           EUVL C …, s..
   3
           Pidetään voimassa vuonna 2011 19 päivänä toukokuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä
           2011/308/EU.
FI                                                 2                                                FI
 ---pagebreak---    (3) Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011 ensimmäisen vuotuisen
       kasvuselvityksen. Tästä alkoi uusi talouden ohjauksen ja hallinnan jakso EU:ssa ja
       ensimmäinen politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka
       perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa.
   (4) Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta 2011 julkisen talouden
       vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka ovat 15 päivänä helmikuuta
       ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston päätelmien ja komission
       vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että etusijalle on asetettava
       talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden kestävyyden palauttaminen,
       työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten avulla sekä uudet kasvua
       edistävät toimet. Se kehotti kaikkia jäsenvaltioita toteuttamaan näihin painopisteisiin
       perustuvia konkreettisia toimenpiteitä, jotka sisällytetään niiden vakaus- tai
       lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.
   (5) Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 25 päivänä maaliskuuta 2011 Euro
       Plus -sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa niin ajoissa,
       että ne voidaan sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin
       uudistusohjelmiin.
   (6) Malta toimitti vuonna 2011 laaditun kansallisen uudistusohjelmansa 28 päivänä
       huhtikuuta 2011 ja vuosiksi 2011–2014 laaditun vuoden 2011 tarkistetun
       vakausohjelmansa 29 päivänä huhtikuuta 2011. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan,
       jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
   (7) Kun talouskriisi alkoi, Maltan vienti ja investoinnit vähenivät jyrkästi ja BKT:n määrä
       supistui 3,4 prosenttia vuonna 2009. Työllisyys aleni vain vähän, muun muassa valtion
       tukitoimenpiteiden ansiosta. Vienti ja yritysten investoinnit elpyivät vahvasti vuonna
       2010, minkä johdosta Maltan taloudellinen toiminta piristyi selvästi ja työttömyys
       väheni hiljalleen. Koska julkisen talouden velan määrä on korkea (61,5 prosenttia
       suhteessa BKT:hen vuonna 2008), hallitus ei ryhtynyt laajaan finanssipoliittiseen
       elvytykseen ja julkisen talouden alijäämä vuonna 2009 (3,7 prosenttia suhteessa
       BKT:hen) säilyi alhaisempana kuin koko euroalueella yhteensä. Julkisen talouden vaje
       ja velkasuhde säilyivät vuonna 2010 pääpiirteissään vakaina.
   (8) Neuvosto on neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen tarkistetun
       vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden ennusteiden
       perustana oleva makrotalouden skenaario on jossain määrin suotuisa, erityisesti
       ohjelmakauden loppuvuosina. Vakausohjelman tavoitteena on laskea julkisen talouden
       alijäämä vuoden 2010 3,6 prosentista suhteessa BKT:hen perussopimuksen viitearvon
       alle vuoteen 2011 mennessä. Tämän jälkeen vähittäistä etenemistä kohti keskipitkän
       aikavälin tavoitteena olevaa tasapainoista rakenteellista rahoitusasemaa on tarkoitus
       tukea sitoutumalla varmistamaan kestävä, pitkälti menoperusteinen vakauttaminen.
       Vakausohjelmassa ei kuitenkaan ennakoida, että keskipitkän aikavälin tavoite
       saavutettaisiin ohjelmakauden aikana. Velkasuhteen arvioidaan positiivisen ja
       vahvistuvan perusjäämän ansiosta supistuvan vuoden 2010 aikaisesta huipustaan (68
       prosenttia suhteessa BKT:hen) 63,7 prosenttiin vuonna 2014. Komission laskemat
       keskimääräiset vuotuiset rakenteelliset sopeutustoimet vuosina 2012–2014 ovat
       pääpiirteissään vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisia. Julkisen talouden toteutumat
       voivat olla ennakoitua heikompia johtuen mahdollisista menoylityksistä ja siitä, että
       tiedot vakauttamistoimia tukevista toimenpiteistä vuoden 2011 jälkeen ovat
       puutteelliset.
FI                                             3                                               FI
 ---pagebreak---    (9)  Maltan keskeinen haaste on julkisen talouden vakauttamisen jatkaminen keskipitkän
        aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi. Vuodeksi 2011 laaditussa talousarviossa otettiin
        käyttöön toimenpiteitä, joilla korjataan liiallinen alijäämä vuonna 2011, mutta
        lisätoimet olisivat tarpeen tavoitteista lipsumisen varalta. Keskipitkän aikavälin
        vakauttamisstrategian tueksi ei ole vielä laadittu konkreettisia toimenpiteitä, ja sen
        uskottavuus paranisi lujittamalla monivuotista julkisen talouden kehystä. Eräs
        merkittävistä heikkouksista on se, etteivät monivuotiset tavoitteet ole luonteeltaan
        sitovia. Tästä syystä vaikuttaa siltä, että julkista taloutta suunnitellaan melko lyhyellä
        tähtäimellä. Vakausohjelmassa todetaan, että menosäännön käyttöönottoa harkitaan.
   (10) Väestön ikääntymisestä, mm. eläkkeistä, julkiselle taloudelle aiheutuvat pitkän
        aikavälin vaikutukset ovat Maltassa huomattavasti suuremmat kuin EU:ssa
        keskimäärin. Lisäksi iäkkäiden työntekijöiden osallistuminen työmarkkinoille on
        hyvin     vähäistä,    mikä     johtuu      edelleen     melko    alhaisesta    eläkeiästä,
        varhaiseläkejärjestelmien suosiosta ja iäkkäiden naisten hyvin alhaisesta
        työllisyysasteesta. Vuonna 2006 toteutetulla eläkeuudistuksella eläkeikää korotettiin,
        tosin hyvin vähitellen, ja sillä puututaan tulevien eläkkeiden riittävyyteen erityisesti
        muuttamalla indeksointijärjestelyjä avokätisemmiksi ja ottamalla käyttöön taattu
        kansallinen vähimmäiseläke. Kansallisessa uudistusohjelmassa selostetaan käynnissä
        olevaa kuulemista, joka koskee ehdotuksia eläketyöryhmän alulle paneman
        eläkeuudistuksen jatkamisesta. Ehdotuksiin kuuluu mm. nimenomaisen yhteyden
        luominen eläkeiän ja elinajanodotteen välille sekä pakollisen toisen ja vapaaehtoisen
        kolmannen pilarin käyttöönotto. Kansallisessa uudistusohjelmassa ei kuitenkaan
        esitetä väestön aktiivista ikääntymistä koskevaa kattavaa strategiaa täydentämään
        käynnissä olevia ja suunniteltuja lainsäädännöllisiä muutoksia. Pimeä työ on
        suhteellisen yleistä, ja siitä aiheutuu riski julkisen talouden kestävyydelle pitkällä
        aikavälillä. Hallitus esittää kansallisessa uudistusohjelmassa joitakin toimenpiteitä
        tämän ongelman ratkaisemiseksi, mutta siihen ei sisälly ehdotuksia vero- ja
        etuusjärjestelmän uudistamiseksi siten, että työssäkäynti saataisiin kannattamaan.
        Naisten työllisyysaste on Maltalla EU:n alhaisin, joten naisten työmarkkinoille
        osallistumisen edistäminen on yksi Maltan suurista haasteista. Hallitus on esittänyt
        kansallisessa uudistusohjelmassa lukuisia naisiin työntekijöinä kohdistuvia aloitteita.
        Niiden toteutusta ja vaikutuksia olisi arvioitava vuonna 2012.
   (11) Maltan teollisuus on viime vuosien aikana käynyt läpi perinpohjaisen
        rakennemuutoksen, kun perinteisen työvoimavaltaisen tehdasteollisuuden tilalle on
        syntynyt merkittävää lisäarvoa tarjoavaa uutta toimintaa. Tämä on johtanut siihen, että
        taitojen kysyntä ja tarjonta eivät kohtaa työmarkkinoilla, minkä vuoksi on tarpeen
        huolehtia uusilla aloilla tarvittavien taitojen saatavuudesta erityisesti korkea-asteen
        koulutuksella, kun Maltan talouden perustaa pyritään monipuolistamaan edelleen.
   (12) Koulunkäynnin keskeyttävien osuus on Maltassa EU:n suurin, 36,8 prosenttia vuonna
        2009, kun EU:n keskiarvo oli 14,4 prosenttia. Myös korkea-asteen koulutuksen tai
        vastaavan suorittaneiden osuus 30–34-vuotiaista on Maltassa ennätyksellisen alhainen
        (21,1 prosenttia, kun EU:n keskiarvo vuonna 2009 oli 32,3 prosenttia). Maan
        tavoitteena on supistaa koulunkäynnin keskeyttävien osuus 29 prosenttiin ja kasvattaa
        korkea-asteen koulutuksen tai vastaavan suorittaneiden osuus 30–34-vuotiaista 33
        prosenttiin vuoteen 2020 mennessä. Malta otti vuonna 2011 käyttöön toimenpiteitä
        mahdollisten koulunkäynnin keskeyttäjien ohjaamiseksi kohti kiinnostavia
        uramahdollisuuksia ammatillisen koulutuksen tai toisen mahdollisuuden tarjoavien
        koulutusvaihtoehtojen kautta.
FI                                                4                                                 FI
 ---pagebreak---    (13) Malta on yksi harvoista EU:n jäsenvaltioista, joissa on käytössä palkkojen yleinen
        indeksointimekanismi. Palkankorotukset on kytketty pakolliseen elinkustannusten
        mukautusmekanismiin, jonka tuloksena palkkoja korotetaan inflaatiokehityksen
        mukaisesti. Palkankorotukset ovat kuitenkin suhteessa suurempia palkka-asteikon
        alapäässä. Vähimmäispalkan lisäksi tämä mukautus saattaa heikentää työvaltaisten
        alojen kilpailukykyä entisestään. Kysymys on erityisen tärkeä, kun otetaan huomioon
        energianhintojen äskettäiset korotukset, jotka saattavat johtaa palkka-hintakierteeseen.
   (14) Energiantuotannossaan Malta on lähes täysin riippuvainen öljyn maahantuonnista,
        minkä vuoksi sen talous on herkkä öljyn hinnanmuutoksille. Kun lisäksi Maltan
        energiajärjestelmässä on puutteita, tuloksena saattaa olla ongelmia yritystoiminnalle ja
        pk-yritysten kilpailukyvylle. Uusiutuvista energialähteistä tuotettavan energian
        mahdollisuuksien hyödyntäminen voisi tuoda mukanaan kaksinkertaisen hyödyn: sillä
        parannettaisiin kilpailukykyä ja edistettäisiin energia- ja ilmastoalan tavoitteiden
        saavuttamista. Kansallisessa uudistusohjelmassa esitetään kuitenkin vain vähän tietoja
        energia-alan toimenpiteistä, minkä vuoksi on vaikea arvioida niiden toteutettavuutta ja
        kustannustehokkuutta.
   (15) Malta on tehnyt useita sitoumuksia Euro Plus -sopimuksen nojalla4. Sitoumukset
        liittyvät sopimuksen kahteen osa-alueeseen: kilpailukykyyn ja julkisen talouden
        kestävyyteen. Julkisen talouden osalta sitoumukset koskevat julkisen talouden
        kehyksen tilintekovelvollisuutta ja avoimuutta, minkä lisäksi huomiota kiinnitetään
        sellaisten mekanismien käyttöönottoon, joilla pyritään parantamaan talousarvion
        toteutumisen kurinalaisuutta. Tuottavuutta koskevilla toimenpiteillä pyritään
        parantamaan liiketoimintaympäristöä ja yritysten rahoitusedellytyksiä sekä
        kehittämään kilpailua palvelualalla, erityisesti televiestinnässä. Vaikka Euro Plus
        -sopimukseen liittyvät sitoumukset sisältyvät kansalliseen uudistusohjelmaan, ne eivät
        koske työllisyyttä ja julkisen talouden vakautta. Viranomaiset keskittyvät tuottavuuden
        lisäämiseen, mutta eivät tunnusta nykyisen palkkojen indeksointimekanismin
        vaikuttavan Maltan kilpailukykyyn. Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyt sitoumukset
        on arvioitu ja otettu huomioon suosituksissa.
   (16) Komissio on arvioinut Maltan vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä
        Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyt sitoumukset5. Se on ottanut huomioon niiden
        merkityksen Maltan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden
        kannalta. Lisäksi se on arvioinut, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia,
        koska talouden ohjausta ja hallintaa on tarpeen tehostaa Euroopan unionissa
        kokonaisuudessaan antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.
        Tämän huomioon ottaen komissio katsoo, että vaikka tähtäimessä oleva edistyminen
        kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta on tarkoituksenmukaista, vakausstrategiaan
        kohdistuu merkittäviä riskejä, koska sitä ei tueta konkreettisilla toimenpiteillä ja menot
        saattavat ylittyä, kuten aikaisemmin on tapahtunut. Lisäksi keskipitkän aikavälin
        julkisen talouden kehyksen ei-sitova luonne ei mahdollisesti edistä julkisen talouden
        kurinalaisuutta. Väestön ikääntymisen suhteellisen suuret pitkäaikaiskustannukset,
        erityisesti eläkekustannukset, merkitsevät riskiä Maltan julkisen talouden pitkän
        aikavälin kestävyydelle. Kansallisessa uudistusohjelmassa myönnetään Maltan
        talouteen kohdistuvat merkittävimmät rakenteelliset haasteet, vaikkakin lisähuomion
   4
        Lisätietoa Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyistä sitoumuksista on asiakirjassa SEC(2011) 726.
   5
        SEC(2011) 726.
FI                                                    5                                                 FI
 ---pagebreak---         kiinnittäminen eräisiin kysymyksiin vaikuttaa aiheelliselta. Tällaisia kysymyksiä ovat
        esimerkiksi talouden työvoimapotentiaalin käytön parantaminen, palkkojen
        määräytymismekanismin uudistaminen sen varmistamiseksi, että palkat ja
        tuottavuuden kehittyminen vastaavat paremmin toisiaan, sekä energialähteiden
        monipuolistaminen.
   (17) Neuvosto on tutkinut Maltan tarkistetun vakausohjelman vuodelta 2011 edellä esitetyn
        arvioinnin perusteella ja ottaen huomioon myös Euroopan unionin toiminnasta tehdyn
        sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan nojalla 16 päivänä helmikuuta 2010 annetun
        neuvoston suosituksen. Neuvoston lausunto6 on esitetty erityisesti jäljempänä 1 ja 2
        kohdassa esitetyssä suosituksessa. Neuvosto on tutkinut Maltan kansallisen
        uudistusohjelman ottaen huomioon 25 päivänä maaliskuuta 2011 hyväksytyt
        Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   SUOSITTAA, että Malta toteuttaisi vuosina 2011–2012 toimia, joilla se
   (1)    huolehtii liiallisen alijäämän korjaamisesta vuonna 2011 ja on valmis ryhtymään
          lisätoimenpiteisiin mahdollisten lipsumisten estämiseksi sekä toteuttaa konkreettisia
          toimenpiteitä vuoden 2012 alijäämätavoitteen tukemiseksi; keskipitkän aikavälin
          vakauttamisstrategian uskottavuuden lujittamiseksi määrittelee vaaditut yleiset
          toimenpiteet, sisällyttää julkisen talouden tavoitteet sitovaan, sääntöihin perustuvaan
          monivuotiseen julkisen talouden kehykseen ja parantaa talousarvion toteutuksen
          seurantaa;
   (2)    ryhtyy toimiin eläkejärjestelmän kestävyydestä huolehtimiseksi nopeuttamalla
          asteittaista eläkeiän nostamista ja kytkemällä sen elinajanodotteeseen; laatii
          korkeamman lakisääteisen eläkeiän täydennykseksi aktiivista ikääntymistä edistävän
          kattavan strategian, pyrkii rajoittamaan varhaiseläkejärjestelmien käyttöä ja
          kannustaa yksityiseen eläkesäästämiseen;
   (3)    kohdentaa koulutusta vastaamaan paremmin työmarkkinoiden tarpeita, erityisesti
          toteuttamalla toimenpiteitä korkea-asteen koulutukseen pääsyn parantamiseksi sekä
          parantamalla ammattikoulutusjärjestelmän tehokkuutta; ryhtyy toimenpiteisiin
          koulunkäynnin keskeyttämisen vähentämiseksi määrittelemällä, analysoimalla ja
          mittaamalla sen syitä vuoteen 2012 mennessä ja perustamalla toimenpiteiden
          menestystä koskevan seurannan ja raportoinnin säännöllisen mekanismin;
   (4)    tarkastelee uudelleen työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisia käytäntöjä
          noudattaen automaattista palkkojen indeksointimekanismia sen varmistamiseksi, että
          palkkakehitys vastaa paremmin työvoiman tuottavuuden ja kilpailukyvyn kehitystä;
   6
        Lausunnosta on säädetty neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdassa.
FI                                                   6                                            FI
 ---pagebreak---    (5)     tehostaa pyrkimyksiään vähentää riippuvuuttaan öljyn maahantuonnista edistämällä
           investointeja uusiutuviin energialähteisiin ja hyödyntämällä käytettävissä olevia
           EU:n varoja täysimääräisesti infrastruktuurin kehittämiseksi ja energiatehokkuuden
           edistämiseksi.
   Tehty Brysselissä
                                             Neuvoston puolesta
                                             Puheenjohtaja
FI                                              7                                             FI


