title: Neuvoston suositus, annettu 10 päivänä heinäkuuta 2012 , Italian vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Italian vuosien 2012–2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               24.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 219/46

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 10 päivänä heinäkuuta 2012,
   Italian vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Italian vuosien 2012–2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   2012/C 219/14
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan yhteensovittamista, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseen ja kilpailukyvyn parantamiseen olevien mahdollisuuksien lisäämiseksi.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (3). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Neuvosto antoi 12 päivänä heinäkuuta 2011 suosituksen (4) Italian vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Italian tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2011–2014.

               (4)

               Komissio hyväksyi 23 päivänä marraskuuta 2011 toisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi toinen politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin eurooppalainen ohjausjakso, jonka perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa. Komissio hyväksyi 14 päivänä helmikuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Italia kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (5)

               Neuvosto antoi 1 päivänä joulukuuta 2011 päätelmät, joissa kehotetaan sosiaalisen suojelun komiteaa esittämään yhdessä työllisyyskomitean ja muiden komiteoiden kanssa näkemyksensä toimista, joita suositellaan Eurooppa 2020 -strategian puitteissa toteutettavan politiikkajakson yhteydessä. Nämä näkemykset ovat osa työllisyyskomitean lausuntoa.

               (6)

               Euroopan parlamentti on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti osallistunut asianmukaisesti eurooppalaiseen ohjausjaksoon, ja se on 15 päivänä helmikuuta 2012 hyväksynyt päätöslauselman vuotuisen kasvuselvityksen 2012 työllisyys- ja sosiaalinäkökohdista sekä päätöslauselman osallistumisesta vuotuiseen kasvuselvitykseen 2012.

               (7)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 2 päivänä maaliskuuta 2012 rahoitusvakauden turvaamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (8)

               Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 2 päivänä maaliskuuta 2012 Euro Plus -sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

               (9)

               Italia toimitti vuosia 2012–2015 koskevan vakausohjelmansa sekä vuoden 2012 kansallisen uudistusohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2012. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon. Komissio on myös arvioinut asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklassa tarkoitetussa perusteellisessa tarkastelussa, onko Italiassa makrotalouden epätasapaino. Komissio totesi perusteellisessa tarkastelussaan, että Italiassa on epätasapaino, mutta se ei ole liiallinen. Vaikka julkista velkaa tarkkaillaan jo tiiviisti vakaus- ja kasvusopimuksen perusteella, makrotalouden kehitykseen on viennin suorituskyvyn osalta kiinnitettävä huomiota talouden toimintaan kohdistuvan kielteisten vaikutusten riskin pienentämiseksi.

               (10)

               Neuvosto on asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan mukaisen vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että mainitun ohjelman perustana oleva makrotalouden skenaario on realistinen vuoden 2012 osalta, jos oletetaan, ettei rahoitusmarkkinoiden tilanne heikkene edelleen. Komission yksiköiden kevään 2012 talousennusteen mukaisesti odotetaan, että kokonaistuotanto supistuu jyrkästi vuonna 2012 ja elpyy vähitellen vuonna 2013. Liiallista alijäämää koskevan menettelyn mukaisesti vakausohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian tavoitteena on supistaa julkisen talouden alijäämä alle perussopimuksen mukaisen viitearvon, joka on 3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuoteen 2012 mennessä. Tavoite on tarkoitus saavuttaa hillitsemällä edelleen menoja ja lisäämällä tuloja. Liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeen vakausohjelmassa vahvistetaan julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite, joka on rakenteellisesti tasapainoinen julkisen talouden rahoitusasema suhteessa BKT:hen, mikä vastaa riittävästi vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Italia pyrkii saavuttamaan tämän vuonna 2013, eli vuotta ennen edellisessä vakausohjelmassa asetettua tavoiteaikaa, jo vuosina 2010–2011 hyväksytyillä toimilla. Kun otetaan huomioon (uudelleenlaskettu) julkisen talouden rakenteellinen rahoitusasema (5), vuosiksi 2010–2012 suunnitellut keskimääräiset vuotuiset julkisen talouden toimet ovat reilusti yli 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen eli ne ylittävät liiallista alijäämää koskevan menettelyn puitteissa esitetyn neuvoston suosituksen. Suunniteltu rakenteellinen sopeutusvauhti vuonna 2013 riittää Italian keskipitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamiseen kyseisenä vuonna, ja julkisten menojen suunniteltu kasvu vastaa menojen kasvulle vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettua viitearvoa, kun otetaan huomioon harkinnanvaraiset tulopuolen toimenpiteet.
               Vakausohjelmassa ennustetaan, että julkisen talouden velkasuhde saavuttaa huippunsa vuonna 2012 ja alkaa supistua sen jälkeen kiihtyvää vauhtia perusylijäämän kasvaessa. Italia on vuosina 2013 ja 2014 siirtymävaiheessa. Sen julkista taloutta koskevien suunnitelmien avulla varmistettaisiin riittävä edistys kohti velan supistamiselle asetetun viitearvon saavuttamista, mikä on vahvistettu myös komission yksiköiden kevään 2012 talousennusteessa. Suunnitelmien mukaisesti velan supistumiselle asetettu tavoite saavutetaan siirtymäkauden lopussa (vuonna 2015). Edellä mainitun alijäämän ja velan toteutuman saavuttaminen edellyttää, että vuosina 2010–2011 hyväksytyt korjaustoimenpiteet pannaan tiukasti ja täysimääräisesti täytäntöön.

               (11)

               Julkisen talouden kehyksen osalta voidaan todeta, että Italian parlamentti hyväksyi lakiesityksen, jolla tasapainoisen talousarvion sääntö sisällytetään Italian perustuslakiin. Täytäntöönpanolainsäädäntö on tarpeen, jotta voidaan määrittää säännön olennaiset piirteet, ts. yksityiskohtaiset soveltamista koskevat järjestelyt, asianmukaiset korjausmekanismit ja poikkeuslausekkeet sekä eri hallintotasojen välinen tarpeellinen koordinointi. Hallitus on sitoutunut toteuttamaan julkisten menojen tehokkuuden ja laadun kestävään parantamiseen tähtäävää ohjelmaa hallinnon kaikkia tasoja koskevien perusteellisten menoarvioiden avulla. Menoarvioiden avulla olisi myös oltava mahdollista asettaa kasvua edistävät menot etusijalle. Samoin rakennerahastojen käyttöä ollaan kohdentamassa uudelleen maaliskuussa 2011 toteutettujen toimenpiteiden ja marraskuussa 2011 hyväksytyn koheesiotoimenpiteitä koskevan suunnitelman avulla. Tavoitteena on myös nopeuttaa rakennerahastovarojen käyttöastetta. Hallintokapasiteetin puutteet erityisesti lähentymisalueilla vaikeuttavat kuitenkin yhä varojen käyttöä.

