Avis juridique important

|

52004SC0798

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Viron lähentymisohjelmasta vuosiksi 2004-2008  /* SEK/2004/0798 lopull. */

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Viron lähentymisohjelmasta vuosiksi 2004-2008(komission esittämä)PERUSTELUTJulkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97 [1] säädetään, että osallistumattomien jäsenvaltioiden eli jäsenvaltioiden, jotka eivät ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, on esitettävä perustamissopimuksen 99 artiklan mukaisesti neuvostolle ja komissiolle säännöllisin väliajoin monenvälistä valvontaa varten tarvittavat lähentymisohjelmat.[1]  EYVL L 209, 2.8.1997. Kaikki tässä asiakirjassa mainitut asiakirjat löytyvät verkko-osoitteesta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htmKyseisen asetuksen 9 artiklan mukaisesti neuvoston on tutkittava kutakin lähentymisohjelmaa komission ja perustamissopimuksen 114 artiklassa määrätyn komitean (talous- ja rahoituskomitea) arvioiden perusteella. Neuvoston on annettava komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan lausunto, joka perustuu sen suorittamaan ohjelman tutkimiseen. Asetuksen mukaan jäsenvaltioiden on toimitettava vuosittain tarkistetut lähentymisohjelmat, joita voidaan myös tutkia neuvostossa samojen menettelyjen mukaisesti.Kymmeneen 1. toukokuuta 2004 EU:hun liittyneeseen maahan sovelletaan poikkeusta, eivätkä ne tämän vuoksi vielä osallistu yhteisen rahan käyttöön. Ne sitoutuivat esittämään lähentymisohjelmansa 15. päivään toukokuuta 2004 mennessä ja ensimmäisen tarkistetun lähentymisohjelmansa vuoden 2004 loppuun mennessä.Viron vuodet 2004-2008 kattava lähentymisohjelma esitettiin 13. toukokuuta 2004. Komission yksiköt ovat suorittaneet kyseisen ohjelman teknisen arvioinnin ottaen huomioon kevään 2004 talousennusteen tulokset sekä käytännesäännöt [2] ja komission 27. marraskuuta 2002 neuvostolle ja Euroopan parlamentille antamassa tiedonannossa finanssipolitiikan koordinoinnin tehostamisesta vahvistetut periaatteet [3]. Arvioinnin tuloksena voidaan todeta seuraavaa:[2]  Talous- ja rahoituskomitean tarkistettu lausunto vakaus- ja lähentymisohjelmien sisällöstä ja muodosta. Hyväksytty Ecofin-neuvostossa 10.7.2001.[3]  KOM (2002) 668 lopull, 27.11.2002.Viron ensimmäinen lähentymisohjelma sisältää talousarviossa vuodelle 2004 toteutetut toimenpiteet, ja sen on yhdenmukainen valtion vuosien 2004-2008 julkisen talouden strategian kanssa. Ohjelma hyväksyttiin virallisesti ministerineuvostossa, ja näin ollen se edustaa maan virallisia keskipitkän aikavälin makrotaloudellisia puitteita. Toimenpiteet ovat yhdenmukaisia keskipitkän aikavälin talousennusteen kanssa, joka esitettiin liittymistä valmistelevassa vuoden 2003 talousohjelmassa. Siitä käy ilmi Viron aikomus liittyvä ERM II:een ja ottaa euro käyttöön mahdollisimman nopeasti. Ohjelmassa esitetään, että Viro pystyy täyttämään euroalueeseen liittymisen perusteet koko ohjelmakauden ajan, mutta siinä esitetään myös joitain tulevaa inflaatiokehitystä koskevia varaumia (tällä hetkellä inflaatio on Virossa alhaisempi kuin euroalueella).Ohjelma noudattaa yleisesti ottaen vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevia käytännesääntöjä. Tarkistetun kansantalouden tilinpidon perusteella, joka julkistettiin pian ohjelman esittämisen jälkeen, vuosien 1993-2003 BKT:tä tarkistettiin ylöspäin. Niinpä jotkut ohjelman luvut ja taulukot ovat jo vanhentuneita. Tämä ei vaikuta kuitenkaan kokonaiskuvaan ja skenaarioita koskevaan arvioon, koska niihin vaikuttavat suuntaukset ja ennusteet eivät vaihtele merkittävästi.Tasapainoinen julkinen talous ja valuuttakatejärjestelmä pysyvät makrotaloudellisen vakauden perustana Virossa. Ohjelmassa esitetään, että BKT:n määrä kasvaa tasaisesti 5-6 prosenttia vuodessa, jolloin kasvuun vaikuttaa kotimaisen kysynnän pysyminen voimakkaana ja viennin kasvaminen ulkoisen toiminnan odotetun elpymisen myötä. Ulkomaisen nettokysynnän odotetaan kuitenkin pysyvän negatiivisena koko ohjelmakauden ajan. Sekä yksityinen kulutus että investoinnit jatkavat kasvuaan, joskin aiempaa hitaammin. Työttömyyden odotetaan laskevan hitaasti noin 9,5 prosenttiin työvoimasta. Maailman talouskasvun odotetaan elpyvän ja vaikuttavan viennin kysynnän vahvistumiseen, minkä puolestaan ennustetaan johtavan korkean vaihtotaseen alijäämän pienenemiseen, vaikkakin alijäämän odotetaan pysyvän yli 8 prosentin suhteessa BKT:hen aina vuoteen 2008.Makrotaloudellinen skenaario vaikuttaa kokonaisuudessaan vakuuttavalta. BKT:n määrän odotettu kasvu vuosina 2004 ja 2005 on marginaalisesti alhaisempi kuin komission kevään talousennusteessa esitetty, ja inflaatioasteen odotetaan pysyvän hieman ennustettua korkeampana. Verrattuna liittymistä valmistelevaan vuoden 2003 talousohjelmaan makrotaloudellinen skenaario on jonkin verran alhaisempi BKT:n määrän kasvun osalta. Tämä johtuu siitä, että maailman talouskasvun elpyminen on sittemmin viivästynyt. Inflaatio- ja työllisyysnäkymät ovat kuitenkin parantuneet vuoden 2003 kehityksen oltua odotettua parempi. Viroa koskevan ennusteen kasvulukuja tullaan tarkistamaan ylöspäin 20. toukokuuta 2004 tehdyn kansantalouden tilinpidon tarkistuksen perusteella, mikä lisää ohjelmaan sisältyvien skenaarioiden vakuuttavuutta entisestään. Maksutaseen korkea alijäämä tulee olemaan tulevaisuudessakin pääasiallinen makrotalouden epätasapainoon vaikuttava tekijä Virossa, sillä talouden investointitarve on voimakas. Ohjelmassa käsitellään kyseistä aihetta yksityiskohtaisesti. Julkisen talouden ennustetaan pysyvän hieman ylijäämäisenä tai tasapainossa koko ohjelmakauden ajan, ja finanssipolitiikan virityksen odotetaan tukevan vaihtotaseen paranemista, mutta huomattavasti vähemmässä määrin kuin vuosina 2002 ja 2003. Tiukka budjettikuri, johon liittyy mahdollisen ennakoimattoman ylijäämän varaaminen myöhempää käyttöä varten, tulee olemaan olennainen tekijä pyrittäessä maksutaseen epätasapainon pysyvään korjaamiseen.Valuuttakatejärjestelmä, joka on ollut käytössä Viron itsenäistymisestä lähtien, jolloin Viron kruunu sidottiin ensin Saksan markkaan ja vuodesta 1999 euroon, on toiminut hyvin ja lisännyt uskottavuutta muiden markkinoilla toimivien silmissä. Valuuttakehityksen ohjaaminen sitomalla kruunu tiukasti vahvistuvaan euroon auttoi ehkäisemään Viron talouden inflaatioasteen kasvua nopeasti. Niinpä vuotuinen kuluttajahintainflaatio kasvoi vuonna 2003 vain 1,3 prosenttia, vaikka sen odotetaankin nousevan keskipitkällä aikavälillä noin 3 prosenttiin. Viron korkotaso on historiallisen matala, mikä heijastelee euroalueen kehitystä ja suotuisia kansainvälisiä maaluokituksia. Virolla on tarkoitus liittyä varhaisessa vaiheessa ERM II:een ja soveltaa tavanomaista vaihteluväliä, mutta sitoutua samalla yhä yksipuolisesti nykyiseen valuuttakatejärjestelmään. Euro aiotaan ottaa käyttöön mahdollisimman pian.Ohjelmassa vahvistetun julkisen talouden strategian mukaan julkisen talouden rahoitusaseman ylijäämä pyritään pitämään 0,7 prosentissa suhteessa BKT:hen vuonna 2004 ja julkisen talouden tasapaino pyritään saavuttamaan vuodesta 2005 lähtien. Arvio on hieman optimistisempi kuin liittymistä valmistelevassa vuoden 2003 talousohjelmassa esitetty, jonka mukaan vuonna 2004 ei enää esiintyisi ylijäämää, ja samalla se on linjassa komission vuoteen 2005 ulottuvan ennusteen kanssa. Kaiken kaikkiaan tämä johtaa huomattaviin veroleikkauksiin verrattuna vuoden 2003 yllättävän suureen ylijäämään. Ohjelmassa sitoudutaan vakaasti noudattamaan vakaus- ja kasvusopimuksen sääntöjä ja pitämään julkisen talouden rahoitusasema tasapainoisena tai ylijäämäisenä koko ohjelmakauden ajan. Käynnissä olevalla verouudistuksella pyritään kiinteän veroprosentin asteittaiseen alentamiseen niin yritys- kuin henkilökohtaisenkin verotuksen osalta, mihin yhdistetään suuremmat tulonsiirrot ja verohuojennukset. Voimakkaan kasvun, menopuolen säästöjen, alv- ja valmisteverotulojen lisääntymisen sekä menorakenteiden muutosten ja veronkannon tehostamisen uskotaan rahoittavan uudistusta. Nimellismenojen odotetaan nousevan ja menosuhteen pienenevän kokonaisuudessaan. Vaikka valtionhallinnon ja sosiaaliturvan määrärahojen odotetaan pysyvän ylijäämäisinä ohjelmakauden ajan (huolimatta toiselle yksityiselle eläkejärjestelmälle kohdistuvista huomattavista siirtomaksuista, joiden määrä nousee jopa 1 prosenttiin suhteessa BKT:hen), odotetaan paikallishallinnon pysyvän alijäämäisenä, vaikka alijäämä supistuisikin. Julkisen velan määrä oli vuonna 2003 5,8 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja sen odotetaan supistuvan vuoteen 2008 mennessä 3,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Velka katetaan kokonaisuudessaan julkisen sektorin varoilla, ja se on huomattava riski Viron taloudelle.Ohjelmaan sisältyvät finanssipolitiikan ennusteet vaikuttavat kokonaisuudessaan vakuuttavilta, vaikkakin talousarvion toteutuma voi osoittautua odotettua paremmaksi. Arvio perustuu erityisesti viime vuosien maltillisiin ennusteisiin (ja toistuvaan julkisen talouden tavoitteiden ylittämiseen), ohjelman budjettiennusteita tukeviin realistisiin kasvuennusteisiin, vuoden 2003 suuren ylijäämän mahdollisiin kerrannaisvaikutuksiin, EU:n tulonsiirtoihin perustuvien julkisten investointimenojen odotettua hitaampaan toteutumiseen sekä alijäämän ja velkasuhteen korjaamiseen alaspäin äskettäisen kansantalouden tilinpidon tarkistuksen perusteella. Riskejä saattaa kuitenkin synnyttää suunnitelluista veronalennuksista johtuva tulojen väheneminen tai ulkoisista häiriöistä johtuva päinvastainen kasvukehitys, mutta ne eivät vaikuta tämän päivän näkökulmasta akuuteilta. Nopea julkisen talouden ylijäämän väheneminen vuosina 2004 ja 2005 yhdistettynä odotettuun talouden toiminnan vilkastumiseen johtaisi kaikella todennäköisyydellä ohjelmassa ennakoituun, huomattavaan suhdanteita vahvistavaan finanssipolitiikan viritykseen. Jos maksutaseen epätasapaino ei vähene säännönmukaisen jaksotetusti yksityisen kotimaisen säästämisen elpymisen myötä (kuten ohjelmassa esitetään), ei julkisen talouden tasapainoon tähtäävä finanssipolitiikka välttämättä riitä tukemaan suunniteltua vaihtotaseen alijäämän korjausta.Ohjelmassa todetaan selkeästi, että Viro aikoo täyttää Lissabonin strategian tavoitteet vuoteen 2010 mennessä. Työllisyysastetta tulisi nostaa uudistamalla ammattikoulutusta ja vähentämällä työvoimaan kohdistuvia sosiaalimaksuja ja tuloveroja. Tarvetta talouden tarjontaperustan (ja samalla veroperustan) laajentamiseen helpotetaan infrastruktuureja parantamalla sekä koulutustoimenpiteillä, joilla vähennetään nykyistä työvoiman osaamistarpeiden ja osaamistarjonnan yhteensopimattomuutta. Tuottavuuden matalaa tasoa parannetaan edistämällä tutkimus- ja kehittämistoimintaa yksityisellä ja julkisella sektorilla ja samalla tuetaan entisestään talouden kasvukehitystä. Julkisen talouden alalla ohjelma pyrkii toteuttamaan rakenneuudistuksia sekä meno- että tulopuolella. Menopuolen uudistuksilla pyritään erityisesti kohdentamaan tulonsiirtoja siten, että ne kohdistuvat niitä tarvitseville ja tehostavat työtekoon kannustamista. Tulopuolella kattava verouudistus, joka käynnistettiin vuonna 2004, vie kehitystä välittömästä verotuksesta yhä enemmän välillisen verotuksen suuntaan, mutta verotusjärjestelmä pysyy yksinkertaisena. Uudistusten, joista suurin osa on jo käynnissä, voidaan kohtuudella olettaa tehostavan työnteon kannustimia, luovan uusia työpaikkoja ja ehkäisevän veronkiertoa.Virolla on hyvät mahdollisuudet pystyä vastaamaan ikääntyvästä väestöstä johtuvista julkisista kustannuksista. Huomattavat kustannukset, jotka syntyvät täysimääräisesti rahoitetun toisen yksityisen eläkejärjestelmän käyttöönotosta, otetaan huomioon ohjelman julkisen talouden ennusteissa. Julkisen talouden velkasuhde on matala, käytössä on huomattavat julkisen talouden rahoitusvarat ja keskipitkän aikavälin julkisen talouden strategia, joka on täysin yhdenmukainen lähellä tasapainoa olevan tai ylijäämäisen julkisen talouden rahoitusaseman tavoitteen kanssa, ja eläke- ja terveydenhoitojärjestelmiä uudistetaan ja pyritään näin pidemmällä aikavälillä julkisen talouden paineiden vähentämiseen. Kaikkien näiden toimien pitäisi voida taata julkisen talouden kestävä kehitys tulevaisuudessa.Taulukko: Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu>TAULUKON PAIKKA>Tämän arvion perusteella komissio on hyväksynyt oheisen suosituksen neuvoston lausunnoksi Viron tarkistetusta lähentymisohjelmasta ja esittää sen edelleen neuvostolle.Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO  Viron lähentymisohjelmasta vuosiksi 2004-2008EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 [4] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,[4]  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Kaikki tässä asiakirjassa mainitut asiakirjat löytyvät verkko-osoitteesta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htmottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:Neuvosto tarkasteli [5 päivänä heinäkuuta 2004] Viron lähentymisohjelmaa, joka kattaa vuodet 2004-2008. Ohjelma vastaa pääpiirteissään tietovaatimuksia, jotka tarkistetuissa käytännesäännöissä asetetaan vakaus- ja lähentymisohjelmien sisällölle ja muodolle.Lähentymisohjelmaan sisältyvän julkisen talouden strategian tavoitteena on turvata terve julkinen talous, joka tarkoittaa lähellä tasapainoa olevaa tai ylijäämäistä rahoitusasemaa. Ohjelmassa tähdätään siihen, että vuoden 2003 2,6 prosentin ylijäämä suhteessa BKT:hen supistuisi vuonna 2004 0,7 prosenttiin ja että vuodesta 2005 julkinen talous olisi tasapainossa. Myös tulo- ja menosuhteen toivotaan pienenevän asteittain vuodesta 2004, jolloin kyseiset suhteet nousivat EU:hun liittymisen johdosta. Erityisesti ohjelmaan sisältyy välittömän verotuksen alentamisesta sekä siirtomaksujen ja verovähennysten lisääntymisestä johtuvia uudistuksia. Tarkoituksena on rahoittaa uudistukset voimakkaalla kasvulla, veronkannon tehostamisella, menopuolen säästöillä, kulutusrakenteiden muutoksilla sekä alv- ja valmisteverotulojen kasvulla. Velkasuhde, joka oli vuonna 2003 5,8 prosenttia suhteessa BKT:hen, on erittäin alhainen, ja sen odotetaan supistuvan vuoteen 2008 mennessä edelleen 3,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen.Nykyisten tietojen perusteella ohjelman perustana oleva makrotaloudellinen skenaario näyttää heijastelevan vakuuttavasti oletuksia BKT:n 5-6 prosentin kasvusta ohjelmakauden aikana. Tärkeimmät kasvutekijät olisivat kotimainen kysyntä (noin 7 prosenttia vuodessa) ja viennin kasvun kiihtyminen enintään 10 prosentilla vuodessa. Yksityisen kulutuksen odotetaan kasvavan vuosittain 5-6 prosentilla. Investoinnin odotetaan pysyvän vilkkaana ja kasvavan 7-9 prosentilla vuodessa, vaikkakaan aiempien vuosien yli 10 prosentin vuosivauhtia ei enää saavuteta. Inflaatioennusteet, joiden mukaan inflaatio nopeutuu noin 3 prosenttiin vuodesta 2004 lähtien, kun kasvuvauhti oli vuonna 2003 ennätyksellinen alhainen eli 1,3 prosenttia, vaikuttavat realistisilta. Nykyisellään korkean vaihtotaseen alijäämän (vuonna 2003 13,7 prosenttia suhteessa BKT:hen) odotetaan supistuvan noin 8 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2008 mennessä.Julkisen talouden ennusteisiin liittyvät riskit vaikuttavat olevan suurin piirtein tasapainossa. Toisaalta Viro on esittänyt viime vuosina maltillisia ennusteita ja ylittänyt toistuvasti julkisen talouden tavoitteet. Toisaalta taas ei voida sulkea pois suunnitelluista veronalennuksista johtuvaa odottamatonta tulojen vähenemistä tai ulkoisista häiriöistä johtuvaa päinvastaista kasvukehitystä. Niinpä ohjelmaan sisältyvä finanssipolitiikan viritys vaikuttaa riittävältä, jotta voitaisiin saavuttaa vakaus- ja kasvuohjelman keskipitkän aikavälin tavoite eli lähellä tasapainoa oleva julkisen talouden rahoitusasema. Sen pitäisi myös pystyä tarjoamaan riittävä varmuusmarginaali, jotta alijäämän 3 prosentin raja-arvoa suhteessa BKT:hen ei ylitetä talouden suhdannevaihteluiden pysyessä tavanomaisina. Ohjelmassa on esitetty, että ylijäämä vähenee nopeasti vuodesta 2004 lähtien jatkuvan vilkkaan kasvun johdosta, mikä johtaisi todennäköisesti huomattavaan suhdanteita vahvistavaan finanssipolitiikan viritykseen.Velan suhteen BKT:hen, joka on Viron osalta tällä hetkellä miltei alhaisin EU:ssa eli alle 6 prosenttia suhteessa BKT:hen, odotetaan supistuvan ohjelmankauden aikana vielä 2,6 prosenttiyksikköä. Nykyisen kehityssuunnan odotetaan muuttuvan vielä odotettua suotuisammaksi äskettäisen kansantalouden tilinpidon tarkistuksen vuoksi, joka kasvattaa pysyvästi BKT-tasoja ja tätä kautta kyseisen suhteen nimittäjää.Virolla on hyvät mahdollisuudet pystyä vastaamaan ikääntyvästä väestöstä johtuvista julkisista kustannuksista. Julkisen talouden velkasuhde on matala, käytössä on huomattavat julkisen talouden rahoitusvarat ja keskipitkän aikavälin julkisen talouden strategia, joka on täysin yhdenmukainen lähellä tasapainoa olevan tai ylijäämäisen julkisen talouden rahoitusaseman tavoitteen kanssa, ja eläke- ja terveydenhoitojärjestelmiä uudistetaan ja pyritään näin pidemmällä aikavälillä julkisen talouden paineiden vähentämiseen. Kaikkien näiden toimien pitäisi voida taata julkisen talouden kestävä kehitys tulevaisuudessa.Viron lähentymisohjelman keskeiset ennusteet>TAULUKON PAIKKA>* Näissä luvuissa ei oteta huomioon 20. toukokuuta 2004 tehtyä kansantalouden tilinpidon tarkistusta, joka nosti BKT-tasoja tilastoissa pysyvästi. Vuoden 2003 lukuja tarkistetaan seuraavasti: BKT:n määrän kasvu 5,1 %, julkisen talouden rahoitusasema 2,4 % suhteessa BKT:hen, julkisen talouden bruttovelka 5,3 % suhteessa BKT:hen.


