title: Komission suositus, annettu  18 päivänä tammikuuta 2006 , yhteensovitetusta yhteisön valvontaohjelmasta vuodeksi 2006 viljoissa ja niiden pinnalla sekä tietyissä kasviperäisissä tuotteissa ja niiden pinnalla olevien torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi ja kansallisista valvontaohjelmista vuodeksi 2007  (tiedoksiannettu numerolla K(2006) 11)   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               24.1.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 19/23

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 18 päivänä tammikuuta 2006,
   yhteensovitetusta yhteisön valvontaohjelmasta vuodeksi 2006 viljoissa ja niiden pinnalla sekä tietyissä kasviperäisissä tuotteissa ja niiden pinnalla olevien torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi ja kansallisista valvontaohjelmista vuodeksi 2007
   (tiedoksiannettu numerolla K(2006) 11)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2006/26/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan,
   ottaa huomioon viljojen torjunta-ainejäämien enimmäismääristä 24 päivänä heinäkuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 86/362/ETY (1) ja erityisesti sen 7 artiklan 2 kohdan b alakohdan,
   ottaa huomioon torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset, 27 päivänä marraskuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/642/ETY (2) ja erityisesti sen 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivien 86/362/ETY ja 90/642/ETY mukaan komission olisi pyrittävä asteittain järjestelmään, jossa voidaan arvioida todellinen altistuminen ruokavalion sisältämille torjunta-aineille. Realististen arvioiden tekemiseksi olisi käytettävissä oltava tiedot, jotka koskevat torjunta-ainejäämien valvontaa useissa sellaisissa elintarvikkeissa, jotka muodostavat eurooppalaisen ruokavalion perustan. Yleisesti ajatellaan, että eurooppalaisen ruokavalion perusta koostuu 20–30 elintarviketuotteesta. Torjunta-ainejäämien valvontaan jäsenvaltioissa käytettävissä olevilla resursseilla voidaan yhteensovitetussa valvontaohjelmassa analysoida ainoastaan kahdeksan tuotteen näytteet vuodessa. Torjunta-aineiden käytössä ilmenee muutoksia kolmen vuoden välein. Yleisesti ottaen kutakin torjunta-ainetta olisi näin ollen valvottava 20–30 elintarvikkeessa kolmen vuoden jaksoissa.

               (2)

               Vuonna 2006 olisi valvottava kaikkien tämän suosituksen soveltamisalaan kuuluvien torjunta-aineiden jäämiä; näin näitä tietoja voidaan käyttää arvioitaessa, kuinka ruokavalion torjunta-aineille on todellisuudessa altistuttu.

               (3)

               Kussakin yhteensovitetussa valvontaohjelmassa otettavien näytteiden määrään on tarpeen omaksua järjestelmällinen tilastollinen lähestymistapa. Codex Alimentarius -komissio (3) on vahvistanut tällaisen lähestymistavan. Binomiaalisen todennäköisyysjakauman avulla voidaan laskea, että yhteensä 613 näytteen tutkiminen antaa yli 99 prosentin luotettavuuden siitä, että todetaan ainakin yksi näyte, jonka torjunta-ainejäämät ylittävät havaitsemisrajan (LOD), kun alle yksi prosenttia kasviperäisistä tuotteista sisältää torjunta-ainejäämiä yli kyseisen rajan. Näytteiden keruu olisi suhteutettava jäsenvaltioiden kesken väestön ja kuluttajien määrän perusteella siten, että vuosittain otetaan kustakin tuotteesta vähintään 12 näytettä.

               (4)

               Torjunta-ainejäämien määrityksen laadunvalvontamenetelmiä koskevat ohjeet (4) on julkaistu komission verkkosivustolla. On sovittu, että jäsenvaltioiden analyysilaboratoriot panevat täytäntöön nämä ohjeet mahdollisimman täydellisinä ja että niitä tarkistetaan jatkuvasti valvontaohjelmista saatujen kokemusten perusteella.

               (5)

               Yhteisön näytteenottomenettelyt kasvi- ja eläinperäisten tuotteiden torjunta-ainejäämien virallista tarkastusta varten vahvistetaan komission direktiivissä 2002/63/EY (5). Codex Alimentarius -komission suosittelemat näytteenottomenetelmät on sisällytetty direktiivissä vahvistettuihin näytteenottomenetelmiin ja -menettelyihin.

               (6)

               Direktiiveissä 86/362/ETY ja 90/642/ETY jäsenvaltioita vaaditaan yksilöimään kansallisten tarkastusohjelmiensa laadinnassa soveltamansa perusteet. Kyseisiin tietoihin olisi sisällyttävä perusteet, joita sovelletaan päätettäessä otettavien näytteiden ja tehtävien analyysien määrästä, sekä sovelletut ilmoitusten kynnysrajat ja perusteet, joiden mukaan kyseiset rajat on vahvistettu, sekä yksityiskohtaiset tiedot akkreditoinnista rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 882/2004 (6) mukaisesti. Lisäksi olisi ilmoitettava rikkomusten lukumäärä ja luonne sekä toteutetut toimet.

               (7)

               Jäämien enimmäismäärät lastenruoissa on vahvistettu äidinmaidonkorvikkeista ja vieroitusvalmisteista 14 päivänä toukokuuta 1991 annetun komission direktiivin 91/321/ETY (7) 6 artiklan sekä imeväisille ja pikkulapsille tarkoitetuista viljapohjaisista valmisruoista ja muista lastenruoista 16 päivänä helmikuuta 1996 annetun komission direktiivin 96/5/EY, Euratom (8) 6 artiklan mukaisesti.

               (8)

               Tiedot valvontaohjelmien tuloksista soveltuvat erityisen hyvin käsiteltäviksi, tallennettaviksi ja välitettäviksi sähköisillä tai tietojenkäsittelyjärjestelmillä. On kehitetty formaatteja tietojen toimittamiseksi jäsenvaltioista sähköpostitse. Jäsenvaltioilla olisi sen vuoksi oltava valmius lähettää kertomuksensa komissiolle vakiomuodossa. Kyseisen vakiomuodon edelleen kehittäminen tapahtuu tehokkaimmin kehittämällä komission ohjeita.

               (9)

               Tässä suosituksessa säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,

         SUOSITTAA:

               1)

               Jäsenvaltioita pyydetään ottamaan vuoden 2006 kuluessa näytteitä ja analysoimaan liitteessä I vahvistettuja tuote/torjunta-ainejäämä-yhdistelmiä kunkin tuotteen osalta liitteessä II jäsenvaltioille vahvistettujen näytemäärien mukaisesti ottaen tarvittaessa huomioon kansallisen, yhteisön ja kolmansien maiden osuuden jäsenvaltion markkinoista.
               Näytteenottomenettelyn ja yksikköjen määrän on oltava direktiivin 2002/63/EY mukaisia.

               2)

               Akuutin riskin aiheuttavien torjunta-aineiden osalta eli sellaisten aineiden osalta, joille on vahvistettu akuutin altistumisen viiteannos (esimerkiksi organofosfaattiesterit, endosulfaani ja N-metyylikarbamaatit), olisi otettava näytteitä siten, että saatavilla on kaksi laboratorionäytettä. Jos ensimmäinen laboratorionäyte sisältää havaittavissa olevan määrän tutkittavaa torjunta-ainetta, toisen näytteen yksiköt on analysoitava erikseen. Tämä koskee seuraavia tuotteita:

                           —

                           Munakoisot

                           —

                           Viinirypäleet (9)

                           —

                           Banaanit

                           —

                           Paprika

                     Näistä tuotteista otetun kohtuullisen näytemäärän osalta olisi lisäksi analysoitava erikseen toisen laboratorionäytteen muodostavat yksiköt, jos tällaisia torjunta-aineita havaitaan ensimmäisessä näytteessä ja erityisesti jos kyseessä ovat yhden tuottajan tuotteet.

               3)

               Kunkin jäsenvaltion olisi otettava ja analysoitava liitteissä I ja II esitettyjen näytteiden kokonaismäärästä

                           a)

                           vähintään kymmenen näytettä lastenruoista, jotka on valmistettu pääasiassa vihanneksista, hedelmistä tai viljoista;

                           b)

                           näytteitä (vähintään yksi näyte saatavuuden mukaan) luonnonmukaisesti tuotetuista tuotteista suhteessa luonnonmukaisten tuotteiden markkinaosuuteen kussakin jäsenvaltiossa.

               4)

               Jäsenvaltioita pyydetään laatimaan 31 päivään elokuuta 2007 mennessä liitteessä I vahvistettujen tuote/torjunta-ainejäämä-yhdistelmien varalta testattujen näytteiden määrityksen tuloksista kertomus, jossa ilmoitetaan:

                           a)

                           käytetyt määritysmenetelmät ja toteutuneet ilmoitusten kynnysrajat torjunta-ainejäämien määrityksen laadunvalvontamenetelmien mukaisesti;

                           b)

                           rikkomusten lukumäärä ja luonne sekä toteutetut toimet.

               5)

               Kertomus on laadittava muodossa (myös sähköisesti), joka vastaa elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean jäsenvaltioille yhteensovitetuista yhteisön valvontaohjelmista annettujen komission suositusten täytäntöönpanosta antamia suuntaviivoja.
               Lastenruoista ja luonnonmukaisesti tuotetuista tuotteista otettujen näytteiden tulokset olisi ilmoitettava erillisissä lomakkeissa.

