title: Suositus neuvoston lausunto 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen Kyproksen tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005-2009

text:
Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52006SC0227

Suositus Neuvoston lausunto 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen Kyproksen tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005-2009  /* SEK/2006/0227 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 22.2.2006SEK(2006) 227 lopullinenSuositusNEUVOSTON LAUSUNTO7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen Kyproksen tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005–2009(komission esittämä)PERUSTELUTTaustaaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Sopimusta on muutettu kerran, vuonna 2005. Muuttamisen yhteydessä todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen budjettipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelmat, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistetut ohjelmat vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetut) vakausohjelmat, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetut) lähentymisohjelmat). Kypros toimitti ensimmäisen lähentymisohjelmansa toukokuussa 2004. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 5 päivänä heinäkuuta 2004 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.Jäsenvaltioiden on näissä ohjelmissa ilmoitettava keskipitkän aikavälin tavoitteena oleva julkisen talouden rahoitusasema ja esitettävä sen saavuttamiseksi ja säilyttämiseksi toteutettavat toimenpiteet sekä taustalla olevat taloutta koskevat oletukset. Keskipitkän aikavälin tavoite olisi tarkistetun sopimuksen mukaan eriytettävä jäsenvaltioittain, koska talouden tila ja julkisen talouden rahoitusasema ovat unionin eri jäsenvaltioissa erilaiset ja koska myös kestävyyteen kohdistuvat finanssipoliittiset riskit ovat erilaisia. Sopimukseen tehtyjen muiden tarkistusten mukaan olisi lisäksi saavutettava koko suhdannekierron ajaksi symmetrisempi lähestymistapa finanssipolitiikkaan tehostamalla budjettikuria taloudellisesti hyvinä aikoina. Samalla sellaiset suuret rakenneuudistukset, joilla on todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen, olisi otettava huomioon arvioitaessa, voidaanko keskipitkän aikavälin tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeutusurasta väliaikaisesti poiketa.Komissio on tutkinut Kyproksen viimeksi toimittaman tarkistetun lähentymisohjelman. Se on tässä yhteydessä ottanut huomioon yksiköidensä syksyn 2005 talousennusteen, käytännesäännöt[2], yhteisesti sovitut menetelmät, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa, sekä vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvät talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja on jäljempänä esitetyn arvion perusteella antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi.Arviointi1.  Kypros toimitti vuodet 2005–2009 kattavan toisen tarkistetun lähentymisohjelmansa komissioon 14 päivänä joulukuuta 2005, mikä merkitsi uusien käytännesääntöjen[3] mukaisen määräajan, 1 päivän joulukuuta, ylittymistä. Kyproksen viranomaiset halusivat kuitenkin sisällyttää tarkistukseen joulukuun toisella viikolla ilmoitetut julkista taloutta koskevat toimenpiteet. Uusi ohjelma noudattaa pääpiirteissään käytännesäännöissä määriteltyä vakaus- ja lähentymisohjelmien rakennemallia[4].2.  Neuvosto teki 5 päivänä heinäkuuta 2004 päätöksen, jonka mukaan Kyproksella oli liiallinen alijäämä. EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisen samana päivänä annetun neuvoston suosituksen mukaan liiallinen alijäämä oli korjattava vuoteen 2005 mennessä. Neuvosto antoi 8 päivänä maaliskuuta 2005 Kyproksen edellisestä vuosien 2004–2008 tarkistetusta lähentymisohjelmasta lausunnon, jossa se kehotti Kyprosta toteuttamaan määrätietoisesti suunnitellut toimenpiteet alijäämän saattamiseksi alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja varmistamaan, että velkasuhde alkaisi vuodesta 2005 lähtien supistua, sekä jatkamaan eläke- ja terveydenhuoltoalan uudistuksia.3.  Tuottavuuden ja työllisyyden vahvan kasvun ansiosta Kyproksen kokonaistuotannon kasvu (3 ½ prosenttia) on kymmenen viime vuoden aikana kuulunut EU:n kärkijoukkoon. Koska Kyproksen kilpailukyky on heikentynyt ja kilpailu koventunut eräillä sen tärkeimmillä vientialoilla, nettoluotonotto ulkomailta (ulkoinen vaje) on kasvanut (4 ¾ prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004). Tämä vastasi pitkälti luotonottotarvetta julkisella sektorilla, jolla vuonna 2004 oli yli 4 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen. YKHI-inflaatio pysytteli 3 prosentin alapuolella lähes koko kymmenen vuoden jakson ajan.4.  Tarkistetussa lähentymisohjelmassa kokonaistuotannon kasvun arvioidaan vuosina 2006–2009 olevan niukasti yli 4 prosenttia, sillä kotimaisen kulutuskysynnän odotetaan vahvistuvan ja ulkoisen sektorin edistävän kasvua. Tämä vaikuttaa realistiselta vuoteen 2007 saakka, mutta vuosien 2008 ja 2009 osalta lievästi optimistiselta. Tämän vuoksi suhdannetilanne saattaa tuotantokuilun perusteella mitattuna olla suotuisampi kuin ohjelmassa esitetyissä arvioissa oletetaan. Ulkoisen vajeen odotetaan supistuvan tasaisesti 5 ⅓ prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2006 aina 2 ¾ prosenttiin vuonna 2009.5.  Vuotuinen YKHI-inflaatio oli energian ja jalostamattomien elintarvikkeiden hinnannoususta huolimatta noin 2 prosenttia vuonna 2005 ja sen arvioidaan pysyttelevän samalla tasolla koko ohjelmakauden ajan. Tämä ennuste vaikuttaa realistiselta. Siitä lähtien, kun Kypros 2 päivänä toukokuuta 2005 liittyi ERM II:een, Kyproksen punnan ja euron välinen valuuttakurssi on pysytellyt lähellä keskuskurssia. Valtion joukkovelkakirjojen tuotto supistui vuoden 2005 aikana, ja vuoden 2006 alussa se oli alle 4 prosenttia. Tuottoero suhteessa euroalueen tuottoihin supistui alle 100 peruspisteeseen. Kyproksen tavoitteena on liittyä euroalueeseen 1 päivänä tammikuuta 2008.6.  Tarkistetussa ohjelmassa arvioidaan vuoden 2005 alijäämän toteutumaksi 2 ½ prosenttia suhteessa BKT:hen, kun komission yksiköiden syksyn 2005 ennuste oli 2 ¾ prosenttia ja edellisen tarkistuksen arvio hieman alle 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Eroa edelliseen tarkistukseen selittää lähinnä se, että korkomenot ovat osoittautuneet noin ½ prosenttia odotettua pienemmiksi suhteessa BKT:hen.7.  Siltä pohjalta, että vuonna 2005 alijäämä supistuu alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen, tarkistuksessa pyritään vakauttamaan julkista taloutta edelleen vuoteen 2009 saakka, jolloin alijäämä lähestyisi ½ prosenttia suhteessa BKT:hen ja bruttovelka 53 ½ prosenttia suhteessa BKT:hen. Perusylijäämän oltua ¾ prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 sen ennustetaan kasvavan vähitellen aina 1 ¾ prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009. Alijäämän supistuminen kuvastaa sitä, että menojen suhdetta BKT:hen on leikattu noin 4 prosentilla, mitä tulosuhteen supistuminen (2 prosentilla) ei täysin kompensoi. Sopeuttaminen perustuu juoksevien perusmenojen rakenteellisiin leikkauksiin, säästöihin korkomenoissa sekä tulopuolella toteutettujen rakenteellisten ja kertaluonteisten toimenpiteiden yhdistelmään. Sopeuttaminen on vuosina 2006–2008 edellistä ohjelmaa vaiheittaisempaa, mikä kuvastaa BKT:n hieman vähäisempää kasvua.8.  Komission yksiköiden yhteisesti sovittuja menetelmiä käyttäen tekemien ohjelmaan perustuvien laskelmien mukaan rakenteellinen alijäämä (suhdannetasoitettu julkisen talouden alijäämä, josta on vähennetty kertaluonteisten ja väliaikaisten toimenpiteiden vaikutus) supistuu vuoden 2005 noin 3 prosentista suhteessa BKT:hen noin ½ prosenttiin vuonna 2009, eli keskimäärin yli 0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuodessa, kun otetaan huomioon vähitellen umpeutumassa oleva tuotantokuilu. Se, ettei rakenteellinen rahoitusasema parannu vuonna 2007, kuvastaa Kyproksen nettoaseman odotettua heikentymistä suhteessa EU:n talousarvioon, kun EU:hun liittymisen yhteydessä myönnetyt väliaikaiset korvaavat avustukset päättyvät vuonna 2006. Tarkistuksessa keskipitkän aikavälin tavoitteeksi määritellään selkeästi saavuttaa vuonna 2009 rakenteellinen alijäämä, joka on ½ prosenttia suhteessa BKT:hen. Koska tämä keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arvioitu noin 2 prosentin alijäämäksi suhteessa BKT:hen) vaativampi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoite on asianmukaisella tasolla, koska se on vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille määritellyn vaihteluvälin sisällä ja koska se heijastaa riittävästi velkasuhdetta ja keskimääräistä potentiaalista tuotannon kasvua pitkällä aikavälillä.9.  Ohjelmassa esitettyihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin kohdistuvat riskit näyttävät olevan pitkälti tasapainossa. Koska Kypros on vahvasti erikoistunut matkailuun, makrotalouden skenaarion riskit liittyvät lähinnä alueen geopoliittiseen kehitykseen. Lisäksi makrotalouden vuosien 2008 ja 2009 näkymät ovat lievästi optimistisia ja veroennusteet vaikuttavat hieman toiveikkailta. Kyproksen hallitus on kuitenkin toistaiseksi ylittänyt julkiselle taloudelle asetetut tavoitteet ja tarkistuksessa toistetaan sen sitoumus toteuttaa tarvittaessa lisätoimenpiteitä suunnitellussa mukauttamisessa onnistumiseksi.10.  Vuoden 2005 arvioidun toteutuman ja julkista taloutta koskeviin tavoitteisiin liittyvien riskien perusteella ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys vaikuttaa asianmukaiselta liiallisen alijäämän korjaamiseksi vuoteen 2005 mennessä EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisen neuvoston suosituksen mukaisesti. Se näyttää tarjoavan vuodesta 2008 lähtien myös riittävän varmuusmarginaalin, jolla varmistetaan, ettei julkisen talouden alijäämälle asetettu 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa ja että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite (–½ prosenttia suhteessa BKT:hen) lähes saavutetaan vuonna 2009. Vauhti, jolla julkista taloutta sopeutetaan ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, on pääosin vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen.11.  Julkisen velan arvioidaan vuonna 2005 olleen 70 ½ prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä ylittää 60 prosentin viitearvon. Tarkistuksessa ennustetaan velkasuhteen supistuvan tasaisesti aina 53 ½ prosenttiin vuonna 2009, mikä johtuu perusjäämien kasvusta, BKT:n huomattavasta nimelliskasvusta ja vuodesta 2006 alkaen velkaa vähentävistä virta-varanto-korjauseristä (kuoletusrahastojen supistaminen). Näihin kehityskulkuihin liittyvät riskit vaikuttavat olevan suurin piirtein tasapainossa. Velkasuhde näyttää supistuvan riittävästi.12.  Kyproksen julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän huomattavia riskejä, jotka johtuvat väestön ikääntymisestä aiheutuviksi ennustetuista julkisista menoista. Suunniteltu julkisen talouden vakauttaminen keskipitkällä aikavälillä on toteutettava määrätietoisesti julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen kohdistuvien riskien lieventämiseksi. Lisäksi ohjelmassa myönnetään, että myös eläke- ja terveydenhuoltojärjestelmää on uudistettava huomattavasti väestön ikääntymisestä aiheutuvien menojen ennustetun kasvun hillitsemiseksi aina vuoteen 2050 saakka ja pitkän aikavälin kestävyyteen kohdistuvien riskien vähentämiseksi.13.  Ohjelmassa esitetyt julkista taloutta koskevat toimenpiteet ovat pääpiirteissään yhdenmukaiset vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Kypros on oikealla tiellä erityisesti liiallisen alijäämänsä korjaamisessa neuvoston asettamassa määräajassa, ja se toteuttaa tarvittavat toimenpiteet keskipitkän aikavälin tavoitteensa saavuttamiseksi, samalla kun sen velkasuhde supistuu vuodesta 2005 eteenpäin. Ohjelmassa arvioidaan myös ulkoisen epätasapainon korjaantuvan.14.  Marraskuun 11 päivänä 2005 toimitetussa Kyproksen kansallisessa uudistusohjelmassa, joka liittyy talouskasvua ja työllisyyttä edistävään uudistettuun Lissabonin strategiaan, määritetään seuraavat haasteet, joilla on merkittäviä vaikutuksia julkiseen talouteen: i) tutkimuksen ja kehityksen, innovoinnin sekä tieto- ja viestintätekniikan levityksen edistäminen; ii) perusinfrastruktuurien parantaminen; iii) inhimillisen pääoman kehittämisen ja iv) sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistäminen. Kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyjen toimien vaikutukset julkiseen talouteen on otettu huomioon lähentymisohjelman tarkistukseen sisältyvissä julkista taloutta koskevissa ennusteissa. Julkisen talouden alalla suunnitellut toimenpiteet ovat kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyjen painopisteiden mukaisia. Erityisesti tarkistuksessa hahmotellaan toimenpiteitä julkisten menojen seurannan ja hallinnassa pitämisen parantamiseksi.Ohjelmakauden ajalle suunniteltua rakenteellista mukautusta, jonka on tarkoitus seurata alijäämän supistumista alle 3 prosentin suhteessa BKT:hen vuonna 2005, voidaan edellä esitetyn arvioinnin perusteella pitää myönteisenä. Perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti 5 päivänä heinäkuuta 2004 annettujen neuvoston suositusten perusteella neuvosto katsoo, että Kyproksen olisi aiheellistai) varmistaa tarkistetun lähentymisohjelman mukaisesti pysyvillä toimenpiteillä, että julkisen talouden vakauttamista kohti ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitetta jatketaan sen jälkeen, kun liiallinen alijäämä on korjattu;ii) pitää julkiset eläkemenot hallinnassa ja toteuttaa edelleen uudistuksia eläkkeiden ja terveydenhuollon alalla julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden parantamiseksi.SuositusNEUVOSTON LAUSUNTO7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen Kyproksen tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005–2009EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:15.  Neuvosto tutki [14 päivänä maaliskuuta 2006] Kyproksen tarkistetun lähentymisohjelman, joka kattaa vuodet 2005–2009.16.  