title: 2011/413/EU: Komission suositus, annettu 11 päivänä heinäkuuta 2011 , Tutkimusaloitteen ”Lisää vuosia, parempaa elämää – väestörakenteen muutoksen tuomat mahdollisuudet ja haasteet” yhteissuunnittelusta

text:
               13.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 183/28

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 11 päivänä heinäkuuta 2011,
   Tutkimusaloitteen ”Lisää vuosia, parempaa elämää – väestörakenteen muutoksen tuomat mahdollisuudet ja haasteet” yhteissuunnittelusta
   (2011/413/EU)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 181 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Yli 65-vuotiaiden eurooppalaisten määrän odotetaan nousevan merkittävästi (yli 42 prosenttia) 87 miljoonasta vuonna 2010 124 miljoonaan vuonna 2030 (1). Elinajan odotteen jatkuva nousu on viime aikojen merkittävä saavutus. Se lisää kuitenkin samalla talouden, yhteiskunnan ja julkisen rahoituksen kestävyyden haasteita.

               (2)

               Väestön ikääntymisen johdosta tarvitaan enemmän ikäperusteisia julkisia tulonsiirtoja ja palveluja. Ikääntymisen arvioidaan vaikuttavan julkiseen talouteen merkittävästi lähes kaikissa jäsenvaltioissa. Nykyisten politiikkojen perusteella ikäperusteisten julkisten kustannusten odotetaan nousevan EU:ssa keskimäärin 4,75 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuoteen 2060 mennessä, tämä johtunee erityisesti eläkkeiden, terveydenhuollon ja pitkäaikaishoidon kustannuksista (hoitoalalla aiheutuu ongelmia myös ammattitaitoisen työvoiman vähenemisestä ja usein riittämättömästä koulutuksesta) (2).

               (3)

               Työikäisen väestön määrän väheneminen noin 50 miljoonalla vuosina 2010–2060 ja tästä aiheutuva huoltosuhteen nousu, joka tapahtuu suurelta osin jo ennen vuotta 2030, saattaa hidastaa BKT:n kasvua, ellei sitä voida kompensoida nostamalla työvoiman kaikkien ryhmien osallistumis- ja työllisyysastetta ja lisäämällä tuottavuuden kasvua (3).

               (4)

               Väkiluvun väheneminen ja väestön ikääntyminen huomioon ottaen yhteiskunta hyötyy merkittävästi vanhusten aktiivisen ja terveen elämän pidentymisestä, kun heidät pidetään kauemmin taloudellisessa ja yhteiskunnallisessa toiminnassa ja he voivat elää itsellisinä pidempään. Tämä parantaa ikääntyneiden ja heidän hoitajiensa elämänlaatua, lisää sosiaaliturvajärjestelmien (eläkkeet, terveydenhuolto ja pitkäaikaishoitojärjestelmät) kestävyyttä ja luo laajoja uusia markkinamahdollisuuksia hyvään ikääntymiseen liittyville innovatiivisille ratkaisuille.

               (5)

               Eurooppa 2020 -strategiassa yksilöitiin väestön ikääntyminen älykkään, kestävän ja sisällyttävän kasvun haasteeksi ja mahdollisuudeksi. Lippulaivahankkeissa ”Eurooppalainen digitaalistrategia (4)”, ”Innovaatiounioni (5)”, ”Uuden osaamisen ja työllisyyden ohjelma” ja ”Euroopan köyhyydentorjuntafoorumi” ikääntyminen on keskeinen aihealue. Euroopan työllisyysstrategian joustavassa työsuhdeturvapolitiikassa tunnustetaan, että työmarkkinoille osallistumisen parantamiseksi ja nykyisten esteiden poistamiseksi on henkilöstöpolitiikkaan sovellettava kokonaisvaltaista lähestymistapaa ja työhön elinkaarilähestymistapaa.