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston suositus, annettu 18 päivänä joulukuuta 2006 , elinikäisen oppimisen avaintaidoista

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 394/10

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON SUOSITUS

   annettu 18 päivänä joulukuuta 2006,
   elinikäisen oppimisen avaintaidoista
   (2006/962/EY)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 149 artiklan 4 kohdan ja 150 artiklan 4 kohdan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (3),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Lissabonin Eurooppa-neuvoston (23.–24. maaliskuuta 2000) päätelmissä todettiin, että Euroopan tasolla olisi määriteltävä uudet perustaidot, joita kehitettäisiin elinikäisen oppimisen kautta, vastauksena globalisaation ja tietoon perustuvaan talouteen siirtymisen aiheuttamiin haasteisiin, ja korostettiin, että ihmiset ovat Euroopan tärkein voimavara. Sittemmin nämä päätelmät on toistettu säännöllisesti, muun muassa Brysselin Eurooppa-neuvostoissa (20.–21. maaliskuuta 2003 ja 22.–23. maaliskuuta 2005) sekä uudistetussa Lissabonin strategiassa, joka hyväksyttiin vuonna 2005.

               (2)

               Tukholman ja Barcelonan Eurooppa-neuvostot (23.–24. maaliskuuta 2001 ja 15.–16. maaliskuuta 2002) hyväksyivät Euroopan koulutusjärjestelmien konkreettiset tulevaisuuden tavoitteet ja niiden saavuttamiseksi vuoteen 2010 mennessä laadittavan työohjelman (Koulutus 2010 -työohjelma). Tavoitteet sisältävät taitojen kehittämisen tietoyhteiskuntaa varten sekä erityistavoitteet, jotka liittyvät kieltenoppimisen edistämiseen, yrittäjyyden kehittämiseen ja yleiseen tarpeeseen edistää koulutuksen eurooppalaista ulottuvuutta.