Tuottavuuden ja työllisyyden vahvan kasvun ansiosta Kyproksen kokonaistuotannon kasvu (3 ½ prosenttia) on kymmenen viime vuoden aikana kuulunut EU:n kärkijoukkoon. Koska Kyproksen kilpailukyky on heikentynyt ja kilpailu eräillä sen tärkeimmillä vientialoilla koventunut, nettoluotonotto ulkomailta (ulkoinen vaje) on kasvanut (4,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004). Tämä vastasi pitkälti luotonottotarvetta julkisella sektorilla, jolla vuonna 2004 oli 4,1 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen. YKHI-inflaatio pysytteli 3 prosentin alapuolella lähes koko kymmenen vuoden jakson ajan.17.  Neuvosto teki 5 päivänä heinäkuuta 2004 päätöksen, jonka mukaan Kyproksella oli liiallinen alijäämä. EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisen samana päivänä annetun neuvoston suosituksen mukaan liiallinen alijäämä oli korjattava vuoteen 2005 mennessä. Neuvosto antoi 8 päivänä maaliskuuta 2005 Kyproksen edellisestä vuosien 2004–2008 tarkistetusta lähentymisohjelmasta lausunnon, jossa se kehotti Kyprosta toteuttamaan määrätietoisesti suunnitellut toimenpiteet alijäämän saattamiseksi alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja varmistamaan, että velkasuhde alkaisi vuodesta 2005 lähtien supistua, sekä jatkamaan eläke- ja terveydenhuoltoalan uudistuksia.18.  Tarkistetussa ohjelmassa arvioidaan vuoden 2005 alijäämän toteutumaksi 2 ½ prosenttia suhteessa BKT:hen, kun komission yksiköiden syksyn 2005 ennuste oli 2 ¾ prosenttia ja edellisen tarkistuksen arvio hieman alle 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Eroa tarkistukseen selittää lähinnä se, että korkomenot ovat osoittautuneet ½ prosenttia odotettua pienemmiksi suhteessa BKT:hen.19.  Uusi ohjelma noudattaa pääpiirteissään[6] uusissa käytännesäännöissä määriteltyjä vakaus- ja lähentymisohjelmien rakennemallia ja tiedonantovaatimuksia. Tarkistus toimitettiin komissioon 2 viikkoa käytännesäännöissä määritettyä määräaikaa (1 päivä joulukuuta) myöhemmin, sillä Kyproksen viranomaiset halusivat sisällyttää tarkistukseen joulukuun toisella viikolla ilmoitetut julkista taloutta koskevat toimenpiteet.20.  Ohjelman perustana olevassa makrotalouden skenaariossa kokonaistuotannon kasvuksi ennustetaan hieman yli 4 prosenttia vuosina 2005–2009. Tällä hetkellä saatavilla olevien tietojen perusteella skenaario vaikuttaa vuoteen 2007 saakka perustuvan realistisiin kasvuoletuksiin, ja vuosien 2008 ja 2009 osalta hieman positiivisiin oletuksiin. Tämän vuoksi suhdannetilanne saattaa tuotantokuilun perusteella mitattuna olla suotuisampi kuin ohjelmassa esitetyissä arvioissa oletetaan. Ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta.21.  Siltä pohjalta, että vuonna 2005 alijäämä supistuu alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen, tarkistuksessa pyritään vakauttamaan julkista taloutta edelleen vuoteen 2009 saakka, jolloin alijäämä lähestyisi ½ prosenttia suhteessa BKT:hen. Perusylijäämän oltua ¾ prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 sen ennustetaan kasvavan vähitellen aina 1 ¾ prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009. Alijäämän supistuminen kuvastaa sitä, että menojen suhdetta BKT:hen on leikattu noin 4 prosentilla, mitä tulosuhteen supistuminen (2 prosentilla) ei täysin kompensoi. Sopeuttaminen perustuu juoksevien perusmenojen rakenteellisiin leikkauksiin, säästöihin korkomenoissa sekä tulopuolella toteutettujen rakenteellisten ja kertaluonteisten toimenpiteiden yhdistelmään. Sopeuttaminen on vuosina 2006–2008 edellistä ohjelmaa vaiheittaisempaa, mikä kuvastaa BKT:n hieman vähäisempää kasvua.22.  Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen rahoitusaseman (ts. suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä) odotetaan paranevan ohjelmakauden aikana keskimäärin yli ½ prosenttia suhteessa BKT:hen vuodessa eli vuoden 2005 noin 3 prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen noin ½ prosenttiin vuonna 2009. Se, ettei rakenteellinen rahoitusasema parannu vuonna 2007, kuvastaa Kyproksen nettoaseman odotettua heikentymistä suhteessa EU:n talousarvioon, kun EU:hun liittymisen yhteydessä myönnetyt väliaikaiset korvaavat avustukset päättyvät vuonna 2006. Ohjelmassa asetetaan keskipitkän aikavälin tavoite julkisen talouden rahoitusasemalle. Tavoitteeksi on määritelty ½ prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen ja tarkoituksena on saavuttaa se vuoteen 2009 mennessä. Koska tämä keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arvioitu noin 2 prosentin alijäämäksi suhteessa BKT:hen) vaativampi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoite on asianmukaisella tasolla, koska se on vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille määritellyn vaihteluvälin sisällä ja koska se heijastaa riittävästi velkasuhdetta ja keskimääräistä potentiaalista tuotannon kasvua pitkällä aikavälillä.23.  Ohjelmassa esitettyihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin kohdistuvat riskit näyttävät olevan yleisesti ottaen tasapainossa. Koska Kypros on vahvasti erikoistunut matkailuun, makrotalouden skenaarion riskit liittyvät lähinnä alueen geopoliittiseen kehitykseen. Lisäksi makrotalouden vuosien 2008 ja 2009 näkymät ovat lievästi optimistisia ja veroennusteet vaikuttavat hieman toiveikkailta. Kyproksen hallitus on kuitenkin toistaiseksi ylittänyt julkiselle taloudelle asetetut tavoitteet ja tarkistuksessa toistetaan sen sitoumus toteuttaa tarvittaessa lisätoimenpiteitä suunnitellussa mukauttamisessa onnistumiseksi.24.  Vuoden 2005 arvioidun toteutuman ja julkista taloutta koskeviin tavoitteisiin liittyvien riskien perusteella ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys näyttää asianmukaiselta liiallisen alijäämän korjaamiseksi vuoteen 2005 mennessä neuvoston suosituksen mukaisesti. Se vaikuttaa myös tarjoavan riittävän varmuusmarginaalin, jotta alijäämän 3 prosentin raja-arvoa suhteessa BKT:hen ei ylitetä normaaleissa suhdannevaihteluissa vuodesta 2008 alkaen. Se tuntuu myös riittävältä varmistamaan, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite lähes saavutetaan vuoteen 2009 mennessä, kuten ohjelmassa suunnitellaan. Vauhti, jolla julkista taloutta sopeutetaan ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, on liiallisen alijäämän korjaamista seuraavina vuosina suurin piirtein vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain vähimmäismäärällä, jonka ohjeena on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä ja vähemmän suhdannetilanteen ollessa huono.25.  Julkisen velan arvioidaan vuonna 2005 olevan 70,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä ylittää perustamissopimuksessa määrätyn 60 prosentin viitearvon. Ohjelmassa velkasuhteen ennustetaan supistuvan 53 ½ prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2009 mennessä. Velkasuhteen ennakoituun kehitykseen kohdistuvat riskit vaikuttavat olevan pääpiirteissään tasapainossa. Tämän riskienarvioinnin perusteella velkasuhde näyttää supistuvan riittävästi kohti viitearvoa.26.  Kyproksen julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän huomattavia riskejä, jotka johtuvat väestön ikääntymisestä aiheutuviksi ennustetuista julkisista menoista. Suunniteltu julkisen talouden vakauttaminen keskipitkällä aikavälillä on toteutettava määrätietoisesti julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen kohdistuvien riskien vähentämiseksi. Lisäksi ohjelmassa myönnetään, että tarvitaan huomattavia eläke- ja terveydenhuoltojärjestelmän uudistustoimenpiteitä, jotta voidaan hillitä väestön ikääntymisestä aiheutuvien menojen ennustettua kovaa kasvua vuoteen 2050 saakka ja lieventää pitkän aikavälin kestävyyteen kohdistuvia riskejä.27.  Ohjelmassa esitetyt julkista taloutta koskevat toimenpiteet ovat pääpiirteissään yhdenmukaiset vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Kypros on oikealla tiellä erityisesti liiallisen alijäämänsä korjaamisessa neuvoston asettamassa määräajassa, ja se toteuttaa tarvittavat toimenpiteet keskipitkän aikavälin tavoitteensa saavuttamiseksi, samalla kun sen velkasuhde supistuu vuodesta 2005 eteenpäin.28.  Uudistetun Lissabonin kasvu- ja työllisyysstrategian mukaisessa 11 päivänä marraskuuta 2005 komissioon toimitetussa Kyproksen kansallisessa uudistusohjelmassa määritetään seuraavat haasteet, joilla on merkittäviä vaikutuksia julkiseen talouteen: i) tutkimuksen ja kehityksen, innovoinnin sekä tieto- ja viestintätekniikan levityksen edistäminen; ii) perusinfrastruktuurien parantaminen; iii) inhimillisen pääoman kehittämisen ja iv) sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistäminen. Kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyjen toimien vaikutukset julkiseen talouteen on otettu huomioon lähentymisohjelman tarkistukseen sisältyvissä julkista taloutta koskevissa ennusteissa. Julkisen talouden alalla suunnitellut toimenpiteet ovat kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyjen painopisteiden mukaisia. Erityisesti tarkistuksessa hahmotellaan toimenpiteitä julkisten menojen seurannan ja hallinnassa pitämisen parantamiseksi.Neuvosto suhtautuu edellä esitetyn arvioinnin perusteella myönteisesti ohjelmakauden ajalle suunniteltuun rakenteelliseen mukautukseen, jonka on tarkoitus seurata alijäämän supistumista alle 3 prosentin suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti annettujen suositusten perusteella neuvosto kehottaa Kyprosta-  varmistamaan tarkistetun lähentymisohjelman mukaisesti pysyvillä toimenpiteillä, että julkisen talouden vakauttamista kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta jatketaan sen jälkeen, kun liiallinen alijäämä on korjattu;-  pitämään julkiset eläkemenot hallinnassa ja toteuttamaan edelleen uudistuksia eläkkeiden ja terveydenhuollon alalla julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden parantamiseksi.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |BKT:n määrä (muutos, %) | LO joulukuu 2005 | 3,8 | 4,1 | 4,2 | 4,2 | 4,2 | 4,3 |KOM marraskuu 2005 | 3,8 | 3,9 | 4,0 | 4,2 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2004 | 3,6 | 4,0 | 4,4 | 4,5 | 4,5 | Tieto puuttuu |YKHI-inflaatio (%) | LO joulukuu 2005 | 1,9 | 2,1 | 2,0 | 2,0 | 2,0 | 2,0 |KOM marraskuu 2005 | 1,9 | 2,3 | 2,1 | 2,1 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2004 | 2,1 | 2,6 | 2,2 | 2,1 | 2,0 | Tieto puuttuu |Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | LO joulukuu 20051 | -1,3 | -0,8 | -0,3 | 0,1 | 0,0 | 0,1 |KOM marraskuu 20055 | -1,1 | -0,7 | -0,2 | 0,4 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |LO joulukuu 20041 | -1,5 | -1,1 | -0,6 | 0,0 | +0,5 | Tieto puuttuu |Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2005 | -4,1 | -2,5 | -1,9 | -1,8 | -1,2 | -0,6 |KOM marraskuu 2005 | -4,1 | -2,8 | -2,86 | -2,46 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2004 | -4,8 | -2,9 | -1,7 | -1,5 | -0,9 | Tieto puuttuu |Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2005 | -0,9 | 0,7 | 1,2 | 1,2 | 1,4 | 1,7 |KOM marraskuu 2005 | -0,9 | 0,5 | 0,3 | 0,7 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2004 | -1,3 | 0,7 | 1,8 | 2,0 | 2,5 | Tieto puuttuu |Suhdannetasoitettu rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 20051 | -3,6 | -2,2 | -1,8 | -1,8 | -1,2 | -0,6 |KOM marraskuu 2005 | -3,9 | -2,5 | -2,7 | -2,6 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2004 | -4,3 | -2,7 | -1,7 | -1,5 | -0,9 | Tieto puuttuu |Rakenteellinen rahoitusasema2 (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 20053 | -4,6 | -3,1 | -2,1 | -2,1 | -1,5 | -0,6 |KOM marraskuu 20054 | -4,9 | -3,1 | -2,7 | -2,6 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2004 | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |Julkisen talouden bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2005 | 71,3 | 70,5 | 67,0 | 64,0 | 56,9 | 53,5 |KOM marraskuu 2005 | 72,0 | 70,4 | 69,1 | 67,4 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2004 | 74,9 | 71,9 | 69,2 | 65,7 | 58,1 | Tieto puuttuu |Huomautuksia: 1Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. 2(Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 3Ohjelman mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (kertaluonteiset tulot 1,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004, 0,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2006–2008). 4Komission yksiköiden syksyn 2005 talousennusteen mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (1,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004 ja 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005). 5Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 4,0 prosenttia vuonna 2004, 3,5 prosenttia vuonna 2005, 3,5 prosenttia vuonna 2006 ja 3,5 prosenttia vuonna 2007. 6Vuoden 2006 alijäämää koskeva ennuste perustuu oletukseen toimintalinjan säilymisestä muuttumattomana, sillä vuoden 2006 talousarvioesitys ei ollut käytettävissä komission yksiköiden syksyn 2005 ennusteen laatimisajankohtana. Tämä selittää osittain myös vuoden 2007 alijäämää koskevan ennusteen korkean tason. Lähde: Lähentymisohjelma (LO), komission yksiköiden syksyn 2005 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. |[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EYVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Asiakirjat, joihin tässä tekstissä viitataan, ovat saatavilla Internet-osoitteessa http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] ”Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet”, hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11. lokakuuta 2005.[3] Talous- ja rahoituskomitean lausunto asiakirjasta ”Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet”, hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11. lokakuuta 2005.[4] Ohjelmassa esitetään kaikki käytännesäännöissä edellytetyt pakolliset ja useimmat valinnaiset tiedot.[5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Asiakirjat, joihin tässä lausunnossa viitataan, ovat saatavilla Internet-osoitteessa http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[6] Ohjelmassa esitetään kaikki käytännesäännöissä edellytetyt pakolliset ja useimmat valinnaiset tiedot. Ohjelmasta puuttuu valinnaisia tietoja työmarkkinakehityksestä (erityisesti työllisyydestä (tehdyt työtunnit) ja työn tuottavuudesta (tehdyt työtunnit)) ja vaikutuksista potentiaaliseen BKT:n kasvuun.