               (6)

               Komissio ehdotti 6 päivänä syyskuuta 2010 vuoden 2012 nimeämistä Aktiivisen ikääntymisen eurooppalaiseksi teemavuodeksi. Tavoitteena on tukea jäsenvaltioiden pyrkimyksiä edistää ikääntyvien pysymistä työelämässä ja hyötyä heidän kokemuksistaan sekä kannustaa heitä toimimaan aktiivisesti yhteiskunnassa ja elämään mahdollisimman terveellistä, itsellistä ja tyydyttävää elämää (6).

               (7)

               Ikääntymisprosessiin ja sen yhteiskunnallisiin ja taloudellisiin vaikutuksiin liittyvää tietopohjaa on vahvistettava kiireellisesti tosiasioihin perustuvan päätöksenteon tukemiseksi.

               (8)

               Edellä mainittuun haasteeseen vastaamiseksi ja mahdollisuuksien hyödyntämiseksi tarvitaan toiminnan yhteensovittamista helpottamaan korkealaatuista tutkimusyhteistyötä, jonka tavoitteena on tuottaa tutkimusnäyttöä toimien tueksi.

               (9)

               Kilpailuneuvosto yksilöi kokouksessaan 26 päivänä joulukuuta 2010 (7) useita mahdollisia yhteissuunnittelualoitteita, joihin kuuluu myös aloite ”Lisää vuosia, parempaa elämää – väestörakenteen muutoksen tuomat mahdollisuudet ja haasteet”, aloiksi, joilla tutkimuksen yhteisellä suunnittelulla tuotettaisiin merkittävää lisäarvoa jäsenvaltioiden nykyisellään pirstaloituneelle tutkimustoiminnalle. Sen vuoksi kilpailuneuvoston päätelmissä tunnustetaan tarve käynnistää tätä aihetta koskeva yhteisesti suunniteltava aloite ja pyydetään komissiota myötävaikuttamaan sen valmisteluun.

               (10)

               Jäsenvaltiot ovat vahvistaneet virallisella sitoumuskirjeellä osallistumisensa tähän aloitteeseen.

               (11)

               Kun väestörakenteen muutosta ja väestön ikääntymistä koskeva tutkimus suunnitellaan yhdessä, varmistetaan alan tutkimuksen koordinointi. Tämä myötävaikuttaa merkittävästi täydellä teholla toimivan eurooppalaisen tutkimusalueen rakentamiseen ikääntymisen alalla vahvistaen samalla Euroopan johtoasemaa ja kilpailukykyä alan tutkimuksessa.

               (12)

               Tässä suosituksessa esitettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että ne tekevät yhteistyötä ja että niiden toimet täydentävät tärkeimpiä asiaan liittyviä aloitteita (tietotekniikka-avusteista asumista koskeva yhteinen ohjelma (8) ja aktiivista ja tervettä ikääntymistä koskeva innovointikumppanuus), puiteohjelmasta tuettavaan tutkimusta ja kehitystä, erityisesti tieto- ja viestintäteknologian, terveyden ja sosiaalitieteiden alalla, sekä muita tutkimusaloitteita (esimerkiksi SHARE ERIC (9) ja ERA-AGE II (10)).

               (13)

               Jotta komissio voisi raportoida asiasta Euroopan parlamentille ja neuvostolle, jäsenvaltioiden olisi raportoitava säännöllisesti komissiolle tämän tutkimuksen yhteissuunnittelualoitteen edistymisestä,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1.

               Jäsenvaltioita kehotetaan kehittämään yhteinen näkemys siitä, miten unionin tasolla toteutettavalla yhteistyöllä ja koordinoinnilla voidaan edesauttaa väestörakenteen muuttumista koskevaan haasteeseen vastaamista ja hyödyntää sen myötä syntyviä mahdollisuuksia.

               2.

               Jäsenvaltioita kehotetaan laatimaan yhteinen strateginen tutkimusohjelma, jossa vahvistetaan keskipitkän tai pitkän aikavälin tutkimustarpeet ja tavoitteet väestörakenteen muutoksen alalla. Strategisessa tutkimusohjelmassa olisi esitettävä toteutussuunnitelma, jossa vahvistetaan ensisijaiset tutkimuskohteet ja aikataulut ja eritellään toteuttamiseen tarvittavat toimet, välineet ja varat.

               3.

               Jäsenvaltioiden olisi strategisessa tutkimusohjelmassa ja toimeenpanosuunnitelmassa:

                           a)

                           yksilöitävä millaisia tietoja olisi vaihdettava kansallisten ohjelmien ja tutkimustoimien osalta;

                           b)

                           vahvistettava yhteisiä ennakointitoimia ja teknologioiden arviointikykyä;

                           c)

                           vaihdettava tietoja, resursseja, parhaita käytäntöjä, menetelmiä ja ohjeistoja;

                           d)

                           yksilöitävä aloja tai tutkimustoimia, jotka hyötyisivät koordinoinnista, yhteisistä ehdotuspyynnöistä tai resurssien yhdistämisestä;

                           e)

                           määriteltävä, miten d alakohdassa tarkoitettujen alojen yhteistutkimus toteutetaan;

                           f)

                           otettava huomioon ikääntyvien muuttuvat tarpeet sekä heidän virallisten ja epävirallisten hoitajiensa tarpeet määriteltäessä ikääntymistä koskevien tutkimusohjelmien tavoitteita;

                           g)

                           tarvittaessa käytettävä olemassa olevia tutkimuslaitoksia yhteisesti tai kehitettävä uusia välineitä, kuten koordinoituja tietopankkeja tai malleja ikääntymisprosessien tutkimiseksi;

                           h)

                           rohkaistava julkista ja yksityistä sektoria parempaan yhteistoimintaan ja eri tutkimusryhmiä ja yrityksiä väestörakenteen muutosta ja väestön ikääntymistä koskevaan yhteiseen, avoimeen innovointiin;

                           i)

                           levitettävä tietoa, innovaatioita ja tieteidenvälisiä menetelmiä myös muihin maihin;

                           j)

                           luotava verkostoja väestörakenteen muutoksen ja väestön ikääntymisen tutkimukseen erikoistuneiden keskusten välille.

               4.

               Jäsenvaltioita kehotetaan ylläpitämään väestörakenteen muutoksen ja väestön ikääntymisen alalla yhteinen hallintorakenne, jolle annetaan tehtäväksi vahvistaa yhteistyötä ja koordinointia koskevat yhteiset ehdot, säännöt ja menettelyt ja seurata strategisen tutkimusohjelman toteutusta.

               5.

               Jäsenvaltioita kehotetaan toteuttamaan strateginen tutkimusohjelma yhdessä kansallisten tutkimusohjelmiensa kautta yhteistä ohjelmasuunnittelua koskevan neuvoston korkean tason ryhmän laatimien yhteisen ohjelmasuunnittelun toimintaedellytysten suuntaviivojen mukaisesti.

               6.

               Jäsenvaltioita kehotetaan kartoittamaan yhdessä komission kanssa komission aloitteita, joilla jäsenvaltioita voitaisiin auttaa strategisen tutkimusohjelman kehittämisessä ja toteuttamisessa, sekä koordinoimaan yhteiset tutkimusohjelmat muiden Euroopan unionin tämän alan aloitteiden, kuten aktiivista ja tervettä ikääntymistä koskevan innovointikumppanuuden ja tietotekniikka-avusteista asumista koskevan yhteisen ohjelman, kanssa.

               7.

               Jäsenvaltioita kehotetaan raportoimaan komissiolle säännöllisesti tämän yhteissuunnittelualoitteen edistymisestä vuotuisissa raporteissa.

      Tehty Brysselissä 11 päivänä heinäkuuta 2011.

            Komission puolesta

         Neelie KROES

            Varapuheenjohtaja

      (1)  Yli 65-vuotiaiden eurooppalaisten määrä lähes kaksinkertaistuu seuraavien 50 vuoden aikana – vuoden 2010 87 miljoonasta 153 miljoonaan vuonna 2060 – Eurostat, Europop2010 väestöennusteet.

      (2)  Ibidem.

      (3)  KOM(2009) 180 lopullinen: EU:n väestön ikääntymisen vaikutusten käsittely (väestön ikääntymistä koskeva kertomus 2009).

      (4)  9981/1/10 REV 1.

      (5)  14035/10

      (6)  Työllisyyttä, sosiaalipolitiikkaa, terveyttä ja kuluttajapolitiikkaa käsittelevän neuvoston päätelmät joulukuussa 2010 (18132/10).

      (7)  10246/10.

      (8)  Yhteispäätösmenettelyä koskeva raportti ja tiedote – http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?language = en&type = IM-PRESS&reference = 20080121IPR19252

      (9)  http://www.share-project.org/t3/share/fileadmin/press_information/SHARE_ERIC-EN_upload.pdf

      (10)  http://futurage.group.shef.ac.uk/


title: Komission suositus (EU) 2017/820, annettu 12 päivänä toukokuuta 2017, oikeasuhteisista poliisitarkastuksista ja poliisiyhteistyöstä Schengen-alueella

text:
               13.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 122/79

         KOMISSION SUOSITUS (EU) 2017/820,
   annettu 12 päivänä toukokuuta 2017,
   oikeasuhteisista poliisitarkastuksista ja poliisiyhteistyöstä Schengen-alueella
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               On välttämätöntä, että alueella, jonka sisärajoilla ei tehdä tarkastuksia, on yhteinen toimintatapa alueen yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuvien rajat ylittävien uhkien varalta. Tällaisen alueen toimivuus perustuu unionin säännöstön yhdenmukaisen soveltamisen lisäksi myös kansallisten toimivaltuuksien käyttöön yleisen järjestyksen ylläpitämiseksi ja sisäisen turvallisuuden varmistamiseksi Schengenin säännöstön tavoitteiden mukaisesti. Schengen-alueen toimivuuden kannalta on tärkeää kiinnittää huomiota sekä siihen, miten jäsenvaltiot valvovat ulkorajojaan, että siihen, miten ne käyttävät poliisivaltuuksiaan koko alueellaan ja raja-alueilla.

               (2)

               Komissio antoi jäsenvaltioille vuonna 2012 Schengen-alueen toimintaa koskevan puolivuotiskertomuksen (1) yhteydessä suuntaviivat poliisitoimenpiteistä sisäraja-alueilla. Kolmen viime vuoden aikana saatujen kokemusten perusteella suuntaviivoja on aiheellista tarkistaa. Se on tämän suosituksen tarkoituksena. Tämä suositus perustuu kolmen viime vuoden aikana saatuihin kokemuksiin, joita on kertynyt yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuvien uhkien käsittelystä ja hyvistä käytännöistä poliisivaltuuksien käytössä ja rajat ylittävässä poliisiyhteistyössä, poliisitarkastuksia koskevasta oikeuskäytännöstä, tähän mennessä tehdyistä poliisiyhteistyötä koskevista Schengen-arvioinneista sekä tekniikan kehityksen tarjoamista uusista mahdollisuuksista.

               (3)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/399 (2) mukaisesti rajavalvonnan puuttuminen sisärajoilta ei vaikuta jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kansallisen lainsäädännön nojalla käyttämiin poliisivaltuuksiin, kunhan valtuuksien käyttämisellä ei ole vastaavaa vaikutusta kuin rajatarkastuksilla. Poliisivaltuuksien käytön ei pitäisi katsoa vastaavan rajatarkastuksia varsinkaan, jos poliisitoimenpiteiden tavoitteena ei ole rajavalvonta, jos ne perustuvat poliisin yleisiin tietoihin ja kokemuksiin, jotka koskevat yleiseen turvallisuuteen kohdistuvia uhkia, ja niiden erityisenä tarkoituksena on torjua rajat ylittävää rikollisuutta, jos ne suunnitellaan ja toteutetaan henkilöihin ulkorajoilla järjestelmällisesti kohdistuvista rajatarkastuksista selkeästi poikkeavalla tavalla ja jos ne toteutetaan satunnaistarkastuksina. Unionin tuomioistuimen asiassa Adil antaman tuomion (3) valossa tämä luettelo ei ole kumulatiivinen eikä tyhjentävä, joten sen ei pitäisi katsoa määrittävän ainoita raja-alueilla mahdollisia poliisitoimenpiteitä. (4)

               (4)

               Asetuksen (EU) 2016/399 23 artiklan säännökset ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 72 artiklan sanamuoto vahvistavat, että sisärajavalvonnan poistaminen ei ole vaikuttanut jäsenvaltioiden velvollisuuksiin, jotka koskevat yleisen järjestyksen ylläpitämistä ja sisäisen turvallisuuden suojaamista.