               (3)

               Komission tiedonannossa ”Eurooppalaisen elinikäisen oppimisen alueen toteuttaminen” ja 27 päivänä kesäkuuta 2002 annetussa neuvoston päätöslauselmassa elinikäisestä oppimisesta (4) yksilöitiin ”uusien perustaitojen” oppimismahdollisuuden varmistaminen yhtenä ensisijaisena toimena ja korostettiin, että elinikäisen oppimisen on alettava esikouluiässä ja jatkuttava eläkkeelle jäämisen jälkeiseen aikaan.

               (4)

               Keskustelleessaan yhteisön työllisyyskehityksen parantamisesta Brysselin Eurooppa-neuvostot (maaliskuussa 2003 ja joulukuussa 2003) korostivat tarvetta kehittää elinikäistä oppimista, keskittyen erityisesti aktiivisiin ja ennaltaehkäiseviin toimiin työttömyyden ja työelämän ulkopuolelle jäämisen ehkäisemiseksi. Tämä perustui työllisyystyöryhmän raporttiin, jossa painotettiin kansalaisten kykyä sopeutua muutoksiin, heidän integroimistaan työmarkkinoille sekä elinikäisen oppimisen keskeistä merkitystä.

               (5)

               Neuvosto hyväksyi toukokuussa 2003 eurooppalaiset viitearvot, mikä on osoitus sitoutumisesta keskimääräisen eurooppalaisen suorituksen parantamiseen mitattavalla tavalla. Nämä viitearvot koskevat lukutaitoa, koulunkäynnin keskeyttämistä, ylemmän keskiasteen koulutuksen loppuun saattamista ja aikuisten osallistumista elinikäiseen oppimiseen ja ne liittyvät läheisesti avaintaitojen kehittämiseen.

               (6)

               Marraskuussa 2004 hyväksytyssä neuvoston raportissa koulutuksen laajemmasta asemasta korostettiin, että koulutus auttaa säilyttämään ja uudistamaan yhteiskunnan yhteistä kulttuuritaustaa sekä oppimaan keskeisiä sosiaalisia ja yhteiskunnallisia arvoja, kuten kansalaisuutta, tasa-arvoa, suvaitsevaisuutta ja muiden ihmisten kunnioittamista, ja että se on erityisen tärkeää aikana, jolloin kaikki jäsenvaltiot joutuvat pohtimaan, kuinka kohdata kasvavan sosiaalisen ja kulttuurisen moninaisuuden tuomat haasteet. Lisäksi koulutuksen merkittävänä tehtävänä sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittamisessa on tukea kansalaisten pääsyä työelämään ja pysymistä työllistettynä.

               (7)

               Komission vuonna 2005 antamassa kertomuksessa, joka koskee edistystä Lissabonissa asetettujen koulutustavoitteiden saavuttamisessa, todettiin, että heikon tuloksen lukutaitotestissä saaneiden 15-vuotiaiden määrää ei ollut onnistuttu vähentämään eikä ylemmän keskiasteen koulutuksen loppuun suorittaneiden määrää ollut onnistuttu lisäämään. Koulunkäynnin keskeyttämistä oli jonkin verran pystytty vähentämään, mutta Eurooppa-neuvoston toukokuussa 2003 hyväksymiä eurooppalaisia viitetasoja ei nykyisillä määrillä saavuteta vuoteen 2010 mennessä. Aikuisten osallistuminen koulutukseen ei kasva tarpeeksi nopeasti saavuttaakseen vuoden 2010 viitetason, ja tiedoista käy ilmi, että vähäisen ammattitaidon omaavat henkilöt eivät todennäköisesti osallistu täydennyskoulutukseen.

               (8)

               Euroopan työmarkkinaosapuolet hyväksyivät maaliskuussa 2002 ammattitaidon ja pätevyyden elinikäistä kehittämistä koskevat toimintapuitteet, joissa korostettiin liike-elämän tarvetta mukauttaa rakenteitaan yhä nopeammin säilyttääkseen kilpailukykynsä. Lisääntynyt tiimityöskentely, hierarkian keventäminen, vastuualueiden delegointi ja kasvava monisuorittamisen tarve johtavat oppimisorganisaatioiden kehittämiseen. Näin ollen organisaatioiden kyky yksilöidä kaikkien työntekijöiden taitoja, tunnistaa ne ja saada ne käyttöön sekä kannustaa taitojen kehittämiseen muodostaa uusien kilpailustrategioiden perustan.

               (9)

               Ammatillista koulutusta koskevassa Maastrichtin tutkimuksessa vuodelta 2004 todetaan merkittävä kuilu uusissa työpaikoissa edellytetyn koulutustason ja eurooppalaisen työvoiman koulutustason välillä. Tämä tutkimus osoittaa, että yli kolmasosalla Euroopan työvoimasta (80 miljoonalla henkilöllä) on vähäinen ammattitaito, kun taas arvion mukaan vuoteen 2010 mennessä lähes 50 prosentissa työpaikoista edellytetään korkea-asteen koulutusta, 40 prosentissa ylempää keskiasteen koulutusta, ja vain 15 prosenttia työpaikoista soveltuu pelkän peruskoulutuksen hankkineille.

               (10)

               Vuonna 2004 annetussa neuvoston ja komission yhteisraportissa Koulutus 2010 -työohjelmasta korostettiin tarvetta varmistaa, että kaikilla kansalaisilla on elinkäistä oppimista koskevien jäsenvaltioiden strategioiden edellyttämät taidot. Uudistuksen edistämiseksi ja helpottamiseksi raportissa suositellaan yhteisten eurooppalaisten viitearvojen ja periaatteiden kehittämistä ja asetetaan etusijalle avaintaitoja koskevat puitteet.

               (11)

               Brysselin Eurooppa-neuvoston (22.–23. maaliskuuta 2005) päätelmien liitteenä olevassa eurooppalaisessa nuorisosopimuksessa korostettiin tarvetta edistää yhteisten ydintaitojen kehittämistä.

               (12)

               Nuorison varustaminen avaintaidoilla ja koulutustason nostaminen ovat olennainen osa Eurooppa-neuvoston kesäkuussa 2005 hyväksymiä kasvua ja työllisyyttä koskevia yhdennettyjä suuntaviivoja 2005–2008. Erityisesti työllisyyden suuntaviivoissa kehotetaan mukauttamaan koulutusjärjestelmiä vastaamaan uusia pätevyysvaatimuksia siten, että jäsenvaltioiden uudistusohjelmissa yksilöidään entistä paremmin ammatilliset tarpeet ja avaintaidot. Lisäksi työllisyyden suuntaviivoissa kehotetaan varmistamaan sukupuolinäkökohtien ja sukupuolten tasa-arvon huomioon ottaminen kaikissa toimissa ja nostamaan Euroopan unionin keskimääräinen työllisyysaste 70 prosenttiin ja naisten työllisyysaste vähintään 60 prosenttiin.

               (13)

               Tämän suosituksen olisi edistettävä laadukkaan, eurooppalaisen yhteiskunnan tarpeisiin mukautetun ja tulevaisuuteen suunnatun yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen kehittämistä tukemalla ja täydentämällä jäsenvaltioiden toimia, joiden tarkoituksena on varmistaa, että jäsenvaltioiden yleissivistävän ja ammatillisen peruskoulutuksen järjestelmät antavat kaikille nuorille mahdollisuudet kehittää avaintaitonsa tasolle, joka antaa heille valmiudet aikuiselämään, ja joka muodostaa perustan jatko-opinnoille ja työelämälle, ja että aikuiset voivat johdonmukaisen ja kattavan elinikäisen oppimisen avulla kehittää ja päivittää avaintaitojaan. Tämän suosituksen olisi myös annettava poliittisille päättäjille, koulutuksen tarjoajille, työmarkkinaosapuolille ja oppijoille itselleen yhteinen avaintaitoja koskeva eurooppalainen viitekehys, helpottamaan kansallista uudistusta ja tietojenvaihtoa jäsenvaltioiden ja komission välillä yhteisten eurooppalaisten viitetasojen saavuttamiseen tähtäävän Koulutus 2010 -työohjelman yhteydessä. Lisäksi suosituksella olisi tuettava muita asiaankuuluvia politiikan aloja, kuten työllisyys- ja sosiaalipolitiikkaa sekä muita nuorisoon vaikuttavia politiikan aloja.

               (14)

               Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa tämän suosituksen tavoitteita, joita ovat jäsenvaltioiden toimien tukeminen ja täydentäminen luomalla kansallisia uudistuksia ja jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä edistävä ja helpottava yhteinen viitekehys, vaan ne voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti suosituksessa ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen siltä osin kuin suosituksen täytäntöönpano annetaan jäsenvaltioiden tehtäväksi,

         SUOSITTAVAT,
   että jäsenvaltiot kehittävät avaintaitojen opettamista kaikille kansalaisille osana elinikäisen oppimisen strategioita, mukaan lukien yleisen lukutaidon saavuttamista koskevat strategiat, ja käyttävät liitteessä olevaa asiakirjaa ”Elinikäisen oppimisen avaintaitoja koskeva eurooppalainen viitekehys”, jäljempänä ’viitekehys’, vertailuvälineenä varmistaakseen, että:

               1.

               yleissivistävä ja ammatillinen peruskoulutus antaa kaikille nuorille mahdollisuudet kehittää avaintaitonsa tasolle, joka antaa heille valmiudet aikuiselämään ja joka luo perustan jatko-opinnoille ja työelämälle;

               2.

               asianmukaisia toimia toteutetaan sellaisten nuorten hyväksi, jotka ovat henkilökohtaisten, sosiaalisten, kulttuuristen tai taloudellisten olojen vuoksi koulutuksen kannalta epäsuotuisassa asemassa ja tarvitsevat erityistukea käyttääkseen koko oppimispotentiaalinsa;

               3.

               aikuiset voivat koko elämänsä ajan kehittää ja päivittää avaintaitojaan, ja että kansallisella sekä alue- ja paikallistasolla kiinnitetään erityistä huomiota ensisijaisiin kohderyhmiin kuten henkilöihin, joilla on tarve päivittää taitojaan;

               4.

               aikuisten jatkuvaan yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen on olemassa asianmukainen infrastruktuuri, mukaan lukien opettajat ja kouluttajat, tunnustamis- ja arviointimenettelyt, toimenpiteet, joilla pyritään varmistamaan tasapuoliset mahdollisuudet osallistua elinikäiseen oppimiseen ja työmarkkinoille, ja aikuisten erilaiset tarpeet ja taidot huomioon ottava tukijärjestelmä oppijoille;

               5.

               saavutetaan yksittäisille kansalaisille suunnatun aikuisten yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen johdonmukaisuus varmistamalla läheiset yhteydet työllisyyspolitiikkaan ja sosiaalipolitiikkaan, kulttuuripolitiikkaan, innovaatiopolitiikkaan ja muihin nuorisoa koskeviin politiikan aloihin, ja tekemällä yhteistyötä työmarkkinaosapuolten ja muiden sidosryhmien kanssa.