               6)

               Jäsenvaltioita pyydetään toimittamaan komissiolle ja muille jäsenvaltioille kaikki direktiivin 86/362/ETY 7 artiklan 3 kohdassa ja direktiivin 90/642/ETY 4 artiklan 3 kohdassa vaaditut vuoden 2005 valvontaohjelmaa koskevat tiedot 31 päivään elokuuta 2006 mennessä sen varmistamiseksi, että torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamista valvotaan vähintään tarkastusnäytteitä ottamalla, ja erityisesti

                           a)

                           torjunta-ainejäämiä koskevien kansallisten ohjelmiensa tulokset;

                           b)

                           tiedot laboratorioidensa laadunvalvontamenetelmistä ja erityisesti torjunta-ainejäämien määrityksen laadunvalvontamenetelmiä koskevista ohjeista, joita ne eivät ole voineet soveltaa tai joiden soveltamisessa on ollut vaikeuksia;

                           c)

                           tiedot määritykset tekevän laboratorion asetuksen (EY) N:o 882/2004 12 artiklan säännösten mukaisesta akkreditoinnista (mukaan lukien akkreditoinnin soveltamisala, akkreditoinnin antanut elin ja akkreditointitodistuksen jäljennös);

                           d)

                           tiedot pätevyystesteistä ja yhteistutkimuksista (ring test), joihin laboratorio on osallistunut.

               7)

               Jäsenvaltioita pyydetään toimittamaan komissiolle 30 päivään syyskuuta 2006 mennessä suunniteltu kansallinen ohjelmansa, jolla valvotaan direktiiveissä 90/642/ETY ja 86/362/ETY vahvistettuja torjunta-ainejäämien enimmäistasoja vuonna 2007. Siihen on sisällyttävä seuraavat tiedot:

                           a)

                           perusteet, joita sovelletaan päätettäessä otettavien näytteiden ja tehtävien määritysten määrästä;

                           b)

                           sovelletut ilmoitusten kynnysrajat ja perusteet, joiden mukaan kyseiset rajat on vahvistettu; sekä

                           c)

                           asetuksen (EY) N:o 882/2004 mukaisesti tapahtuvan analyysilaboratorioiden akkreditoinnin yksityiskohtaiset edellytykset.

      Tehty Brysselissä 18 päivänä tammikuuta 2006.

            Komission puolesta

         Markos KYPRIANOU

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 221, 7.8.1986, s. 37. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2005/76/EY (EUVL L 293, 9.11.2005, s. 14).

      (2)  EYVL L 350, 14.12.1990, s. 71. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2005/76/EY.

      (3)  Codex Alimentarius, Pesticide Residues in Foodstuffs, Rooma 1994, ISBN 92-5-203271-1; osa 2, s. 372.

      (4)  Asiakirja SANCO/10476/2003, http://europa.eu.int/comm/food/plant/protection/resources/qualcontrol_en.pdf

      (5)  EYVL L 187, 16.7.2002, s. 30.

      (6)  EUVL L 165, 30.4.2004, s. 1; oikaisu EUVL:ssä L 191, 28.5.2004, s. 1.

      (7)  EYVL L 175, 4.7.1991, s. 35. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2003/14/EY (EUVL L 41, 14.2.2003, s. 37).

      (8)  EYVL L 49, 28.2.1996, s. 17. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2003/13/EY (EUVL L 41, 14.2.2003, s. 33).

      (9)  Viinirypäleiden osalta yksikkönä (eli standardikokoisena terttuna) pidetään noin 500:aa grammaa viinirypäleitä.

      LIITE I
      VALVOTTAVAT TUOTE/TORJUNTA-AINE-YHDISTELMÄT

                  Analysoitava torjunta-ainejäämä

                  2006

                  2007 (1)

                  2008 (1)

                  Asefaatti

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Asetamipridi

                  (c)

                  (a)

                  Aldikarbi

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Atsinfossi-metyyli

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Atsoksistrobiini

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Benomyyli-ryhmä

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Bifentriini

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Bromopropylaatti

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Bupirimaatti

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Buprofetsiini

                  (c)

                  (a)

                  Kaptaani + Folpetti
                  Kaptaani
                  Folpetti

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Karbaryyli

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Klormekvatti (2)

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Klorotaloniili

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Klooriprofami

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Klorpyrifossi

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Klorpyrifossimetyyli

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Kypermetriini

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Syprodiniili

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Deltametriini

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Diatsinoni

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Diklofluanidi

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Diklorvossi

                  (c)

                  (a)

                  Dikofoli

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Dimetoaatti + Ometoaatti
                  Dimetoaatti
                  Ometoaatti

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Difenyyliamiini

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Endosulfaani

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Fenheksamidi

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Fenitrotioni

                  (c)

                  (a)

                  Fludioksonili

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Heksitiatsoksi

                  (c)

                  (a)

                  Imatsaliili

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Imidaklopridi

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Indoksakarbi

                  (c)

                  (a)

                  Iprodioni

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Iprovalikarbi

                  (c)

                  (a)

                  Kresoksiimi-metyyli

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Lambda-syhalotriini

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Malationi

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Manebi-ryhmä

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Mepanipyriimi

                  (c)

                  (a)

                  Metalaksyyli

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Metamidofossi

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Metidationi

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Metiokarbi

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Metomyyli

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Myklobutaniili

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Oksidemetoni-metyyli

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Parationi

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Penkonatsoli

                  (c)

                  (a)

                  Fosaloni

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Pirimikarbi

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Pirimifossimetyyli

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Prokloratsi

                  (c)

                  (a)

                  Prokymidoni

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Profenofossi

                  (c)

                  (a)

                  Propargiitti

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Pyretriini

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Pyrimetaniili

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Pyriproksifeeni

                  (c)

                  (a)

                  Kinoksifeeni

                  (c)

                  (a)

                  Spiroksamiini

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Tebukonatsoli

                  (c)

                  (a)

                  Tebufenotsidi

                  (c)

                  (a)

                  Tiabendatsoli

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Tolklofossi-metyyli

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Tolyylifluanidi

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Triadimefoni + Triadimenoli
                  Triadimefoni
                  Triadimenoli

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                  Vinklotsoliini

                  (b)

                  (c)

                  (a)

                              (a)

                              Pavut (tuoreet tai jäädytetyt), porkkanat, kurkku, appelsiinit tai mandariinit, päärynät, perunat, riisi, pinaatti (tuore tai jäädytetty).

                              (b)

                              Munakoisot, banaanit, kukkakaali, viinirypäleet, appelsiinimehu (), herneet (tuoreet tai jäädytetyt ilman palkoja), paprikat (makea), vehnä.

                              (c)

                              Omenat, keräkaali, purjo, lehtisalaatti, tomaatit, persikat (myös nektariinit ja muut vastaavat hybridit); ruis tai kaura, mansikat.

         (1)  Ohjeellinen vuosille 2007 ja 2008; riippuu näille vuosille suositeltavista ohjelmista.

         (2)  Klormekvatti olisi määriteltävä viljakasveista, porkkanoista, hedelmävihanneksista ja päärynöistä.

         (3)  Appelsiinimehun osalta jäsenvaltioiden on ilmoitettava, mistä mehu on valmistettu (tiivisteet vai tuoreet hedelmät).

      LIITE II
      Näytemäärä, joka kunkin jäsenvaltion on otettava ja analysoitava kustakin tuotteesta.

                  Maatunnus

                  Näytteet

                  AT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  BE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  CY

                  12 (1)

                  15 (2)

                  CZ

                  12 (1)

                  15 (2)

                  DE

                  93

                  DK

                  12 (1)

                  15 (2)

                  ES

                  45

                  EE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  EL

                  12 (1)

                  15 (2)

                  FR

                  66

                  FI

                  12 (1)

                  15 (2)

                  HU

                  12 (1)

                  15 (2)

                  IT

                  65

                  IE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LU

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LV

                  12 (1)

                  15 (2)

                  MT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  NL

                  17

                  PT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  PL

                  45

                  SE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  SI

                  12 (1)

                  15 (2)

                  SK

                  12 (1)

                  15 (2)

                  UK

                  66

                     Näytteiden vähimmäismäärä yhteensä: 613

         (1)  Näytteiden vähimmäismäärä kutakin yhden jäämän menetelmää kohden.

         (2)  Näytteiden vähimmäismäärä kutakin monijäämämenetelmää kohden.


Avis juridique important

|

31996Y0919(08)

Neuvoston suositus, annettu 24 päivänä heinäkuuta 1995, takaisinottoa koskevien sopimusten täytäntöönpanon yhteydessä tehtävien pöytäkirjojen laatimisessa noudatettavista pääperiaatteista