               (5)

               Jäsenvaltion alueella sovellettavat poliisivaltuudet ovat sopusoinnussa unionin oikeuden kanssa. Näin ollen jäsenvaltiot voivat suorittaa poliisitarkastuksia myös raja-alueilla, mukaan lukien sisäraja-alueilla, koko maan alueella sovellettavaan kansalliseen lakiin perustuvia poliisivaltuuksia käyttäen.

               (6)

               Nyt kun yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuu terrorismiin ja muuhun vakavaan rajat ylittävään rikollisuuteen liittyviä uhkia ja esiintyy riskejä, että ulkorajan laittomasti ylittäneet henkilöt liikkuvat luvattomasti edelleen, poliisitarkastusten lisäämistä jäsenvaltioiden koko alueella, mukaan lukien raja-alueilla, sekä niiden suorittamista tärkeimpien liikenneväylien, kuten moottori- ja rautateiden, varrella voidaan pitää välttämättömänä ja perusteltuna. Päätösten tekeminen tällaisista tarkastuksista, niiden suorittamispaikoista ja laajuudesta on täysin jäsenvaltioiden vastuulla, ja päätösten tulisi aina olla suhteessa havaittuihin uhkiin. Tällaiset tarkastukset voivat osoittautua tehokkaammiksi kuin sisärajavalvonta, erityisesti koska ne ovat joustavampia kuin tietyissä rajanylityspaikoissa toteutettava staattinen rajavalvonta ja koska niitä voidaan helpommin mukauttaa muuttuviin riskeihin.

               (7)

               Raja-alueilla voi olla erityisiä rajat ylittävään rikollisuuteen liittyviä riskejä, ja ne saattavat myös olla alttiimpia tietyille rikoksille, joita tehdään koko maan alueella, kuten murtovarkaudet, ajoneuvovarkaudet, huumekauppa, kolmansien maiden kansalaisten luvaton edelleen liikkuminen, maahanmuuttajien salakuljetus tai ihmiskauppa. Myös oleskeluoikeutta maan alueella koskevien sääntöjen rikkomiseen liittyvät riskit saattavat olla raja-alueilla suurempia. Näiden riskien perusteella jäsenvaltiot voivat päättää suorittaa ja tehostaa raja-alueilla poliisitarkastuksia, jotka on mukautettu raja-alueille ominaisiin riskeihin, kunhan näiden toimenpiteiden vaikutus ei vastaa rajatarkastuksia.

               (8)

               Nykyaikainen teknologia, jonka avulla liikennevirtoja seurataan etenkin moottoriteillä ja muilla jäsenvaltioiden tärkeiksi määrittämillä teillä, voi olla keskeisessä asemassa yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuvien uhkien torjunnassa. Tätä varten olisi kannustettava käyttämään sellaisia seuranta- ja valvontajärjestelmiä, jotka mahdollistavat automaattisen rekisterikilpien tunnistamisen lainvalvontatarkoituksissa, noudattaen sovellettavia kameravalvontaa koskevia sääntöjä, mukaan lukien tietosuojatakeita. Tästä voisi olla apua valvottaessa Euroopan tärkeimpiä liikenneväyliä, joita huomattavat matkustaja- ja ajoneuvomäärät käyttävät unionissa liikkumiseen, vaikuttamatta kohtuuttomasti liikenteen sujuvuuteen.

               (9)

               Ainoastaan sellaisissa tapauksissa, joissa kansallisen lainsäädännön mukaisia poliisivaltuuksia käytetään nimenomaan rajoitetusti raja-alueilla ja jotka käytännössä tarkoittavat henkilöllisyyden tarkastuksia myös ilman konkreettista epäilystä, jäsenvaltioiden on määritettävä erityiset puitteet sen varmistamiseksi, etteivät kyseiset poliisitarkastukset muodostu rajavalvontaa vastaaviksi toimenpiteiksi. Vaikka tuomioistuin totesi Melki-tuomiossa (5), että jäsenvaltiot voivat antaa sisäraja-alueita varten tällaisia erityisiä poliisivaltuuksia, jotka mahdollistavat tehostetut henkilöllisyyden tarkastukset ainoastaan kyseisillä alueilla, se määräsi, että jäsenvaltioiden on tällaisissa tilanteissa erikseen säädettävä tällaisten tarkastusten laajuudesta ja tiheydestä. Jos tarkastus ei johdu tarkastettavan henkilön käyttäytymisestä eikä yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuvan riskin osoittavista erityisistä olosuhteista tai tiedoista, jäsenvaltioiden on lisäksi säädettävä tarvittavista puitteista tarkastuksen suorittamiselle käytännössä, jotta tällaisilla poliisitoimenpiteillä ei olisi vastaavaa vaikutusta kuin rajavalvonnalla.

               (10)

               Useat jäsenvaltiot (Itävalta, Belgia, Tšekki, Saksa, Tanska, Alankomaat, Ranska, Italia, Slovenia ja Sveitsi) ovat kolmen viime vuoden aikana lisänneet poliisitarkastuksia raja-alueilla yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuvien uhkien kasvun vuoksi. Toisinaan näissä tarkastuksissa keskitytään tiettyihin liikennevälineisiin, esimerkiksi juniin, tai tiettyihin raja-alueisiin. Teknisten välineiden käyttö näissä yhteyksissä on myös lisääntymässä. Komissio ei ole puuttunut mihinkään näistä tapauksista. Jotkut näistä tapauksista ovat esimerkkejä hyvästä käytännöstä yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuvien sitkeiden ja lisääntyneiden uhkien torjunnassa.

               (11)

               Asetuksen (EU) 2016/399 mukaan rajavalvonnan väliaikainen palauttaminen on sallittua ainoastaan poikkeuksellisesti ja viimeisenä keinona. Tähän liittyen neuvoston täytäntöönpanopäätöksessä (EU) 2017/246 (6) nimenomaisesti kannustetaan jäsenvaltioita arvioimaan, eikö poliisitarkastuksilla voitaisi saavuttaa samoja tuloksia kuin väliaikaisella sisärajavalvonnalla, ennen tällaisen rajavalvonnan käyttöönottoa tai jatkamista.

               (12)

               Vaikka joissakin olosuhteissa saattaa olla alusta alkaen selvää, että poliisitarkastukset eivät yksin riitä havaittujen yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuvien uhkien torjumiseen (esimerkkinä tiettyjen epäiltyjen etsiminen terrori-iskun jälkeen), muissa tapauksissa rajavalvonnan palauttamisen kanssa samanlaisiin tavoitteisiin voidaan pyrkiä tehostamalla poliisitarkastuksia raja-alueilla. Tämän vuoksi ennen päätöstä sisärajavalvonnan väliaikaisesta palauttamisesta olisi pääsääntöisesti arvioitava muita vaihtoehtoisia toimenpiteitä. Etenkin jos päätökset sisärajavalvonnan väliaikaisesta palauttamisesta johtuvat ennakoitavissa olevista tapahtumista, jäsenvaltioiden olisi osoitettava, että tällainen arviointi on tehty. Toisaalta sisärajavalvonnan väliaikainen palauttaminen välittömästi saattaa olla välttämätöntä erityistapauksissa, joissa yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuu kiireellinen ja vakava uhka alueella, jolla ei suoriteta sisärajavalvontaa, tai kansallisella tasolla.

               (13)

               Tällä suosituksella kannustetaan jäsenvaltioita käyttämään paremmin poliisivaltuuksiaan ja asettamaan poliisitarkastukset etusijalle ennen kuin ne päättävät sisärajavalvonnan väliaikaisesta palauttamisesta.

               (14)

               Mitä toimenpiteitä jäsenvaltio toteuttaakin torjuakseen tiettyä yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuvaa uhkaa, sen olisi varmistettava, että toimenpiteen toteuttaminen ei johda sellaisiin henkilöiden ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteisiin, jotka eivät ole yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuvien uhkien perusteella välttämättömiä, perusteltuja ja oikeasuhteisia, ja että se kunnioittaa kaikilta osin perusoikeuksia ja etenkin syrjimättömyyden periaatetta.

               (15)

               Alue, jolla ei suoriteta sisärajavalvontaa, on myös riippuvainen siitä, että jäsenvaltiot soveltavat tuloksellisesti ja tehokkaasti rajat ylittävään poliisiyhteistyöhön liittyviä toimenpiteitä. Tähän mennessä tehdyissä poliisiyhteistyötä koskevissa Schengen-arvioinneissa on tullut esiin se, että vaikka jäsenvaltiot yleensä noudattavat oikeudellisesti Schengenin säännöstöä, monet esteet haittaavat joidenkin jäsenvaltioiden käytettävissä olevien rajat ylittävän poliisiyhteistyön välineiden hyödyntämistä käytännössä. Jäsenvaltioita olisi sen vuoksi kannustettava puuttumaan näihin esteisiin, jotta rajat ylittäviä uhkia voitaisiin torjua paremmin.

               (16)

               Yhteiset poliisipartiot ja muut olemassa olevat operatiivisen poliisiyhteistyön välineet edistävät sisäistä turvallisuutta alueella, jolla ei suoriteta sisärajavalvontaa. Esimerkiksi yhteispartiointi rajojen yli kulkevissa junissa lisää selkeästi turvallisuutta, sillä se ehkäisee tilanteita, joissa tarkastusten epätasapuolisuus heikentää pelkästään rajan toisella puolella tehtyjen toimien hyötyä. Useat jäsenvaltiot ovat luoneet käytäntöjä yhteisten poliisioperaatioiden helpottamiseksi tai sallimiseksi. (Esimerkkejä tästä ovat Saksan ja Puolan rajalleen perustamat yhteiset poliisiasemat, joiden painopiste on yhteispartioinnissa ja muissa operaatioissa, yhteisiä tutkimuksia varten perustetut pienryhmät Itävallan ja Tšekin rajalla, yhteiset junapartiot Itävallassa, Saksassa, Ranskassa, Italiassa ja Unkarissa tai se, että Saksan poliisi rekrytoi muiden jäsenvaltioiden kansalaisia erityisesti partiointitehtäviin raja-alueilla.) Muita jäsenvaltioita olisi kannustettava seuraamaan näitä esimerkkejä parhaista käytännöistä.

               (17)

               Naapurijäsenvaltioiden yhteinen uhkien analysointi ja rajat ylittävä tiedonvaihto voi auttaa suunniteltaessa tehokkaita poliisitarkastuksia havaittujen uhkien torjumiseksi. Tällainen yhteistyö voi koskea riskejä tietyillä rajojen yli kulkevilla reiteillä sekä tiettyjä rikolliseen toimintaan usein käytettyjä liikennevälineitä, mikä mahdollistaa kohdennetut poliisitarkastukset ennen raja-aluetta. Tällaiset poliisitarkastukset voivat tarjota yhteisen välineen yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kyseisissä jäsenvaltioissa kohdistuvien uhkien torjumiseen. Tästä syystä on tärkeää kannustaa jäsenvaltioita kehittämään entisestään rajat ylittävää yhteistyötä.

               (18)

               Rajat ylittävän poliisiyhteistyön tehostamiseksi jäsenvaltiot voivat pyytää komissiolta tukea tämän suosituksen täytäntöönpanoa varten. Tämän tuen avulla voidaan esimerkiksi helpottaa parhaiden käytäntöjen vaihtoa jäsenvaltioiden toimijoiden ja päätöksentekijöiden kesken sekä lujittaa jäsenvaltioiden ja tiettyjen virastojen (Europol sekä Euroopan raja- ja merivartiovirasto) yhteistyötä Sillä voidaan myös entisestään lujittaa rajat ylittäviä yhteistyörakenteita, kuten poliisi- ja tulliyhteistyökeskuksia. Lisäksi komissio aikoo tukea vuonna 2011 laaditun, muun muassa parhaita käytäntöjä operatiivisen ja rajat ylittävän poliisiyhteistyön alalla esittelevän Schengen-luettelon (7) sekä rajatylittäviä operaatioita varten laaditun käsikirjan (8) kansallisten osioiden päivittämistä jäsenvaltioiden antamien tietojen pohjalta.