         PANEVAT MERKILLE KOMISSION AIKEET:

               1.

               tukea jäsenvaltioita niiden pyrkiessä kehittämään yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmiään ja panemaan täytäntöön tämän suosituksen ja välittämään sitä, mukaan luettuna viitekehyksen käyttäminen vertailukohtana, jonka avulla helpotetaan vertaisoppimista ja hyvien toimintatapojen vaihtoa, sekä seuraamaan kehitystä ja raportoimaan saavutetusta edistyksestä Koulutus 2010 -työohjelmaa koskevilla, joka toinen vuosi laadittavilla raporteilla;

               2.

               käyttää viitekehystä vertailukohtana pannessaan täytäntöön yhteisön koulutusohjelmia, ja varmistaa, että niillä edistetään avaintaitojen hankkimista;

               3.

               edistää viitekehyksen laajempaa käyttöä aiheeseen liittyvillä yhteisöpolitiikan aloilla, erityisesti työllisyys-, nuoriso-, kulttuuri- ja sosiaalipolitiikassa, ja luoda uusia yhteyksiä työmarkkinaosapuoliin ja muihin kyseisillä aloilla toimiviin tahoihin;

               4.

               tarkistaa viitekehyksen vaikutukset Koulutus 2010 -työohjelman puitteissa ja raportoida 18. joulukuuta 2010 Euroopan parlamentille ja neuvostolle saaduista kokemuksista ja vaikutuksista tulevaisuuteen.

      Tehty Brysselissä, 18. joulukuuta 2006.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         J. BORRELL FONTELLES

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J.-E. ENESTAM

      (1)  EUVL C 195, 18.8.2006, s. 109.

      (2)  EUVL C 229, 22.9.2006, s. 21.

      (3)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 26. syyskuuta 2006 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 18. joulukuuta 2006.

      (4)  EYVL C 163, 9.7.2002, s. 1.

      LIITE
      ELINIKÄISEN OPPIMISEN AVAINTAITOJA KOSKEVA EUROOPPALAINEN VIITEKEHYS
      Tausta ja tavoitteet
      Koska globalisaatio asettaa jatkuvasti Euroopan unionille uusia haasteita, kukin kansalainen tarvitsee useita avaintaitoja mukautuakseen joustavasti maailmaan, joka muuttuu nopeasti ja on voimakkaasti verkottunut.
      Koulutuksella on sekä sosiaalisessa että taloudellisessa mielessä tärkeä merkitys sen varmistamisessa, että Euroopan kansalaiset saavat tarvittavat avaintaidot, joiden avulla he voivat mukautua joustavasti tällaisiin muutoksiin.
      Erityisesti olisi — käyttämällä perustana erilaisia yksilöllisiä taitoja — otettava huomioon oppijoiden erilaiset tarpeet varmistamalla, että koulutus on tasa-arvoista ja sellaisten ryhmien saatavilla, jotka ovat henkilökohtaisten, sosiaalisten, kulttuuristen tai taloudellisten olojen vuoksi koulutuksen kannalta epäsuotuisassa asemassa ja tarvitsevat erityistukea käyttääkseen koko oppimispotentiaalinsa. Esimerkkejä tällaisista ryhmistä ovat henkilöt, joiden perustaidot, erityisesti lukutaito, ovat heikot, koulunsa keskeyttäneet, pitkäaikaistyöttömät, pitkältä vapaalta työhön palanneet, ikääntyneet, maahanmuuttajat ja vammaiset.
      Tässä yhteydessä viitekehyksen tärkeimpinä tavoitteina on:

                  1)

                  yksilöidä ja määritellä avaintaidot, joita tarvitaan henkilökohtaisen onnistumisen tunteeseen, aktiiviseen kansalaisuuteen, sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen ja työllistyvyyteen tietoyhteiskunnassa;

                  2)

                  tukea jäsenvaltioiden toimia, joilla varmistetaan, että yleissivistävän ja ammatillisen peruskoulutuksen päättymiseen mennessä nuorilla on sellaiset avaintaidot, jotka antavat heille valmiudet aikuiselämään, ja jotka luovat perustan jatko-opinnoille ja työelämälle, ja että aikuiset voivat kehittää ja päivittää avaintaitojaan koko elämänsä ajan;

                  3)

                  antaa poliittisille päättäjille, koulutuksen tarjoajille, työnantajille ja oppijoille itselleen Euroopan tason vertailuväline helpottamaan kansallisia ja Euroopan tason toimia, joilla pyritään saavuttamaan yhdessä sovitut tavoitteet;

                  4)

                  antaa puitteet sekä Koulutus 2010 -työohjelman että yhteisön koulutusohjelmien yhteydessä toteutettaville yhteisötason jatkotoimille.

            Avaintaidot
      Taidot on määritelty tässä asiayhteyteen sopivana tietojen, taitojen ja asenteiden kokonaisuutena. Kaikki yksilöt tarvitsevat avaintaitoja henkilökohtaisen onnistumisen tunnetta ja kehitystä, aktiivista kansalaisuutta, sosiaalista osallisuutta ja työtä varten.
      Tämä viitekehys sisältää kahdeksan avaintaitoa:

                  1)

                  viestintä äidinkielellä;

                  2)

                  viestintä vierailla kielillä;

                  3)

                  matemaattinen osaaminen ja perusosaaminen luonnontieteiden ja tekniikan aloilla;

                  4)

                  digitaaliset taidot;

                  5)

                  oppimistaidot;

                  6)

                  sosiaaliset ja kansalaistaidot;

                  7)

                  aloitekyky ja yrittäjyys; ja

                  8)

                  tietoisuus kulttuurista ja kulttuurin ilmaisumuodot.

            Avaintaitoja pidetään keskenään yhtä tärkeinä, koska kukin niistä voi osaltaan vaikuttaa onnistuneeseen elämään tietoyhteiskunnassa. Monet avaintaidot ovat limittäisiä ja läheisesti toisiinsa sidoksissa: tietyn alueen olennaiset piirteet tukevat myös toisen alueen taitoja. Kieleen, lukemiseen, laskemiseen sekä tieto- ja viestintätekniikkaan liittyvät perustaidot muodostavat oppimisen olennaisen perustan, ja oppimistaidot tukevat kaikkea oppimistoimintaa. Viitekehyksessä sovelletaan tiettyjä teemoja, jotka ovat tärkeitä kaikissa kahdeksassa avaintaidossa: kriittinen ajattelu, luovuus, aloitteellisuus, ongelmanratkaisu, riskinarviointi, päätöksenteko ja tunteiden rakentava hallinta.
      1.   Viestintä äidinkielellä (1)

      Määritelmä:
      Viestintä äidinkielellä merkitsee kykyä ilmaista ja tulkita käsitteitä, ajatuksia, tunteita, faktoja ja mielipiteitä sekä suullisesti että kirjallisesti (kuullun ymmärtäminen, puhuminen, lukeminen ja kirjoittaminen), sekä kykyä olla asianmukaisessa ja luovassa kielellisessä vuorovaikutuksessa kaikissa sosiaaliseen elämään ja kulttuuriin liittyvissä tilanteissa, kuten koulutuksessa, työssä, kotona ja vapaa-aikana.
      Tähän avaintaitoon liittyvät olennaiset tiedot, taidot ja asenteet:
      Viestintäkyky on tulosta äidinkielen oppimisesta, mikä liittyy kiinteästi yksilön kognitiivisen kyvyn kehittymiseen suhteessa maailman tulkitsemiseen ja muiden kanssa tapahtuvaan vuorovaikutukseen. Viestintä äidinkielellä edellyttää tietoa sanastosta, käytännön kieliopista ja kielen käyttötavoista. Siihen kuuluu tietoisuus verbaalisen vuorovaikutuksen päätyypeistä, tietyistä kaunokirjallisista ja muista teksteistä, kielen tyylien ja rekistereiden pääpiirteistä, kielen vaihtelevuudesta ja viestinnästä eri tilanteissa.
      Yksilöillä olisi oltava taito kommunikoida sekä suullisesti että kirjallisesti erilaisissa viestintätilanteissa sekä seurata omaa kielenkäyttöään ja mukauttaa sitä tilanteen edellyttämällä tavalla. Tämä taito sisältää myös valmiudet erottaa ja käyttää erityyppisiä tekstejä, etsiä, kerätä ja käsitellä tietoa, käyttää apuvälineitä sekä muodostaa ja ilmaista omia argumentteja suullisessa sekä kirjallisessa muodossa vakuuttavasti ja tilanteeseen sopivalla tavalla.
      Myönteiseen asenteeseen suhteessa äidinkielellä tapahtuvaan viestintään sisältyy pyrkimys kriittiseen ja rakentavaan vuoropuheluun, esteettisten arvojen kunnioittaminen ja halu niiden saavuttamiseen sekä kiinnostus kanssakäymiseen muiden ihmisten kanssa. Tämä edellyttää tietoisuutta kielen vaikutuksesta muihin ihmisiin sekä tarvetta ymmärtää ja käyttää kieltä myönteisellä ja sosiaalisesti vastuullisella tavalla.
      2.   Viestintä vierailla kielillä (2)