title: 2011/25/EU: Komission suositus, annettu 14 päivänä tammikuuta 2011 , ohjeiden vahvistamisesta eron tekemiseen rehuaineiden, rehun lisäaineiden, biosidituotteiden ja eläinlääkkeiden välille  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               15.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 11/75

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 14 päivänä tammikuuta 2011,
   ohjeiden vahvistamisesta eron tekemiseen rehuaineiden, rehun lisäaineiden, biosidituotteiden ja eläinlääkkeiden välille
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2011/25/EU)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon rehun markkinoille saattamisesta ja käytöstä, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1831/2003 muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 79/373/ETY, komission direktiivin 80/511/ETY, neuvoston direktiivien 82/471/ETY, 83/228/ETY, 93/74/ETY, 93/113/EY ja 96/25/EY ja komission päätöksen 2004/217/EY kumoamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 767/2009 (1) ja erityisesti sen 7 artiklan 1 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eron tekeminen rehuaineiden, rehun lisäaineiden ja muiden tuotteiden kuten eläinlääkkeiden välille vaikuttaa niiden markkinoille saattamista koskeviin edellytyksiin sovellettavasta lainsäädännöstä riippuen.

               (2)

               Rehualan toimijat ja toimivaltaiset kansalliset valvontaviranomaiset kohtaavat usein tuotteiden luokitteluun liittyviä kysymyksiä, mikä saattaa vaarantaa rehun markkinoinnin koko Euroopan unionin laajuisesti.

               (3)

               Jotta voitaisiin välttää kyseisten tuotteiden kohtelussa esiintyvät epäjohdonmukaisuudet, helpottaa toimivaltaisten kansallisten viranomaisten työtä ja auttaa luomaan asianomaisille talouden toimijoille riittävän oikeusvarmuuden takaavat toimintapuitteet, olisi vahvistettava ei-sitovat ohjeet eron tekemiseen rehuaineiden, rehun lisäaineiden ja muiden tuotteiden välille.

               (4)

               Tähän suositukseen sisältyvät toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   Eron tekemisessä rehuaineiden, rehun lisäaineiden ja muunlaisten tuotteiden välillä olisi otettava huomioon tämän suosituksen liitteessä annetut ohjeet.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä tammikuuta 2011.

            Komission puolesta

         José Manuel BARROSO

            Puheenjohtaja

      (1)  EUVL L 229, 1.9.2009, s. 1.

      LIITE

         OHJEET ERON TEKEMISEEN REHUAINEIDEN, REHUN LISÄAINEIDEN JA MUIDEN TUOTTEIDEN VÄLILLE

      Näiden ohjeiden tarkoituksena on auttaa toimivaltaisia kansallisia viranomaisia ja rehualan toimijoita soveltamaan asiaankuuluvaa lainsäädäntöä.
      Ohjeet perustuvat asianomaisia erilaisia tuotteita sääntelevän lainsäädännön säännöksiin ja erityisesti niihin sisältyviin kyseisten tuotteiden määritelmiin, joiden perusteella pyritään tekemään ero tuotetyyppien välille.
      Ehdotettuja erilaisten tuotteiden välisiä erotteluperusteita ei tulisi soveltaa minkään tuotteen osalta peräkkäin vaan samanaikaisesti, jotta voidaan luoda kunkin yksittäisen tuotteen profiili ottaen huomioon kaikki sen ominaispiirteet. Mitään perusteista ei voida käyttää yksinomaisesti, eikä mikään perusteista ole toisten suhteen etusijalla.
      Analogiaa toisten tuotteiden kanssa ei saa käyttää syrjivänä perusteena, mutta se voi olla avuksi tarkistettaessa aiempaa päätöstä, jota tehtäessä on sovellettu vahvistettuja perusteita. Sitä voidaan kuitenkin käyttää myös johdonmukaisuuden tarkistamiseen.
      1.   Rehulainsäädäntö

      1.1   Oikeussäännökset

      Sovellettava lainsäädäntö sisältää seuraavat määritelmät:

                  Asetuksen (EY) N:o 178/2002 3 artiklan 4 kohta (1):
                  ”rehu”: mikä tahansa suun kautta tapahtuvaan eläinten ruokintaan tarkoitettu aine tai tuote, mukaan lukien lisäaineet, riippumatta siitä, onko se jalostettu, osittain jalostettu vai jalostamaton.
                  Tämä rehun määritelmä on laaja, ja sitä täydennetään asetuksen (EY) N:o 767/2009 johdanto-osan 3 kappaleessa seuraavasti: ”Rehu voi olla rehuaineen, rehuseoksen, rehun lisäaineen, esiseoksen tai lääkerehun muodossa.”