               (19)

               Kuten viimeaikainen muuttoliikekriisi on osoittanut, laittomien maahanmuuttajien sääntelemätön edelleen liikkuminen saattaa aiheuttaa vakavan uhan yleiselle järjestykselle tai sisäiselle turvallisuudelle. Kahdenvälisten takaisinottosopimusten asianmukainen soveltaminen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY (9) 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti voi olla tärkeä keino puuttua laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten edelleen liikkumiseen. Kahdenväliset sopimukset voivat myös auttaa saavuttamaan yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuvien uhkien suhteen samanlaisia tuloksia kuin kohdennetulla sisärajavalvonnalla, samalla kun niiden avulla voidaan rajoittaa vaikutuksia vilpittömässä mielessä matkustavien henkilöiden liikkumiseen. Tämän vuoksi on tärkeää, että jäsenvaltiot soveltavat kahdenvälisiä takaisinottosopimuksia tehokkaasti ja noudattavat komission suositusta (EU) 2017/432 (10).

               (20)

               Komissio katsoo, että tämän suosituksen täytäntöönpanoon tarvitaan kohtuullinen aika; tämän vuoksi komissio suosittelee, että se olisi pantava täytäntöön mahdollisimman pian ja viimeistään kuuden kuukauden kuluessa.

               (21)

               Tämän suosituksen täytäntöönpanossa olisi noudatettava täysimääräisesti perusoikeuksia.

               (22)

               Tämä suositus olisi osoitettava kaikille Schengen-valtioille, joita sitoo asetuksen (EU) 2016/399 III osasto,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

      Poliisitarkastusten tehokkaampi käyttö

               1)

               Jotta yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuviin uhkiin Schengen-alueella voitaisiin puuttua asianmukaisesti, jäsenvaltioiden olisi kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja silloin kun se on tarpeen ja perusteltua

                           a)

                           tehostettava poliisitarkastuksia koko alueellaan, mukaan lukien raja-alueet;

                           b)

                           suoritettava poliisitarkastuksia tärkeimmillä liikenneväylillä, mukaan lukien raja-alueilla;

                           c)

                           mukautettava raja-alueilla suoritettavia poliisitarkastuksia jatkuvan riskinarvioinnin perusteella huolehtien samalla siitä, että poliisitarkastusten tavoitteena ei ole rajavalvonta;

                           d)

                           hyödynnettävä nykyaikaista teknologiaa ajoneuvojen ja liikennevirtojen seuraamisessa.

      Poliisitarkastusten asettaminen etusijalle, kun sisäiseen turvallisuuteen tai yleiseen turvallisuuteen kohdistuu vakava uhka

               2)

               Tilanteessa, jossa yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuu vakava uhka ja jäsenvaltiot harkitsevat asetuksen (EU) 2016/399 III osaston II luvun soveltamista, niiden olisi ensin arvioitava, voidaanko tilanteeseen puuttua asianmukaisesti tehostamalla alueella, mukaan lukien raja-alueet, tehtäviä poliisitarkastuksia.

      Rajat ylittävän poliisiyhteistyön lujittaminen

               3)

               Rajat ylittävän poliisiyhteistyön tehostamiseksi yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuvien uhkien torjumisessa jäsenvaltioiden olisi

                           a)

                           arvioitava uudelleen, missä määrin ne nykyisellään hyödyntävät kaikkia käytettävissä olevia rajat ylittävän operatiivisen poliisiyhteistyön välineitä, kuten yhteispartiointia, yhteisiä operaatioita, yhteisiä tutkintaryhmiä, rajat ylittäviä takaa-ajoja, rajojen kummallakin puolella tapahtuvaa tarkkailua tai poliisi- ja tulliyhteistyökeskuksia;

                           b)

                           toimittava yhdessä naapurijäsenvaltioiden kanssa oikeudellisten tai operatiivisten esteiden poistamiseksi kaikkien rajat ylittävän operatiivisen poliisiyhteistyön välineiden täysimääräiseltä käytöltä;

                           c)

                           kehitettävä ja toteutettava tarpeen mukaan yhteistä uhkien analysointia ja rajat ylittävää tiedonvaihtoa naapurijäsenvaltioidensa kanssa, jotta voidaan tukea yhteisiä toimia yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuvien uhkien torjumiseksi yhteisillä sisäraja-alueilla, myös toteuttamalla koordinoituja poliisitarkastuksia niiden sisäraja-alueilla;

                           d)

                           arvioitava teknisten investointien tarvetta yhteisten operaatioiden tukemiseksi, etenkin valvontaa ja havainnointia parantavia investointeja.

      Kahdenvälisten takaisinottosopimusten tai jäsenvaltioiden välisten järjestelyjen tehokas hyödyntäminen

               4)

               Sen varmistamiseksi, että poliisitarkastuksilla ja poliisiyhteistyöllä voidaan tehokkaasti torjua luvatonta edelleen liikkumista silloin, kun tällainen liikkuminen muodostaa erityisen uhan yleiselle järjestykselle tai sisäiselle turvallisuudelle, jäsenvaltioiden olisi

                           a)

                           direktiivin 2008/115/EY 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti otettava takaisin kolmansien maiden kansalaiset, jotka ovat kulkeneet niiden alueen kautta ennen kuin heidät on otettu kiinni toisessa jäsenvaltiossa, kyseisen direktiivin voimaantulopäivänä (13 päivä tammikuuta 2009) voimassa olleiden kahdenvälisten sopimusten tai järjestelyjen nojalla, etenkin naapurijäsenvaltioiden välillä;

                           b)

                           toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, mukaan lukien toimivaltaisten viranomaisten välisistä operatiivisista käytännöistä sopiminen ja niiden välisen tiedonvaihdon helpottaminen, sen varmistamiseksi, että kyseiset jäsenvaltiot saattavat nopeasti päätökseen tällaisten kahdenvälisten sopimusten tai järjestelyjen mukaiset menettelyt ja että siirto toteutetaan mahdollisimman pian;

                           c)

                           varmistettava, että palauttamismenettelyt käynnistetään direktiivin 2008/115/EY ja suosituksen (EU) 2017/432 mukaisesti, jos jäsenvaltio päättää olla soveltamatta kahdenvälisen takaisinottosopimuksen tai järjestelyn määräyksiä tai jos jokin toinen jäsenvaltio ottaa kyseiset kolmansien maiden kansalaiset takaisin.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä toukokuuta 2017.

            Komission puolesta

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            Komission jäsen

      (1)  COM(2012) 230, Puolivuotiskertomus 1. marraskuuta 2011 – 30. huhtikuuta 2012.
   http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2012:0230:FIN:FI:PDF

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/399, annettu 9 päivänä maaliskuuta 2016, henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta unionin säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) (EUVL L 77, 23.3.2016, s. 1).

      (3)  Unionin tuomioistuimen tuomio 19.7.2012, Adil, C-278/12 PPU, ECLI:EU:C:2012:508.

      (4)  Adil-tuomio, ECLI:EU:C:2012:508, 65 kohta.

      (5)  Unionin tuomioistuimen tuomio 22.6.2010, Melki ja Abdeli, yhdistetyt asiat C-188/10 ja C-189/10, ECLI:EU:C:2010:363, 73 ja 74 kohta.

      (6)  Neuvoston täytäntöönpanopäätös (EU) 2017/246, annettu 7 päivänä helmikuuta 2017, suosituksen antamisesta Schengen-alueen yleisen toiminnan vaarantavissa poikkeuksellisissa olosuhteissa väliaikaisesti suoritettavan sisärajavalvonnan jatkamisesta (EUVL L 36, 11.2.2017, s. 59).

      (7)  Neuvoston asiakirja 15785/3/10 Rev 3.

      (8)  Neuvoston asiakirja 10505/4/09 Rev 4.

      (9)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/115/EY, annettu 16 päivänä joulukuuta 2008, jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi (EUVL L 348, 24.12.2008, s. 98).

      (10)  Komission suositus (EU) 2017/432, annettu 7 päivänä maaliskuuta 2017, palauttamisten tuloksellisuuden lisäämisestä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY täytäntöönpanon yhteydessä (EUVL L 66, 11.3.2017, s. 15).


title: Komission suositus, annettu 29 päivänä maaliskuuta 2005, kiinteiden yhteyksien vuokratarjonnasta Euroopan unionissa – Osa 2 – Tukkutason vuokrajohtojen tilaajaosien hinnoitteluun liittyviä näkökohtia (tiedoksiannettu numerolla K(2005) 951)ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               1.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 83/52

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 29 päivänä maaliskuuta 2005,
   kiinteiden yhteyksien vuokratarjonnasta Euroopan unionissa – Osa 2 – Tukkutason vuokrajohtojen tilaajaosien hinnoitteluun liittyviä näkökohtia
   (tiedoksiannettu numerolla K(2005) 951)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2005/268/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (1) (’puitedirektiivi’) ja erityisesti sen 19 artiklan 1 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Uusien tulokkaiden (jäljempänä ’muut valtuutetut operaattorit’) on usein turvauduttava vakiintuneeseen operaattoriin voidakseen tarjota lyhyen matkan vuokrajohtoyhteyden omasta verkostaan asiakkaan tiloihin (jäljempänä ’vuokrajohdon tilaajaosa’).

               (2)

               Tietyt vuokrajohtoihin liittyviä palveluja tarjoavat yritykset velvoitettiin tarjoamaan näitä palveluja (mukaan luettuina vuokrajohtojen tilaajaosat) syrjimättömästi ja kustannuslähtöisesti televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi 30 päivänä kesäkuuta 1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/33/EY (2) ja avoimen verkon tarjoamisen soveltamisesta kiinteisiin johtoihin 5 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/44/ETY (3), jotka kumpikin on nyt kumottu (4).

               (3)

               Puitedirektiivin 27 artiklan, yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja palvelujen alalla 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22/EY (5) (’yleispalveludirektiivi’) 16 artiklan 1 kohdan sekä sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/19/EY (6) (’käyttöoikeusdirektiivi’) 7 artiklan mukaisesti nämä velvoitteet on pidettävä voimassa, kunnes merkityksellisiä markkinoita on tarkasteltu uudelleen puitedirektiivin 16 artiklan ja yleispalveludirektiivin 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

               (4)

               Puitedirektiivin 16 artiklan 4 kohdassa säädetään, että jos kansallinen sääntelyviranomainen toteaa, ettei merkityksellisillä markkinoilla vallitse todellista kilpailua, sen on määriteltävä yritykset, joilla on huomattava markkinavoima kyseisillä markkinoilla, ja asetettava tällaisille yrityksille erityisiä sääntelyllisiä velvoitteita tai, jos velvoitteita jo on, pidettävä ne edelleen voimassa tai muutettava niitä. Yleispalveludirektiivin 18 artiklan 1 kohdassa puolestaan säädetään, että jos kansallinen sääntelyviranomainen toteaa, että vuokrajohtojen vähimmäisvalikoimaa tarjoavilla markkinoilla ei ole todellista kilpailua, sen on määriteltävä yritykset, joilla on huomattava markkinavoima ja asetettava vähimmäisvalikoiman tarjoamista koskevia velvoitteita ja tällaista tarjoamista koskevat ehdot. Yrityksiin, joilla on johonkin edellä mainittuun direktiiviin perustuvia velvoitteita, viitataan jäljempänä ’ilmoitettuina operaattoreina’.

               (5)

               Komissio antoi 11 päivänä helmikuuta 2003 merkityksellisiä tuote- ja palvelumarkkinoita koskevan suosituksen (7), jossa määriteltiin ne sähköisen viestinnän merkitykselliset markkinat, jotka kansallisten sääntelyviranomaisten olisi analysoitava puitedirektiivin 15 artiklan mukaisesti. Luettelo sisältää vuokrajohtojen paikallisosien tukkumarkkinat ja vuokrajohtojen runko-osien tukkumarkkinat.

               (6)

               Vuokrajohtojen tilaajaosien tarjonta sisältyy komission 11 päivänä helmikuuta 2003 antamassa suosituksessa tarkoitettujen vuokrajohtojen paikallisosien tukkumarkkinoihin ja riittävien linjapituuksien osalta myös vuokrajohtojen runko-osien tukkumarkkinoihin. Kansallisen sääntelyviranomaisen tehtävänä on päättää – kansallisten markkinoiden verkkorakenteen mukaan – mitä paikallisosiin kuuluu.

               (7)

               Rajoittamatta kansallisten sääntelyviranomaisten puitedirektiivin 15 ja 16 artiklan ja yleispalveludirektiivin 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti suorittamaa merkityksellisten markkinoiden ja markkinavoiman analyysiä, jäsenvaltioilta saadut tiedot paljastavat yhä vakavampia ongelmia niiden hintojen tasossa, joita ilmoitetut operaattorit perivät vuokrajohtojen tilaajaosista. Samoin tiedot vahvistavat näiden hintojen vaihtelun ongelmallisuuden.