               (12)

               Verojärjestelmän rakenne sekä veronkierron ja pimeän työn yleisyys ovat vaikuttaneet kielteisesti maan talouden suorituskykyyn. Myös monenlaiset verotuet ja monimutkaiset, raskaat hallinnolliset menettelyt heikentävät verosäännösten noudattamista ja valvontaa. Verotaakan painopisteen osittainen siirtäminen tuotannontekijöistä kulutukseen ja kiinteistöihin jo hyväksytyissä lainsäädännöllisissä uudistuksissa on tärkeä ensimmäinen askel saatettaessa verojärjestelmä kasvua edistäväksi, mutta tämänsuuntaisia toimia tarvitaan edelleen ottaen kuitenkin huomioon jakaumavaikutus.

               (13)

               Kesäkuussa 2011 tehty työmarkkinaosapuolten sopimus, jonka tarkoituksena on uudistaa palkkaneuvotteluja koskevia puitteita, on vahvistettu lainsäädännössä. Sen tavoitteena on mahdollistaa yritystason sopimusten laajempi käyttö ja ottaa tiettyjen tuotantotoimien tarpeet paremmin huomioon, ja tätä olisi seurattava. Nimellisten yksikkötyökustannusten nousu kauppakumppaneita enemmän on vaikuttanut siihen, että Italia on menettänyt kilpailukykyään. Tämän kysymyksen ratkaisemiseksi palkkaneuvottelujärjestelmää olisi uudistettava edelleen sallimalla joustavammat järjestelyt myös kansallisella toimialatasolla. Italian hallitus ehdotti huhtikuussa 2012 kattavaa työmarkkinauudistusta, jolla puututaan maan työmarkkinoiden pitkäaikaisiin haasteisiin, mukaan lukien sen lohkoutuminen. Uudistus on hyväksyttävä mahdollisimman pikaisesti ja varmistettava, että sen tavoite ja kattavuus vastaavat Italian työmarkkinoiden asettamaa haastetta. Työllisyyspalvelujärjestelmän vapauttamisen laajuutta ja tehokkuutta olisi tarkkailtava tiiviisti.

               (14)

               Vaikka naisten työllisyyttä on pyritty parantamaan ensi sijassa kohdennettujen verokannustimien avulla, italialaisten naisten työllisyysaste (46,5 prosenttia vuonna 2011) on huomattavasti alhaisempi kuin EU-27:n keskiarvo (58,5 prosenttia vuonna 2011). Lisätoimia tarvitaan lasten- ja vanhustenhoitopalvelujen lisäämiseksi. Haaste on erityisen suuri yksityissektorilla toimivien ikääntyneiden naistyöntekijöiden osalta, sillä naisten eläkeikä nousee viidellä vuodella vuosina 2012–2018.

               (15)

               Italian nuorisotyöttömyys oli keskimäärin 29,1 prosenttia vuonna 2011 ja nousi edelleen vuoden 2012 alkukuukausina. Erityisesti korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden työttömyysaste on Italiassa korkea. Lisäksi hankittujen taitojen ja työmarkkinoilla tarvittavien taitojen välillä on epäsuhta. Oppisopimuskoulutuksen edistäminen pääasiallisena porttina työmarkkinoille on tervetullut aloite, mutta sitä on vahvistettava asianmukaisin toimenpitein, joita ovat esimerkiksi uusi ammatti- ja koulutusvaatimusten järjestelmä ja pätevyydenvahvistamisjärjestelmät. Komissio on perustanut toimiryhmän, jonka tehtävänä on kohdentaa uudelleen koheesiovarat nuorten työllisyyttä ja pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) kehitystä tukeviin toimenpiteisiin.

               (16)

               Koulun keskeyttämisasteella, joka on 18,8 prosenttia kansallisesti mutta jossa on suuria alueellisia vaihteluja, on kielteisiä vaikutuksia nuorisotyöttömyyteen. Kohdennetumpia yhteen sovitettuja toimia tarvitaan vastaamaan koulun keskeyttämistä koskevaan haasteeseen siten, että yhdistetään ennaltaehkäiseviä, korjaavia ja korvaavia toimenpiteitä. Korkea-asteen koulutusjärjestelmän suorituskyvyn heikkouteen olisi puututtava esimerkiksi toteuttamalla vuoden 2010 yliopistouudistus täysimääräisesti ja luomalla vahvempi kytkös yliopistojen tulosten ja julkisten varojen jaon välille.

               (17)

               Italia on hyväksynyt tärkeitä toimenpiteitä palvelujen, erityisesti asiantuntijapalvelujen, vapauttamiseksi kilpailulle ja kilpailun parantamiseksi verkkotoimialoilla. Energia- ja liikennealoilla on kuitenkin yhä monia haasteita. Tämä koskee erityisesti rautatie- ja satama-aloja, joilla on edelleen merkittäviä infrastruktuuriin ja markkinoihin liittyviä pullonkauloja.

               (18)

               Vaikka eräitä toimenpiteitä on jo hyväksytty hallinnon yksinkertaistamisen edistämiseksi, liiketoimintaympäristö on yhä monimutkainen Italiassa. Erityisesti oikeusjärjestelmän resurssien käyttö, menettelyt ja institutionaalinen organisointi ovat tehottomia. Nämä puutteet ilmenevät Italian siviilioikeuslaitoksen heikkona suorituskykynä, mistä ovat osoituksena erityisesti asioiden erittäin pitkä käsittelyaika ja ruuhkautuminen.

               (19)

               Pk-yritysten rahoituksen saanti on vaikeaa ja riskipääomaintensiteetti on alhainen. Joulukuussa 2011 otettiin käyttöön uutta yrityspääomaa koskeva verovähennys. Sen perusteella yritykset voivat vähentää uusien pääomanlisäysten nimellisen tuoton verotettavista tuloista. Tämän odotetaan helpottavan pk-yritysten koon kasvattamista ja investointeja innovointiin. Vaikka yksityisen tutkimus- ja kehitystyön (T&K) edistämiseksi on toteutettu joitain toimenpiteitä, joista mainittakoon erityisesti yritysten tutkimusinvestointien verohyvityksen jälleenrahoitus, investointi-intensiteetti on alhainen ja innovatiivisten hankkeiden toteuttaminen heikkoa.

               (20)

               Italia on tehnyt useita sitoumuksia Euro Plus -sopimuksen nojalla. Nämä sitoumukset ja viime vuonna esitettyjen sitoumusten täytäntöönpano liittyvät työllisyyden edistämiseen, kilpailukyvyn parantamiseen, julkisen talouden kestävyyden parantamiseen ja rahoitusjärjestelmän vakauden vahvistamiseen. Komissio on arvioinut Euro Plus -sopimukseen perustuvien sitoumusten täytäntöönpanoa. Arvioinnin tulokset on otettu huomioon jäljempänä esitettävissä suosituksissa.