                  Asetuksen (EY) N:o 767/2009 3 artiklan 2 kohta:
                  ”rehuaineet”: kasvi- tai eläinperäiset tuotteet, joiden pääasiallinen tarkoitus on täyttää eläinten ravitsemukselliset tarpeet, sellaisenaan, tuoreena tai säilöttynä, ja näiden tuotteiden teollisen tuotannon oheistuotteet sekä orgaaniset ja epäorgaaniset aineet riippumatta siitä, sisältävätkö ne lisäaineita, ja jotka on tarkoitettu eläinten ruokintaan joko sellaisenaan tai prosessoinnin jälkeen taikka rehuseosten valmistukseen tai esiseosten kantaja-aineeksi;
                  ”kantaja-aine”: aine, jota käytetään rehun lisäaineen liuottamiseen, laimentamiseen, sekoittamiseen tai muuhun fysikaaliseen muuttamiseen sen käsittelyn, annostelun tai käytön helpottamiseksi muuttamatta sen teknologista vaikutusta ja jolla ei itsessään ole teknologista vaikutusta;
                  ”erityisravinnoksi tarkoitettu rehu”: rehu, joka voi tyydyttää jonkin erityisen ravitsemuksellisen tarkoituksen tietyn koostumuksensa tai valmistusmenetelmänsä vuoksi ja eroaa siten selvästi tavanomaisesta rehusta. Erityisravinnoksi tarkoitettuun rehuun eivät sisälly direktiivissä 90/167/ETY tarkoitetut lääkerehut;
                  ”eläinten ruokinta suun kautta”: rehujen saattaminen suun kautta eläimen ruoansulatuskanavaan sen ravintotarpeiden tyydyttämiseksi ja/tai terveen eläimen tuottavuuden ylläpitämiseksi.

                  Asetuksen (EY) N:o 1831/2003 2 artiklan 2 kohdan a alakohta (2):
                  ”rehun lisäaineet”: aineet, mikro-organismit tai valmisteet, rehuainetta ja esiseoksia lukuun ottamatta, jotka tarkoituksellisesti lisätään rehuihin tai veteen ja joilla on yksi tai useampi seuraavista kyseisen asetuksen 5 artiklan 3 kohdassa luetelluista erityisistä vaikutuksista:a)vaikuttaa suotuisasti rehun ominaisuuksiin,b)vaikuttaa suotuisasti eläintuotteiden ominaisuuksiin,c)vaikuttaa suotuisasti akvaariokalojen tai häkkilintujen väriin,d)täyttää eläinten ravitsemukselliset tarpeet,e)vaikuttaa suotuisasti eläintuotannon ympäristövaikutuksiin,f)vaikuttaa suotuisasti eläintuotantoon, eläinten tuotokseen tai hyvinvointiin erityisesti vaikuttamalla eläimen suoliston mikrobistoon tai rehujen sulavuuteen, taig)saa aikaan kokkidiostaattisen tai histomonostaattisen vaikutuksen.

                  Asetuksen (EY) N:o 1831/2003 2 artiklan 2 kohdan h alakohta:
                  ”valmistuksen apuaineet”: aineet, joita ei yksinään käytetä rehuna ja joita käytetään tarkoituksellisesti rehujen tai rehuaineiden jalostuksessa teknologiseen tarkoitukseen käsittelyn tai jalostuksen aikana, mikä voi johtaa tahattomaan mutta teknisesti väistämättömään aineiden tai niiden johdannaisten jäämien esiintymiseen lopputuotteessa, edellyttäen, että nämä jäämät eivät vaikuta haitallisesti eläinten tai ihmisten terveyteen tai ympäristöön ja ettei niillä ole teknologisia vaikutuksia valmiiseen rehuun.
                  Lisäksi asetuksen (EY) N:o 767/2009 johdanto-osan 11 kappale kuuluu seuraavasti: ”(…). Rehuaineita käytetään pääasiassa eläinten tarpeista kuten energian, ravintoaineiden, kivennäisaineiden tai ravintokuitujen saannista huolehtimiseen. Ne eivät yleensä ole kemiallisesti tarkkaan määriteltyjä, tärkeimpiä ravintoaineita lukuun ottamatta. Vaikutukset, jotka voidaan osoittaa tieteellisen arvioinnin perusteella ja jotka on varattu rehun lisäaineille tai eläinlääkkeille, olisi jätettävä rehuaineiden objektiivisten käyttötarkoitusten ulkopuolelle. (…).”

            1.2   Johtopäätökset rehuaineiden ja rehun lisäaineiden välisestä erosta

      1.2.1   Oikeussäännöksistä voidaan johtaa seuraavaa

      —   ” ’Rehun lisäaineella’ tarkoitetaan aineita (…), rehuainetta (…) lukuun ottamatta”: Tuote ei voi samanaikaisesti olla rehuaine ja rehun lisäaine.
      —   ”Eläinten ravitsemukselliset tarpeet”: Ei ole mahdollista antaa tyhjentävää luetteloa asiaankuuluvista osatekijöistä, mutta rehuaineiden seuraavien ominaisuuksien voidaan katsoa olevan tärkeimpiä:
      —   ”Pääasiallinen tarkoitus on täyttää eläinten ravitsemukselliset tarpeet” ja ”käytetään pääasiassa eläinten tarpeista (…) huolehtimiseen”: Tavallisen ensisijaisen tehtävän eli eläimen ravintoainetarpeiden tyydyttämisen lisäksi rehuaineilla voi olla muitakin tehtäviä, esimerkiksi silloin, kun niitä käytetään kantaja-aineina tai kun ne eivät sula eläimen ruoansulatuskanavassa. Tämä noudattelee ”eläimen ruokinnalle suun kautta” asetettuja tavoitteita (”ravintotarpeiden tyydyttämiseksi ja/tai terveen eläimen tuottavuuden ylläpitämiseksi”), mikä vastaa ensisijaista käyttötarkoitusta ”rehun” määritelmän mukaisesti.
      1.2.2   Tapauskohtaisessa arvioinnissa samanaikaisesti huomioon otettavat perusteet

      —   Tuotanto- ja jalostusmenetelmä – kemiallinen määritelmä ja standardoinnin tai puhdistuksen taso: Kasvi- tai eläinperäiset tuotteet, sellaisenaan, tuoreena tai säilöttynä, ja näiden tuotteiden jalostuksen oheistuotteet sekä orgaaniset ja epäorgaaniset aineet voidaan katsoa rehuaineiksi (esimerkiksi rasvahapot tai kalsiumkarbonaatti). Kemiallisesti tarkkaan määritellyt aineet, jotka on puhdistettu ja joita koskee tietty valmistajan takaama standardoinnin taso, voisivat olla rehun lisäaineita (esimerkiksi kasviaineksesta erityisesti uutettu aromaattinen öljy). Eräät rehuaineet ovat kuitenkin kemiallisesti tarkkaan määriteltyjä aineita ja standardisoituja (esimerkiksi sakkaroosi). Toisaalta kokonaisista kasveista ja niiden osista muodostuvat tuotteet tai niistä peräisin olevat, rajallisella fysikaalisella jalostuksella, kuten pusertamalla, jauhamalla tai kuivaamalla, saadut tuotteet olisivat rehuaineita.
      —   Turvallisuus ja käyttötapa: Jos eläinten tai ihmisten terveydestä johtuvasta syystä on tarpeen vahvistaa tuotteen enimmäispitoisuus päiväannoksessa, tuotteet voidaan luokitella lisäaineiksi. Suurimpia sallittuja lisäysmääriä sovelletaan kuitenkin myös eräisiin rehuaineisiin. Rehun lisäaineeksi luokitteleminen saattaa parantaa mahdollisuuksia tuotteen tehokkaaseen hallintaan stabiilisuuden ja homogeenisuuden osalta sekä yliannostelun suhteen. Rehun lisäaineita käytetään tavallisesti pieninä lisäysmäärinä. Kuitenkin myös useita rehuaineita, kuten kivennäissuoloja, käytetään pieninä lisäysmäärinä rehuannoksessa.
      —   Tehtävät: Rehun lisäaineita luonnehtivat asetuksen (EY) N:o 1831/2003 5 artiklan 3 kohdassa vahvistetut tehtävät. Nämä tehtävät eivät kuitenkaan ole tunnusomaisia yksinomaan rehun lisäaineille. Myös rehuaineella voi olla lisäaineelle tyypillinen tehtävä (esimerkiksi sakeuttamisaine), mutta tämän ei tulisi olla ainoa aiottu käyttötarkoitus.
      2.   Biosidituotteet

      2.1   Oikeussäännökset

      Sovellettava lainsäädäntö sisältää seuraavat määritelmät:

                  Direktiivin 98/8/EY (3) 2 artiklan 1 kohta:
                  ”biosidituotteet”: tehoaineet tai yhtä tai useampaa tehoainetta sisältävät valmisteet käyttäjälle toimitettavassa muodossa, jotka on tarkoitettu kemiallisesti tai biologisesti tuhoamaan, torjumaan tai tekemään haitattomaksi haitallisia eliöitä, estämään niiden vaikutusta tai rajoittamaan muulla tavoin niiden esiintymistä;
                  ”tehoaine”: aine ja pieneliö, myös virus tai sieni, jolla on yleinen tai erityinen vaikutus haitallisiin eliöihin;
                  ”haitalliset eliöt”: kaikki eliöt, joista halutaan päästä eroon tai joilla on haitallinen vaikutus ihmisiin, heidän toimintoihinsa tai heidän käyttämiinsä tai valmistamiinsa tuotteisiin tai eläimiin tai ympäristöön.

                  Asetuksen (EY) N:o 1831/2003 liitteessä I olevan 1 kohdan a alakohta:
                  ”säilöntäaineet”: aineet tai mikro-organismit, jotka suojelevat rehuja mikro-organismien tai niiden aineenvaihduntatuotteiden aiheuttamalta pilaantumiselta.

                  Direktiivin 98/8/EY 1 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
                  ”Tätä direktiiviä sovelletaan biosidituotteisiin sellaisina kuin ne on määritelty 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa, mutta sitä ei sovelleta tuotteisiin, jotka on määritelty seuraavissa direktiiveissä tai jotka kuuluvat niiden soveltamisalaan kyseisissä direktiiveissä tarkoitetuissa asioissa:
                  (…)

                              o)

                              neuvoston direktiivi 70/524/ETY, annettu 23 päivänä marraskuuta 1970, rehujen lisäaineista, neuvoston direktiivi 82/471/ETY, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1982, tietyistä eläinten ruokinnassa käytettävistä tuotteista ja neuvoston direktiivi 77/101/ETY, annettu 23 päivänä marraskuuta 1976, suoraan käytettävien rehujen pitämisestä kaupan,

                        (…).”