      Määritelmä:
      Vierailla kielillä tapahtuvalla viestinnällä on pääosin samat ominaisuudet kuin äidinkielisellä viestinnällä. Se perustuu kykyyn ymmärtää, ilmaista ja tulkita käsitteitä, ajatuksia, tunteita, faktoja ja mielipiteitä sekä suullisesti että kirjallisesti (kuullun ymmärtäminen, puhuminen, lukeminen ja kirjoittaminen) erilaisissa sosiaaliseen elämään ja kulttuuriin liittyvissä tilanteissa (koulutuksessa, työssä, kotona ja vapaa-aikana) yksilön omien toiveiden ja tarpeiden mukaan. Vierailla kielillä tapahtuva viestintä edellyttää myös sovittelutaitoja ja kulttuurienvälistä ymmärtämystä. Yksilön suoritustaso vaihtelee kielen neljän osa-alueen (kuunteleminen, puhuminen, lukeminen ja kirjoittaminen) ja eri kielten välillä samoin kuin asianomaisen henkilön sosiaalisen ja kulttuurisen taustan, ympäristön, tarpeiden ja/tai kiinnostuksen kohteiden mukaan.
      Tähän avaintaitoon liittyvät olennaiset tiedot, taidot ja asenteet:
      Vieraiden kielten osaaminen edellyttää tietoa sanastosta ja käytännön kieliopista, tietoisuutta verbaalisen vuorovaikutuksen päätyypeistä ja kielen rekistereistä. Sosiaalisiin tapoihin, kulttuurinäkökohtiin ja kielten vaihtelevuuteen liittyvä tieto on tärkeää.
      Olennaisiin vieraiden kielten kommunikointitaitoihin kuuluu kyky ymmärtää puhuttua kieltä sekä aloittaa keskustelu, pitää sitä yllä ja päättää se samoin kuin lukea, ymmärtää ja tuottaa omiin tarpeisiin soveltuvia tekstejä. Yksilöiden pitäisi lisäksi osata käyttää asianmukaisesti apuvälineitä ja oppia kieliä myös epävirallisissa yhteyksissä osana elinikäistä oppimista.
      Myönteiseen asenteeseen kuuluu kulttuurien moninaisuuden arvostaminen sekä kiinnostus ja uteliaisuus kieliä ja kulttuurienvälistä kommunikaatiota kohtaan.
      3.   Matemaattinen osaaminen ja perusosaaminen luonnontieteiden ja tekniikan aloilla
      Määritelmä:

                  A.

                  Matemaattisilla taidoilla tarkoitetaan kykyä kehittää ja soveltaa matemaattista ajattelua arkipäivän laskutehtävien ratkaisemiseksi. Hyvään laskutaitoon perustuen pääpaino on prosessissa ja toiminnassa sekä tiedossa. Matemaattisiin taitoihin kuuluu — vaihtelevissa määrin — kyky ja halu käyttää matemaattisia ajattelutapoja (loogista ja avaruudellista ajattelua) ja esittämismuotoja (kaavoja, malleja, konstruktioita, kuvioita, kaavioita).

                  B.

                  Luonnontieteisiin liittyvään osaamiseen kuuluu kyky ja halu käyttää luonnonilmiöiden selittämisessä hyödynnettävää tietoa ja menetelmiä kysymysten yksilöintiä ja näyttöön perustuvien päätelmien tekemistä varten. Tekniikkaan liittyvällä osaamisella tarkoitetaan teknisen tiedon ja menetelmien soveltamista yksilön toiveita ja tarpeita vastaavalla tavalla. Luonnontieteisiin ja tekniikkaan liittyvään osaamiseen kuuluu ihmisen toiminnasta johtuvien muutosten ymmärtäminen ja vastuunotto yksityisenä kansalaisena.

            Tähän avaintaitoon liittyvät olennaiset tiedot, taidot ja asenteet:

                  A.

                  Tarvittavat matemaattiset tiedot kattavat vankan numeroiden, mittojen ja rakenteiden, peruslaskutoimitusten ja matemaattisten esitystapojen tuntemisen, matemaattisten termien ja käsitteiden ymmärtämisen samoin kuin tietoisuuden kysymyksistä, joihin matematiikan avulla voidaan vastata.
                  Yksilöillä olisi oltava taito soveltaa matemaattisia peruskäsitteitä ja -menetelmiä arkielämässä kotona ja työpaikalla sekä seurata ja arvioida väiteketjuja. Yksilöiden pitäisi kyetä matemaattiseen päättelyyn, ymmärtää matemaattinen todistus ja kommunikoida matematiikan kielellä sekä käyttää asianmukaisia apuvälineitä.
                  Myönteinen asenne matematiikkaan perustuu totuuden kunnioittamiseen ja haluun etsiä syitä ja arvioida niiden validiteetti.

                  B.

                  Luonnontieteiden ja tekniikan osalta olennaisiin tietoihin kuuluvat luonnon perusperiaatteet, tieteelliset peruskäsitteet, -periaatteet ja -menetelmät sekä tekniikka ja tekniset tuotteet ja prosessit samoin kuin ymmärtämys, joka koskee tieteen ja tekniikan vaikutuksia maailmaan. Näiden taitojen avulla yksilöiden pitäisi pystyä ymmärtämään paremmin tieteellisten teorioiden ja sovellusten sekä tekniikan hyödyt, rajoitukset ja riskit yhteiskunnassa yleensä (suhteessa esimerkiksi päätöksentekoon, arvoihin, moraalikysymyksiin ja kulttuuriin).
                  Taitoihin kuuluu kyky käyttää ja käsitellä teknisiä välineitä ja koneita sekä tieteellistä tietoa tavoitteen saavuttamiseksi tai näyttöön perustuvan päätöksen tai päätelmän tekemiseksi. Yksilöiden pitäisi lisäksi kyetä tunnistamaan tieteellisen kysymyksenasettelun olennaiset piirteet ja osata selostaa päättelyketju ja sen tuloksena tehdyt päätelmät.
                  Avaintaitoon kuuluu kriittisesti arvioiva ja tiedonhaluinen asenne, kiinnostus eettisiin kysymyksiin ja sekä turvallisuuden että kestävän kehityksen noudattaminen, erityisesti kun kyse on tieteen ja tekniikan suhteesta yksilöön, perheeseen, yhteisöön ja koko maapalloon.