               (21)

               Komissio on laatinut eurooppalaisen ohjausjakson puitteissa kattavan analyysin Italian talouspolitiikasta. Se on arvioinut sekä vakausohjelman että kansallisen uudistusohjelman ja esittänyt perusteellisen tarkastelun. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Italian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset on otettu huomioon jäljempänä esitettävissä suosituksissa 1–6.

               (22)

               Neuvosto on tämän arvion perusteella tutkinut Italian vakausohjelman, ja sen lausunto (6) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävässä suosituksessa 1.

               (23)

               Neuvosto on tutkinut Italian vuoden 2012 kansallisen uudistusohjelman ja sen vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Sen asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla antamat suositukset ilmenevät erityisesti jäljempänä esitettävistä suosituksista 1, 4, 5 ja 6,

         SUOSITTAA, että Italia toteuttaa vuosina 2012–2013 toimia, joilla se

               1.

               toteuttaa julkisen talouden strategian ja varmistaa, että liiallinen alijäämä korjataan vuonna 2012; varmistaa suunnitellut rakenteelliset perusylijäämät, jotta julkinen velka suhteessa BKT:hen saadaan laskuun vuoteen 2013 mennessä; huolehtii riittävästä edistymisestä kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta, saavuttaa myös menojen kasvulle asetetun viitearvon ja etenee riittävästi kohti velan supistamiselle asetettua tavoitetta;

               2.

               varmistaa, että perustuslaissa olevan tasapainoisen talousarvion säännön keskeisten piirteiden määrittäminen täytäntöönpanolainsäädännössä, mukaan lukien hallinnon eri tasojen välinen asianmukainen koordinointi, on johdonmukainen EU:n puitteiden kanssa; toteuttaa julkisten menojen tehokkuuden ja laadun kestävään parantamiseen tähtäävää ohjelmaa suunniteltujen menoarvioiden avulla ja panemalla täytäntöön vuonna 2011 hyväksytyn koheesiotoimenpiteitä koskevan suunnitelman, jonka tarkoituksena on parantaa EU:n rahastojen käyttöastetta ja hallinnointia erityisesti Etelä-Italiassa;

               3.

               toteuttaa lisätoimia nuorisotyöttömyyden poistamiseksi, myös parantamalla työmarkkinoiden tarpeita vastaavaa koulutusta ja helpottamalla siirtymistä työelämään esimerkiksi edistämällä yritysten perustamista ja luomalla kannusteita työntekijöiden palkkaamiseen; panee täytäntöön ammattitaidon ja -pätevyyden kansallisen tunnustamisjärjestelmän työvoiman liikkuvuuden edistämiseksi; ryhtyy toimenpiteisiin korkea-asteen koulutuksen ja koulunkäynnin keskeyttämisen vähentämiseksi;

               4.

               hyväksyy työmarkkinauudistuksen ensisijaisena toimenpiteenä työmarkkinoiden lohkoutumisen korjaamiseksi ja yhtenäisen työttömyysturvajärjestelmän perustamiseksi; ryhtyy lisätoimiin, joilla edistetään naisten osallistumista työmarkkinoille, erityisesti tarjoamalla lasten- ja vanhustenhoitopalveluja; seuraa ja tarvittaessa vahvistaa uuden palkanmuodostuskehyksen toteuttamista palkkojen nousun ja tuottavuuden yhdenmukaisen kehityksen edistämiseksi toimiala- ja yritystasolla;

               5.

               jatkaa veronkierron torjuntaa; jatkaa harmaan talouden ja pimeän työn torjuntaa esimerkiksi lisäämällä tarkastuksia ja valvontaa; ryhtyy toimenpiteisiin veropoikkeusten, verovähennysten ja alennettujen alv-kantojen soveltamisalan pienentämiseksi ja verosäännösten yksinkertaistamiseksi; toteuttaa lisätoimenpiteitä verotaakan painopisteen siirtämiseksi pääomasta ja työvoimasta kiinteistöihin ja kulutukseen sekä ympäristöön;

               6.

               toteuttaa hyväksytyt palvelualan vapauttamis- ja yksinkertaistamistoimenpiteet; jatkaa toimia verkkotoimialojen markkinoille pääsyn edistämiseksi sekä infrastruktuurikapasiteetin ja liitäntäverkkojen parantamiseksi; yksinkertaistaa edelleen yritysten sääntelykehystä ja parantaa hallinnollista kapasiteettia; parantaa rahoitusvälineiden, erityisesti pääoman, saatavuutta kasvavien yritysten ja innovoinnin rahoittamiseksi; panee täytäntöön siviilioikeusjärjestelmän suunnitellun uudelleenorganisoinnin ja edistää vaihtoehtoisten riitojenratkaisumenettelyjen käyttöä.

      Tehty Brysselissä 10 päivänä heinäkuuta 2012.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         V. SHIARLY

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Pidetty voimassa vuodelle 2012 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 26 päivänä huhtikuuta 2012 annetulla neuvoston päätöksellä 2012/238/EU (EUVL L 119, 4.5.2012, s. 47).

      (4)  EUVL C 215, 21.7.2011, s. 4.

      (5)  Suhdannetasoitettu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä, komission yksiköiden uudelleen laskemana ohjelman tietojen perusteella ja yhteisesti sovittuja menetelmiä käyttäen.

      (6)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Komission suositus, annettu 28 päivänä joulukuuta 2004, Euroopan tuliaseenkantoluvasta annetun suosituksen 96/129/EY täydentämisestäETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               12.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 9/1

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 28 päivänä joulukuuta 2004,
   Euroopan tuliaseenkantoluvasta annetun suosituksen 96/129/EY täydentämisestä
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2005/11/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan toisen luetelmakohdan, sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Aseiden hankinnan ja hallussapidon valvonnasta 18 päivänä kesäkuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/477/ETY (1) säädetään Euroopan tuliaseenkantoluvan käyttöönotosta.

               (2)

               Euroopan tuliaseenkantoluvasta 25 päivänä helmikuuta 1993 annetulla komission suosituksella 93/216/ETY (2) ja Euroopan tuliaseenkantoluvasta annetun suosituksen 93/216/ETY täydentämisestä 12 päivänä tammikuuta 1996 annetulla komission suosituksella 96/129/EY (3) komissio kehottaa jäsenvaltioita ottamaan käyttöön kyseisen asiakirjan mainittuihin suosituksiin liitetyn mallin mukaisesti,

               (3)

               Kyseistä Euroopan tuliaseenkantoluvan mallia on mukautettava uusien jäsenvaltioiden liittymisen vuoksi,

         ON ANTANUT SEURAAVAN SUOSITUKSEN:
   1 artikla
   Tšekin tasavalta, Viron tasavalta, Kyproksen tasavalta, Latvian tasavalta, Liettuan tasavalta, Unkarin tasavalta, Maltan tasavalta, Puolan tasavalta, Slovenian tasavalta ja Slovakian tasavalta ottavat käyttöön Euroopan tuliaseenkantoluvan liitteenä olevan mallin mukaisesti.
   2 artikla
   Muut jäsenvaltiot, jotka jo myöntävät suosituksen 96/129/EY liitteenä olevan mallin mukaisia Euroopan tuliaseenkantolupia, ottavat liitteenä olevan mallin mukaisen luvan käyttöön vähitellen sitä mukaa, kunnes vanhan luvan varastot loppuvat ja viimeistään 1 päivänä toukokuuta 2006.