Virallinen lehti nro C 274 , 19/09/1996 s. 0025 - 0033

LIITE II.3NEUVOSTON SUOSITUS, annettu 24 päivänä heinäkuuta 1995, takaisinottoa koskevien sopimusten täytäntöönpanon yhteydessä tehtävien pöytäkirjojen laatimisessa noudatettavista pääperiaatteista EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen K.1 artiklan 3 alakohdan,palauttaa mieleen, että neuvosto on antanut suosituksen jäsenvaltion ja jonkin kolmannen maan (1) välillä käytettävästä, kansainvälisen takaisinottoa koskevan sopimuksen mallista, jakatsoo, että näihin takaisinottosopimuksiin liittyy usein pöytäkirjoja, joissa määritellään täytäntöönpanon käytännön säännöt; näin ollen on aiheellista antaa suositus joistakin pääperiaatteista, joita jäsenvaltiot voisivat käyttää hyväkseen neuvotellessaan pöytäkirjoista,SUOSITTELEE, että jäsenvaltiot käyttävät 1 päivästä heinäkuuta 1995 alkaen jäljempänä esitettyjä pääperiaatteita kolmansien maiden kanssa käymiensä neuvottelujen perustana laadittaessa takaisinottoa koskevien sopimusten täytäntöönpanon yhteydessä tehtävää pöytäkirjaa.I Kansalaisten takaisinotossa sovellettavat menettelyt1) Yhteiset lomakkeetLuvatta maassa oleskelevia henkilöitä käännytettäessä/takaisin otettaessa suositellaan, että sopimuspuolet käyttävät tällaisessa tapauksessa yhteisiä lomakkeita. Kysymykseen tulevat seuraavat lomakkeet:- pöytäkirja käännyttämisestä/takaisinotosta nopeutettua menettelyä käytettäessä- pyyntö kauttakulkuoikeudesta takaisinoton/käännyttämisen yhteydessä- pöytäkirja käännyttämisestä/takaisinotosta.Näitä lomakkeita laatiessaan jäsenvaltiot voisivat käyttää hyväkseen tämän suosituksen liitteenä olevia kolmea asiakirjaa ottamalla niistä ne otsakkeet, joita suhteet kulloiseenkin sopimuspuolena olevaan kolmanteen maahan sekä tästä seuraava tietojen tarve edellyttävät.Tässä kohden olisi paikallaan noudattaa yksinkertaisuuden ja nopeuden periaatetta.2) Käännyttäminen/takaisinotto nopeutettua menettelyä käytettäessäKun henkilö pidätetään raja-alueella, hänen käännyttämisensä/takaisinottonsa käsitellään nopeutettua menettelyä käyttäen.Pöytäkirjassa on siis oltava tämän mahdollistava säännös.Sopimuspuolet määrittelevät takaisinoton vaatiman kokonaisajan nopeutettua menettelyä käytettäessä (mukaan lukien pyynnön esittäminen ja siihen annettu vastaus); ajan on kaikissa tapauksissa oltava hyvin lyhyt. Jäsenvaltiot voisivat käyttää hyväkseen toistensa jo allekirjoittamia sopimuksia, joissa kyseinen määräaika ei ylitä 48:aa tuntia.Käännyttämisen muotojen tulisi olla yksinkertaistettuja tämän menettelyn osalta. Käännyttämisestä voitaisiin ilmoittaa ilman erityisiä muodollisuuksia (puhelimitse, telekopiona, teleksillä tai suullisesti) ja itse käännyttämisestä huolehtisivat suoraan rajanylityspaikkoja valvovat viranomaiset.Tarvittaessa voidaan laatia pöytäkirja (vrt. edellä oleva I kohdan 1 alakohta).3) Käännyttäminen/takaisinotto tavanomaista menettelyä käyttäenTätä menettelyä käytetään silloin, kun henkilöä ei voi päästää maahan tai häntä ei voi ottaa takaisin nopeutettua menettelyä käyttäen.Pyyntö takaisin ottamisesta ja siihen annettava vastaus on tehtävä kirjallisesti. Osapuolet voivat käyttää hyväkseen tämän suosituksen liitteenä olevaa asiakirjaa.Pyyntöön on velvoitettava vastaamaan osapuolten määrittelemän lyhyen määräajan kuluessa. Kahdenvälisille sopimuksille laaditun sopimusmallin mukaisesti tämä määräaika ei saa ylittää 15:tä päivää. Olisi kuitenkin toivottavaa, että jäsenvaltiot käyttävät hyväkseen jo allekirjoitettuja sopimuksia, joissa määräaika on tätä lyhyempi.II Takaisin otettavien henkilöiden henkilöllisyyden varmistaminen1) Näytön tai olettaman vahvuusOsapuolten on hyväksyttävä kansallisuudesta ja maahan tulosta annettu näyttö ilman laajempia jatkoselvityksiä.Osapuolen on pidettävä hyväksyttynä olettamaa kansallisuudesta ja tulosta kyseisen maan alueelle, jollei vastaanottava osapuoli toisin osoita.2) Kansalaisuuden tai maahantulon osoittaminen ja olettaman muodostaminen silloin, kun maahantulo tapahtuu ulkorajojen kauttaPöytäkirjassa on määriteltävä selvästi, miten kansalaisuus tai olettamaan perustuva kansalaisuus osoitetaan.Kansalaisuus voidaan osoittaa:- kansalaisuusasiakirjoilla, jotka selvästi koskevat vain yhtä henkilöä- passilla sen lajista riippumatta (tavallinen, diplomaattipassi, palveluspassi, valokuvalla varustettu viranomaisen myöntämä passin korvaava asiakirja) tai jollain muulla matkustusasiakirjalla, josta kansalaisuus käy ilmi- otteella konsulaatin pitämästä henkilörekisteristä- kansallisella henkilöllisyystodistuksella (myös väliaikaisella tai tilapäisellä)- passin korvaavalla alaikäisen henkilöllisyystodistuksella- henkilöllisyyden osoittavalla väliaikaisella todistuksella- sotilaspassilla tai -todistuksella.Olettamaan perustuva kansalaisuus voidaan osoittaa erityisesti:- viranomaisten antamilla yksiselitteisillä tiedoilla- julkishallinnon palveluksessa olevan henkilökortilla- yrityksen palveluksessa olevan henkilökortilla- ajokortilla- väestörekisteriotteella- merimieskirjalla- laivurin kirjalla- valokopiolla jostakin edellä mainituista asiakirjoista- todistajanlausunnoilla- asianomaisen omilla lausunnoilla- asianomaisen käyttämällä kielellä.Pöytäkirjassa on myös yksiselitteisesti määriteltävä, miten maahantulo tai olettamaan perustuva, takaisinottoa koskevan sopimuksen mallin 2 artiklassa tarkoitettu maahantulo ulkorajojen kautta osoitetaan.Näyttönä maahantulosta ulkorajojen kautta voidaan pitää:- matkustusasiakirjassa olevaa maahantuloleimaa tai vastaavaa merkintää- jäsenvaltioon rajoittuvan valtion maastapoistumisleimaa, käytetty matkareitti ja rajanylityspäivä huomioon ottaen- väärässä tai väärennetyssä passissa olevaa maahantuloleimaa- matkatositteita, joilla voidaan muodollisesti osoittaa henkilön tulleen maahan ulkorajojen kautta- ulkorajojen ylitysvaiheessa viranomaisten mahdollisesti ottamia sormenjälkiä.Olettamaan perustuva maahantulo ulkorajojen kautta voidaan osoittaa erityisesti:- käännytettävän henkilön lausunnoilla- viranomaisten edustajien ja muiden henkilöiden lausunnoilla- muilla kuin ulkorajojen ylitysvaiheessa viranomaisten mahdollisesti ottamilla sormenjäljillä- matkatositteilla- hotellilaskuilla- jäsenvaltioiden julkisten tai yksityisten laitosten kulkukorteilla- lääkärin, hammaslääkärin yms. vastaanotolla käyntikehotuksilla- tiedoilla, jotka osoittavat henkilön käyttäneen matkanjärjestäjän tai matkatoimiston palveluksia.III Toimivaltaisten viranomaisten määrääminenPöytäkirjassa määrätään, että rajavalvonnasta vastuussa olevat ministerit nimeävät ne rajanylityspaikat, joita voidaan käyttää ulkomaalaisten takaisinotto- ja kauttakulkutapauksissa, sekä ne toimivaltaiset keskus- tai paikallisviranomaiset, jotka