               (8)

               Kun kansallinen sääntelyviranomainen asettaa käyttöoikeusdirektiivin 13 artiklan tai yleispalveludirektiivin 18 artiklan mukaisesti vuokrajohtojen tilaajaosien kustannuslähtöisyyteen liittyviä velvoitteita, se voi ottaa huomioon, että operaattorin ilmoittamat kustannukset eivät välttämättä täysin vastaa kustannuksia, joita uudenaikaista teknologiaa käyttävälle tehokkaalle operaattorille aiheutuu. Se voi myös ottaa huomioon vertailukelpoisilta kilpailluilta markkinoilta saatavilla olevat hintatiedot pakollisiksi säädettyjen kustannuslaskentamekanismien tai hinnoittelumenetelmien osalta.

               (9)

               Näin ollen vuokrajohtojen tilaaja-osien enimmäishintasuositusten julkaisemisella on tarkoitus antaa tietoja ja ohjeita siitä, miten kansallisten sääntelyviranomaisten pitäisi soveltaa parhaita nykykäytäntöjä vuokrajohtojen tarjonnassa, kun ne sääntelevät alueillaan vuokrajohtojen markkinoita, joilla ei ole todellista kilpailua. Tällä pyritään myötävaikuttamaan sisämarkkinoiden kehittämiseen lisäämällä viestintäalan uuden sääntelyjärjestelmän soveltamisen yhdenmukaisuutta EU:n tasolla ja tukemalla entistä kilpaillumpien ja kustannustehokkaampien vuokrajohtojen markkinoiden luomista.

               (10)

               Tässä suosituksessa esitettyjä enimmäishintoja määritettäessä on sellaisten jäsenvaltioiden osalta, joissa ilmoitetut operaattorit voivat soveltaa joustavaa hinnoittelua eri maantieteellisillä alueilla, otettu huomioon keskimääräiset hinnat.

               (11)

               Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat käyttöoikeusdirektiivin 13 artiklan 3 kohdan mukaisesti vaatia huomattavan markkinavoiman operaattoria toimittamaan täydelliset perustelut hinnoilleen ja vaatia tarvittaessa hintojen tarkistamista.

               (12)

               Komissio käsittelee tämän suosituksen uudelleentarkastelutarvetta 31 päivään heinäkuuta 2006 mennessä voidakseen ottaa huomioon teknologian ja markkinoiden muutokset.

               (13)

               Viestintäkomiteaa on kuultu puitedirektiivin 22 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti,

         SUOSITTELEE:

               1)

               Tässä suosituksessa tarkoitetaan:

                           a)

                           ’vuokrajohdon tilaajaosalla’ yhteyttä asiakkaan tiloista muun valtuutetun operaattorin yhteenliittämispisteeseen ilmoitetun operaattorin verkkosolmussa (tai sen lähellä); se katsotaan tukkutason vuokrajohtojen yhteyksien erityistyypiksi, jota muu valtuutettu operaattori voi käyttää palvelujen tarjoamiseen vähittäisasiakkaille, muille operaattoreille tai omaan käyttöönsä, kuten esimerkiksi vuokrajohtoihin, liitäntään kytkentäiseen puhelinverkkoon, datapalveluihin tai laajakaistayhteyksiin;

                           b)

                           ’linjapituudella’ yhteyden päätepisteiden välistä radiaalietäisyyttä, toisin sanoen etäisyyttä yhteenliittämispisteestä asiakkaan tiloihin;

                           c)

                           ’asiakkaalla’ muun valtuutetun operaattorin asiakasta.

               2)

               Kun kansallinen sääntelyviranomainen asettaa tai pitää voimassa direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 13 artiklan 1 kohdan mukaisen hintojen kustannuslähtöisyysvelvoitteen vuokrajohtoja tarjoaville operaattoreille, sen on:

                           a)

                           varmistettava, että vuokrajohtojen tilaajaosien hinnat perustuvat ainoastaan tarvittavien verkkoelementtien ja pyydettyjen palvelujen kustannuksiin lisättynä kohtuullisella tuotolla. Hinnoittelurakenne voi koostua kertaluonteisesta liityntämaksusta, joka kattaa pyydetyn palvelun perustellut aloituskustannukset (esim. erikoislaitteisto, yhteyksien käyttökuntoon saattaminen ja testaus sekä henkilöresurssit) sekä kuukausimaksusta, joka kattaa laitteiden ja resurssien ylläpidon ja käytön jatkuvaluonteiset kustannukset;

                           b)

                           varmistettava, että kaikkia liitteessä I lueteltuja vuokrajohtojen tilaajaosien enimmäishintoja, jotka perustuvat komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa esitettyihin hintatietoihin ja menetelmiin, noudatetaan, paitsi jos kansallisen sääntelyviranomaisen hyväksymä kustannuslaskenta-analyysi luotettavasti osoittaa, että enimmäishintasuositus johtaisi hintatasoon, joka alittaisi tarvittavien verkkoelementtien ja pyydettyjen palvelujen tehokkaan tarjoamisen kustannukset kohtuullisella tuotolla lisättynä.
                           Enimmäishintasuositusten laskentamenetelmän, sellaisena kuin se on kuvattuna komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa (8) katsotaan ottavan huomioon eri operaattoreiden välillä todetut kustannuserot eri jäsenvaltioissa;

                           c)

                           käytettävä käyttöoikeusdirektiivin 13 artiklan mukaisia oikeuksiaan vaatia täydelliset perustelut ehdotetuista hinnoista ja tarvittaessa vaatia hintojen tarkistamista.

               3)

               Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 29 päivänä maaliskuuta 2005.

            Komission puolesta

         Viviane REDING

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 108, 24.4.2002, s. 33.

      (2)  EYVL L 199, 26.7.1997, s. 32. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/61/EY, EYVL L 268, 3.10.1998, s. 37.

      (3)  EYVL L 165, 19.6.1992, s. 27. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 98/80/EY, EYVL L 14, 20.1.1998, s. 27.

      (4)  Nämä direktiivit kumottiin puitedirektiivin 26 artiklalla 24 päivästä heinäkuuta 2003 alkaen.

      (5)  EYVL L 108, 24.4.2002, s. 51.

      (6)  EYVL L 108, 24.4.2002, s. 7.

      (7)  K(2003) 497 (EUVL L 114, 8.5.2003, s. 45).

      (8)  ”Commission staff working document – Methodology, reference configuration and data of leased lines in Member States related to the Commission recommendation on the provision of leased lines in the European Union – Part 2 – Pricing aspects of wholesale leased line part circuits” – http://europa.eu.int/information_society/topics/ecomm/useful_information/library/commiss_serv_doc/index_en.htm

      LIITE

                  (euroa)

                  Kapasiteetti

                  Enimmäishinta: kuukausimaksu ja 1/24 kertaluonteisesta liityntämaksusta yhteenlaskettuna linjapituuden ollessa enintään 2 km

                  Enimmäishinta: kuukausimaksu ja 1/24 kertaluonteisesta liityntämaksusta yhteenlaskettuna linjapituuden ollessa enintään 5 km

                  Enimmäishinta: kuukausimaksu ja 1/24 kertaluonteisesta liityntämaksusta yhteenlaskettuna linjapituuden ollessa enintään 15 km

                  Enimmäishinta: kuukausimaksu ja 1/24 kertaluonteisesta liityntämaksusta yhteenlaskettuna linjapituuden ollessa enintään 50 km

                  Enimmäishinta: kertaluonteinen liityntämaksu

                  64 kbit/s

                  61

                  78

                  82

                  99

                  542

                  2 Mbit/s

                  186

                  248

                  333

                  539

                  1 112

                  34 Mbit/s

                  892

                  963

                  1 597

                  2 539

                  2 831

                  155 Mbit/s

                  1 206

                  1 332

                  1 991

                  4 144

                  3 144


title: Neuvoston suositus, annettu 10 päivänä heinäkuuta 2012 , Portugalin vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Portugalin vuosien 2012–2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               24.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 219/69

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 10 päivänä heinäkuuta 2012,
   Portugalin vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Portugalin vuosien 2012–2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   2012/C 219/20
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan yhteensovittamista, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopalla kestävän kasvun vauhdittamiseen ja kilpailukyvyn parantamiseen olevien mahdollisuuksien lisäämiseksi.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Neuvosto antoi 12 päivänä heinäkuuta 2011 suosituksen (3) Portugalin vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta.

               (4)

               Komissio hyväksyi 23 päivänä marraskuuta 2011 toisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi toinen politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin eurooppalainen ohjausjakso, jonka perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa.

               (5)

               Euroopan parlamentti on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti osallistunut asianmukaisesti eurooppalaiseen ohjausjaksoon, ja se on 15 päivänä helmikuuta 2012 hyväksynyt päätöslauselman vuotuisen kasvuselvityksen 2012 työllisyys- ja sosiaalinäkökohdista sekä päätöslauselman osallistumisesta vuotuiseen kasvuselvitykseen 2012.

               (6)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 2 päivänä maaliskuuta 2012 rahoitusvakauden turvaamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti tarvetta edistää eriytettyjä strategioita kasvua edistävän julkisen talouden vakauttamiseksi, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (7)

               Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 2 päivänä maaliskuuta 2012 Euro Plus -sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

               (8)

               Portugali toimitti vuosia 2012–2016 koskevan vakausohjelmansa 2 päivänä toukokuuta 2012 ja vuoden 2012 kansallisen uudistusohjelmansa 7 päivänä toukokuuta 2012.

               (9)

               Neuvosto hyväksyi 30 päivänä toukokuuta 2011 täytäntöönpanopäätöksen 2011/344/EU (4), jossa Portugalille myönnettiin keskipitkän ajan rahoitustukea kolmeksi vuodeksi vuodesta 2011 vuoteen 2014 Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin perustamisesta 11 päivänä toukokuuta 2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 407/2010 (5) mukaisesti. Siihen liittyvässä, myös 11 päivänä toukokuuta 2011 allekirjoitetussa yhteisymmärryspöytäkirjassa ja sen myöhemmissä täydennysosissa vahvistetaan ne talouspoliittiset ehdot, joiden perusteella rahoitustukea myönnetään.

               (10)

               Portugali on edistynyt hyvin eräillä osa-alueilla, mutta merkittäviä haasteita on vielä jäljellä. Julkisen talouden tavoitteiden saavuttaminen on olennaista, jos hallitus haluaa talouden sopeutusohjelman ohjelmakaudella saada markkinoilta jälleen normaalisti rahoitusta. Jotta vuoden 2012 julkisen talouden tavoitteisiin liittyviä riskejä voidaan rajoittaa, on keskeistä panna talouden sopeutusohjelman rakenteelliset finanssipoliittiset toimenpiteet nopeasti ja määrätietoisesti täytäntöön. Samalla hallituksen on jatkettava uudistuksia, joilla puututaan Portugalin kilpailukyvyn haasteisiin. Vuoden 2012 talousarviossa ei noudateta fiskaalista devalvaatiota koskevia aikaisempia suunnitelmia. Tämän vuoksi on entistäkin tärkeämpää toteuttaa nopeasti lisää työ- ja hyödykemarkkinoiden rakenneuudistuksia, jotta voidaan supistaa yksikkötyökustannuksia, lisätä joustavuutta ja madaltaa markkinoillepääsyn esteitä. Hallitukselta vaaditaan pitkäjänteisyyttä ja määrätietoisuutta, jotta saavutettujen etujen vahva puolustaminen ei estä uudistuksia.

               (11)

               Talouden sopeutusohjelman kolmannessa tarkistuksessa pääteltiin, että Portugali on toteuttanut 17 päivänä toukokuuta 2011 tehtyyn yhteisymmärryspöytäkirjaan sisältyviä ehtoja suunnitellusti. Erityisesti vuoden 2011 julkisen talouden alijäämän supistamistavoitteet (5,9 prosenttia suhteessa BKT:hen) on ylitetty, kun valtiolle siirrettiin pankkien eläkerahastot, joiden suuruus on 3½ prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämän kertaluontoisen toimenpiteen lisäksi julkisen talouden rakenteellinen vakauttaminen oli vuonna 2011 mittavaa, ja vakauttamistoimenpiteiden suuruus oli 3½ prosenttia suhteessa BKT:hen. Pankit ovat edenneet suunnitellusti talouden sopeutusohjelman mukaisten pääomavaatimusten täyttämiseksi vuoden lopussa. Niiden on kuitenkin parannettava vakavaraisuussuhdettaan edelleen vuonna 2012, jotta ne täyttävät mainitun ohjelman mukaiset vaatimukset ja noudattavat Euroopan pankkiviranomaisen vaatimusta ottaa huomioon valtion velkaan liittyvät riskit, paikalla tehtävää tarkastusta koskeva erityisohjelma ja pankkien yksityisten eläkejärjestelmien suunniteltu siirto. Varhain kesäkuussa 2012 hallitus ilmoitti, että se aikoo antaa julkisia varoja kolmelle suurelle pankille, jotta niiden olisi mahdollista täyttää pääomavaatimukset. Virkamiestasolla tehty neljäs tarkistus, joka valmistui kesäkuun alussa, vahvisti kolmannen tarkistuksen tulokset, joiden mukaan ohjelma toteutuu suunnitellusti.