      Tehty Brysselissä 28 päivänä joulukuuta 2004.

            Komission puolesta

         Günter VERHEUGEN

            Varapuheenjohtaja

      (1)  EYVL L 256, 13.9.1991, s. 51.

      (2)  EYVL L 93, 17.4.1993, s. 39.

      (3)  EYVL L 30, 8.2.1996, s. 47.

      LIITE
      Euroopan tuliaseenkantoluvan (vuoden 1996 malli) mukauttaminen sisällyttämällä siihen 1 päivänä toukokuuta 2004 tapahtuneen laajentumisen edellyttämät kielelliset muutokset.


				|

		52013DC0356

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Viron vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Viron vuosien 2012–2017 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2013/0356 final - 2013/ () */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Viron vuoden 2013 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Viron vuosien 2012–2017 vakausohjelmaa koskeva
neuvoston lausunto
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[2],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[3],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla
käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian
lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään
avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan
mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.
(2)       Neuvosto antoi 13 päivänä
heinäkuuta 2010 komission ehdotusten perusteella suosituksen jäsenvaltioiden ja
unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21
päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista[4].
Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita
kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja
työllisyyspolitiikassaan.
(3)       Valtion- ja hallitusten
päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen,
joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason
toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He
päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja
ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 ‑strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)       Neuvosto antoi 6 päivänä
heinäkuuta 2012 suosituksen Viron vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta
ja lausunnon Viron vuosien 2011–2015 tarkistetusta vakausohjelmasta.
(5)       Komissio hyväksyi
28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen[5]. Tästä alkoi vuoden 2013
talouspolitiikan EU-ohjausjakso. Komissio hyväksyi niin ikään 28 päivänä
marraskuuta 2012 makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja
korjaamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella
varoitusmekanismia koskevan kertomuksen[6],
jossa se katsoi, että Viro ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(6)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
14 päivänä maaliskuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen
talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että
on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista,
palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä,
puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)       Viro toimitti vuosia
2012–2017 koskevan vuoden 2013 vakausohjelmansa ja vuoden 2013 kansallisen
uudistusohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2013. Ohjelmat on arvioitu samaan
aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
(8)       Neuvosto on neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vuoden 2013 vakausohjelman arvioinnin
perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden kehitysarvioiden perustana
oleva makrotalouden skenaario on realistinen vuosien 2013–2014 osalta, jolloin
BKT:n kasvun odotetaan olevan keskimäärin noin 3,3 prosenttia. Komission
kevään 2013 talousennusteen mukaan kasvu on 3,5 prosenttia vuosina
2013–2014. Viron julkisen sektorin alijäämä oli 0,3 prosenttia suhteessa
BKT:hen vuonna 2012. Ohjelmassa vahvistetaan aiemmin asetettu keskipitkän
aikavälin tavoite, joka on rakenteellinen ylijäämä. Tämä tavoite ylittää vakaus-
ja kasvusopimuksen mukaisen tavoitteen. Koska Viron julkisen talouden
rakenteellinen rahoitusasema oli ylijäämäinen vuonna 2012, Viro saavutti
keskipitkän aikavälin tavoitteensa vuotta aikaisemmin kuin mitä edellisessä
ohjelmassa ennakoitiin. Vakausohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian
tavoitteena on varmistaa tasapainoista kasvua tukeva kestävä finanssipolitiikka
pysymällä keskipitkän aikavälin tavoitteessa samalla kun varmistetaan riittävät
finanssipoliittiset puskurit ja kevennetään työn verotusta. Suunniteltu
alijäämä, 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013, korjautuu ohjelman
mukaan ennustejaksolla niin, että tasapaino saavutetaan vuonna 2014 ja ylijäämä
sen jälkeen. Uudelleenlasketun rakenteellisen rahoitusaseman yleisarvioinnin, johon
sisältyi menojen kasvun vertailuarvon analyysi, perusteella Viro ei poikkea
merkittävästi keskipitkän aikavälin tavoitteesta vuonna 2013 ja palaa
rakenteelliseen ylijäämään vuonna 2014. Velkasuhde on reilusti alle 60
prosenttia suhteessa BKT:hen, ja ohjelman mukaan on todennäköistä, että se
supistuu vuoden 2013 jälkeen ja on noin 9 prosenttia vuosina 2015–2016. Viro
aikoo ottaa käyttöön rakenteellista rahoitusasemaa koskevan säännön vuonna 2013
talous- ja rahaliiton vakaudesta, yhteensovittamisesta sekä ohjauksesta ja
hallinnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti. Tätä sääntöä olisi täydennettävä
vahvistamalla monivuotisten menotavoitteiden sitovaa luonnetta heti kun
talousarviosääntö on hyväksytty.
(9)       Työmarkkinoista voidaan
todeta, että vaikka työllisyys paranee, jäljellä on yhä kasvua hidastavia
pullonkauloja, kuten jatkuva nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömyys, ammattitaidon
kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuus, kasvava työvoimapula, mukaan lukien
työvoiman supistuminen pitkäaikaisten terveysongelmien vuoksi.
Sosiaaliturvajärjestelmästä olisi tehtävä joustavampi ja kohdennetumpi, ja sen
olisi tarjottava tukipalveluja ja kannustimia työttömille ja niille, jotka
eivät ole työelämässä mutta jotka voisivat työllistyä uudelleen.
Aktivointitoimenpiteitä olisi myös vahvistettava siten, että ne tavoittavat