käsittelevät takaisinotto- ja kauttakulkupyynnöt.Valinnan perusteena on oltava tehokkuus ja nopeus.IV Kolmannen maan kansalaista saatettuna käännytettäessä edellytetty kauttakulkuJäsenvaltiot voisivat sopiessaan suhteistaan sopimuspuolena olevan kolmannen maan kanssa määrätä, että takaisinoton/käännyttämisen edellyttäessä kauttakulkua ne käyttävät tähän tarkoitettua lomaketta silloin, kun ne pyytävät kansalaisten takaisinottoa koskevan sopimuksen mallin 7 artiklan mukaisesti saatettuna liikkuvan henkilön kauttakulkulupaa. Ne voisivat käyttää hyväkseen tämän suosituksen liitteenä olevaa lomaketta.Sopimuspuolten ei kuitenkaan tarvitsisi noudattaa näitä kauttakulkumuodollisuuksia silloin, kun sopimuspuolena oleva valtio käännyttää kolmannen maan kansalaisen toisena sopimuspuolena olevan valtion alueella sijaitsevan lentokentän kautta. Tällöin käännyttävän sopimuspuolen toimivaltainen viranomainen tiedottaa riittävän ajoissa toisen sopimuspuolen toimivaltaiselle viranomaiselle aikomuksestaan käännyttää kyseinen henkilö sekä ilmoittaa hänen henkilötietonsa, lentoa koskevat tiedot ja mahdollisten saattajien yhteystiedot.V TietosuojaSopimustekstiin voidaan sisällyttää tietosuojaa koskeva artikla; sen sisältö riippuu suurelta osin jäsenvaltioiden alueella voimassa olevasta lainsäädännöstä.Joka tapauksessa olisi täsmennettävä, että tietoja saa antaa vain niihin tarkoituksiin, joiden vuoksi sopimus on tehty.VI Pöytäkirjan soveltamisehdotTekstissä olisi täsmennettävä, että pöytäkirja tulee voimaan samanaikaisesti kuin sopimus kansalaisten takaisinotosta ja että sen soveltaminen keskeytetään silloin, kun sopimuksen soveltaminen keskeytetään, ja että sen voimassaolo päättyy sopimuksen voimassaolon päättyessä.Liitteen II.3 liite 1 (2*) PÖYTÄKIRJA kansalaisen käännyttämisestä/takaisinotosta (nopeutettu menettely) >KAAVION ALKU>1. .............. pnä .................... kuuta .................... (päiväys) klo .................. (kellonaika), . ssa (paikka)on käännytetty . seuraava henkilö:(kansalaisen takaisin ottava maa)Nimi ja etunimet: .Syntymäaika ja paikka: .Kotipaikka (. . .): ..Kansalaisuus: .Henkilöllisyys varmistettu: ..(asiakirjan laji, sarja ja sarjanumero, aika ja paikka, tarvittaessa muut varmistamistavat)2. Luvattoman maahantulon päivämäärä ja kellonaika, paikka, tavat ja syyt:....(lyhyt kuvaus tapahtuneesta)3. Muut käännyttämiseen oikeuttavat syyt (koskee sopimuspuolten kansalaisia):...4. Olettama luvattomasta maahantulosta (näyttö tai olosuhteet):...5. Edellä 1 kohdassa nimetyn henkilön käännyttämisen yhteydessä palautettavat esineet, asiakirjat ja rahat: ...6. Samanaikaisesti 1 kohdassa nimetyn henkilön kanssa käännytettävät alaikäiset (. . .) (nimet, etunimet, syntymäajat):...(*) Lisätietoja voi tarvittaessa antaa liitteissä, jotka luetellaan 7 kohdassa ja samalla mainitaan lomakkeessa oleva vastaava numero.7. Liitteet:a) .b) .c) .d) .e) .Tämä pöytäkirja on tehty .kappaleena, . kielellä/kielillä....Palauttajan nimi, etunimi/-nimet ja virka-asemaTakaisinottajan nimi, etunimi/-nimet ja virka-asema..(allekirjoitus)(allekirjoitus)>KAAVION LOOPU>Liitteen II.3 liite 2 >KAAVION ALKU>Lähettäjä: ..(aika ja paikka).(pyynnön esittävä viranomainen)Viite:.Vastaanottaja: ..(pyynnön vastaanottava viranomainen)PYYNTÖ KAUTTAKULKUOIKEUDESTA KANSALAISEN TAKAISINOTON/KÄÄNNYTTÄMISEN YHTEYDESSÄ1. Henkilön henkilöllisyys ja muut tiedot1.1. Nimi: .1.2. Etunimi/etunimet: .1.3. Syntymänimi: .1.4. Lisänimi tai otettu nimi: .1.5. Kansalaisuus: ....................................... Kieli: .1.6. Syntymäaika: .............................. 1.7. Syntymäpaikka: .1.8. Osoite lähtömaassa: .1.9. Rajojen ylitykseen oikeuttavan asiakirjan laji ja sarjanumero, sen myöntänyt viranomainen ja sen voimassaoloaika:.2. Maahantulo sen valtion alueelle, josta henkilö käännytetään2.1. Maahantulon päivämäärä ja kellonaika: .2.2. Rajanylityspaikka: .2.3. Yksityiskohtainen kuvaus maahantulosta: ....3. Oleskelu siinä maassa, johon henkilö palautetaan: .3.1. Maahantulon päivämäärä ja kellonaika: .3.2. Rajanylityspaikka: .3.3. Oleskelun kesto: .3.4. Oleskelupaikka: .3.5. Matkareitti rajalle: .......3.6. Seikat, joiden perusteella voidaan osoittaa tai olettaa sellaisen henkilön tulleen maahan, jolla ei ole tai ei enää ole maahantulo-oikeutta (luvaton maahantulo):......4. Käännytettyä henkilöä koskevat erityiset tiedot: .4.1. Tulkin läsnäolo välttämätön, kieli: .4.2. Henkilökohtaiset esineet (asiakirjat, käteisvarat jne.): ..4.3. Henkilöön liittyvä erityinen riski (esimerkiksi olettama vakavasta rikoksesta, aggressiivinen käyttäytyminen):..4.4. Terveydentila (mahdollinen kesken oleva lääkärinhoito):..4.5. Alaikäiset (. . .), jotka palautetaan samaan aikaan kuin 1 kohdassa nimetty henkilö (nimet, etunimet ja syntymäajat):....4.6. Käännytetyn mahdolliset aiemmat pyynnöt nyt palauttamispyynnön esittävälle valtiolle sekä toimivaltaisten viranomaisten päätös tai vastaus niihin (esimerkiksi pyyntö pakolaisaseman tunnustamisesta tai turvapaikka-anomus)...5. Kauttakulkua vaativa käännyttäminen: (1)5.1. Vaatiiko henkilön käännyttäminen kauttakulkua?.5.2. Lopullinen määräpaikka: .5.3. Mahdolliset muut kauttakulkuvaltiot ..5.4. Onko pääsy mahdollisiin muihin kauttakulkuvaltioihin ja määrämaahan varmistettu:Kyllä/Ei(tarpeeton yliviivataan)5.5. Onko henkilön kuljettaminen suoraan lähtömaahansa mahdotonta?Kyllä/Ei(tarpeeton yliviivataan)6. Ehdotettu paikka, päivä ja kellonaika palauttamiselle...7. Liitteet..8. Kuittaus pyynnön vastaanottamisesta (paikka, päivä, allekirjoitus)...(allekirjoitus)>KAAVION LOOPU>Liitteen II.3 liite 3 PÖYTÄKIRJA KANSALAISEN KÄÄNNYTTÄMISESTÄ/TAKAISINOTOSTA >KAAVION ALKU>Käännyttämispaikka .Käännyttämispäivä ja kellonaika .Käännyttävä viranomainen .Vastaanottava viranomainen .....................:n päivänä .......................... kuuta 199.........(käännyttävä valtio) (päiväys)esittämän pyynnön johdosta. ottaa takaisin seuraavan(takaisin ottava valtio)kansalaisen/seuraavat kansalaiset:1. .(Nimi ja etunimi/nimet)(Syntymäaika)2. .(Nimi ja etunimi/nimet)(Syntymäaika)3. .(Nimi ja etunimi/nimet)(Syntymäaika)4. .(Nimi ja etunimi/nimet)(Syntymäaika)5. .(Nimi ja etunimi/nimet)(Syntymäaika)Käännytyksen yhteydessä on toimitettu seuraavat asiakirjat:1. .2. .3. .4. .5. .Huomautukset: ..(Nimi, etunimi/nimet ja käännyttäjän virka-asema) (Nimi, etunimi/nimet ja takaisinottajan virka-asema).(allekirjoitus)(allekirjoitus)>KAAVION LOOPU>(1) Ks. tämän virallisen lehden sivu 20.(2) Kauttakulun osalta on aiheellista ottaa huomioon vuonna 1992 annettu ministerien suositus kauttakulusta maastapoistamisen yhteydessä (EYVL N:o C 5, 10.1.1996, s. 5) ja erityisesti sen ihmisoikeuksien kunnioittamista koskeva osa.