                  Direktiivin 98/8/EY liitteessä V on tyhjentävä luettelo 23 tuotetyypistä sekä viitteellinen kuvaus kustakin tyypistä, mukaan lukien seuraavat rehuun liittyvät tuotetyypit:
                  Tuotetyyppi 3: Eläinten hygienian hoitoon käytettävät biosidituotteet: Tähän ryhmään kuuluvat valmisteet ovat eläinten hygienian hoitoon käytettäviä tuotteita, mukaan lukien tuotteet, joita käytetään tiloissa, joissa eläimiä pidetään, säilytetään tai kuljetetaan.
                  Tuotetyyppi 4: Desinfiointiaineet tiloihin, joissa on elintarvikkeita tai rehuja: Elintarvikkeiden, rehujen tai ihmisten tai eläinten juomien (mukaan lukien juomavesi) tuotantoon, kuljetukseen, varastointiin tai nauttimiseen liittyvien laitteiden, säilytysastioiden, käsittelyssä käytettyjen tavaroiden, pintojen tai putkistojen desinfiointiin käytettävät tuotteet.
                  Tuotetyyppi 5: Juomaveden desinfiointiaineet: Sekä ihmisten että eläinten juomaveden desinfiointiin käytettävät tuotteet.
                  Tuotetyyppi 20: Elintarvike- tai rehuvarastojen säilytysaineet: Tuotteet, joita käytetään elintarvikkeiden tai rehujen säilyvyyden takaamiseen torjumalla haitallisia eliöitä varastotiloissa.

            2.2   Johtopäätökset rehun ja biosidituotteiden välisestä erosta

      Direktiivin 98/8/EY 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti tuotteet, jotka on määritelty rehulainsäädännössä tai kuuluvat sen soveltamisalaan, valmistuksen apuaineet mukaan luettuina, eivät ole biosidituotteita, vaan ne on katsottava rehuiksi (rehulainsäädäntö syrjäyttää biosidituotteita koskevan lainsäädännön).
      Direktiivin 98/8/EY liitteessä V vahvistettujen tuotetyyppien 3 ja 4 tuotteita ei katsota rehuiksi.
      Eräät tuotteet, tavallisesti rehun lisäaineet, voisivat kuitenkin kuulua tuotetyyppiin 5 tai 20, ja ne voitaisiin katsoa myös rehuiksi. Kuten edellä on mainittu, rehulainsäädäntö syrjäyttää biosidituotteita koskevan lainsäädännön, joten tällaiset tuotteet on katsottava rehuiksi. Eläinten rehun tai veden säilyttämiseen tarkoitetut tuotteet eivät ole biosidituotteita. Jos tuotetyyppiin 5 tai 20 sisältyy tällaisia tuotteita, niitä ei ole tarkoitettu annettaviksi eläimille.
      3.   Eläinlääkkeet

      3.1   Oikeussäännökset

      Sovellettava lainsäädäntö sisältää seuraavat määritelmät:

                  Direktiivin 2001/82/EY (4) 1 artikla:
                  ”eläinlääke”:

                              a)

                              aineet tai aineiden yhdistelmät, jotka on tarkoitettu eläimen sairauden hoitoon tai ehkäisyyn; tai

                              b)

                              aineet tai aineiden yhdistelmät, joita voidaan käyttää eläimiin tai antaa eläimille joko elintoimintojen palauttamiseksi, korjaamiseksi tai muuttamiseksi farmakologisen, immunologisen tai metabolisen vaikutuksen avulla taikka sairauden syyn selvittämiseksi.

                        ”lääkerehu”: kaikki eläinlääkkeen tai -lääkkeiden ja rehun tai rehujen sekoitukset, jotka ovat markkinoille saattamista varten valmiiksi valmistettuja ja tarkoitettu eläimille syötettäviksi ilman edelleenkäsittelyä, parantavien tai ehkäisevien tai muiden ”eläinlääkkeen” määritelmässä tarkoitettujen lääkkeellisten ominaisuuksien vuoksi.

                  Direktiivin 2001/82/EY 2 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:

                     ”Tätä direktiiviä sovelletaan epäselvissä tapauksissa, joissa tuote voi kaikki sen ominaisuudet huomioon ottaen vastata ”eläinlääkkeen” määritelmää ja yhteisön muun lainsäädännön soveltamisalaan kuuluvan tuotteen määritelmää.”

                  Saman direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

                     ”Tämän direktiivin säännöksiä ei sovelleta:

                                 a)

                                 lääkkeitä sisältävien rehujen valmistusta, markkinoille saattamista ja käyttöä koskevista vaatimuksista yhteisön 26 päivänä maaliskuuta 1990 annetussa neuvoston direktiivissä 90/167/ETY määriteltyihin lääkerehuihin;
                                 (…)

                                 d)

                                 rehujen lisäaineista 23 päivänä marraskuuta 1970 annetussa neuvoston direktiivissä 70/524/ETY tarkoitettuihin lisäaineisiin silloin, kun niitä lisätään tuon direktiivin mukaisesti eläinten rehuun ja eläinten täydennysrehuun;
                                 (…).”

                  Asetuksen (EY) N:o 767/2009 13 artiklan 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
                  ”Rehuaineiden ja rehuseosten merkinnöissä ja esillepanossa ei saa väittää, että

                              a)

                              rehu ehkäisee, hoitaa tai parantaa tietyn sairauden, lukuun ottamatta kokkidiostaatteja ja histomonostaatteja, jotka hyväksytään asetuksen (EY) N:o 1831/2003 nojalla; tätä alakohtaa ei kuitenkaan sovelleta ravitsemuksellista epätasapainoa koskeviin väittämiin edellyttäen, että asiaan ei liity patologisia oireita;
                              (…).”

            3.2   Johtopäätökset rehun ja eläinlääkkeiden välisestä erosta

                  —

                  Jos luokittelemattoman tuotteen kaikki ominaisuudet huomioon ottaen tullaan siihen johtopäätökseen, että tuote saattaa olla eläinlääke, se olisi katsottava eläinlääkkeeksi (eläinlääkelainsäädäntö syrjäyttää rehulainsäädännön, paitsi hyväksyttyjen rehun lisäaineiden osalta).

                  —

                  Lääkerehut eivät ole eläinlääkkeitä, vaan asetuksen (EY) N:o 767/2009 johdanto-osan 3 kappaleen mukaisesti rehun muoto, joka sisältää lääke-esiseoksia ja jonka eläinlääkäri määrää.

                  —

                  ”Erityisen ravitsemuksellisen tarkoituksen” määritelmä (katso edellä oleva 1.1 kohta) vetää rajan rehun ja eläinlääkkeiden välille. Erityiset ravitsemukselliset tarkoitukset, kuten ”maksan toiminnan tukeminen maksan vajaatoiminnan yhteydessä”, ”uraattikivien muodostumisen vähentäminen” tai ”poikimahalvausriskin vähentäminen”, voidaan täyttää rehun avulla.

         (1)  EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1.

         (2)  EUVL L 268, 18.10.2003, s. 29.

         (3)  EYVL L 123, 24.4.1998, s. 1.

         (4)  EYVL L 311, 28.11.2001, s. 1.


title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016, Irlannin vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Irlannin vuoden 2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 299/65

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016,
   Irlannin vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Irlannin vuoden 2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2016/C 299/16)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2016 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 17 ja 18 päivänä maaliskuuta 2016. Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Irlanti kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu. Samana päivänä komissio hyväksyi suosituksen neuvoston suositukseksi euroalueen talouspolitiikasta. Eurooppa-neuvosto vahvisti suosituksen 18 ja 19 päivänä helmikuuta 2016, ja neuvosto antoi sen 8 päivänä maaliskuuta 2016 (3). Koska Irlanti kuuluu maihin, joiden rahayksikkö on euro, ja koska taloudet ovat talous- ja rahaliitossa vahvasti yhteydessä toisiinsa, Irlannin olisi varmistettava, että suositus pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti.

               (2)

               Irlantia koskeva vuoden 2016 maaraportti julkaistiin 26 päivänä helmikuuta 2016. Siinä arvioitiin Irlannin edistymistä neuvoston 14 päivänä heinäkuuta 2015 hyväksymien maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa. Lisäksi siihen sisältyi asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laadittu perusteellinen tarkastelu. Komissio esitteli 8 päivänä maaliskuuta 2016 perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Irlannin makrotaloudessa on epätasapainoja. On tärkeää puuttua etenkin suureen ulkomaiseen nettovelkaan sekä julkiseen ja yksityiseen velkaan, jotka ovat tilanteen kohentumisesta huolimatta haavoittuvuustekijöitä.

               (3)

               Irlanti toimitti vuoden 2016 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2016 vakausohjelmansa 29 päivänä huhtikuuta 2016. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (4)

               Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (4) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa tämän säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla Euroopan rakenne- ja investointirahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

               (5)

               Irlantiin on sovellettu vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota ja väliaikaista velkasääntöä sen jälkeen, kun liiallista alijäämää koskeva menettely lopetettiin. Vuoden 2016 vakausohjelmassa, joka perustuu oletukseen, että politiikka säilyy muuttumattomana, hallitus suunnittelee rahoitusaseman asteittaista parantamista siten, että se on 0,4 prosenttia ylijäämäinen suhteessa BKT:hen vuonna 2018. Tarkistettu julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite, joka on 0,5 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, saavutetaan arviolta vuonna 2018. Uudelleenlasketun (5) rakenteellisen rahoitusaseman vuotuinen 0,1 prosentin muutos suhteessa BKT:hen vuonna 2016 ei kuitenkaan varmista riittävää edistymistä kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta. Vakausohjelman mukaan on odotettavissa, että julkisen talouden velka suhteessa BKT:hen supistuu 88,2 prosenttiin vuonna 2016 ja edelleen 85,5 prosenttiin vuonna 2017. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Toimenpiteitä, joita tarvitaan tukemaan suunniteltujen alijäämätavoitteiden saavuttamista vuodesta 2017 eteenpäin, ei kuitenkaan ole vielä riittävästi täsmennetty. Komission kevään 2016 talousennusteen mukaan on olemassa riski, että suositellusta sopeutuksesta poiketaan jonkin verran vuonna 2016. Vuonna 2017 Irlannin arvioidaan pysyvän sopeutusuralla, jos politiikka pysyy ennallaan. Irlannin ennustetaan noudattavan väliaikaista velkasääntöä vuosina 2016 ja 2017. Neuvosto katsoo vakausohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2016 talousennusteen perusteella, että Irlannin odotetaan pitkälti noudattavan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Tarvitaan kuitenkin lisätoimenpiteitä, joilla varmistetaan sääntöjen noudattaminen vuonna 2016.

               (6)

               Toimet veropohjan laajentamiseksi ovat olleet vähäisiä, ja hiljattain toteutetuissa verotusta koskevissa toimenpiteissä on keskitytty veronkevennyksiin ja verohelpotuksiin. Tarvitaan lisää toimia, jotta verojärjestelmästä tulisi tehokkaampi ja jotta se edistäisi paremmin kasvua. Irlannin viranomaiset ovat käynnistäneet jatkuvan ohjelman verotukien tarkistamiseksi. Ohjelman tulokset julkaistaan vuosikertomuksessa. Tarkistaminen ei kuitenkaan koske arvonlisäveroon liittyviä tukia. Veropohjaa voitaisiin edelleen laajentaa lisäämällä vähiten vääristäviä veroja.

               (7)

               Terveydenhuoltojärjestelmän suurimpia ongelmia ovat edelleen kustannustehokkuus, yhtäläinen saatavuus ja kestävyys. Uudistukset ovat edenneet joillakin osa-alueilla. Lääkemenot ovat edelleen mittavat erityisesti sen takia, että vain yhdeltä toimittajalta saatavien lääkkeiden kustannukset ovat suuret, mikä heikentää kustannustehokkuutta. Taloushallinto ja tietojärjestelmät toimivat edelleen heikosti, eikä yhtäläinen pääsy perusterveydenhuoltoon ole vieläkään toteutunut. Noin 40 prosenttia väestöstä pääsee yleislääkärille maksutta, ja loput maksavat itse täydet kustannukset. Terveydenhuoltojärjestelmän laajamittaiseen uudistukseen liittyy huomattavasti epävarmuutta, sillä suunniteltu yleinen sairausvakuutusjärjestelmä on joutunut vastatuuleen.