niitä eniten tarvitsevat. Perhepoliittisten menojen kustannustehokkuutta olisi
parannettava ilman talousarviovaikutuksia, mukaan lukien perhe-etuuksien
rahoituksen kohdentaminen uudelleen tehokkaampiin toimenpiteisiin, kuten
lastenhoitopalvelut, joilla olisi myönteinen vaikutus naisten työllisyyteen.
Alueiden talouskehitystä olisi edistettävä koordinoidummalla tavalla
näkyvämpien tulosten aikaansaamiseksi.
(10)     Viro on osittain pannut
täytäntöön koulutusta koskevan suosituksen vuodelta 2012: korkeakoulutuksen
uudistus hyväksyttiin vuonna 2012, ja uusi kattava ammattikoulutusuudistus on
tarkoitus hyväksyä vuonna 2013. Erityistä huomiota on kiinnitettävä
työmarkkinaosapuolten riittävään osallistumiseen, jotta voidaan varmistaa
oppisopimuspaikkojen riittävä määrä ammattikoulutuksessa. Keskiasteen
koulutuksen rationalisoitu tarjonta on edelleen tärkeä sitoumus, jota ei ole
täytetty. Edelleen suhteellisen korkeaan nuorisotyöttömyyteen on puututtava
ottaen huomioon niiden nuorten suuri osuus, joilla ei ole ammattiin tai
tutkintoon tähtäävää koulutusta. Matalan taitotason työntekijöiden pääsyä
elinikäiseen oppimiseen ei ole vielä riittävästi parannettu ja
nuorisotyöttömyyden vähentämiseen tarkoitetut toimenpiteet eivät aina uskottavasti
vastaa työmarkkinoiden tarpeisiin. Julkisen tutkimussektorin ja talouselämän
välisen yhteyden puuttuminen heikentää jatkuvasti tuottavuuden kasvua ja
vaikuttaa Viron kilpailukykyyn. Lisäksi tutkimus- ja innovaatiojärjestelmän
kansainvälistäminen ja priorisointi on edelleen haasteellista ottaen huomioon
talouden pieni koko.
(11)     Viron energiaintensiivisyys on
erittäin suuri. Vaikka hallitus on toteuttanut joitain toimenpiteitä,
tällaisten hankkeiden toteuttamista on jatkettava ja lisättävä ja enemmän
painoa on pantava asuinrakennusten remontointiin. Uusien autojen
energiaintensiivisyys on Virossa EU:n suurin, eivätkä kulutusmallit ole
muuttuneet polttoaineiden valmisteverojen korottamisesta huolimatta. Ilman
lisätoimenpiteitä on epätodennäköistä, että Viro saavuttaa
kasvihuonekaasupäästöjä koskevan tavoitteensa, varsinkaan jos liikenne- ja
asuntoaloilla ei ryhdytä toimenpiteisiin. Viron energiamarkkinat ovat edelleen
suhteellisen eristyneet, sillä rajat ylittävät liittymät eivät ole riittäviä.
(12)     Kuntien vastuulle
lakisääteisesti kuuluvien palvelujen tarjoaminen on useimmilla aloilla
tehotonta. Tämä koskee erityisesti pitkäaikaishoitoa, perheiden tukipalveluja,
terveydenhuoltoa, koulutusta ja liikennettä. Syynä ovat kuntien vähäinen
hallinnollinen kapasiteetti sekä niiden tulojen ja niille annettujen vastuiden
välinen epätasapaino. Paikallishallinnon parantamiseksi ei ole vielä laadittu
toteutuskelpoista suunnitelmaa.
(13)     Komissio on EU-ohjausjakson
osana analysoinut kattavasti Viron talouspolitiikkaa. Se on arvioinut
vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman. Se on ottanut huomioon ei vain
niiden merkityksen Viron finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan
kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia,
koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n
tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. EU-ohjausjakson yhteydessä
annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista
1–5.
(14)     Neuvosto on tutkinut Viron
vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[7] ilmenee erityisesti jäljempänä
esitettävästä suosituksesta 1.
(15)     Komissio on EU-ohjausjakson
osana myös analysoinut koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut
tämän perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on
euro. Myös Viron olisi varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan
täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,
SUOSITTAA, että Viro toteuttaisi
vuosina 2013–2014 toimia, joilla se
1.       noudattaa kasvua edistävää
finanssipolitiikkaa ja säilyttää suunnitellusti julkisen talouden
rahoitusaseman vakauden varmistamalla, että julkisen talouden keskipitkän
aikavälin tavoite saavutetaan ohjelmakauden aikana; täydentää suunniteltua talousarviosääntöä
sitovammilla monivuotisilla menosäännöillä keskipitkän aikavälin
talousarviokehyksessä ja tehostaa edelleen julkisten menojen käyttöä;
2.       parantaa työnteon kannustimia tekemällä
eri sosiaalietuusjärjestelmistä keskenään johdonmukaisempia ja lisäämällä
etuuksien jakamisen joustavuutta ja kohdentamista; parantaa sosiaalipalvelujen
tarjontaa, mukaan lukien lastenhoito, ja lisää perhepolitiikan yleistä
tehokkuutta ja kustannustehokkuutta; tehostaa aktivointitoimia, joilla
helpotetaan pitkäaikaistyöttömien ja vajaakuntoisuus- ja työkyvyttömyysetuuksia
saavien palaamista työmarkkinoille; laatii koordinoidun strategian
talouskehityksen edistämiseksi korkeasta työttömyydestä kärsivillä alueilla;
3.       jatkaa toimia kehittääkseen
koulutusjärjestelmiä työmarkkinoiden tarpeiden ottamiseksi paremmin huomioon
esimerkiksi ottamalla toimiin mukaan työmarkkinaosapuolet ja toteuttamalla
kohdennettuja toimenpiteitä nuorisotyöttömyyden vähentämiseksi; lisää
huomattavasti matalan taitotason työntekijöiden osallistumista elinikäiseen
oppimiseen; vahvistaa toimia tutkimus- ja innovaatiojärjestelmien asettamiseksi
etusijalle ja niiden kansainvälistämiseksi sekä yritysten, korkeakoulujen ja
tutkimuslaitosten välisen yhteistyön lisäämiseksi;
4.       parantaa erityisesti rakennusten ja
liikenteen energiatehokkuutta ja lisää ajoneuvoihin ja jätteisiin liittyviä
ympäristökannusteita ottamalla käyttöön autoverotuksen ja/tai korottamalla
moottoripolttoaineiden valmisteveroja; vauhdittaa rajat ylittävien
energiaverkkojen kehittämistä energialähteiden monipuolistamiseksi ja
energiamarkkinoiden kilpailun edistämiseksi;
5.       tasapainottaa kuntien tulot paremmin
vastaamaan paremmin niiden vastuita; parantaa kuntien tehokkuutta ja varmistaa
paikallisten julkisten palvelujen tarjonnan laadun.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2013) 356 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 ja P7_TA(2013)0053.
[4]               Neuvoston päätös 2013/208/EU, annettu 22 päivänä
huhtikuuta 2013.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan
2 kohdan mukaisesti.