               (12)

               BKT supistui vuonna 2001 ennustettua vähemmän, sillä vienti ja kulutus ylittivät ennusteet. Vuoden 2011 viimeisellä neljänneksellä ja vuoden 2012 alussa kotimainen kysyntä oli kuitenkin heikkoa, työttömyys kasvoi jyrkästi ja yritysten luottamus oli vähäistä. Komission yksiköiden kevään 2012 talousennusteen mukaan vuoden 2012 näkymät ovat heikentyneet, ja BKT:n ennustetaan nyt supistuvan 3,3 prosenttia. Vuoden 2013 talouskasvun arvioidaan olevan hitaampaa kuin alun perin odotettiin. Vaikka ulkoinen sopeuttaminen on tähän mennessä ollut huomattavan nopeaa, kun Portugalin vientituotteet ovat kasvattaneet markkinaosuuttaan unionin ulkopuolella ja tuonti on vähentynyt tuntuvasti, sen jatkuminen on kuitenkin epävarmaa. Koska Portugalilla on paljon ulkomaista velkaa, tarvitaan varsin huomattavia rakenteellisia lisäsopeutustoimenpiteitä.

               (13)

               Vuoden 2012 talousarviossa tavoitteena on 4,5 prosentin julkisen talouden alijäämä suhteessa BKT:hen, mikä vastaa talouden sopeutusohjelman vaatimuksia ja liiallista alijäämää koskevan menettelyn yhteydessä Portugalille annettuja neuvoston suosituksia. Vakausohjelmassa esitetyt keskipitkän aikavälin julkisen talouden vakauttamissuunnitelmat vastaavat niin ikään talouden sopeutusohjelman mukaisia kokonaisalijäämän viitearvoja, ja vuonna 2013 alijäämän odotetaan olevan 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vuoden 2012 talousarvio sisältää vakauttamistoimenpiteitä, joiden vaikutus on yli 5 prosenttia suhteessa BKT:hen ja joiden lähtökohtana ovat pysyvät rakenteelliset toimenpiteet. Toimenpiteistä kaksi kolmasosaa koskee menopuolta, ja niillä leikataan merkittävästi julkisen sektorin palkkoja ja eläkkeitä, supistetaan julkishallinnon työntekijämäärää 2 prosentilla (kokoaikavastaavina) ja rationalisoidaan valtionyhtiöiden toimintaa. Tulopuolella talousarvioon sisältyy toimenpiteitä, joilla vähennetään verovapautuksia, lisätään yleisen alv-kannan mukaan verotettavien hyödykkeiden ja palvelujen määrää, kiristetään tulo- ja yhtiöverotusta, korotetaan valmisteveroja ja tehostetaan toimia veronkierron ja veropetosten torjumiseksi. Julkisen talouden alijäämän odotetaan supistuvan 1,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2014 ja edelleen 1 prosenttiin vuonna 2015. Julkisen talouden tavoitteiden pääriskit liittyvät lähinnä valtionyhtiöiden alaan ja alue- ja paikallishallintoon. Rakenteellista rahoitusasemaa tarkasteltaessa julkisen talouden rakenteellisen sopeutuksen odotetaan olevan yli 7 prosenttia suhteessa BKT:hen kaudella 2011–2012. Keskipitkän aikavälin tavoite, joka on -0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, vastaa asianmukaisesti vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Julkisen velan odotetaan nousevan huippuunsa, 115,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen, vuonna 2013, minkä jälkeen se alkaa vähitellen supistua. Virkamiestasolla tehty talouden sopeutusohjelman neljäs tarkistus vahvisti, että vuoden 2012 julkisen talouden alijäämätavoite on mahdollista saavuttaa, koska talousarviota on vuoden 2012 neljän ensimmäisen kuukauden aikana toteutettu odotusten mukaisesti, ja työttömyyden jyrkähköstä lisääntymisestä sekä vähemmän verotuloja tuottavasta kasvurakenteesta johtuvia julkisen talouden kehitysarvioiden heikkenemisriskejä tasoitetaan talousarvion muissa osissa aikaansaatavilla säästöillä.

               (14)

               Tähän mennessä on saavutettu näkyvää edistystä, ja talouden sopeutusohjelman täydellinen onnistuminen riippuu merkittävästi sellaisten laaja-alaisten rakenneuudistusten täytäntöönpanosta, joilla poistetaan talouden kymmenvuotisen pysähtyneisyyden taustalla olevat jäykkyystekijät ja pullonkaulat. Kauaskantoinen ja kunnianhimoinen uudistussuunnitelma etenee suunnitelmien mukaan työmarkkinoiden, terveydenhoidon, asuntomarkkinoiden, oikeuslaitoksen sekä maksukyvyttömyysmenettelyjen, kilpailun ja sääntelypuitteiden osa-alueilla. Myös yksityistämiset ovat tähän mennessä onnistuneet erittäin hyvin. Verkkotoimialoilla edistyminen on ollut vaihtelevampaa. Erityisesti energiasektorilla on esitetty kattava strategia, jolla leikataan sektorin kasvavaa velkaa puuttumalla liiallisiin vuokriin, ja se on toteutettava tulevina kuukausina.

               (15)

               Rakennerahastojen strateginen uudelleenohjelmointi on meneillään ja painopisteenä on nuorisotyöllisyyden ja (etenkin pienten ja keskisuurten yritysten) kilpailukyvyn tukeminen. Uusilla toimenpiteillä lujitetaan toimia työllisyyspassin sekä yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen osa-alueilla ja helpotetaan pienten ja keskisuurten yritysten rahoituksen saantia.

               (16)

               Portugali on tehnyt useita sitoumuksia Euro Plus -sopimuksen nojalla. Nämä sitoumukset ja vuonna 2011 esitettyjen sitoumusten täytäntöönpano liittyvät kilpailukyvyn lisäämiseen, työllisyysasteeseen nostamiseen, julkisen talouden kestävyyden parantamiseen ja rahoitusjärjestelmän vakauden vahvistamiseen,

         SUOSITTAA, että Portugali toteuttaa vuosina 2012–2013 toimia, joilla se
   toteuttaa täytäntöönpanopäätöksessä 2011/344/EU vahvistetut toimet, jotka on määritelty tarkemmin 17 päivänä toukokuuta 2011 tehdyssä yhteisymmärryspöytäkirjassa ja sen myöhemmissä täydennyksissä.

      Tehty Brysselissä 10 päivänä heinäkuuta 2012.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         V. SHIARLY

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetty voimassa vuodelle 2012 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 26 päivänä huhtikuuta 2012 annetulla neuvoston päätöksellä 2012/238/EU (EUVL L 119, 4.5.2012, s. 47).

      (3)  EUVL C 216, 22.7.2011, s. 1.

      (4)  EUVL L 159, 17.6.2011, s. 88.

      (5)  EUVL L 118, 12.5.2010, s. 1.


title: Neuvoston suositus (EU) 2015/1184, annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015, jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista

text:
               18.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 192/27

         NEUVOSTON SUOSITUS (EU) 2015/1184,
   annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015,
   jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Perussopimuksessa määrätään, että jäsenvaltioiden on pidettävä talouspolitiikkaansa yhteistä etua koskevana asiana ja sovitettava se yhteen neuvostossa. Perussopimuksessa määrätään edelleen, että neuvoston on vahvistettava talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja työllisyyspolitiikan suuntaviivat ohjaamaan jäsenvaltioiden ja unionin politiikkaa.

               (2)

               Unioni on perussopimuksen mukaisesti kehittänyt ja pannut täytäntöön politiikan yhteensovittamisvälineitä finanssipolitiikan alalla ja makrotalous- ja rakennepolitiikan alalla. Talouspolitiikan eurooppalainen ohjausjakso yhdistää nämä eri välineet talouden ja julkisen talouden monenvälisen yhdennetyn valvonnan kehykseen. Eurooppalaisen ohjausjakson järkeistämisen ja vahvistamisen, jota esitetään vuotta 2015 koskevassa komission vuotuisessa kasvuselvityksessä, olisi entisestään parannettava sen toimintaa.

               (3)

               Rahoitus- ja talouskriisi paljasti ja korosti merkittäviä heikkouksia unionin ja jäsenvaltioiden taloudessa. Kriisi toi myös esiin jäsenvaltioiden talouksien ja työmarkkinoiden tiiviin keskinäisen riippuvuuden. Lisäksi julkisen velan voimakas kasvu on luonut julkisen talouden kestävyyttä uhkaavia riskejä. Keskeisenä haasteena on nyt saada unioni siirtymään tilaan, jossa kasvu on älykästä, kestävää ja osallisuutta edistävää ja jossa luodaan työpaikkoja. Tämä edellyttää koordinoituja ja kunnianhimoisia toimia sekä unionin että jäsenvaltioiden tasolla perussopimuksen ja unionin talouden ohjausjärjestelmän mukaisesti. Näissä politiikkatoimissa olisi yhdistettävä tarjonta- ja kysyntäpuolen toimenpiteitä, ja niihin olisi sisällyttävä investointien edistäminen, entistä vahvempi sitoutuminen rakenneuudistuksiin ja vastuullisen finanssipolitiikan harjoittaminen.

               (4)

               Jäsenvaltioiden ja unionin olisi puututtava myös kriisin sosiaalisiin vaikutuksiin ja pyrittävä rakentamaan yhteenkuuluvuutta lisäävä yhteiskunta, jossa ihmiset pystyvät ennakoimaan ja hallitsemaan muutosta ja osallistumaan aktiivisesti yhteiskunta- ja talouselämään. Olisi taattava, että kaikille on tarjolla mahdollisuuksia ja että köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen vähenevät, etenkin varmistamalla työmarkkinoiden ja sosiaaliturvajärjestelmien tehokas toiminta ja poistamalla tekijöitä, jotka estävät työmarkkinoille osallistumista. Jäsenvaltioiden olisi myös varmistettava, että talouskasvun hyödyt saavuttavat kaikki kansalaiset ja kaikki alueet.

               (5)

               Jäsenvaltioiden talous- ja työllisyyspolitiikkaa koskevien yhdennettyjen suuntaviivojen mukaiset toimet ovat merkittävässä asemassa pyrittäessä saavuttamaan älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevan Eurooppa 2020 -strategian, jäljempänä ’Eurooppa 2020 -strategia’, tavoitteet. Suuntaviivat muodostavat yhdennetyt eurooppalaiset ja kansalliset toimintalinjat, jotka jäsenvaltioiden ja unionin olisi pantava täytäntöön, jotta saadaan aikaan myönteisiä heijastusvaikutuksia koordinoiduista rakenneuudistuksista, asianmukainen talouspolitiikkayhdistelmä ja eurooppalaisen politiikan johdonmukaisempi vaikutus Eurooppa 2020 -strategian tavoitteisiin ja jotta varmistetaan talous- ja rahaliiton moitteeton toiminta. Jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikasta annetut laajat suuntaviivat, jotka on liitetty tähän suositukseen, ja asiaan kuuluvat työllisyyspolitiikkaa koskevat suuntaviivat muodostavat yhdessä Eurooppa 2020 -strategian täytäntöönpanoa koskevat yhdennetyt suuntaviivat, jäljempänä ’yhdennetyt Eurooppa 2020 -suuntaviivat’.

               (6)

               Vaikka yhdennetyt Eurooppa 2020 -suuntaviivat on osoitettu jäsenvaltioille ja unionille, ne olisi pantava täytäntöön yhdessä kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten kanssa kumppanuudessa, jossa parlamentit, työmarkkinaosapuolet ja kansalaisyhteiskunnan edustajat ovat tiiviisti mukana.