            4.   Digitaaliset taidot
      Määritelmä:
      Digitaalisiin taitoihin kuuluu tietoyhteiskunnan teknologian hallinta ja kriittinen käyttö työssä, vapaa-aikana ja viestinnässä. Niitä tukevat tieto- ja viestintätekniikan perustaidot, kuten tietokoneen käyttäminen tiedon hakuun, arviointiin, tallentamiseen, tuottamiseen, esittämiseen ja vaihtamiseen sekä viestintätarkoituksiin ja osallistumiseen yhteistyöverkostoihin Internetin välityksellä.
      Tähän avaintaitoon liittyvät olennaiset tiedot, taidot ja asenteet:
      Digitaalinen osaaminen edellyttää vankkoja tietoja tietoyhteiskunnan teknologian olemuksesta, asemasta ja mahdollisuuksista arkiyhteyksissä sekä yksityis- ja sosiaalisessa elämässä että työssä. Näihin kuuluvat tärkeimmät tietokonesovellukset, kuten tekstinkäsittely, taulukot, tietokannat, tiedon tallennus ja hallinta sekä Internetin ja elektronisten välineiden (sähköpostin, verkkotyökalujen) käytön tarjoamien mahdollisuuksien ja mahdollisten riskien ymmärtäminen työssä, vapaa-aikana, tiedonvälityksessä ja yhteistyöverkkoja käytettäessä, opinnoissa ja tutkimustyössä. Lisäksi olisi ymmärrettävä, miten tietoyhteiskunnan teknologialla voidaan tukea luovuutta ja innovaatiotoimintaa, sekä oltava tietoinen tietojen validiteettiin ja luotettavuuteen liittyvistä kysymyksistä samoin kuin tietoyhteiskunnan interaktiiviseen käyttöön liittyvistä oikeudellisista ja eettisistä periaatteista.
      Tarvittaviin taitoihin kuuluu kyky hakea, kerätä ja käsitellä tietoa ja käyttää sitä kriittisellä ja systemaattisella tavalla arvioiden tiedon merkityksellisyyttä ja erottaen todellisen ja näennäistiedon. Yksilöillä olisi oltava sellaiset välineiden käyttötaidot, joiden avulla he kykenevät tuottamaan, esittämään ja ymmärtämään monimutkaista tietoa sekä saamaan käyttöönsä, hakemaan ja käyttämään Internet-pohjaisia palveluja. Lisäksi yksilöiden pitäisi kyetä käyttämään tietoyhteiskunnan teknologiaa kriittisen ajattelun, luovuuden ja innovaatiotoiminnan tukena.
      Tietoyhteiskunnan teknologian käyttäminen edellyttää kriittistä ja harkitsevaa asennetta saatavilla olevaan tietoon ja interaktiivisten välineiden vastuullista käyttöä. Lisäksi kiinnostus osallistua kulttuurisiin, sosiaalisiin ja/tai ammatillisiin yhteisöihin ja verkkoihin tukee tätä perustaitoa.
      5.   Oppimistaidot
      Määritelmä:
      Oppimistaidoilla — oppimaan oppimisella — tarkoitetaan kykyä opiskella sinnikkäästi ja tavoitteellisesti sekä kykyä organisoida oma oppimisensa muun muassa tehokkaan ajankäytön ja tiedon käsittelyn avulla sekä yksilönä että ryhmässä. Tämä avaintaito käsittää myös tietoisuuden omista oppimisprosesseista ja -tarpeista sekä kyvyn kartoittaa tarjolla olevia mahdollisuuksia ja selviytyä esteistä, jotta oppiminen olisi tuloksellista. Tämä avaintaito tarkoittaa uusien tietojen ja taitojen hankkimista, käsittelemistä ja sisäistämistä sekä ohjaukseen hakeutumista ja sen hyödyntämistä. Oppimistaito tarkoittaa myös sitä, että oppija käyttää oppimisen perustana aiemmin opittuja asioita ja elämänkokemustaan ja voi käyttää ja soveltaa tietoja ja taitoja eri yhteyksissä — kotona, työssä ja koulutuksessa. Motivaatio ja itseluottamus ovat olennaisen tärkeitä yksilön oppimistaidoille.
      Tähän avaintaitoon liittyvät olennaiset tiedot, taidot ja asenteet:
      Jos oppimisella on tiettyjä työhön tai uraan liittyviä tavoitteita, yksilöllä olisi oltava tieto vaadittavista pätevyyksistä, tiedoista, taidoista ja tutkinnoista. Kaikissa tapauksissa oppimaan oppiminen edellyttää, että yksilö tuntee ja ymmärtää itselleen parhaiten soveltuvat oppimisstrategiat samoin kuin taitojensa ja tutkintojensa vahvuudet ja heikkoudet ja kykenee kartoittamaan yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen koulutustarjonnan ja/tai saatavilla olevat ohjaus- ja tukipalvelut.
      Oppimaan oppimisen taidot edellyttävät, että yksilö on hankkinut jatko-oppimisen kannalta tarpeelliset perustaidot, esimerkiksi lukemiseen, laskemiseen sekä tieto- ja viestintätekniikkaan liittyvät taidot. Näiden taitojen avulla yksilön pitäisi kyetä hankkimaan, käsittelemään ja sisäistämään uusia tietoja ja taitoja. Tämä edellyttää kykyä ohjata tehokkaasti omia oppimis- ja työskentelytapoja ja etenkin kykyä opiskella sinnikkäästi, keskittyä pitkäkestoisesti ja tarkastella kriittisesti oppimisen tarkoitusta ja tavoitteita. Yksilöiden olisi kyettävä käyttämään aikaa omaehtoiseen ja itseohjautuvaan opiskeluun sekä tekemään yhteistyötä osana oppimisprosessia, hyödyntämään heterogeenisen ryhmän tarjoamat edut ja jakamaan oppimaansa. Yksilöiden olisi kyettävä arvioimaan omaa työskentelyään sekä hakemaan tarvittaessa apua, tietoa ja tukea. Yksilöiden olisi myös kyettävä organisoimaan omaan oppimiseensa liittyvät seikat, muun muassa tehokas ajankäytön suunnittelu ja tiedon käsittely sekä yksilönä että ryhmissä.
      Myönteinen asenne tarkoittaa motivaatiota ja itseluottamusta, joiden avulla yksilö jatkaa oppimista menestyksekkäästi koko elämän ajan. Ongelmanratkaisuun pyrkivä asenne tukee oppimisprosessia ja yksilön kykyä selviytyä esteistä ja kestää muutoksia. Myönteisen asenteen keskeisiä osatekijöitä ovat halu käyttää hyödyksi aiemmin opittua ja elämänkokemusta, uteliaisuus uusia oppimismahdollisuuksia kohtaan ja halu soveltaa oppimistaitoa elämän eri osa-alueilla.…..
      6.   Sosiaaliset ja kansalaisuuteen liittyvät taidot
      Määritelmä:
      Näitä ovat henkilökohtaiset taidot, ihmissuhdetaidot samoin kuin kulttuurien väliset, sosiaaliset ja kansalaisuuteen liittyvät taidot, sekä niihin sisältyvät kaikki käyttäytymisen muodot, jotka antavat yksilöille valmiudet osallistua vaikuttaen ja rakentavalla tavalla yhteiskunta- ja työelämään yhä erilaistuvissa yhteiskunnissa sekä ratkaista tarvittaessa konflikteja. Kansalaisuuteen liittyvien taitojen avulla yksilöt voivat osallistua kansalaistoimintaan, koska heillä on tarvittava tieto yhteiskunnallisista ja poliittisista käsitteistä ja rakenteista ja he ovat sitoutuneet osallistumaan aktiiviseen ja demokraattiseen toimintaan.
      Tähän avaintaitoon liittyvät olennaiset tiedot, taidot ja asenteet:

                  A.

                  Sosiaaliset taidot liittyvät henkilökohtaiseen ja sosiaaliseen hyvinvointiin, joka edellyttää, että yksilöt ymmärtävät, kuinka he voivat pitää yllä mahdollisimman hyvää fyysistä terveydentilaa ja mielenterveyttä, myös omien ja perheensä sekä välittömän lähipiirinsä voimavarojen perustana, ja tietävät terveiden elämäntapojen edistävän terveyttä. Jotta yksilö voi onnistua ihmissuhteissa ja osallistua yhteiskuntaelämään, on olennaisen tärkeää, että hän ymmärtää eri yhteisöissä ja ympäristöissä (esimerkiksi työelämässä) yleisesti hyväksyttävät käyttäytymissäännöt ja tavat. Yhtä tärkeää on olla tietoinen peruskäsitteistä, jotka koskevat yksilöitä, ryhmiä, työorganisaatioita, sukupuolten välistä tasa-arvoa, syrjimättömyyttä, yhteiskuntaa ja kulttuuria. On olennaisen tärkeää ymmärtää eurooppalaisten yhteiskuntien monikulttuuristen ja sosioekonomisten näkökohtien sekä kansallisten kulttuuri-identiteettien ja eurooppalaisen identiteetin keskinäistä vuorovaikutusta.
                  Keskeisiä tässä avaintaidossa ovat seuraavat taidot: taito kommunikoida rakentavasti eri ympäristöissä, ja olla suvaitsevainen, taito ilmaista ja ymmärtää eri näkökantoja, taito neuvotella luottamusta herättäen ja kyky tuntea empatiaa. Yksilöiden olisi kyettävä käsittelemään stressiä ja turhautumista, ilmaisemaan näitä tunteita rakentavalla tavalla sekä erottamaan toisistaan henkilökohtaiset ja ammatilliset osa-alueet.
                  Avaintaidon pohjana ovat yhteistyötä, määrätietoisuutta ja rehellisyyttä edistävät asenteet. Yksilöillä tulisi olla kiinnostusta sosioekonomista kehitystä ja kulttuurienvälistä viestintää kohtaan, heidän tulisi arvostaa moniarvoisuutta ja kunnioittaa toisia, ja heidän tulisi olla valmiita voittamaan ennakkoluuloja ja tekemään kompromisseja.

                  B.

                  Kansalaisuuteen liittyvät taidot perustuvat tietoon demokratian, oikeuden, tasa-arvon, kansalaisuuden ja kansalaisoikeuksien käsitteistä, myös tietoon siitä, kuinka käsitteet ilmaistaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa ja kansainvälisissä julistuksissa ja miten niitä sovelletaan eri instituutioissa paikallis- ja aluetasolla sekä kansallisella, Euroopan ja kansainvälisellä tasolla. Siihen kuuluu tieto ajankohtaisista tapahtumista samoin kuin tieto Euroopan ja maailmanhistorian keskeisistä tapahtumista ja suuntauksista. Lisäksi olisi kehitettävä tietoisuutta yhteiskunnallisten ja poliittisten liikkeiden tavoitteista, arvoista ja toimintalinjoista. Keskeistä on myös tieto Euroopan yhdentymisestä sekä EU:n rakenteista, päätavoitteista ja arvoista samoin kuin Euroopan monimuotoisuutta ja kulttuuri-identiteettiä koskeva tietämys.
                  Taitoihin kuuluu kyky osallistua tehokkaasti muiden kanssa julkiseen toimintaan sekä osoittaa solidaarisuutta ja kiinnostusta paikallisyhteisöä tai laajempaa yhteisöä koskettavien ongelmien ratkaisemiseen. Tähän sisältyy kriittinen ja luova pohdinta ja rakentava osallistuminen yhteisön tai naapuruston toimintaan sekä päätöksentekoon kaikilla tasoilla — paikallistasosta valtakunnalliselle ja Euroopan tasolle — erityisesti äänestämällä.
                  Myönteinen asenne perustuu ihmisoikeuksien — myös tasa-arvon — täysimääräiseen kunnioittamiseen demokratian perustana sekä erilaisten uskonnollisten ja etnisten ryhmien arvojärjestelmien välisten erojen arvostamiseen ja ymmärtämiseen. Se merkitsee tunnetta kuulumisesta omaan yhteisöön ja maahan sekä Euroopan unioniin ja yleensä Eurooppaan sekä koko maailmaan, tämän tunteen osoittaminen ja halu osallistua demokraattiseen päätöksentekoon kaikilla tasoilla. Siihen kuuluu myös vastuuntunnon osoittaminen sekä sen osoittaminen, että ymmärtää ja kunnioittaa yhteisiä arvoja, kuten demokratian periaatteita, joita tarvitaan yhteisön yhteenkuuluvuuden turvaamiseksi. Rakentava osallistuminen käsittää myös kansalaistoiminnan, yhteiskunnan monimuotoisuuden, sosiaalisen yhteiskuuluvuuden ja kestävän kehityksen tukemisen sekä halun kunnioittaa toisten ihmisten arvoja ja yksityisyyttä.