Avis juridique important

|

32003H0047

Komission suositus, annettu 15 päivänä tammikuuta 2003, jäsenvaltioille annettavista suuntaviivoista kansallisten päästöjenvähentämissuunnitelmien laatimiseksi tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan joutuvien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/80/EY säännösten mukaisesti (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (tiedoksiannettu numerolla K(2003) 9)

Virallinen lehti nro L 016 , 22/01/2003 s. 0059 - 0067

Komission suositus,annettu 15 päivänä tammikuuta 2003,jäsenvaltioille annettavista suuntaviivoista kansallisten päästöjenvähentämissuunnitelmien laatimiseksi tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan joutuvien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/80/EY säännösten mukaisesti(tiedoksiannettu numerolla K(2003) 9)(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)(2003/47/EY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan joutuvien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta 23 päivänä lokakuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/80/EY(1) ja erityisesti sen 4 artiklan 6 kohdan viidennen alakohdan d alakohdan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Direktiivissä 2001/80/EY säädetään, että jäsenvaltioiden on vähennettävä olemassa olevien suurten polttolaitosten päästöjä viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2008 alkaen.(2) Direktiivissä säädetään kahdesta vaihtoehtoisesta tavasta vähentää olemassa olevien laitosten päästöjä. Päästöjä voidaan vähentää joko soveltamalla erityisiä päästöjen raja-arvoja tai toteuttamalla kyseisiä laitoksia koskeva kansallinen päästöjenvähentämissuunnitelma.(3) Komissio laatii suuntaviivat kansallisen päästöjenvähentämissuunnitelman laatimista varten sellaisille jäsenvaltioille, jotka valitsevat tämän vaihtoehdon,ANTAA TÄMÄN SUOSITUKSEN:1. Jäsenvaltioiden, jotka valitsevat kansallisen päästöjenvähentämissuunnitelman keinoksi täyttää direktiivissä 2001/80/EY säädetyt vaatimukset mainitun direktiivin 4 artiklan 6 kohdan mukaisesti, on otettava huomioon tämän suosituksen liitteessä annetut suuntaviivat.2. Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 15 päivänä tammikuuta 2003.Komission puolestaMargot WallströmKomission jäsen(1) EYVL L 309, 27.11.2001, s. 1.LIITE1. JOHDANTODirektiivin 2001/80/EY 4 artiklan 3 kohdan nojalla jäsenvaltioiden on 1. tammikuuta 2008 mennessä vähennettävä päästöjään huomattavasti jommallakummalla 4 artiklan 3 kohdassa säädetyistä keinoista:- Vaihtoehto 1: Päästöjen raja-arvojen noudattaminen. Tällä tarkoitetaan uuden direktiivin vaatimusten noudattamista siten, että kaikkien olemassa olevien laitosten yhteispäästöt eivät ylitä liitteissä III-VII olevassa A kohdassa säädettyjä rikkidioksidi-, typenoksidi- ja hiukkaspäästöjen raja-arvoja ja että tarvittaessa sovelletaan direktiivin 2001/80/EY 5, 7 ja 8 artiklan säännöksiä.- Vaihtoehto 2: Kansallisen päästöjenvähentämissuunnitelman toteuttaminen. Vaihtoehtona päästöjen raja-arvojen noudattamiselle jäsenvaltiot voivat panna täytäntöön 4 artiklan 6 kohdassa mainitun kansallisen päästöjenvähentämissuunnitelman. Suunnitelmasta säädetään seuraavaa: "Olemassa olevien laitosten typenoksidi-, rikkidioksidi- ja hiukkaspäästöjen vuosittaista kokonaismäärää on kansallisessa päästöjenvähentämissuunnitelmassa vähennettävä tasolle, johon olisi päästy soveltamalla [...] päästöjen raja-arvoja vuonna 2000 jo olemassa oleviin laitoksiin [...] kunkin laitoksen vuoden 2000 lopussa päättyvän viiden viimeisen vuoden käyttöjakson keskimääräisen todellisen vuotuisen toiminta-ajan, käytetyn polttoaineen ja nimellislämpötehon pohjalta." Lisäksi "kansallisen päästöjenvähentämissuunnitelman piiriin kuuluvan laitoksen sulkemisen seurauksena eivät suunnitelman piiriin edelleen kuuluvien laitosten vuosittaiset kokonaispäästöt saa kasvaa". Edelleen suunnitelman on "on sisällettävä tavoitteet ja niihin liittyvät osatavoitteet, toimenpiteet ja aikataulut tavoitteiden ja osatavoitteiden saavuttamiseksi sekä valvontamekanismi".Olemassa olevat laitokset voivat poiketa direktiivissä 2001/80/EY säädettyjen päästöjen raja-arvojen noudattamisesta ja ne voidaan jättää kansallisen päästöjenvähentämissuunnitelman ulkopuolelle, jos ne valitsevat käyttöiän lyhentämiseen perustuvan poikkeuksen (4 artiklan 4 kohta). Poikkeus voidaan myöntää, jos "olemassa olevan laitoksen käyttäjä sitoutuu toimivaltaiselle viranomaiselle 30 päivään kesäkuuta 2004 mennessä toimittamassaan kirjallisessa ilmoituksessa olemaan käyttämättä laitosta enempää kuin 20000 käyttötunnin ajan ajanjaksolla, joka alkaa 1 päivänä tammikuuta 2008 ja päättyy viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2015".Direktiivin 4 artiklan 6 kohdan viidennen alakohdan d alakohdan nojalla komissio laatii suuntaviivat kansallisen päästöjenvähentämissuunnitelman laatimista varten sellaisille jäsenvaltioille, jotka valitsevat tämän vaihtoehdon.1.1 Yhteys suuria polttolaitoksia koskevassa direktiivissä säädetyn kansallisen päästöjenvähentämissuunnitelman ja muiden avainpolitiikkojen välilläLaatiessaan direktiivissä 2001/80/EY säädettyä kansallista päästöjenvähentämissuunnitelmaa jäsenvaltion on otettava huomioon myös muun yhteisön lainsäädännön ja erityisesti IPPC-direktiivin (neuvoston direktiivi 96/16/EY (EYVL L 257, 10.10.1996,s. 26) ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi) vaatimukset. Direktiivissä 2001/80/EY säädetään erityisesti, että "kansallisessa päästöjenvähentämissuunnitelmassa ei missään tapauksessa voida vapauttaa laitosta noudattamasta asiaa