               (7)

               Talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa annetaan jäsenvaltioille uudistusten täytäntöönpanoon liittyviä ohjeita, joissa otetaan huomioon keskinäinen riippuvuus. Ne ovat vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisia. Tällaisten suuntaviivojen olisi muodostettava perusta maakohtaisille suosituksille, joita neuvosto voi antaa jäsenvaltioille,

         SUOSITTAA SEURAAVAA: että jäsenvaltiot ja aiheellisilta osin Euroopan unioni ottavat talouspolitiikassaan huomioon liitteessä esitetyt suuntaviivat, jotka ovat osa yhdennettyjä Eurooppa 2020 -suuntaviivoja.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 2015.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. GRAMEGNA

      LIITE

         Jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin talouspolitiikan laajat suuntaviivat

         Yhdennettyjen Eurooppa 2020 -suuntaviivojen I osa

         Suuntaviiva 1: Investointien edistäminen

      Tuottavien investointien tason nostaminen Euroopassa on avain kysynnän lisäämiseen sekä kilpailukyvyn ja pitkäaikaisen kasvupotentiaalin parantamiseen. Toimissa olisi keskityttävä toteutuskelpoisia investointeja varten tarkoitetun rahoituksen liikkeellesaantiin, rahoituksen ohjaamiseen reaalitalouteen ja investointiympäristön parantamiseen. Makrotalouden ja rahoitusjärjestelmän vakaus sekä sääntelyn ennustettavuus ja rahoitussektorin avoimuus ja läpinäkyvyys ovat ratkaisevan tärkeitä tekijöitä, jotta unioni säilyy houkuttelevana kohteena yksityisen sektorin investoinneille, myös ulkomaisille investoinneille.
      Unionin varojen, kuten Euroopan strategisten investointien rahaston ja rakennerahastojen, sekä kansallisten varojen potentiaalia kasvua vahvistavien investointien rahoittamisessa avainaloilla olisi hyödynnettävä täysimääräisesti. Varojen tulossuuntautunut hoitaminen sekä innovatiivisten rahoitusvälineiden käytön lisääminen tarvittaessa ovat ratkaisevan tärkeitä tekijöitä tässä yhteydessä.
      Jotta rahoitus saadaan ohjattua reaalitalouteen, on lisättävä avoimuutta ja tiedotusta, etenkin perustamalla Euroopan investointineuvontakeskus Euroopan investointipankin alaisuuteen ja luomalla läpinäkyvä hankejatkumo. Tiivis yhteistyö kaikkien asianmukaisten sidosryhmien kanssa on keskeistä, jotta voidaan varmistaa toimien sujuva toteutus, asianmukainen riskinotto ja mahdollisimman suuri lisäarvo.

         Suuntaviiva 2: Kasvun vahvistaminen jäsenvaltioiden toteuttamilla rakenneuudistuksilla

      Kunnianhimoisten rakenneuudistusten toteuttaminen jäsenvaltioissa niin tuote- ja työvoimamarkkinoilla kuin sosiaaliturva- ja eläkejärjestelmissä on ratkaisevan tärkeää, jotta voidaan vahvistaa ja ylläpitää talouden elpymistä ja varmistaa julkisen talouden kestävyys, parantaa kilpailukykyä, estää ja korjata haitallista makrotalouden epätasapainoa makrotalouden tasapainoa koskevan menettelyn mukaisesti sekä lisätä unionin talouden kasvupotentiaalia. Näin edistetään myös suuremman taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden saavuttamista. Kilpailua vahvistavat uudistukset, etenkin suljetulla sektorilla, paremmin toimivat työmarkkinat ja parannettu liiketoimintaympäristö edistävät kasvua ja investointeja estävien tekijöiden poistamista ja kasvattavat talouden mukautumiskykyä. Jäsenvaltioiden on pidettävä talouspolitiikkaansa yhteistä etua koskevana asiana, ja nämä politiikat on sovitettava yhteen, jotta voidaan lisätä myönteistä synergiaa ja välttää negatiiviset heijastusvaikutukset.
      Työmarkkinoiden ja sosiaaliturvajärjestelmien uudistuksia on jatkettava, jotta edistetään kasvua ja työllisyyttä, mutta samalla on turvattava kaikille mahdollisuus saada laadukkaita, kohtuuhintaisia ja kestäviä sosiaalipalveluja ja -etuuksia. Työmarkkinauudistusten alalla olisi toteutettava toimia, esimerkiksi palkanmuodostusmekanismien ja työvoimaosuuden nostamisen muodossa, ottaen huomioon työllisyyspolitiikan suuntaviivoissa annetut tarkemmat ohjeet.
      Tarvitaan lisätoimia, jotta unioni pystyy vetämään puoleensa osaamista ja ammattitaitoa. Tuotemarkkinoiden uudistamisen ja syvemmän integroimisen prosessia olisi jatkettava sen varmistamiseksi, että unionin kuluttajat ja yritykset hyötyvät tavaroiden ja palveluiden alemmista hinnoista ja laajemmasta valikoimasta. Paremmin integroituneiden markkinoiden ansiosta yritykset pääsevät kotimarkkinoitaan merkittävästi laajemmille markkinoille ja saavat näin paremmat mahdollisuudet laajentaa toimintaansa. Kilpailulle avoimemmat ja paremmin integroidut tuotemarkkinat voivat myös lisätä innovointia ja osaltaan nopeuttaa mukautumista talouden jyrkkiin häiriöihin ja parantaa häiriönsietokykyä niin yksittäisissä jäsenvaltioissa kuin koko unionissa.
      Olisi jatkettava pyrkimyksiä, joilla parannetaan sääntely-ympäristöä, jossa yritykset toimivat, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten tukemiseksi, ja niihin olisi sisällyttävä julkishallinnon nykyaikaistaminen, hallinnollisen rasituksen vähentäminen, avoimuuden lisääminen, korruption, veronkierron ja pimeän työn torjuminen, oikeusjärjestelmien riippumattomuuden, laadun ja tehokkuuden lisääminen sekä sopimusten täytäntöönpanon valvonta ja hyvin toimivat maksukyvyttömyysmenettelyt.
      Tieto- ja viestintäteknologia ja digitaalitalous ovat merkittäviä tuottavuuden, innovoinnin ja kasvun moottoreita kaikilla talouden sektoreilla. Tutkimukseen ja innovointiin tehtävien yksityisten investointien edistämiseen olisi liitettävä perusteellisia uudistuksia, joilla nykyaikaistetaan tutkimus- ja innovointijärjestelmiä, tiivistetään julkisten laitosten ja yksityissektorin yhteistyötä ja parannetaan yritysten laajempia toimintaedellytyksiä niin, että niiden osaamisvaltaisuus lisääntyy. Lisäämällä tutkimukseen ja innovointiin suunnattujen julkisten investointien määrää ja tehokkuutta parannetaan edelleen julkisen rahoituksen laatua ja voitaisiin parantaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä.

         Suuntaviiva 3: Keskeisten kestävää kasvua ja työllisyyttä estävien tekijöiden poistaminen unionin tasolla

      Sisämarkkinoiden syvempi integroiminen, mukaan lukien sitä vielä estävien tekijöiden poistaminen, kilpailun lisääminen ja liiketoimintaympäristön parantaminen ovat avainasemassa, jotta Eurooppa pysyy houkuttelevana sijaintipaikkana sekä kotimaisten että ulkomaisten yritysten kannalta. Euroopan tuottavuuden eturintaman siirtämiseksi on välttämätöntä lisätä innovointia ja inhimillisen pääoman muodostamista ja varmistaa integroituneiden ja hyvin toimivien digitaalisten sisämarkkinoiden toiminta. Tieto- ja viestintäteknologian käyttöönoton lisäämisellä sekä kuluttajien että yritysten parissa voidaan edistää rajattoman digitaalisen Euroopan luomista ja tuottavuuden lisäämistä.
      Hyvin toimiva rahoitussektori on avainasemassa talouden jouhevan toiminnan kannalta. Rahoitusmarkkinoita ja -laitoksia koskeva vahvistettu sääntely ja valvonta ja kuluttajansuoja olisi pantava täysimääräisesti täytäntöön. On toteutettava toimenpiteitä, jotta voidaan rakentaa kestävät Euroopan arvopaperistamismarkkinat, jotka auttavat parantamaan unionin pankkien rahoituskapasiteettia. On perustettava todellinen pääomamarkkinoiden unioni rahoituspalvelujen ja pääoman sisämarkkinoiden saavutusten pohjalta.
      Vahvan energiaunionin toteuttamisella olisi taattava kohtuuhintaisen, turvatun ja kestävän energian saanti yrityksille ja kotitalouksille. Olisi jatkettava vuoteen 2030 ulottuvien ilmasto- ja energiapolitiikan puitteiden kustannustehokasta täytäntöönpanoa ja siirtymistä kilpailukykyiseen ja resurssitehokkaaseen vähähiiliseen talouteen, mihin kuuluvat sekä kysyntä- että tarjontapuolen uudistukset, edistäen samalla vihreitä työpaikkoja, vihreää teknologiaa ja innovatiivisia ratkaisuja. Tämän osalta energia- ja kuljetusala vaativat erityistä huomiota, myös yhteyksien ja infrastruktuureiden osalta.
      Unionin lainsäädännössä olisi keskityttävä niihin kysymyksiin, jotka soveltuvat parhaiten käsiteltäviksi Euroopan tasolla ja joissa otetaan huomioon niiden vaikutukset talouteen, ympäristöön ja yhteiskuntaan. Tasapuolisen toimintaympäristön luominen valtioiden rajojen yli niin, että sääntelyn ennustettavuus paranee ja kilpailusääntöjä noudatetaan täysimääräisesti, houkuttelee enemmän investointeja. Parempi ja ennustettavampi liiketoimintaympäristö on erityisen tärkeä verkkotoimialoille, joilla sijoitushorisontti on tyypillisesti pitkä ja ensisijoitukset laajamittaisia. Sisämarkkinoiden ulkoista ulottuvuutta olisi kehitettävä entisestään.

         Suuntaviiva 4: Julkisen talouden kestävyyden ja kasvunedistämiskyvyn parantaminen

      Terve julkinen talous on keskeisessä asemassa kasvun ja työpaikkojen luomisen kannalta. Julkisen talouden kestävyys on elintärkeää sijoittajien luottamuksen ja riittävän finanssipoliittisen liikkumavaran varmistamiseksi, jotta voidaan varautua odottamattomiin tapahtumiin ja hyödyntää mahdollisimman hyvin julkisen rahoituksen positiivista panosta talouteen. Tämä luo myös sopivat edellytykset kasvun ja investointien tukemiselle. Jäsenvaltioiden olisi taattava alijäämä- ja velkatasojen pitkän aikavälin valvonta. Finanssipolitiikkaa on harjoittava unionin sääntöjen, erityisesti vakaus- ja kasvusopimuksen, muodostamissa puitteissa, joita täydennetään vankoilla kansallisilla budjettijärjestelyillä. Finanssipolitiikassa olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden talouden olosuhteet ja kestävyysriskit ja turvattava samalla talouspolitiikan hyvä koordinointi. Euroalueeseen kuuluvia jäsenvaltioita kehotetaan seuraamaan edelleen tiiviisti euroalueen finanssipolitiikan kokonaistilannetta, muun muassa finanssipolitiikan viritystä.
      Julkisen talouden vakauttamisstrategioita suunniteltaessa ja toteutettaessa olisi asetettava etusijalle kasvua lisäävät menoerät kuten koulutus, osaaminen ja työllistettävyys, tutkimus, kehittäminen ja innovointi sekä investoinnit tuottavuuteen positiivisesti vaikuttaviin verkkoihin. Menouudistukset olisi kohdennettava julkisen hallinnon tehostamiseen; tällaisia uudistuksia voidaan valmistella erityisesti arvioimalla menoja uudelleen, jotta voidaan turvata pitkän aikavälin kestävyys.
      Menouudistuksia, joilla edistetään tehokasta resurssien jakautumista kasvun ja työllisyyden tukemiseksi tasapuolisuus kuitenkin säilyttäen, olisi tarvittaessa täydennettävä tulojärjestelmien nykyaikaistamisella. Olisi edelleen tarkasteltava yhteistä yhdistettyä yhtiöveropohjaa. Siirtämällä painopiste kasvua paremmin edistäviin veroihin noudattaen samalla vakaus- ja kasvusopimusta voidaan korjata markkinoiden tehottomuutta ja luoda perusta kestävälle kasvulle ja työpaikkojen luomiselle. Samalla on tärkeää ottaa huomioon verotusta koskevien muutosten vaikutusten jakaantuminen. Verojärjestelmien tehokkuutta voitaisiin parantaa laajentamalla veropohjaa, esimerkiksi poistamalla tai alentamalla vapautusten ja etuusjärjestelmien käyttöä ja avokätisyyttä, tarkistamalla veromenojen soveltamisala ja tehokkuus ja vahvistamalla verohallintoa, yksinkertaistamalla verotusjärjestelmiä ja torjumalla veropetoksia ja aggressiivista verosuunnittelua.