            7.   Aloitekyky ja yrittäjyys
      Määritelmä:
      Aloitekyvyllä ja yrittäjyydellä tarkoitetaan yksilöiden kykyä muuntaa ideat toiminnaksi. Siihen sisältyy luovuutta, innovointia ja riskinottoa sekä kyky suunnitella ja toteuttaa projekteja tavoitteiden saavuttamiseksi. Yrittäjyys tukee yksilöitä heidän jokapäiväisessä elämässään kotona ja yhteiskunnassa ja sen lisäksi auttaa heitä työpaikalla olemaan tietoisia työnsä laajemmasta kehyksestä ja hyödyntämään tilaisuuksia. Se on myös perusta erityistaidoille ja -tiedolle, joita tarvitsevat sosiaalista tai kaupallista yritystoimintaa käynnistävät tai siihen osallistuvat henkilöt. Tähän pitäisi sisältyä tieto eettisistä arvoista ja sen pitäisi edistää hyvää hallintotapaa.
      Tähän avaintaitoon liittyvät olennaiset tiedot, taidot ja asenteet:
      Tarvittaviin tietoihin kuuluu kyky havaita tarjolla olevat henkilökohtaisen, ammatillisen ja/tai liiketoiminnan mahdollisuudet, myös ”kokonaisuuden näkemiseen” liittyvät seikat, jotka ovat ihmisten elämän ja työskentelyn kehys. Näitä seikkoja ovat laaja talouden toiminnan tuntemus sekä käsitys työnantajan tai organisaation mahdollisuuksista ja haasteista. Yksilöiden tulisi lisäksi olla tietoisia yritysten eettisestä kannasta ja siitä, kuinka he voivat edistää hyviä asioita esimerkiksi reilun kaupan tai sosiaalisen yritystoiminnan kautta.
      Taitoihin kuuluvat kyky hallinnoida projekteja ennakoivasti (esimerkiksi kyky suunnitella, organisoida, hallinnoida, johtaa ja delegoida tehtäviä, sekä analysoida, viestiä, raportoida, arvioida ja rekisteröidä tietoja), tehokas edustaminen ja neuvotteleminen sekä kyky työskennellä sekä yksilöllisesti että yhteistyönä ryhmissä. Olennaisia ovat kyky kartoittaa omia vahvuuksia ja heikkouksia sekä kyky arvioida tilanteita ja ottaa tarvittaessa riskejä.
      Yrittävälle asenteelle on ominaista aloitteellisuus, ennakoivuus, riippumattomuus ja innovatiivisuus yksityis- ja yhteiskuntaelämässä sekä työssä. Siihen sisältyvät myös motivaatio ja määrätietoisuus tavoitteiden saavuttamiseksi, olipa kyse sitten henkilökohtaisista tai yhteisistä tavoitteista, mukaan lukien työhön liittyvät tavoitteet.
      8.   Kulttuurin tuntemus ja ilmaisumuodot
      Määritelmä:
      Ymmärretään, mikä merkitys on ajatusten, kokemusten ja tunteiden luovalla ilmaisemisella eri välineiden avulla, esimerkiksi musiikin, esittävien taiteiden, kirjallisuuden ja kuvaamataiteiden välityksellä.
      Tähän avaintaitoon liittyvät olennaiset tiedot, taidot ja asenteet:
      Kulttuurintuntemuksella tarkoitetaan tietoa paikallisesta, kansallisesta ja eurooppalaisesta kulttuuriperinnöstä ja niiden merkityksestä maailmassa. Siihen sisältyy perustiedot tärkeimmistä kulttuuriteoksista, myös nykyaikaisesta populaarikulttuurista. On olennaisen tärkeää ymmärtää kulttuurista ja kielellistä monimuotoisuutta Euroopassa (ja maailman muilla alueilla), tarvetta säilyttää tämä monimuotoisuus, sekä esteettisten tekijöiden merkitystä jokapäiväisessä elämässä.
      Taidot liittyvät sekä arvostukseen että ilmaisukykyyn: taideteosten ja esitysten arvostaminen ja niistä nauttiminen sekä itseilmaisu eri välineiden avulla luontaisia kykyjä käyttäen. Taitoja ovat myös kyky suhteuttaa omat luovat ja ilmiasulliset näkökannat toisten mielipiteisiin sekä kyky kartoittaa ja toteuttaa käytännössä kulttuuritoiminnan tarjoamat sosiaalisen ja taloudellisen toiminnan mahdollisuudet. Kulttuuri-ilmaisu on oleellisen tärkeää kehitettäessä luovia taitoja, jotka voidaan siirtää erilaisiin ammatillisiin yhteyksiin.
      Selkeä käsitys omasta kulttuurista ja identiteetistä voi olla perustana avoimelle suhtautumiselle kulttuuri-ilmaisun monimuotoisuuteen ja sen kunnioitukselle. Myönteiseen asenteeseen sisältyvät myös luovuus ja halu kehittää esteettistä kapasiteettia taiteellisen itseilmaisun ja kulttuurielämään osallistumisen kautta.

         (1)  Euroopan monikulttuurisissa ja -kielisissä yhteiskunnissa on tunnettua, että äidinkieli ei aina ole jäsenvaltion virallinen kieli ja että kyky kommunikoida virallisella kielellä on edellytyksenä sille, että yksilö voi osallistua täysimääräisesti yhteiskuntaelämään. Joissain jäsenvaltioissa äidinkieli voi olla yksi useista virallisista kielistä. Tällaisia tapauksia ja määritelmän vastaavaa soveltamista koskevat toimenpiteet ovat yksittäisten jäsenvaltioiden vastuulla näiden erityisten tarpeiden ja olosuhteisen mukaisesti.

         (2)  On tärkeää tunnustaa, että monet eurooppalaiset elävät kaksi- tai monikielisissä perheissä ja yhteisöissä ja että heidän asuinvaltionsa virallinen kieli ei välttämättä ole heidän äidinkielensä. Näiden ryhmien tapauksessa tällainen taito voi viitata viralliseen kieleen vieraan kielen asemesta. Näiden ihmisten tarve, motivaatio sekä sosiaaliset ja/tai taloudelliset syyt, jotka liittyvät tämän taidon kehittämiseen heidän integroitumisensa tukena, poikkeavat esimerkiksi tilanteesta, jossa opetellaan jotakin vierasta kieltä matkailun tai työn vuoksi. Tällaisia tapauksia ja määritelmän vastaavaa soveltamista koskevat toimenpiteet ovat yksittäisten jäsenvaltioiden vastuulla näiden erityisten tarpeiden ja olosuhteisen mukaisesti.


title: Neuvoston suositus, annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013 , Ruotsin vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ruotsin vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               30.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/86

      NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013,
   Ruotsin vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ruotsin vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   2013/C 217/21
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään kasvuun ja parantaa sen kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (3). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.

               (4)

               Neuvosto antoi 10 päivänä heinäkuuta 2012 suosituksen (4) Ruotsin vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Ruotsin vuosien 2012–2015 lähentymisohjelmasta.

               (5)

               Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2013 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi niin ikään 28 päivänä marraskuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Ruotsi kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (6)

               Euroopan parlamentti on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti osallistunut asianmukaisesti eurooppalaiseen ohjausjaksoon, ja se on 7 päivänä helmikuuta 2013 hyväksynyt päätöslauselman vuotuisen kasvuselvityksen 2013 työllisyys- ja sosiaalinäkökohdista sekä päätöslauselman osallistumisesta vuotuiseen kasvuselvitykseen 2013.

               (7)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 14 päivänä maaliskuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (8)

               Komissio julkaisi 10 päivänä huhtikuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun Ruotsia koskevan perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Ruotsin makrotaloudessa on epätasapainotiloja, jotka edellyttävät seurantaa ja politiikkatoimia. Yksityisen sektorin velkaa ja sen vähentämistä koskevaan makrotalouden kehitykseen, johon liittyvät jäljellä olevat asuntomarkkinoiden tehottomuustekijät, on edelleen kiinnitettävä huomiota. Vaikka suuri vaihtotaseen ylijäämä ei aiheuta samanlaisia riskejä kuin suuret alijäämät, komissio aikoo edelleen seurata vaihtotaseen kehitystä Ruotsissa.

               (9)

               Ruotsi toimitti 19 päivänä huhtikuuta 2013 vuosien 2012–2017 lähentymisohjelmansa ja vuoden 2013 kansallisen uudistusohjelmansa. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (10)

               Asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen lähentymisohjelman arvioinnin perusteella neuvosto katsoo, että lähentymisohjelman julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on vuoden 2013 osalta uskottava. Hallituksen ennusteen mukaan BKT:n kasvu on 1,2 prosenttia vuonna 2013 ja 2,2 prosenttia vuonna 2014. Komission ennusteessa vastaavat luvut ovat 1,5 ja 2,5 prosenttia. Lähentymisohjelmassa kaavaillun julkisen talouden strategian tavoitteena on varmistaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys noudattamalla Ruotsin julkisen talouden kehyksen sääntöjä, ja muun muassa saavuttaa tavoite, jonka mukaan julkisen talouden nettomääräinen rahoitusylijäämä olisi suhdannekierron aikana keskimäärin 1 prosentti suhteessa BKT:hen. Julkisen talouden rahoitusasema oli vuonna 2011 hieman ylijäämäinen (0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen), mutta luisui vuonna 2012 alijäämäiseksi (0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen). Lähentymisohjelmassa vahvistetaan aiemmin asetettu julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite eli –1,0 prosenttia suhteessa BKT:hen. Keskipitkän aikavälin tavoite vastaa vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Lähentymisohjelmassa ennustetaan, että komission uudelleen laskema julkisen talouden rakenteellinen rahoitusasema paranee vuosien 2012–2013 noin 0,4 prosentin pienestä alijäämästä suhteessa BKT:hen ylijäämäiseksi vuodesta 2014 alkaen. Sen vuoksi keskipitkän aikavälin tavoite todennäköisesti toteutuu ohjelmakaudella. Lähentymisohjelmaan sisältyvien tietojen perusteella julkisten menojen kasvuvauhti (ilman päätösperäisten tulopuolen toimenpiteiden vaikutusta tuloihin) ylittäisi BKT:n keskipitkän aikavälin potentiaalisen kasvun viitearvon vuosina 2012 ja 2013, mutta jäisi viitearvon alle vuonna 2014. Julkisen talouden tavoitteisiin liittyvät riskit ovat rajoitetut, vaikka otettaisiin huomioon mahdollisuus, että vuonna 2014 joudutaan toteuttamaan uusia päätösperäisiä elvytystoimia. Lähentymisohjelmassa esitetyn ennusteen mukaan velkasuhde, joka on alle 60 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen, nousee väliaikaisesti 42 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2013, mutta laskee vuonna 2015 jälleen alle 40 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Komission ennusteen mukaan velkasuhde supistuu 39 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2014.