koskevaa yhteisön lainsäädäntöä, direktiivin 96/61/EY säännökset mukaan lukien". IPPC-direktiivin 5 artiklassa säädetään, että olemassa olevien laitosten on oltava direktiivin vaatimusten mukaisia 30. lokakuuta 2007 mennessä.1.2 Olemassa olevien laitosten tilanne jäsenvaltiossa (esimerkki)Jäsenvaltion, joka päättää laatia kansallisen päästöjenvähentämissuunnitelman, on laadittava luettelo suunnitelmaan sisällytettävistä laitoksista ja annettava myös tietoja käytetyistä polttoaineista sekä laitoksen toiminnasta ja toimintaolosuhteista. Tiedot on kerättävä ja esitettävä lisäyksessä A olevassa taulukossa A.1 esitetyllä tavalla. Osa tiedoista on laskettava (esimerkiksi keskimääräinen vuosittainen savukaasuvirta). Keskeiset tiedot ovat seuraavat:- polttoainetyypit,- laitoksen kapasiteetti,- vuotuinen käyttöaika (mikäli lyhennettyä käyttöaikaa koskevilla poikkeuksilla on merkitystä),- viimeisimmät vuosittaiset tiedot SO2-, NOx- ja hiukkaspäästöistä (eivät pakollisia, mutta voivat olla hyödyllisiä arvioitaessa vaatimusten noudattamiseksi toteutettuja toimenpiteitä),- puhdistamattomien rikkioksidipäästöjen määrän vuosittainen keskiarvo vuosilta 1996-2000 (käytetään rikinpoistoasteeseen perustuvaa lähestymistapaa, kun lasketaan laitoksen osuus päästötavoitteista), ja- savukaasuvirran vuosittainen keskiarvo vuosilta 1996-2000 (käytetään laskettaessa laitoksen osuutta päästötavoitteista, jollei käytetä rikinpoistoasteeseen perustuvaa lähestymistapaa).2. KANSALLISEN PÄÄSTÖJENVÄHENTÄMISSUUNNITELMAN TAVOITTEIDEN MÄÄRITTELEMINENKansallisen päästöjenvähentämissuunnitelman tavoitteissa on mainittava kokonaistavoitteet rikkidioksidi-, typenoksidi- ja hiukkaspäästöille. Kaikkien suunnitelman piiriin kuuluvien polttolaitosten päästöjen on jäätävä raja-arvojen alapuolelle tavoitteiden noudattamisen aikarajojen puitteissa.Päästötavoitteet on laskettava jäsenvaltiokohtaisesti yksittäisten laitosten osuuksien perusteella, kuten lisäyksessä olevassa taulukossa A.2 esitetään.2.1 Yksittäisten laitosten osuus päästöjen kokonaistavoitteistaDirektiivin 4 artiklan 6 kohdan vaatimusten mukaisesti kunkin laitoksen SO2-, NOx- ja hiukkaspäästöjä koskevat tavoitteet voidaan laskea seuraavasta kaavasta:Laitoksen osuus tavoitteesta (tpa) = savukaasuvirta (Nm3pa) x päästöjen raja-arvo (mg/Nm3) x 1,0x10-9jossa:- Savukaasuvirta ilmaistaan miljoonina kuutiometreinä vuodessa sellaisena kuin se esitetään ohjeasiakirjassa ja laskettuna viimeksi kuluneiden viiden toimintavuoden, joihin on kuuluttava vuosi 2000, keskiarvona. Se ilmaistaan vakiolämpötilassa (273 K) ja -paineessa (101,3 kPa) soveltuvissa hapen vertailuolosuhteissa ja korjattuna vesihöyrypitoisuuden suhteen.- Päästöjen raja-arvo ilmaistaan arvona mg/Nm3 olettaen, että savukaasun happipitoisuus tilavuusyksikköinä nestemäisten ja kaasumaisten polttoaineiden osalta on 3 % ja kiinteiden polttoaineiden osalta 6 %.- Tpa = tonnia vuodessa.Edellä mainittua kaavaa käytetään kaikissa tapauksissa paitsi, kun voidaan soveltaa rikkidioksidin osalta rikinpoistoasteeseen perustuvaa lähestymistapaa (ks. direktiivin liitteessä III olevassa A kohdassa oleva huomautus). Tällöin laitoksen osuus rikkidioksidipäästöjen tavoitteesta voidaan laskea seuraavasta kaavasta:Laitoksen osuus tavoitteesta (tpa) = puhdistamattomat SO2-päästöt (tpa) x (1 - (rikinpoistoaste %/100))jossa:- Puhdistamattomat SO2-päästöt ovat vuosittaisia SO2-päästöjä, jotka on laskettu vuoden 2000 lopussa päättyvän viiden viimeisen vuoden keskimääräisen toiminta-ajan perusteella ja jotka ilmaistaan tonneina vuodessa ennen rikinpoistolaitoksessa suoritettavia poistotoimenpiteitä, jolloin laitoksessa tuhkaan kertynyt rikki sisältyy mittaustulokseen, ja- rikinpoistoaste on määritelty direktiivin 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti.2.2 Vaatimusten noudattamisen aikatauluDirektiivissä säädetään entistä tiukemmista päästöjen raja-arvoista, joita sovelletaan vuodesta 2016 tai vuodesta 2018. Vaatimusten noudattamiseen sovelletaan kolmea määräaikaa, jotka ovat:- 1. tammikuuta 2008 - 31. joulukuuta 2015 (päästöjen raja-arvoja sovelletaan yleensä 1. tammikuuta 2008 alkaen),- 1. tammikuuta 2016 - 31. joulukuuta 2017 (1. tammikuuta 2016 alkaen sovelletaan tiukempia raja-arvoja NOx-päästöihin, jotka ovat peräisin kiinteitä polttoaineita käyttävistä polttolaitoksista, joiden nimellislämpöteho on  > 500 MW, ja tiukempia raja-arvopoikkeuksia NOx- ja SO2-päästöihin, jotka ovat peräisin kiinteitä polttoaineita käyttävistä polttolaitoksista, joiden käyttötuntien määrä on pieni, ja- 1. tammikuuta 2018 alkaen (NOx-päästöjen raja-arvoa koskeva poikkeus sellaisia kiinteitä polttoaineita käytäville polttolaitoksille, joissa haihtuvien ainesten pitoisuus on <  10 %, raukeaa).2.3 Päästöjen kokonaistavoitteetSO2-, NOx- ja hiukkaspäästöjen kokonaistavoitteet voidaan määrittää laskemalla yhteen yksittäisten laitosten osuus ja kutakin epäpuhtautta koskevat päästötavoitteet:Jäsenvaltion päästötavoite (tpa) = [sum     ] (yksittäisen laitoksen osuutta koskeva tavoite)Päästötavoitteisiin tehtävät mahdolliset muutokset verrattuna komissiolle 27. marraskuuta 2003 mennessä toimitettavaan jäsenvaltion kansalliseen päästöjenvähentämissuunnitelmaan voivat koskea seuraavia seikkoja:- Kiinteitä polttoaineita käyttäviin, lämpöteholtaan  > 500 MW:n laitoksiin sovellettavaa poikkeussääntöä, joka liittyy alhaiseen NOx-päästöjen kuormitustekijään. Se perustuu käyttöasteen keskiarvoon viiden vuoden aikana vuodesta 2008 alkaen. Jäsenvaltioiden edellytetään nimeävän komissiolle toimitettavassa suunnitelmassaan ne laitokset, jotka voivat vedota tähän poikkeussääntöön. Kyseisten laitosten luetteloon voidaan kuitenkin tehdä muutoksia - toimivaltaisen viranomaisen luvalla - suunnitelman toteutusvaiheessa, kunhan toteutetaan direktiivin kanssa yhdenmukaisia korvaavia toimenpiteitä ja saavutetaan sama päästöjen yhteistavoite.