               (8)

               Infrastruktuuritarpeet olisi täytettävä, jotta voidaan edistää kestävää ja tasapainoista kasvua tulevaisuudessa. Julkiset investoinnit laskivat vuoden 2008 huippuarvosta (5,2 prosenttia suhteessa BKT:hen) 1,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2013, minkä jälkeen ne elpyivät hieman vuonna 2014, mutta jäivät edelleen reilusti alle EU:n keskiarvon. Lisäksi julkisen talouden menoissa näyttää kriisin jälkeen tapahtuneen rakenteellinen siirtyminen investoinneista juokseviin menoihin. Vuosina 2010–2013 pääomamenot olivat keskimäärin vain 4,8 prosenttia kaikista menoista, mikä oli alle puolet pitkän aikavälin keskiarvosta (1995–2008). Julkisten investointien jyrkkä väheneminen seitsemän vuoden ajan on vaikuttanut kielteisesti infrastruktuurin laatuun ja riittävyyteen sekä aineettomille investoinneille tarkoitettuun valtion tukeen. Puutteita esiintyy erityisesti asunto- ja vesi-infrastruktuurin, julkisen liikenteen sekä ilmastonmuutoksen hillitsemiskyvyn osalta. Uusien asuntojen kysyntä ylittää tällä hetkellä laajalti tarjonnan suurimmilla kaupunkialueilla. Sen vuoksi asuntojen hinnat ja vuokrat nousivat kaupunkialueilla jyrkästi vuonna 2014, mutta kasvu hidastui vuonna 2015. Tällä hetkellä ei ole näyttöä asuntojen yliarvostuksesta, mutta erilaiset rakennusalaa ja asuntotarjontaa haittaavat rajoitukset, joista osa liittyy julkiseen infrastruktuuriin, saattavat luoda epätasapainojen riskin, ellei niitä ratkaista. Julkisissa menoissa tapahtunut siirtymä on vaikuttanut myös T&K-toimintaan ja innovointiin annettuun julkisen sektorin tukeen, joka oli vuonna 2014 vähäisempää kuin vuonna 2007. Kun tarkastellaan julkisia T&K-menoja (prosenttiosuutena) suhteessa BKT:hen, Irlanti on EU:ssa sijalla 22. Tällä on kielteinen vaikutus pk-yritysten kilpailukykyyn.

               (9)

               Työttömyys on supistunut alle EU:n keskiarvon ja oli 8,6 prosenttia maaliskuussa 2016. Pitkäaikaistyöttömyys ja kotitalouksien alhainen työssäkäyntiaste muodostavat kuitenkin edelleen ongelman. Vaikka pitkäaikaistyöttömyysaste on laskenut viime vuosina, pitkäaikaistyöttömien osuus työttömistä on edelleen suuri (56,3 prosenttia vuoden 2015 viimeisellä neljänneksellä) ja ylittää EU:n keskiarvon (48,3 prosenttia). Vuodelta 2014 olevien tuoreimpien vertailukelpoisten tietojen mukaan erittäin alhaisen työssäkäyntiasteen kotitalouksissa elävän väestön osuus oli EU:n suurin (21,1 prosenttia), ja erityisen suuri se oli yksinhuoltajakotitalouksien osalta. Köyhyys- tai syrjäytymisvaarassa olevien 0–17-vuotiaiden osuus supistui 30,3 prosenttiin vuonna 2014, mutta ylitti edelleen EU:n keskiarvon (27,8 prosenttia). Vastaava köyhyys- ja syrjäytymisriskiaste oli yksinhuoltajakotitalouksissa paljon EU:n keskiarvoa (48,2 prosenttia) suurempi (62,5 prosenttia vuonna 2014).

               (10)

               Irlanti on käynnistänyt JobPath-ohjelman vastatakseen pitkäaikaistyöttömien tarpeisiin. Lisäksi se kehittää parhaillaan aktivoivaa lähestymistapaa kannustaakseen henkilöitä, joilla on potentiaalia ja kiinnostusta, osallistumaan aktiivisemmin työmarkkinoille. Haasteena on edelleen työllistämistukipalvelujen laajentaminen kattamaan työmarkkinoiden ulkopuolelle perinteisesti jäävät ryhmät, kuten vammaiset sekä henkilöt, joilla on huoltovelvoitteita. Sosiaaliturvajärjestelmä on kaikkiaan onnistunut hyvin hillitsemään kriisin vaikutuksia köyhyyteen ja epätasa-arvoon, mutta eräät tekijät haittaavat edelleen osallistavaa kasvua. Etuuksia on saatu jonkin verran supistettua, mutta kannustinloukut ovat edelleen ongelma joidenkin kotitalouksien kohdalla. Lastenhoidon nettokustannukset prosenttiosuutena palkoista kuuluvat Irlannissa EU:n suurimpiin: ne ovat pariskuntien osalta toiseksi suurimmat ja yksinhuoltajien osalta suurimmat EU:ssa. Myös lastenhoitotarjonnan laatu herättää edelleen huolta. Esimerkiksi korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden prosenttiosuus (15 prosenttia) kaikista varhaiskasvatuksen alalla työskentelevistä oli vuonna 2014 selvästi alle suosituksen. Osaamisen kohtaanto-ongelmia esiintyy edelleen, ja eräillä aloilla on ammattitaitoisen työvoiman puutetta. Osaamisen täydentämiseen ja uudistamiseen ei vieläkään tarjota riittävästi mahdollisuuksia, ja koulutusmenojen vähenemisellä saattaa jatkossa olla kielteinen vaikutus koulutustuloksiin.

               (11)

               Yksityisen sektorin korkea velkaantumisaste kuvastaa jatkuvaa lainojen arvonalenemista. Yksityisen sektorin ei-konsolidoitu velka oli kesäkuun 2015 lopussa 266,3 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä ylittää selvästi euroalueen keskiarvon. Vaikka järjestämättömien lainojen osuus on supistunut talouden elpyessä ja velkojen uudelleenjärjestelytoimien edetessä, se oli vuoden 2015 lopussa edelleen euroalueen suurin eli yli 16 prosenttia kaikista kotimaisten pankkien lainoista. Lisäksi 14,7 prosenttiin asuntolainakannasta liittyi maksurästejä vuoden 2015 lopussa, ja lähes 10 prosenttia koko asuntolainakannasta oli sellaisia lainoja, joiden takaisinmaksu oli viivästynyt yli kaksi vuotta. Vaikka edistymistä tapahtuu, asuntolainojen uudelleenjärjestely on useimmiten tilapäistä, mikä korostaa sitä, että lainoihin liittyy suuri riski maksulaiminlyöntien uusiutumisesta varsinkin, jos makrotalouden tilanne heikkenee tai taloutta uhkaa ulkoinen häiriö. Huolestuttava on edelleen myös järjestämättömien lainojen osuus kotimaisten pankkien myöntämien liikekiinteistölainojen kohdalla (37,3 prosenttia) sekä pk-yrityksille myönnettyjen lainojen ja yrityslainojen kohdalla (13,8 prosenttia). Vaikka edistymistä tapahtuu, näiden lainojen kestävä uudelleenjärjestely vie paljon enemmän aikaa ja vaatii selvästi enemmän toimenpiteitä. Yksityishenkilöiden maksukyvyttömyysjärjestelyjä, vararikkoa, valvojan nimittämistä (examinership; Irlannin lainsäädännön mukaan tuomioistuin voi ottaa vaikeuksissa olevat yritykset suojelukseensa) ja muita osittaisen velkahuojennuksen keinoja, joilla pyritään palauttamaan kotitalouksien ja yritysten elinkelpoisuus, ei ole hyödynnetty riittävästi. Keskitetyn luottotietorekisterin käyttöönotto on ollut hidasta, vaikka sillä on ratkaiseva merkitys varovaisen luotonannon tukemisen kannalta.

               (12)

               Oikeudellisten palvelujen sääntelyä koskeva vuoden 2015 laki on hyväksytty, mutta lakiin tehtiin hyväksymisprosessin myöhäisessä vaiheessa oikeusalan ammattien edustajien vaatimuksesta myönnytyksiä, jotka heikensivät huomattavasti uudistuksen alkuperäistä kunnianhimoista tavoitetta. Uuden lain täytäntöönpano on vasta käynnistymässä, ja on liian aikaista todeta täysin varmasti, että se parantaa kilpailukykyä ja vähentää kustannuksia. Oikeudelliset palvelut kuuluvat tuotantopanoksiin kaikilla talouden aloilla, ja niiden kustannukset vaikuttavat Irlannin kilpailukykyyn. Kustannuksia voidaan tosiasiassa vähentää vain, jos suunniteltuun sääntelyjärjestelmään sisältyvistä, kilpailua edistävistä ja kustannuksia vähentävistä säännöksistä tulee julkisten kuulemismenettelyjen jälkeen lainsäädäntöä tai ne sisällytetään säädöksiin, jotka oikeudellisten palvelujen sääntelyviranomainen antaa tulevaisuudessa.

               (13)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Irlannin talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2016 maaraportissa. Se on arvioinut myös vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Irlannille viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Irlannin finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska EU:n yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–3.

               (14)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (6) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (15)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1 ja 3,

         SUOSITTAA, että Irlanti toteuttaa vuosina 2016 ja 2017 toimia, joilla se

               1.

               sopeuttaa julkista taloutta vuosittain kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2016 ja 2017 sen jälkeen, kun liiallinen alijäämä on korjattu; käyttää hyvän talous- ja rahoitustilanteen ansiosta saatavat satunnaiset tulot sekä omaisuuserien myynnistä saatavat tulot velan nopeampaan vähentämiseen; vähentää talouden alttiutta suhdannevaihteluille ja taloudellisille sokeille muun muassa laajentamalla veropohjaa; parantaa menojen laatua erityisesti lisäämällä terveydenhuollon kustannustehokkuutta sekä asettamalla etusijalle julkiset pääomamenot T&K-toimintaan ja julkiseen infrastruktuuriin ja varsinkin liikenteeseen, vesihuoltoon ja asumiseen;

               2.

               laajentaa ja nopeuttaa aktivointitoimenpiteiden toteuttamista nostaakseen kotitalouksien työssäkäyntiastetta ja puuttuakseen lasten köyhyysriskiin; jatkaa toimia työnteon kannustimien lisäämiseksi vähentämällä työelämään palaamisesta seurauksena olevaa etuuksien ja lisäkorvausten lakkaamista; parantaa laadukkaiden ja kohtuuhintaisten kokopäiväisten lastenhoitopalvelujen saatavuutta;

               3.

               saattaa päätökseen kestävät uudelleenjärjestelytoimet järjestämättömien lainojen vähentämiseksi ja kotitalouksien velanhoitokyvyn varmistamiseksi sekä lainanantajien kannustamiseksi vähentämään ylivelkaantuneiden mutta elinkelpoisten yritysten lainoja; nopeuttaa täysin toimivan, kaikki lainanantajat ja -ottajat kattavan keskitetyn luottorekisterin käyttöönottoa.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2016.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. KAŽIMÍR

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUVL C 96, 11.3.2016, s. 1.