               (11)

               Yksityisen sektorin suuri velkataakka (235 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2012) on edelleen ongelma. Kotitalouksien velka, joka on noin 80 prosenttia suhteessa BKT:hen eli noin 170 prosenttia suhteessa käytettävissä oleviin tuloihin, on vakiintunut vasta hiljattain, eikä se todennäköisesti vähene lähitulevaisuudessa, kun otetaan huomioon jatkuva luotonanto ja asuntolainojen hidas lyhennysvauhti. Nykyinen asuntolainojen korkokulujen verovähennyskelpoisuus ja alhaiset juoksevat kiinteistöverot edistävät velanottoa Ruotsin asuntoverotuksessa, mikä lisää velan määrää. Lisäksi suhteellisen suuri kuilu velkojen ja toisaalta oman pääoman rahoitukseen perustuvien uusien investointien efektiivisen marginaaliveroasteen välillä viittaa siihen, että velkarahoituksen suosiminen yritysverotuksessa jatkuu. Ruotsissa on äskettäin rajoitettu konsernin sisäisten korkomenojen verovähennyskelpoisuutta, mutta maassa ei ole kattavaa järjestelmää, jonka avulla velkarahoituksen ja oman pääoman verotuksen välistä kuilua voitaisiin kaventaa. Yritysten velkataakka on edelleen huomattava eli 149 prosenttia suhteessa BKT:hen.

               (12)

               Vaikka Ruotsin asuntomarkkinat ovat viime aikoina olleet vakaat, ne voivat kuitenkin yhä aiheuttaa epävakautta. Ruotsin asuntomarkkinoilla esiintyy tarjontapuolella tyypillisesti jonkin verran tehottomuustekijöitä, jotka ovat omiaan nostamaan asuntojen hintoja ja luomaan ei-toivottuja lukkiutumisvaikutuksia. Rakennussektorin investoinnit ovat Ruotsissa vain puolet muiden Pohjoismaiden investoinneista sekä suhteessa BKT:hen että suhteessa väestöön. Tätä nykyä uuden rakennushankkeen käynnistäminen kestää usein vuosia, koska kuntatason menettelyt ovat pitkällisiä. Näiden menettelyjen virtaviivaistaminen lisäisi asuntotarjonnan joustavuutta, edistäisi kilpailua rakennussektorilla ja alentaisi rakennuskustannuksia. Vuokranmääritysjärjestelmän uudistamista on jatkettava, jotta markkinavoimat voivat määrittää vuokra-asuntojen ihanteellisen tarjonnan kohtuulliseen hintaan. Asuntomarkkinoiden tehottomuustekijöihin puuttumalla voidaan todennäköisesti myös keventää kotitalouksien velkataakkaa, koska nämä seikat ovat sidoksissa toisiinsa.

               (13)

               Ruotsissa nuorten, maahanmuuttajataustaisten ja yleensä alhaisen taitotason työntekijöiden työttömyysaste on selvästi muun työikäisen väestön työttömyysastetta ja EU:n keskiarvoa korkeampi. Ruotsi on toteuttanut runsaasti uusia toimenpiteitä tämän ongelman korjaamiseksi. Toimenpiteet, joiden tarkoituksena on parantaa maahanmuuttajataustaisen väestön integroitumista työmarkkinoille, ovat jo alkaneet tuottaa tuloksia, sillä tämän väestöryhmän työttömyysaste on alentunut. Lisätoimia kuitenkin tarvitaan, ennen kuin sen ja muun väestön työttömyyden ero saadaan kurottua umpeen. Nuoret eivät ole toistaiseksi merkittävästi hyötyneet toimenpiteistä. Useita lupaavia toimenpiteitä on kuitenkin toteutettu tai sellaisia on suunnitteilla: niihin kuuluu tuen myöntäminen ammattiinpääsyä edistäville sopimuksille (yrkesintroduktionsavtal) osana Ruotsin mallia, jossa täysin itsenäiset työmarkkinaosapuolet vastaavat palkanmäärittämisestä. Toimet oppisopimuskoulutuksen ja muiden työssäoppimiseen perustuvien ammattikoulutusmuotojen tukemiseksi ovat niin ikään kaikilta osin merkityksellisiä, mutta tuottaakseen haluttuja tuloksia niiden on oltava kunnianhimoisempia. Työsuhdeturvalainsäädännön tarkistamisessa on tapahduttava edistystä myös jatkossa, samoin nuorten työllisyystakuun etujen hyödyntämisessä. Yleisluontoisten tukitoimien sijasta olisi suosittava tiukemmin määriteltyjä toimenpiteitä, jotka on kohdennettu apua eniten tarvitseville. Ruotsissa on käytössä ns. työllisyystakuu, jonka perusteella nuorille, jotka hakevat työtä julkisten työvoimapalvelujen kautta ja jotka ovat jo olleet työttömänä 90 päivää, tarjotaan kohdennettuja palveluja, joiden tarkoituksena on parantaa heidän mahdollisuuksiaan löytää työpaikka ja koulutusmahdollisuuksia. Tätä nykyä vaikuttaa kuitenkin siltä, että sitä ei ole riittävän tehokkaasti suunnattu sellaisille nuorille, jotka eivät opiskele eivätkä ole harjoittelussa eivätkä myöskään ole rekisteröityneet julkisiin työvoimapalveluihin. Vuoden 2012 suosituksen mukaisesti Ruotsi on tilannut selvityksen siitä, miten ravintoloiden ja catering-palvelujen alennettu arvonlisäverokanta on vaikuttanut hintoihin, palkkoihin ja nuorten työllisyyteen; alustavien tulosten pitäisi olla saatavilla tammikuussa 2014 ja lopullisten päätelmien vuonna 2016. Kyseessä on tärkeä selvitys, sillä toimenpiteen kustannustehokkuus on herättänyt huolta.

               (14)

               Komissio on laatinut eurooppalaisen ohjausjakson puitteissa kattavan analyysin Ruotsin talouspolitiikasta. Se on arvioinut lähentymisohjelman ja kansallisen uudistusohjelman ja esittänyt perusteellisen tarkastelun. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Ruotsin finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset on otettu huomioon jäljempänä suosituksissa 1–4.

               (15)

               Neuvosto on tutkinut lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (5) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (16)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja lähentymisohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 2 ja 3,

         SUOSITTAA, että Ruotsi toteuttaa vuosina 2013–2014 toimia, joilla se

               1.

               toteuttaa toimet, jotka ovat tarpeen kasvua edistävän finanssipolitiikan noudattamiseksi ja julkisen talouden rahoitusaseman vakauden säilyttämiseksi varmistamalla, että keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan ohjelmakauden aikana;

               2.

               jatkaa toimia yksityiseen velkaan liittyviin riskeihin puuttumiseksi vähentämällä velanoton suosimista asuntoverotuksessa siten, että asuntolainojen korkokulujen verovähennyskelpoisuus poistetaan asteittain ja/tai kiinteistöveroja korotetaan; toteuttaa lisätoimia edistääkseen maltillista luotonantoa tukemalla asuntolainojen lyhentämistä; vähentää edelleen velanoton suosimista yhtiöverotuksessa;

               3.

               tehostaa asuntomarkkinoita jatkamalla vuokranmääritysjärjestelmän uudistamista ja lujittamalla sopimusvapautta yksityisten vuokralaisten ja vuokraisäntien välillä; tukee kilpailun lisääntymistä rakennussektorilla ja tarkastelee suunnittelu-, kaavoitus- ja lupamenettelyjä niiden avoimuuden lisäämiseksi, käsittelyaikojen lyhentämiseksi ja rakennusyritysten markkinoille pääsyä haittaavien esteiden vähentämiseksi;

               4.

               tehostaa toimia, joilla parannetaan alhaisen taitotason nuorten ja maahanmuuttajataustaisten työntekijöiden integroitumista työmarkkinoille, toteuttamalla tehokkaampia ja paremmin kohdennettuja toimenpiteitä tämän kohderyhmän työllistettävyyden ja sen työvoiman kysynnän parantamiseksi; tehostaa toimia, joilla helpotetaan siirtymistä koulusta työelämään, muun muassa laajentamalla työssäoppimisen, oppisopimuskoulutuksen ja muiden työnteon ja koulutuksen yhdistämiseen perustuvien sopimusten käyttöä; täydentää nuorten työllisyystakuuta niin, että se kattaa paremmin myös nuoret, jotka eivät opiskele eivätkä ole harjoittelussa; saattaa loppuun tarkastelun, jossa tutkitaan, miten tuloksellisesti nykyinen ravintoloiden ja catering-palvelujen alennettu arvonlisäverokanta tukee työpaikkojen luomista, ja tekee asiaa koskevat päätelmät.

      Tehty Brysselissä 9 päivänä heinäkuuta 2013.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Pidetty voimassa vuodelle 2013 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 22 päivänä huhtikuuta 2013 annetulla neuvoston päätöksellä 2013/208/EU (EUVL L 118, 30.4.2013, s. 21).

      (4)  EUVL C 219, 24.7.2012, s. 85.

      (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.