title: Suositus: neuvoston lausunto 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti Slovenian vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2009

text:
Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52007SC0069

Suositus: Neuvoston lausunto 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti Slovenian vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2009  /* SEK/2007/0069 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 23.1.2007SEK(2007) 69 lopullinenSuositus:NEUVOSTON LAUSUNTO7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti Slovenian vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2009(komission esittämä)PERUSTELUT1. YLEISTÄ TAUSTAAHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Kun sopimusta vuonna 2005 uudistettiin, todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen finanssipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelma, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistettu ohjelma vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetun) vakausohjelman, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetun) lähentymisohjelman). Slovenia toimitti ensimmäisen lähentymisohjelmansa toukokuussa 2004. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 5 päivänä heinäkuuta 2004 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.2. TAUSTAA UUDEN OHJELMAN ARVIOIMISEKSIKomissio on tutkinut Slovenian ensimmäisen vakausohjelman[2], joka toimitettiin sille 7 päivänä joulukuuta 2006, ja on antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi (ks. jäljempänä arvioinnin keskeiset kohdat).Jotta voitaisiin saada kuva siitä, millaisessa kehyksessä vakausohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa arvioidaan, jäljempänä esitetään tiivistelmä seuraavista seikoista:1.  talouden ja finanssipolitiikan kehitys kymmenen viime vuoden aikana2.  viimeisin arvio maan tilanteesta vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten perusteella (tiivistelmä viimeistä tarkistettua lähentymisohjelmaa koskevasta neuvoston lausunnosta) ja3.  komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta.2.1. Talouden ja finanssipolitiikan viimeaikainen kehitysSlovenian talous on ollut erittäin vakaa viimeiset kymmenen vuotta. Huomattavan epätasapainon puuttuminen osoittaa talouden vahvuuden ja vakauden kestää talouden häiriöitä. Euron käyttöönotto panee kuitenkin talouden kestävyyden ja joustavuuden koetukselle. Vaikka erityisesti inflaatio on saatu hidastumaan, on hintakehitystä seurattava tiiviisti huolimatta siitä, että palkankorotuspaineiden odotetaan äskettäisten palkkasopimusten perusteella pysyvän maltillisina niin julkisella kuin yksityisellä sektorilla. Työmarkkinat ovat kehittyneet yleisesti ottaen positiivisesti, mutta edelleen on jäljellä joitakin rakenteellisia puutteita, kuten erityisesti ikääntyneiden työntekijöiden alhainen työllisyys osoittaa. Liiketoimintaympäristön parantamista, T&K-toiminnan kannustamista ja aktiivisen ikääntymisen edistämistä koskevilla lisätoimenpiteillä olisi voitu edistää uusien työpaikkojen syntymistä.2.2. Neuvoston edellisestä ohjelmasta esittämä lausuntoNeuvosto antoi 14 päivänä helmikuuta 2006 lausunnon viimeisimmästä tarkistetusta lähentymisohjelmasta, joka kattoi vuodet 2005–2008. Neuvoston mukaan ”ohjelmassa pyritään hillitsemään inflaatio lähelle EU:n keskiarvoa ja suunnitellaan asteittaista julkisen talouden sopeuttamisuraa”. Neuvosto kehotti Sloveniaa ”etenemään nopeammin kohti ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitetta erityisesti panemalla täytäntöön toimenpiteet, joilla menosuhteen suunniteltu alentaminen toteutetaan, sekä aikaistamalla sopeuttamistoimia” ja ”toteuttamaan erityisesti eläkejärjestelmään liittyviä toimenpiteitä julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden parantamiseksi”.2.3. Komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmastaSlovenia on esittänyt kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman, jonka täytäntöönpanosta toimitettiin kertomus 16 päivänä lokakuuta 2006. Slovenian kansallisessa uudistusohjelmassa esitetään viisi keskeistä haastetta: kilpailukykyinen talous ja nopeampi kasvu, osaamisyhteiskunta, tehokas valtionhallinto, nykyaikainen sosiaalinen tilanne ja korkeampi työllisyys sekä kestävä kehitys.Komission tämän ohjelman viimeisintä tarkistusta koskevasta arviosta (joka hyväksyttiin osana joulukuussa 2006 esitettyä vuotuista seurantakertomusta [3] ) kävi ilmi, että Slovenia edistyy hyvin kansallisen uudistusohjelmansa toteuttamisessa. Slovenian talouden tila on suhteellisen suotuisa. Slovenia on toteuttanut asianmukaisia toimenpiteitä joillakin avainalueilla, kuten yrittäjyys ja sääntelyn parantaminen, ja käynnistänyt useimmat työllisyyspolitiikan suurista uudistuksista. Kuitenkaan aktiivista ikääntymistä koskevan strategian täytäntöönpano ja nuorison työllistymisen esteiden purkaminen eivät ole tähän mennessä edenneet tarpeeksi nopeasti. Mikrotalouden alalla tarvitaan tehokkaampia toimenpiteitä innovointi- ja kilpailuympäristön parantamiseksi. Myös julkisten menojen rakenteen uudistamiseksi on toivottavaa toteuttaa lisää toimia.Ottaen huomioon havaitut vahvuudet ja heikkoudet suositettiin, että Slovenia toteuttaisi toimia julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden alalla erityisesti eläkejärjestelmän lujittamiseksi ja ikääntyneiden työntekijöiden työllisyyden parantamiseksi ja työllisyyspalvelujen alalla sopimusjärjestelyjen joustavoittamiseksi ja etuuksien ehdollisuuden lisäämiseksi.Keskeiset kohdat, joita on arvioitu Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan (vakausohjelmat) ja 9 artiklan 1 kohdan (lähentymisohjelmat) nojalla on arvioitu seuraavat seikat: ovatko ohjelman taustalla olevat taloutta koskevat oletukset realistisia; mikä on jäsenvaltioiden esittämä keskipitkän aikavälin tavoite ja onko sopeutusura sopiva; ovatko sopeutusuran suhteen toteutettavat ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi suhdannekierron aikana; arvioitaessa keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa: toteutetaanko sopeutustoimia enemmän taloudellisesti hyvinä aikoina (taloudellisesti huonoina aikoina sopeutustoimia voidaan toteuttaa vähemmän) ja – euroalueen ja ERM II -jäsenvaltioiden osalta – pyrkiikö jäsenvaltio vuosittain parantamaan suhdannetasoitettua rahoitusasemaansa ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi); määriteltäessä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa (jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tavoitettaan) tai sallittaessa väliaikainen poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta (jäsenvaltiot, jotka ovat saavuttaneet tavoitteensa): sellaisten huomattavien rakenneuudistusten toteuttaminen, jotka tuovat suoria pitkäaikaisia kustannussäästöjä (myös potentiaalista kasvua lisäämällä) ja joilla on sen vuoksi todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen (edellyttäen, että säilytetään riittävä varmuusmarginaali, jolla varmistetaan, ettei 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity, ja edellyttäen, että julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan palaavan takaisin keskipitkän aikavälin tavoitteeseen ohjelmakaudella); erityistä huomiota on kiinnitettävä eläkeuudistuksiin, joilla otetaan käyttöön monipilarinen järjestelmä, johon sisältyy pakollinen täysin rahastoiva pilari; vastaako jäsenvaltion talouspolitiikka talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelmassa esitettyjen makrotaloudellisten oletusten realistisuutta arvioidaan komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen perusteella ja soveltaen yhteisesti sovittuja menetelmiä, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa. Arvioitaessa, vastaako ohjelma talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, käytetään perustana vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyviä julkista taloutta koskevia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Arviointi kattaa myös seuraavat: kuinka velkasuhde on kehittynyt ja miltä julkisen talouden kestävyys näyttää pitkällä aikavälillä. Näihin olisi vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2005 annetun neuvoston selvityksen mukaan kiinnitettävä riittävästi huomiota julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnassa. Komission 12 päivänä lokakuuta 2006 antamassa tiedonannossa määritellään, kuinka pitkän aikavälin kestävyyttä olisi arvioitava [4]; kuinka hyvin ohjelma on sopusoinnussa jäsenvaltion esittämän, kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman kanssa. Eurooppa-neuvostolle 7 päivänä kesäkuuta 2005 esittämiensä vuosien 2005–2008 julkista taloutta koskevien laajojen suuntaviivojen saatteessa Ecofin-neuvosto totesi, että kansallisten uudistusohjelmien olisi vastattava vakaus- ja lähentymisohjelmia; onko noudatettu käytännesääntöjä[5], joissa muun muassa määrätään vakaus- ja lähentymisohjelmien yhteisestä rakenteesta ja tietotaulukoista. |-  Suositus:NEUVOSTON LAUSUNTO7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti Slovenian vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2009EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[6] ja erityisesti sen 5 artiklan 1 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:4.  Neuvosto tutki [27 päivänä helmikuuta 2007] Slovenian ensimmäisen vakausohjelman, joka kattaa vuodet 2006–2009.5.  Ohjelman taustalla olevan makrotalouden skenaarion mukaan BKT kasvaa tasaisesti yli 4 prosenttia ohjelmakauden aikana. Saatavilla olevien tietojen perusteella tämä skenaario näyttää perustuvan realistisiin kasvuoletuksiin. Myös ohjelmassa esitetyt inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta.6.  Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämäksi arvioidaan 1,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, kun joulukuussa 2005 tarkistetun lähentymisohjelman tavoite oli 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen. Näyttää siltä, että menosuhteen suunniteltu alentaminen on pitkälti saavutettu, mutta tulojen arvioidaan vähenevän budjetoitua enemmän huolimatta talouden myönteisestä suhdannekehityksestä ja alijäämän olevan hieman suurempi vuoteen 2005 verrattuna.7.  Ohjelman julkisen talouden strategialla pyritään saavuttamaan vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettu julkisen talouden rahoitusasemaa koskeva keskipitkän aikavälin tavoite vuoteen 2009 mennessä takapainotteisella vakauttamisella. Käynnissä olevan verouudistuksen ja monien menoihin kohdistuvien kustannussäästötoimenpiteiden vuoksi tulot ja menot laskevat huomattavasti suhteessa BKT:hen koko ohjelmakauden ajan. Vuoteen 2008, jolloin molemmat laskevat lähes yhtä paljon, julkisen talouden alijäämän odotetaan pysyvän noin 1,5 prosentissa suhteessa BKT:hen. Vuonna 2009 alijäämä supistuu 1,0 prosenttiin, koska menot supistuvat enemmän kuin tuloja menetetään. Perusjäämä heikkenee ensin 0,1 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2006 -0,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008 ja kasvaa tämän jälkeen 0,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009. Tavoitetta päästä 1 prosentin nimelliseen alijäämään suhteessa BKT:hen on vakausohjelmassa siirretty viimeisimpään tarkistettuun lähentymisohjelmaan verrattuna vuodella eteenpäin, mutta makrotalouden skenaario muuttuu aiempaa suotuisammaksi.8.  Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti laskettua julkisen talouden rakenteellista rahoitusasemaa (eli suhdannetasoitettua rahoitusasemaa kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä lukuun ottamatta) suunnitellaan parannettavaksi ohjelmakauden aikana noin ¼ prosenttia suhteessa BKT:hen. Kuten joulukuussa 2005 tarkistetussa lähentymisohjelmassa, vakausohjelmassa julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteena on saavuttaa 1 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen vuoteen 2009 mennessä eli vuotta myöhemmin kuin mihin edellisessä ohjelmassa pyrittiin. Ohjelman mukaan viivästys johtuu suuresta rautatiehankkeesta, jonka arvioidut kustannukset ovat 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007, 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2008 ja 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2009. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arviolta noin 1 ½ prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) tiukempi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoite on vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille määritellyn vaihteluvälin sisällä ja heijastaa riittävästi velkasuhdetta ja keskimääräistä potentiaalista kasvua pitkällä aikavälillä.9.  Ohjelmassa esitettyihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin kohdistuvat riskit näyttävät olevan yleisesti ottaen tasapainossa vuosina 2007 ja 2008, mutta vuonna 2009 julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennakoitua huonompi. Toisaalta kasvua ja verotuloja koskevat ennusteet vaikuttavat realistisilta. Lisäksi julkisen talouden toteutumat ovat Sloveniassa viime vuosina olleet ennustettua parempia. Tätä ovat tukeneet myös tehokkaat budjettimekanismit, joilla julkisia menoja hillitään, jos tuloja jää odottamatta saamatta. Toisaalta pakollisten menojen osuus on edelleen hyvin suuri huolimatta toimista, joilla pyritään muuttamaan julkisen talouden menojen rakennetta. Toimenpiteitä, joilla pyritään vuonna 2009 leikkaamaan perusmenoja huomattavasti suhteessa BKT:hen, ei ole määritelty tarkemmin.10.  Tämän riskinarvioinnin perusteella on mahdollista, ettei ohjelmassa esitetty finanssipolitiikan viritys riitä varmistamaan keskipitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamista vuoteen 2009 mennessä ohjelmassa suunnitellulla tavalla. Varmuusmarginaali näyttää kuitenkin olevan riittävä, jotta alijäämän 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ei ylity talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa missään vaiheessa ohjelmakautta. Vauhti, jolla julkista taloutta sopeutetaan ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, ei ole riittävä ja sitä olisi tiukennettava, jotta se olisi vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä ja että sitä voidaan sopeuttaa vähemmän suhdannetilanteen ollessa huono. Erityisesti taloudellisesti hyvien aikojen odotetaan jatkuvan koko ohjelmakauden ajan, vaikka rakenteellisen rahoitusaseman ei suunnitella paranevan huomattavasti ennen ohjelman viimeistä toteutusvuotta. Vuonna 2009 tulos saattaa kuitenkin olla odotettua huonompi.11.  Julkisen talouden bruttovelan arvioidaan olleen 28,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006 eli merkittävästi alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Ohjelmassa ennustetaan, että velkasuhde pienenee 0,8 prosenttiyksikköä ohjelmakaudella.12.  Väestön ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvat pitkän aikavälin vaikutukset ovat EU:n suurimpia. Erityisesti tähän vaikuttaa eläkemenojen huomattava kasvu suhteessa BKT:hen. Vaikka joitakin toimia toteutetaan, viranomaiset myöntävät, että ikääntymiseen liittyvien menojen huomattavaa kasvua hillitsevien muidenkin uudistustoimenpiteiden toteuttaminen edistäisi julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvien riskien vähentämistä. Vaikka julkisen talouden alkutilanne vakauttaa velkasuhdetta keskipitkällä aikavälillä, ohjelmakauden aikainen rakenteellinen parannus ei ole riittävän suuri väestön ikääntymisestä talousarvioon odotetusti aiheutuvan vaikutuksen hillitsemiseksi. Slovenian julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän huomattavia riskejä.13.  Vakausohjelma sisältää laadullisen arvion siitä, miten lokakuussa 2006 esitetty Slovenian kansallinen uudistusohjelma kaiken kaikkiaan vaikuttaa keskipitkän aikavälin finanssipoliittiseen strategiaan. Ohjelmassa esitetään myös joitakin tietoja siitä, millaisia suoria julkisen talouden kustannuksia tai säästöjä aiheutuisi kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitelluista tärkeimmistä uudistuksista. Julkista taloutta koskevissa ennusteissa ei kuitenkaan oteta erityisesti huomioon, miten kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitellut kaikki toimet vaikuttavat julkiseen talouteen. Vakausohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimet vaikuttavat kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien mukaisilta. Vakausohjelmassa esitetään erityisesti yksityiskohtaisia tietoja kansallisessa uudistusohjelmassa ilmoitetusta verouudistuksesta ja täydennetään kansallisessa uudistusohjelmassa suunniteltuja toimia menoihin liittyvillä toimenpiteillä.14.  Ohjelmaan sisältyvä julkisen talouden strategia on osittain vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen. Varsinkaan keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävä sopeutusura ei ole riittävä, ja sitä olisi lujitettava.15.  Vakaus- ja lähentymisohjelmia koskevissa käytännesäännöissä täsmennettyjen tietovaatimusten osalta voidaan todeta, että ohjelmasta puuttuu joitakin pakollisia ja vapaaehtoisia tietoja[7].Yleisesti ottaen vaikka ohjelmassa tunnustetaan, että inflaatiopaineita on tarpeen hillitä ja julkisen talouden vakauttamista on tarpeen jatkaa talouden joustavuuden säilyttämiseksi, keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttaminen ei edisty riittävästi huolimatta nousujohteisista kasvunäkymistä. Edellä olevan arvion perusteella kehotetaan, että Slovenia:i) käyttää hyväkseen hyvää talouden tilaa nopeuttaakseen keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamista aikaistamalla sopeuttamistoimia, jaii) väestön ikääntymisestä aiheutuvien menojen ennustetun kasvun vuoksi parantaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä tehostamalla käynnissä olevaa eläkeuudistusta lisätoimenpiteillä, joiden tavoitteena on erityisesti lisätä ikääntyneiden työntekijöiden osallistumista työmarkkinoille ja kannustaa yksityisen eläkesäästämisen kehittämistä.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |BKT:n määrä (% muutos) | VO joulukuu 2006 | 4,0 | 4,7 | 4,3 | 4,2 | 4,1 |KOM marraskuu 2006 | 4,0 | 4,8 | 4,2 | 4,5 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2005 | 3,9 | 4,0 | 4,0 | 3,8 | Tieto puuttuu |YKHI-inflaatio (%) | VO joulukuu 2006 | 2,5 | 2,7 | 2,7 | 2,5 | 2,2 |KOM marraskuu 2006 | 2,5 | 2,5 | 2,5 | 2,6 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2005 | 2,2 | 1,5 | 2,2 | 2,5 | Tieto puuttuu |Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | VO joulukuu 20061 | -1,2 | -0,5 | -0,3 | -0,1 | 0,3 |KOM marraskuu 20065 | -1,1 | -0,3 | 0,0 | 0,4 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 20051 | -1,2 | -0,7 | -0,3 | 0,0 | Tieto puuttuu |Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 2006 | -1,4 | -1,6 | -1,5 | -1,6 | -1,0 |KOM marraskuu 2006 | -1,4 | -1,6 | -1,6 | -1,5 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2005 | -1,7 | -1,7 | -1,4 | -1,0 | Tieto puuttuu |Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 2006 | 0,4 | 0,1 | -0,1 | -0,3 | 0,3 |KOM marraskuu 2006 | 0,3 | -0,1 | -0,2 | -0,3 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2005 | -0,2 | -0,3 | -0,1 | 0,2 | Tieto puuttuu |Suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 20061 | -0,9 | -1,4 | -1,4 | -1,6 | -1,1 |KOM marraskuu 2006 | -0,9 | -1,5 | -1,6 | -1,7 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 20051 | -1,2 | -1,4 | -1,3 | -1,0 | Tieto puuttuu |Rakenteellinen rahoitusasema2 (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 20063 | -0,9 | -1,4 | -1,4 | -1,6 | -1,1 |KOM marraskuu 20064 | -0,9 | -1,5 | -1,6 | -1,7 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2005 | -0,4 | -1,4 | -1,4 | -1,0 | Tieto puuttuu |Julkinen bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 2006 | 28,0 | 28,5 | 28,2 | 28,3 | 27,7 |KOM marraskuu 2006 | 28,0 | 28,4 | 28,0 | 27,6 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2005 | 29,0 | 29,6 | 29,8 | 29,4 | Tieto puuttuu |Huom. 1Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. 2(Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 3Ohjelmaan ei sisälly kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 4Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteeseen ei sisälly kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 5Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 3,8 prosenttia vuonna 2005 ja 4 prosenttia vuosina 2006–2008. Lähde: Lähentymis-/vakausohjelma (LO/VO), komission yksiköiden syksyn 2006 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. |[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 4 artiklassa säädetään, että ”jäsenvaltion, joka ottaa käyttöön yhteisen rahan myöhemmässä vaiheessa [eli sen jälkeen, kun ensimmäiset EU:n jäsenvaltiot ottivat yhteisen rahan käyttöön 1 päivänä tammikuuta 1999], on toimitettava vakausohjelma kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun neuvosto on tehnyt päätöksensä jäsenvaltion osallistumisesta yhteiseen rahaan”. Neuvosto teki 11 päivänä heinäkuuta 2006 päätöksen yhtenäisvaluutan käyttöönottamisesta Sloveniassa 1 päivänä tammikuuta 2007 perustamissopimuksen 122 artiklan 2 kohdan mukaisesti (neuvoston päätös 2006/495/EY, EUVL L 195, 15.7.2006, s. 25).[3] Komission tiedonanto kevään Eurooppa-neuvostolle ”Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian täytäntöönpano – Tulosten vuosi”, 12.12.2006, KOM(2006) 816.[4] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys EU:ssa, 12.10.2006, KOM(2006) 574 lopullinen, ja Euroopan komissio, talouden ja rahoituksen pääosasto (2006), ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nro 4/2006.[5] ”Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet”, hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005.[6] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[7] Varsinkin nettomääräiset maksutaseet 2006-2007 sekä sektorikohtaisia rahoitusasemia, työmarkkinakehitystä, julkisen talouden toimintokohtaisia menoja ja velkakehitystä koskevat tietyt vapaaehtoiset tiedot puuttuvat.