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Rakenteellinen rahoitusasema sellaisena kuin komissio on sen laskenut uudelleen lähentymisohjelman tietojen perusteella ja yhteistä menetelmää noudattaen.

      (6)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


				|

		52014DC0402

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Belgian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Belgian vuoden 2014 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2014/0402 final */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Belgian vuoden 2014 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Belgian vuoden 2014 vakausohjelmaa koskeva
neuvoston lausunto
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011[2] ja erityisesti sen 6
artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[3],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[4],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean
lausunnon,
ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean
lausunnon,
ottaa huomioon talouspoliittisen komitean
lausunnon,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä
maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu-
ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa
talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla
tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään
kasvuun ja lisätä sen kilpailukykyä.
(2)
Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010
komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin
talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi
21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista. Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat.
Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon
kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.
(3)
Valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät
29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii
johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille
kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät
toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat
erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)
Neuvosto antoi 9 päivänä
heinäkuuta 2013 suosituksen Belgian vuoden 2013 kansallisesta
uudistusohjelmasta ja lausunnon Belgian vuosien 2012–2016 tarkistetusta
vakausohjelmasta. Komissio esitti
15 päivänä marraskuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 473/2013[5] mukaisesti
lausuntonsa Belgian alustavasta talousarviosuunnitelmasta vuodelle 2014[6].
(5)
Komissio hyväksyi 13 päivänä marraskuuta 2013
vuotuisen kasvuselvityksen[7],
mikä aloitti vuoden 2014 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio
hyväksyi samana päivänä asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella
varoitusmekanismia koskevan kertomuksen[8],
jossa se katsoi, että Belgia kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(6)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 20 päivänä
joulukuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen
ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa
eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa
normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua
työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)
Komissio julkaisi 5 päivänä maaliskuuta 2014
makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta annetun
asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun Belgiaa koskevan
perusteellisen tarkastelun[9]
tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Belgian
makrotaloudessa on edelleen epätasapainotiloja, jotka edellyttävät seurantaa ja
politiikkatoimia. Erityisesti hyödykkeiden ulkoisen kilpailukyvyn kehitykseen
on syytä kiinnittää huomiota myös jatkossa, koska sen heikkeneminen edelleen
saattaisi uhata makrotalouden vakautta.
(8)
Belgia toimitti vuoden 2014 kansallisen
uudistusohjelmansa ja vuoden 2014 vakausohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta
2014. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on
voitu ottaa huomioon.
(9)
Vuoden 2014 vakausohjelmassa kaavaillun julkisen
talouden strategian tavoitteena on rakenteellisesti tasapainoinen julkisen
talouden rahoitusasema viimeistään vuonna 2016 ja keskipitkän aikavälin
tavoitteen saavuttaminen seuraavana vuonna. Ohjelmassa vahvistetaan aiempi
keskipitkän aikavälin tavoite, 0,75 prosenttia suhteessa BKT:hen, joka perustuu
vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteisiin, mutta sen toteuttamista lykätään
vuoteen 2017 eli vuotta myöhemmäksi kuin viime vuoden ohjelmassa. Suunniteltu
vuotuinen eteneminen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta on vakaus- ja
kasvusopimuksessa vaaditun sopeutuksen mukainen. Ohjelman mukaan menojen
kasvulle asetettu vertailuarvo jotakuinkin saavutetaan ohjelmakaudella. Velan
määrä ylittää perussopimuksessa asetetun viitearvon, joka on 60 prosenttia
suhteessa BKT:hen, sillä se on 101,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013,
ja sen odotetaan ohjelman mukaan asteittain supistuvan noin 93 prosenttiin
suhteessa BKT:hen vuonna 2017. Kaiken kaikkiaan ohjelman tavoitteet ovat
vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten mukaiset. Ohjelmassa esitetty julkisen
talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario, jonka on
laatinut riippumaton elin (liittovaltion suunnittelutoimisto Bureau fédéral du
Plan, Federaal Planbureau), on uskottava. Kasvuennusteet ovat lähellä komission
yksiköiden kevään 2014 talousennusteessa esitettyjä arvioita. Julkisen talouden
kehitysennusteen tueksi ei ole vielä toteutettu toimenpiteitä. Komission
yksiköiden kevään 2014 talousennusteen mukaan vuonna 2014 ei ole odotettavissa
rakenteellisen rahoitusaseman vahvistumista, ja tavanomaisen olettamuksen
mukaan, että politiikka ei muutu, vuonna 2015 on odotettavissa rakenteellisen
rahoitusaseman heikkeneminen. Tämä vaarantaa tavoitteiden saavuttamisen ja
saattaa johtaa merkittävään poikkeamiseen sopeuttamisesta kohti keskipitkän
aikavälin tavoitetta kaudella 2014–2015. Komission yksiköiden kevään
talousennusteen mukaan Belgia ei myöskään noudata velkasääntöä vuosina 2014 ja
2015. Asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen ohjelman arvioinnin ja komission
yksiköiden kevään talousennusteen perusteella neuvosto katsoo, että Belgia on
supistanut julkisen talouden alijäämän kestävällä tavalla alle 3 prosenttiin suhteessa
BKT:hen vuonna 2013, mutta on vaarassa poiketa merkittävästi vakaus- ja
kasvusopimuksen ennalta ehkäisevän osion vaatimuksista vuodesta 2014 alkaen.
(10)
Belgia on edistynyt merkittävästi
rakenteellisempien koordinointijärjestelyjen käyttöönotossa. Vuoden 2013
lopussa tehdyllä finanssipolitiikan koordinointia koskevalla
yhteistyösopimuksella otetaan käyttöön julkisen talouden rakenteellista
rahoitusasemaa koskeva sääntö (joka on määritelty keskipitkän aikavälin
tavoitteen perusteella), kuten finanssipoliittisessa sopimuksessa edellytetään.
Lisäksi sopimuksessa vahvistetaan vakiintunut koordinointikäytäntö
virallistamalla i) aluehallitusten välisen neuvoa-antavan komitean asema
prosessissa ja ii) täsmentämällä finanssipolitiikkaa käsittelevän korkean neuvoston
(Conseil supérieur des finances, Hoge Raad van Financiën) asemaa. Sopimuksessa
määrätään myös finanssipolitiikkaa käsittelevän korkean neuvoston
valvontatehtävän lujittamisesta ottamalla käyttöön selkeä korjausmekanismi
siltä varalta, että sovituista tavoitteista poiketaan merkittävästi.
Lisäjärjestelyt saattavat olla tarpeen, jotta vuotta 2014 pidemmälle menevistä
tavoitteista voidaan tehdä sitovia.
(11)
Vaikka Belgia on viime aikoina onnistunut
hidastamaan julkisen talouden velkasuhteen kasvua, julkisen velan määrä on
edelleen 101,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja eläkesitoumuksista
aiheutuva vastuu on suuri sekä nyt että tulevaisuudessa. Jotta nämä vastuut
voitaisiin kattaa ja säilyttää samalla korkea elintaso, julkisen talouden
kustannuskehitys on pidettävä aisoissa; suurempi osa työvoimasta on voitava
työllistää ja työllisyyttä lisätä, minkä lisäksi kansainvälistä kilpailukykyä
on parannettava. Belgialla on merkittäviä haasteita kaikilla mainituilla
osa-alueilla. Vaikka Belgia on toteuttanut oikeansuuntaisia toimenpiteitä,
joiden tulokset alkavat näkyä tulevina vuosina, tarvitaan kunnianhimoisempia
toimia, koska myös maan kauppakumppanit toteuttavat omia uudistuksiaan.
(12)
Belgian kokonaisveroaste on EU:n korkeimpia, ja
verorasitus kohdistuu erityisen raskaasti työhön, minkä seurauksena maan
verokiila on EU:n suurimpia. Verojärjestelmään sisältyy useita ympäristön
kannalta haitallisia erityispiirteitä, kuten työsuhdeautojen verokohtelu.
Eräiden kohdennettujen toimien avulla on pyritty alentamaan tiettyjen erityisryhmien
työvoimakustannuksia ja kaventamaan brutto- ja nettopalkkojen välistä kuilua
palkka-asteikon alapäässä. Verorasitusta ei kuitenkaan ole merkittävästi
siirretty kohti ympäristön kannalta vähemmän haitallisia veropohjia. On
ryhdytty alustavasti pohtimaan kattavaa verouudistusta, jonka pitäisi helpottaa
julkisen talouden kestävyyden saavuttamista, tukea kilpailukykyä ja
työllisyyden kasvua sekä suojata ympäristöä. Kattava verouudistus on tarpeen
myös, jotta verorasitusta voidaan siirtää pois työn verotuksesta,
yksinkertaistaa verojärjestelmää, parantaa alv-verotuksen tehokkuutta,
laajentaa veropohjia, vähentää verotukia, tukkia lainsäädännön porsaanreikiä ja
lakkauttaa vähitellen ympäristön kannalta haitalliset tuet.
(13)
Ennusteiden mukaan väestön ikääntymisestä
aiheutuvat seuraukset ovat Belgiassa erittäin merkittävät, sillä ikääntymisestä
aiheutuvien menojen ennustetaan kasvavan vuodesta 2010 vuoteen 2060 yli 8
prosenttia suhteessa BKT:hen erityisesti eläkkeistä ja pitkäaikaishoidosta
johtuvien menojen vuoksi. Hiljattain on aloitettu ikääntyneemmän väestön
sosiaaliturvaa koskeva uudistus, jonka pitäisi vaikuttaa myönteisesti
ikääntyneiden työllisyyteen. Haasteen mittavuuden vuoksi julkisen talouden
kestävyyttä koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi tarvitaan kuitenkin
lisätoimia. Toimenpiteissä on otettava huomioon tarve säilyttää ikääntyneiden
sosiaaliturvajärjestelmien riittävät ehdot. Tarvitaan toimenpiteitä, joilla
lakisääteinen eläkeikä kytketään elinajanodotteen kehitykseen, kavennetaan
lakisääteisen ja tosiasiallisen eläkkeellesiirtymisiän välistä eroa ja
parannetaan pitkäaikaishoitoon käytettävän julkisen rahoituksen
kustannustehokkuutta.
(14)
Belgian ongelmana on krooninen työvoiman alikäyttö.
Työmarkkinoille osallistuminen ja työllisyysaste ovat vakiintuneet EU:n
keskiarvoa alemmalle tasolle, ja pitkäaikaistyöttömyyden osuus
kokonaistyöttömyydestä on edelleen suuri. Useimmissa tapauksissa
työvoimakustannusten suuri verokiila ja sen vuorovaikutus etuusjärjestelmän
kanssa aiheuttavat suuria työttömyys- ja kannustinloukkuja, jotka koskettavat
useimpia työntekijäryhmiä. Erittäin pienipalkkaisten työntekijöiden
työttömyysloukkua on yritetty purkaa, mutta useimpien muiden työntekijäryhmien
osalta se on kasvanut, ja kannustinloukut ovat laaja-alaisia. Koska
työvoimakustannukset ovat edelleen suuret, rekrytointipolitiikassa pyritään
riskien minimoimiseen, mikä vaikeuttaa työmarkkinoiden ulkopuolella olevien,
kuten nuorten, alhaisen koulutustason työntekijöiden ja
maahanmuuttajataustaisten, työllistymistä. Näiden ryhmien sekä ikääntyneiden
työntekijöiden työvoimaosuus onkin selvästi EU:n keskiarvoa pienempi.
Työntekijöillä on vahva suoja, ja työpaikan vaihto johtaa etuuksien (mm.
ylimääräinen kuukausipalkka, varhaiseläke, ikälisät) menettämiseen, mikä
vähentää kiinnostusta ammatilliseen liikkuvuuteen eri työpaikkojen ja sektorien
välillä. Tämän vuoksi aktiivinen työmarkkinapolitiikka on Belgiassa
suhteellisen tehotonta, minkä seurauksena työttömyysluvut ovat joillakin
alueilla ja sektoreilla korkeat samaan aikaan kun toisaalla on vaikea päästä
työmarkkinoille ja osaamisvaje haittaa kasvua. Nuorisotyöttömyys on lisääntynyt
huomattavasti viime vuoden aikana, joskin eri alueiden ja ryhmien välillä on
suurta vaihtelua. Osaamisen kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuudesta johtuva
rakenteellinen ongelma on korjattava ja torjuttava samalla kiireellisesti
koulunkäynnin keskeyttämistä ja sitä, että nuoret keskeyttävät opintonsa
tutkintoa suorittamatta. Kuudes valtiouudistus tarjoaa tilaisuuden parantaa
työllisyyspolitiikkojen tehokkuutta ja kohdentamista, edellyttäen että
liittovaltio- ja aluetason välisen yhteistyön mahdollisuudet hyödynnetään
mahdollisimman hyvin.
(15)
Belgian kilpailukyky heikkenee edelleen, myös
muiden kuin kustannustekijöiden osalta. Etenkin valmistusteollisuuden
kansainvälinen kilpailukyky on rapautumassa, mikä näkyy tuottajien marginaalien
kaventumisena ja työpaikkojen menettämisenä. Belgiassa ostovoima on
perinteisesti turvattu palkkojen indeksoinnin avulla. Palkkojen
kokonaiskasvussa tapahtuneet ylilyönnit on kuitenkin korjattu myöhään ja
riittämättömästi. Lisäksi keskitetyn palkkanormin vuoksi ei aina ole
mahdollista ottaa asianmukaisella tavalla huomioon alakohtaista tuottavuutta ja
paikallisia työmarkkinaolosuhteita. Tämän seurauksena palkat ovat nousseet
tuottavuutta nopeammin, mikä on johtanut työpaikkojen ja kilpailukyvyn
menettämiseen. Belgian olisi työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisen
käytännön mukaisesti uudistettava palkanmuodostusjärjestelmänsä, jotta palkat
voisivat vaihdella enemmän alakohtaisesti ja jotta palkkojen kehitys seuraisi
tiukemmin tuottavuuden kehitystä. Vähittäissektorin hinnat ovat edelleen
korkeammat kuin naapurimaissa, ja asiantuntijapalvelujen rajoitukset haittaavat
innovatiivisten liiketoimintamallien kehittämistä ja rajoittavat investointeja.
Sähkön jakeluhinnat kuuluvat edelleen Euroopan korkeimpiin, ja niiden
alueellistamista koskevat suunnitelmat lisäävät epävarmuutta loppukäyttäjille
aiheutuvista jakelukustannuksista, sillä nykyiset jäädytetyt hinnat eivät kata
jakeluyhtiöiden kasvavia kustannuksia. Jos maa haluaa pitää yllä korkeaa
palkkatasoa ja luoda samalla uusia työpaikkoja, sen on tuotettava ja myytävä
maailmanmarkkinoilla nykyistä jalostetumpia ja korkeamman lisäarvon
hyödykkeitä. Belgiassa ei ole riittävästi nopeasti kasvavia yrityksiä
innovatiivisilla sektoreilla. Innovaatiotukea pidetään monimutkaisena ja
erittäin hajanaisena. Silloin kun runsaasti lisäarvoa sisältävät toiminnat
menestyvät, niiden kasvua hidastaa usein pula riittävän ammattitaitoisesta työvoimasta.
(16)
Belgian odotetaan jäävän jälkeen tavoitteesta
vähentää kasvihuonekaasupäästöjä 15 prosenttia EU:n päästökaupan piiriin
kuulumattomilla aloilla vuoteen 2020 mennessä. Vaikka joitakin tähän liittyviä
aloitteita on toteutettu, johdonmukainen koordinointi näyttää puuttuvan, ja
päästöjen vähentämiseen tähtäävien toimenpiteiden kokonaisvaikutus näyttää
edelleen epäselvältä etenkin liikenteen ja rakentamisen alalla. Sähkön
alv-kannan alentaminen voi edelleen heikentää tähän liittyvien toimien
vaikutusta. Liittovaltion ja alueiden välillä on neuvoteltu yhteistyötä ja
rasituksen jakamista koskevasta sopimuksesta, mutta ei ole saatu aikaan selkeää
sopimusta siitä, kuka tekee mitäkin. Liikenneruuhkat ovat Belgian taloudelle
suuri rasitus useimpiin muihin maihin verrattuna. Ongelma on vakava ja
edellyttää kattavia politiikkatoimia, joissa olisi otettava huomioon
mahdollisuudet eriyttää ruuhkamaksuja kellonajan perusteella, tarkistaa
työsuhdeautojen yksityiskäytön suotuisaa verokohtelua ja polttoainekortteja
sekä tehostaa julkista liikennettä.
(17)
Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana
analysoinut kattavasti Belgian talouspolitiikkaa. Se on arvioinut
vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman. Se on ottanut huomioon ei vain
niiden merkityksen Belgian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja
talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen
ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen
tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen
ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä
esitettävistä suosituksista 1–6.
(18)
Neuvosto on tutkinut Belgian vakausohjelman tämän
arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[10]
ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.
(19)
Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman
ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin
perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston
suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 2, 4 ja 5.
(20)
Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana
analysoinut myös koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän
perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro.
Myös Belgian olisi varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan täytäntöön
täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,
SUOSITTAA, että Belgia toteuttaa vuosina
2014 ja 2015 toimia, joilla se
1.           liiallisen
alijäämän korjaamisen jälkeen lujittaa vuonna 2014 toteutettavia julkisen
talouden toimenpiteitä, koska komission kevään 2014 talousennusteen mukaan
vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksiin nähden on muodostumassa ero, jonka
suuruus on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä kertoo merkittävän poikkeaman
riskistä; lujittaa vuonna 2015 merkittävästi julkisen talouden strategiaa sen
varmistamiseksi, että vaadittu 0,6 prosentin sopeutus suhteessa BKT:hen kohti
keskipitkän aikavälin tavoitetta saavutetaan, jolloin varmistetaan myös
velkasäännön noudattaminen; sen jälkeen noudattaa suunniteltua vuotuista
rakenteellista sopeutusta kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta, kunnes
saavutetaan sopeutus, joka on vuosittain vähintään 0,5 prosenttia suhteessa
BKT:hen tai enemmän hyvässä taloustilanteessa tai jos se on tarpeen
velkasäännön noudattamiseksi, jotta korkea julkinen velkasuhde saadaan
käännettyä kestävälle lasku-uralle; varmistaa kaikkien hallintotasojen
tasapuolisen osallistumisen finanssipoliittisten sääntöjen ja erityisesti
rakenteellista rahoitusasemaa koskevan säännön täytäntöönpanoon sitovalla
välineellä, jossa tavoitteet on jaoteltu selkeisiin osatekijöihin keskipitkällä
suunnitteluvälillä;
2.           parantaa yleisen
verojärjestelmän tasapainoa ja oikeudenmukaisuutta ja laatii kattavan
verouudistuksen, jonka avulla verorasitusta voidaan siirtää pois työn
verotuksesta enemmän kasvua edistäviin veropohjiin, yksinkertaistaa
verojärjestelmää, tukkia porsaanreiät, tehostaa arvonlisäverotusta, laajentaa
veropohjia, vähentää verotukia ja poistaa asteittain ympäristön kannalta
haitalliset tuet;
3.           pitää väestön ikääntymisestä
ja erityisesti eläkkeistä ja pitkäaikaishoidosta tulevaisuudessa aiheutuvan
julkisten menojen kasvun aisoissa tehostamalla toimia, joiden tarkoituksena on
kaventaa eroa tosiasiallisen ja lakisääteisen eläkkeellesiirtymisiän välillä,
aikaistaa uudistuksia varhaista työmarkkinoilta poistumista koskevien
mahdollisuuksien vähentämiseksi, edistää aktiivista ikääntymistä, kytkee
lakisääteisen eläkeiän ja työurien pidentämistä koskevat vaatimukset
elinajanodotteen kehitykseen ja parantaa pitkäaikaishoidosta aiheutuvien
julkisten menojen kustannustehokkuutta;
4.           nostaa työvoimaosuutta
erityisesti vähentämällä työnteon taloudellisia pidäkkeitä, parantamalla
epäsuotuisassa asemassa olevien ryhmien, kuten nuorten ja maahanmuuttajataustaisten
työntekijöiden, pääsyä työmarkkinoille, lisää ammatillista liikkuvuutta ja
puuttuu osaamisvajeisiin ja osaamisen ja kysynnän tarjonnan kohtaamattomuuteen
sekä koulunkäynnin keskeyttämiseen; lujittaa koko maassa viranomaisten,
julkisten työvoimapalvelujen ja oppilaitosten kumppanuuksia, jotta nuorille
voidaan tarjota räätälöityä tukea varhaisessa vaiheessa;
5.           palauttaa kilpailukyvyn
jatkamalla palkanmuodostusjärjestelmän uudistusta, johon sisältyy muun muassa
palkkojen indeksointi, työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisten käytäntöjen
mukaisesti, sen varmistamiseksi, että palkkojen kehitys noudattaa sekä tuottavuuden
kehitystä sektorien ja/tai yritysten tasolla että taloudellisia olosuhteita ja
että järjestelmässä tehdään tarvittaessa automaattisia korjauksia;
vahvistamalla kilpailua vähittäiskaupan sektoreilla, poistamalla palvelualan
liialliset rajoitukset mm. asiantuntijapalvelujen osalta, ja puuttuu energian
jakelukustannusten lisäkorotusten riskiin; edistämällä innovointia
yksinkertaistettujen kannustinjärjestelmien ja kevennetyn byrokratian avulla;
ja jatkamalla koordinoitua yleissivistävää ja ammatillista koulutuspolitiikkaa
puuttumalla laaja-alaiseen osaamisen kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuuteen
ja alueellisiin eroihin koulunkäynnin keskeyttämisessä;
6.           varmistaa, että
kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä koskevat vuoden 2020 tavoitteet
saavutetaan päästökaupan ulkopuolisilla aloilla, erityisesti rakentamisen ja
liikenteen alalla; varmistaa, että liikenteen vaikutus päästöjen vähentämiseen
on liikenneruuhkien vähentämistä koskevan tavoitteen mukainen; sopii selkeästä
toimenpiteiden ja rasituksen kohdentamisesta liittovaltion ja alueellisten
yksiköiden välillä.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EYVL L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 402 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 ja P7_TA(2014)0129.
[5]               EUVL L 140, 27.5.2013, s. 11.
[6]               C(2013) 8000 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 75 final.
[10]             Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan
mukaisesti.