				|

		52014DC0406

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Saksan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Saksan vuoden 2014 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2014/0406 final */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Saksan vuoden 2014 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Saksan vuoden 2014 vakausohjelmaa koskeva
neuvoston lausunto

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011
annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011[2] ja erityisesti sen 6
artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[3],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[4],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean
lausunnon,
ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean
lausunnon,
ottaa huomioon talouspoliittisen komitean
lausunnon,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä
maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu-
ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa
talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla
tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään
kasvuun ja lisätä sen kilpailukykyä.
(2)
Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010
komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin
talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi
21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista. Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat.
Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon
kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.
(3)
Valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät
29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii
johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille
kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät
toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat
erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)
Neuvosto antoi 9 päivänä heinäkuuta 2013
suosituksen Saksan vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon
Saksan vuosien 2012–2017 tarkistetusta vakausohjelmasta. Komissio antoi 15
päivänä marraskuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 473/2013[5] mukaisesti lausuntonsa
Saksan alustavasta talousarviosuunnitelmasta vuodeksi 2014[6].
(5)
Komissio hyväksyi 13 päivänä marraskuuta 2013
vuotuisen kasvuselvityksen[7],
mikä aloitti vuoden 2014 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio
hyväksyi samana päivänä asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella
varoitusmekanismia koskevan kertomuksen[8],
jossa se katsoi, että Saksa kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin
perusteellinen tarkastelu.
(6)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 20 päivänä
joulukuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen
ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa
eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa
normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua
työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)
Komissio julkaisi 5 päivänä maaliskuuta 2014
asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun Saksaa koskevan
perusteellisen tarkastelun[9]
tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Saksan
makrotaloudessa on epätasapainotiloja, jotka edellyttävät seurantaa ja
politiikkatoimia. Erityisesti vaihtotase on ollut jatkuvasti erittäin
ylijäämäinen, mikä kertoo vahvan kilpailukyvyn myönteisistä vaikutuksista ja
säästöjen laajamittaisesta sijoittamisesta ulkomaille. Se on myös merkki siitä,
että kotimainen kasvu on säilynyt maltillisena ja ettei taloudellisia
resursseja ole ehkä kohdennettu tehokkaasti. Vaikka vaihtotaseen ylijäämä ei
aiheutakaan samanlaisia riskejä kuin suuri alijäämä, Saksan vaihtotaseen ylijäämän
suuruus ja pitkäaikaisuus vaatii tarkkaa seurantaa. Erityisesti Saksan talouden
koon huomioon ottaen tarve toteuttaa toimia, joilla pienennetään maan talouden
ja euroalueen toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten riskiä, on
erityisen huomattava.
(8)
Saksa toimitti vuoden 2014 kansallisen
uudistusohjelmansa 14 päivänä huhtikuuta 2014 ja vuoden 2014
vakausohjelmansa 8 päivänä huhtikuuta 2014. Ohjelmat on arvioitu samaan
aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
(9)
Vuoden 2014 vakausohjelmassa kaavaillun julkisen
talouden strategian tavoitteena on varmistaa, että keskipitkän aikavälin tavoitteessa
pysytään jatkossakin. Vakausohjelmassa vahvistetaan keskipitkän aikavälin
tavoite, joka on –0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä vastaa vakaus- ja
kasvusopimuksen vaatimuksia. Vakausohjelman mukaan (uudelleen laskettu)
rakenteellinen rahoitusasema pysyy positiivisena vuonna 2014. Tämän jälkeen
bruttovelan ennakoidaan supistuvan 76 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2014
ja jatkavan laskuaan riittävällä tavalla tämänkin jälkeen. Näin ollen
ohjelmassa esitetty julkisen talouden strategia vastaa vakaus- ja
kasvusopimuksen vaatimuksia. Ohjelman julkisen talouden kehitysarvioiden
perustana oleva makrotalouden skenaario, jota ei ole virallisesti vahvistettu
riippumattomassa elimessä, on uskottava, sillä se vastaa yleisesti ottaen
komission kevään 2014 talousennustetta. Neuvosto katsoo vakausohjelman
arvioinnin ja komission ennusteen perusteella neuvoston asetuksen (EY) N:o
1466/97 mukaisesti, että julkisen talouden tilanne Saksassa on edelleen
yleisesti ottaen terve, sillä ennusteiden mukaan keskipitkän aikavälin
tavoitteessa pysytään ja velkasääntöä noudatetaan edelleen.
(10)
Saksassa on edistytty vain jonkin verran julkisten
menojen kustannustehokkuuden parantamisessa terveydenhuollon ja
pitkäaikaishoidon alalla, vaikka uusista aloitteista on ilmoitettu. Niiden
tavoitteena on parantaa terveydenhuollon kustannustehokkuutta, mutta ne eivät
ehkä ole riittäviä hillitsemään kustannusten odotettavissa olevaa kasvua.
Äskettäin hyväksytyllä eläkeuudistuksella pyritään parantamaan
varhaiseläke-etuja (Rente mit 63) ja tiettyjen ryhmien eläkkeiden tasoa.
Jälkimmäinen kattaa myös ennen vuotta 1992 syntyneitä lapsia kasvattaneille
tarkoitetun lisäeläkkeen (Mütterrente). Uudistus kuormittaa julkisen
eläkejärjestelmän kestävyyttä entisestään, ja se on tarkoitus rahoittaa
eläkejärjestelmän korkeamman maksuosuuden avulla, mistä aiheutuu kielteisiä
vaikutuksia aktiivisen työvoiman käytettävissä oleviin tuloihin. Uudistuksella
voi olla negatiivinen vaikutus myös täydentävien toisen ja kolmannen pilarin
eläkkeiden käyttöön. Saksa on edistynyt koulutukseen suunnatun varainkäytön
lisäämisessä vain hiukan ja tutkimusmenojen kasvattamisessa jonkin verran.
Lisätoimet näyttävät olevan tarpeen kaikilla hallinnon tasoilla pyrittäessä
tavoitteeseen, jonka mukaan julkisten ja yksityisten koulutus- ja
tutkimusmenojen olisi oltava 10 prosenttia suhteessa BKT:hen vuoteen 2015
mennessä. Kaikkein innovatiivisimpien talouksien tavoittamiseksi olisi
pyrittävä vielä kunnianhimoisempiin jatkotavoitteisiin. Saksassa on viime
vuosina lisätty infrastruktuuri-investointeja, ja niitä on suunniteltu
kasvatettaviksi edelleen, mutta lisätoimet näyttävät olevan tarpeen.
(11)
Saksa on edistynyt kaiken kaikkiaan vain vähän
verotusjärjestelmän tehokkuuden ja kasvua tukevien ominaisuuksien
parantamisessa sekä työhön kohdistuvan suuren verorasituksen vähentämisessä.
Suunnitteilla ei ole merkittäviä toimenpiteitä siirtymiseksi kohti kasvua
tehokkaammin edistäviä tulonlähteitä. Alennetun arvonlisäverokannan
soveltamista (tällä hetkellä 7 %) voitaisiin rajoittaa ja yleistä
arvonlisäverokantaa laajentaa. Juoksevista kiinteistöveroista saatavien tulojen
suhteellinen alhaisuus viittaa siihen, että niitä voitaisiin korottaa. Lisäksi
verorasituksen jakautuminen voisi olla oikeudenmukaisempaa, jos kunnallisen
kiinteistöveron (Grundsteuer) veropohja arvioitaisiin uudelleen.
Investointiedellytyksiä voitaisiin Saksassa parantaa edelleen uudistamalla
alueellista yritysveroa (Gewerbesteuer), leikkaamalla veronkantoon
liittyvää hallinnollista rasitusta ja vähentämällä yhtiöverojärjestelmän
velkarahoitusta suosivia ominaisuuksia.
(12)
Finanssipoliittista kehystä on täydennetty
kansallisella tasapainoisen talousarvion säännöllä ja perustamalla riippumaton
neuvoa-antava lautakunta. Useiden osavaltioiden näyttäisi kuitenkin olevan
tarpeen vielä laatia perustuslakiin sisällytettyä tasapainoisen talousarvion
sääntöä (ns. velkajarrua) koskevat erityiset soveltamissäännöt, jotta
voitaisiin varmistaa velkajarrun tehokas soveltaminen vuotuisessa
talousarviosyklissä. Suunniteltua julkisen talouden suhteiden tarkistamista
liittovaltio-, osavaltio- ja paikallistason välillä olisi hyödynnettävä
finanssipoliittisen vastuun ja vastuuvelvollisuuden lujittamiseksi.
(13)
Palkat ovat pitkään jatkuneen maltillisen
palkkakehityksen jälkeen viime vuosina nousseet, mutta vuonna 2013 reaalipalkkojen
kasvu oli kohtuullisempaa kuin vuonna 2012. Saksa suunnittelee yleisen 8,50
euron vähimmäistuntipalkan käyttöönottoa vuonna 2015, ja se tulisi
täysimääräisesti voimaan vuodesta 2017 alkaen. Suunnitellun työntekijöiden
asianmukaisen vähimmäistulotason takaamiseen tähtäävän vähimmäispalkan
käyttöönotto edellyttää sen vaikutusten, erityisesti työllisyyteen kohdistuvien
vaikutusten, tarkkaa seurantaa. Suuren verokiilan kaventamiseen tähtäävät
toimet erityisesti pienipalkkaisten työntekijöiden osalta ovat toistaiseksi
olleet vain vähäisiä. Hyväksytty eläkeuudistus ja vireillä olevat
pitkäaikaishoidon uudistussuunnitelmat, joihin liittyy sosiaaliturvamaksujen
korottaminen, saattavat jälleen kasvattaa verokiilaa. Saksa on edennyt jonkin
verran vähäosaisten henkilöiden koulutussaavutusten parantamisessa, mutta
koulutussaavutusten ja sosioekonomisen taustan välinen yhteys on edelleen voimakas
ja vaikuttaa jatkuvasti kansalaisten tilanteeseen työelämässä. Vaikka
asianmukaisten aktivointi- ja integrointitoimenpiteiden luomisessa on edistytty
jonkin verran, pitkäaikaistyöttömyys aiheuttaa edelleen huolta, mikä kertoo
lisätoimenpiteiden tarpeesta. Toimissa, joilla pyritään helpottamaan
siirtymistä minityöpaikoista kohti täysimääräiset pakolliset
sosiaaliturvamaksut sisältäviä työsopimusmuotoja, on edistytty vain vähäisessä
määrin. Kotitalouksien toisiin tulonsaajiin kohdistuvien verotuksellisten
pidäkkeiden vähentäminen ei ole edennyt. Kokopäiväisen varhaiskasvatuksen ja
hoitopaikkojen saatavuuden lisäämisessä on Saksassa edetty jonkin verran, mutta
kokopäiväkoulujen laajentamisessa vain vähän. Samaan aikaan päivähoitoon ja
kokopäiväkouluihin liittyy edelleen laatuongelmia ja alueellisia eroja.
(14)
Hallituksen ehdotuksella uusiutuvaa energiaa
koskevan lain tarkistamisesta pyritään hidastamaan kokonaisenergiakustannusten
nousua, jakamaan kustannukset tasaisemmin kuluttajien välillä, valvomaan uusiutuvan
energian käytön laajentumista ja edistämään markkinoiden yhdentymistä.
Uudistuksen toteutuksen yhteydessä on tarpeen seurata tarkasti sen vaikutuksia
tukijärjestelmän kustannustehokkuuteen. Lisätoimet ovat tarpeen verkon
laajentamisen ja naapurimaiden kanssa koordinoinnin alalla.
(15)
Toimenpiteet kilpailun edistämiseksi
palvelusektoreilla ovat olleet melko vähäisiä, vaikka yksittäisissä ammateissa
ja tietyillä alueilla on toteutettu irrallisia uudistuksia, esimerkiksi
rakennusalan lupamenettelyjen ja kaupallisen viestinnän alalla. Tuottavuuden
kasvu on ehkä palvelusektoreilla rakenteellisesti hitaampaa kuin
teollisuudessa, mutta erityisen hidasta se on joillakin palvelusektoreilla,
erityisesti asiantuntijapalveluissa. Markkinoille pääsyyn ja asiantuntijapalvelujen
tarjoamiseen kohdistuu edelleen esteitä. Ne ovat esimerkiksi oikeudelliseen
muotoon ja osakkuuteen liittyviä rajoituksia ja ammatillista pätevyyttä
koskevia vaatimuksia. Eri osavaltioissa asiantuntijapalveluihin sovellettavien
sääntelyjärjestelmien erilaisuuden vuoksi olisi ehkä syytä määrittää
rasitukseltaan keveimmät sääntelytavat ja laajentaa niiden käyttö koko maahan. Saksan viranomaisten julkisia hankintoja koskevan EU:n
lainsäädännön nojalla julkaisemien sopimusten arvo on edelleen EU:n alhaisimpia.
Kattava siirtyminen kohti läpinäkyviä sähköisten hankintamenettelyjen
markkinoita saattaisi lisätä kilpailua. Vähittäiskauppasektorilla eräiden
osavaltioiden kaavoitussäännökset rajoittavat edelleen uusien toimijoiden tuloa
markkinoille. Rautatieliikenteen markkinoiden kilpailun tehostaminen on
edistynyt vain vähäisessä määrin.
(16)
Saksa on edistynyt pankkisektorin
vakauttamistoimenpiteissä vain hiukan, mutta erityisesti kehittämällä
ohjausjärjestelmää. Pääasiassa komission valtiontukipäätökset ovat viime
vuosina vieneet eteenpäin Landesbank-pankkien uudelleenjärjestelyä, ja sektori
on edelleen pirstaloitunut. Lisätoimia tarvitaan niiden rakenteellisten ja
ohjausjärjestelmään liittyvien esteiden poistamiseksi, jotka haittaavat
markkinalähtöistä vakauttamista. Niillä lisättäisiin samalla finanssisektorin
kokonaistehokkuutta. Pankkisektorin toisen pilarin pankkien oikeudellisen
kehyksen tarkistaminen voisi antaa lisätukea julkisen pankkisektorin
vakauttamiselle.
(17)
Komissio on EU-ohjausjakson osana analysoinut
kattavasti Saksan talouspolitiikkaa. Se on arvioinut vakausohjelman ja
kansallisen uudistusohjelman. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen
Saksan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden
kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska
unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason
panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä
annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä
suosituksista 1–4.
(18)
Neuvosto on tutkinut Saksan vakausohjelman tämän
arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[10]
ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.
(19)
Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman
ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin
perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston
suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4.
(20)
Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana
analysoinut myös koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän
analyysin perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö
on euro. Myös Saksan olisi varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan
täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,
SUOSITTAA, että Saksa toteuttaa vuosina
2014–2015 toimia, joilla se
1.           noudattaa
kasvua edistävää finanssipolitiikkaa ja säilyttää julkisen talouden
rahoitusaseman vakauden huolehtien siitä, että julkisen talouden keskipitkän
aikavälin tavoitteesta pidetään kiinni edelleen koko vakausohjelman kattaman
kauden ajan ja että yleinen julkisen talouden velkasuhde säilyy pysyvästi
laskusuunnassa; hyödyntää erityisesti käytettävissä olevia mahdollisuuksia
lisätä ja tehostaa julkisia investointeja infrastruktuuriin, koulutukseen ja
tutkimukseen; parantaa verojärjestelmän tehokkuutta erityisesti laajentamalla
verokantaa erityisesti kulutuksen osalta arvioimalla uudelleen kunnallista
kiinteistöveroa, kehittämällä verohallintoa ja tarkastelemalla uudelleen alueellista
yritysveroa, myös yksityisten investointien edistämiseksi; toteuttaa lisätoimia
parantaakseen julkisten menojen kustannustehokkuutta terveydenhuollon ja
pitkäaikaishoidon alalla; huolehtii julkisen eläkejärjestelmän kestävyydestä i)
muuttamalla muiden kuin sosiaalivakuutuksesta maksettavien ja/tai sen ulkopuolisten
uusien etuuksien (Mütterrente) rahoituksen verotuloista saatavaksi, myös
sosiaaliturvamaksujen lisäkorotusten välttämiseksi, ii) lisäämällä kannustimia
eläkkeelle siirtymisen lykkäämiseen ja iii) parantamalla toisen ja kolmannen
pilarin eläkejärjestelmien kattavuutta; saattaa velkajarrun täytäntöönpanon
päätökseen yhdenmukaisesti kaikissa osavaltioissa ja huolehtii
seurantamenettelyjen ja korjausmekanismien oikea-aikaisuudesta ja asianmukaisuudesta;
parantaa julkisen talouden suhteiden rakennetta liittovaltio-, osavaltio- ja
paikallistason välillä, myös pyrkien huolehtimaan julkisten investointien
asianmukaisuudesta kaikilla hallintotasoilla;
2.           parantaa edellytyksiä
kotimaisen kysynnän tukemiseksi edelleen, muun muassa alentamalla erityisesti
pienipalkkaisten korkeita veroja ja sosiaaliturvamaksuja; seuraa yleisen vähimmäispalkan
toteuttamisen yhteydessä sen vaikutusta työllisyyteen; parantaa työntekijöiden
työllistettävyyttä parantamalla edelleen vähäosaisten henkilöiden
koulutussaavutuksia ja toteuttamalla kunnianhimoisempia aktivointi- ja
integrointitoimenpiteitä työmarkkinoilla, erityisesti pitkäaikaistyöttömien
osalta; toteuttaa toimenpiteitä erityisesti kotitalouksien toisiin tulonsaajiin
kohdistuvien verotuksellisten pidäkkeiden vähentämiseksi ja helpottaa
siirtymistä minityöpaikoista kohti työsopimusmuotoja, joihin sovelletaan
täysimääräisiä pakollisia sosiaaliturvamaksuja; puuttuu alueelliseen vajaukseen
kokoaikaisen päivähoidon ja kokopäiväkoulujen saatavuudessa ja parantaa samalla
niiden koulutuksellista laatua yleisesti;
3.           pitää energiajärjestelmän
muuttamisen kokonaiskustannukset mahdollisimman alhaisina; seuraa erityisesti
uusiutuvaa energiaa koskevan lain uudistamisen vaikutuksia uusiutuvien
energioiden tukijärjestelmän kustannustehokkuuteen; tehostaa pyrkimyksiä
vauhdittaa kansallisten ja rajatylittävien sähkö- ja kaasuverkkojen
laajentamista; tehostaa energiapolitiikan tiivistä koordinointia naapurimaiden
kanssa;
4.           toteuttaa
määrätietoisempia toimenpiteitä kilpailun kehittämiseksi palvelusektorilla,
kuten tiettyjen asiantuntijapalvelujen alalla, myös tarkistamalla voimassa
olevia sääntelymalleja ja pyrkimällä ottamaan käyttöön yhtenäiset parhaat
käytänteet kaikissa osavaltioissa; selvittää EU:n lainsäädännön mukaisten
julkisten hankintasopimusten alhaisen arvon syyt; toteuttaa lisätoimia
poistaakseen kaavoitussäännökset, jotka rajoittavat uusien toimijoiden tuloa
vähittäiskauppasektorille; toteuttaa toimia rautatieliikenteen markkinoilla
vielä olevien kilpailuesteiden poistamiseksi; jatkaa Landesbanken-sektorin
vakauttamistoimia, myös kehittämällä ohjausjärjestelmää.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 406 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 ja P7_TA(2014)0129.
[5]               EUVL L 140, 27.5.2013, s. 11.
[6]               C(2013) 8001 final
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 78 final.
[10]             Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan
2 kohdan mukaisesti.