- Käyttöajan lyhentämiseen perustuva poikkeus. Toiminnanharjoittajat voivat ilmoittaa toimivaltaisille viranomaisille 30. kesäkuuta 2004 mennessä, mikäli ne aikovat hakea poikkeusta suunnitelman soveltamisalaan kuulumisesta sillä perusteella, että niiden käyttöaikaa on lyhennetty (4 artiklan 4 kohta). Jos toiminnanharjoittaja päättää hakea poikkeusta lyhennetyn käyttöajan perusteella sen jälkeen, kun jäsenvaltio on tehnyt ilmoituksen komissiolle mutta kuitenkin ennen 30. kesäkuuta 2004, jäsenvaltion on ilmoitettava suunnitelmaan tehtävästä muutoksesta.3. TOIMENPITEET TAVOITTEIDEN SAAVUTTAMISEKSIJäsenvaltioiden on selostettava toimenpiteet, jotka ne aikovat toteuttaa kansallisessa päästöjenvähentämissuunnitelmassaan direktiivin 2001/80/EY vaatimusten edellyttämien päästöjen vähennysten saavuttamiseksi.Ensiksi on laskettava päästöjen vähimmäisvähennykset, jotka ovat tarpeen tavoitteiden saavuttamiseksi. Tämä tehdään vähentämällä viimeisistä vuosittaisista päästöistä vuosittaiset päästötavoitteet (taulukko 1).Taulukko 1Jäsenvaltion päästötavoitteiden saavuttamiseksi toteutettavien päästövähennysten määritteleminen (esimerkki)>TAULUKON PAIKKA>Huom.Taulukossa olevat luvut on lisätty ainoastaan ymmärtämisen helpottamiseksi.Toiseksi vaadittavien päästöjen vähimmäisvähennysten ja noudatettavien päästötavoitteiden laskemisen jälkeen on määriteltävä toimenpiteet kyseisten vähennysten saavuttamiseksi. Suunnitelmassa määritellyt vähennykset voidaan saavuttaa esimerkiksi siirtymällä polttoaineesta toiseen, säätämällä polttoprosessia, käyttämällä vähennystekniikoita, kuormitustekijän hallinnalla jne. Noudattamisen edellyttämien toimenpiteiden määrittely kuuluu yksittäisille jäsenvaltioille, ja siinä on otettava huomioon esimerkiksi kustannustehokkuus, toteutettavuus, vaikutukset turvallisuuteen ja energiavarojen monipuolisuus, yhteisön lainsäädännössä säädetyt velvoitteet ja muut asiaan liittyvät rajoittavat tekijät.Lisäyksessä olevassa taulukossa A.3 esitetään esimerkki toimenpiteistä, joiden avulla tavoitteet voidaan saavuttaa. Taulukossa luetellut toimenpiteet, jotka on ilmoitettu komissiolle kansallisessa päästöjenvähentämissuunnitelmassa, eivät estä toteuttamasta myös muita direktiivin vaatimusten mukaisia toimenpiteitä edellyttäen, että toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät ne ja että jäsenvaltion tavoitteet saavutetaan.4. AIKATAULUTaulukossa 2 esitetään kansallisen suunnitelman vaihtoehdon valinneen jäsenvaltion toimenpiteiden toteutusaikataulu, joka sisältää keskeiset määräpäivät.Taulukko 2Direktiivin 2001/80/EY mukaisen kansallisen päästöjenvähentämissuunnitelman toteuttamisaikataulu>TAULUKON PAIKKA>5. SEURANTAJÄRJESTELMÄ5.1 Toimivaltaisten viranomaisten suorittama sääntelyTiettyjä seuranta- ja raportointitoimenpiteitä on toteutettava 1. tammikuuta 2008 alkaen. Niitä ovat erityisesti seuraavat:- Toiminnanharjoittajien on arvioitava SO2:n, NOx:n ja hiukkasten vuotuiset kokonaispäästöt ja toimivaltaisten viranomaisten on hyväksyttävä arvioiden tulokset. Toiminnanharjoittajien on vahvistettava, että lyhennettyyn käyttöaikaan perustuvaa NOx-päästöjä koskevaa poikkeusta voidaan soveltaa, ja ilmoitettava aika, jonka laitos on ollut käytössä / poissa käytöstä niiden laitosten osalta, joihin sovelletaan kyseistä poikkeusta.- Toimivaltaisten viranomaisten on todennettava SO2:n, NOx:n ja hiukkasten vuotuisia kokonaispäästöjä koskevat toiminnanharjoittajien arviot kaikkien suunnitelmaan kuuluvien laitosten osalta ja verrattava kokonaismäärää päästötavoitteisiin. Ne vastaavat suunnitelmaan kuuluvien laitosten toiminnan sääntelystä sen varmistamiseksi, että vuosittaiset kokonaispäästöt eivät ylitä päästötavoitteita. Lisäksi niiden on otettava käyttöön järjestelmä, joka mahdollistaa suunnitelmaan kuuluvan laitoksen sulkemisen, ja varmistettava, ettei laitosten sulkeminen johda muiden suunnitelmaan kuuluvien laitosten vuosittaisten kokonaispäästöjen lisääntymiseen.- Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytössä on menettelyjä, joilla voidaan hyväksyä muutoksia suunnitelmassa vahvistettujen päästövähennysten saavuttamiseksi alun perin suunniteltuihin toimenpiteisiin.5.2 Raportointi komissiolleJäsenvaltion velvollisuus raportoida komissiolle on vahvistettu direktiivin 2001/80/EY liitteessä VIII olevassa B kohdassa. Lisäksi jäsenvaltiot voivat (on myös suositeltavaa) ottaa käyttöön vuosittaisen kansallisen raportointijärjestelmän, jossa saavutuksia verrataan tavoitteisiin.Lisäys AKANSALLISEEN PÄÄSTÖJENVÄHENTÄMISSUUNNITELMAAN SISÄLLYTETTÄVÄT SELITTÄVÄT TAULUKOT ((Taulukkoon on lisätty lukuja ainoastaan esimerkin vuoksi.))>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>


title: Komission suositus, annettu 13 päivänä kesäkuuta 2007 , luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 täytäntöönpanon valvontatoimista (tiedoksiannettu numerolla K(2007) 2551)

text:
               20.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 159/45

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 13 päivänä kesäkuuta 2007,
   luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 täytäntöönpanon valvontatoimista
   (tiedoksiannettu numerolla K(2007) 2551)
   (2007/425/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä 9 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 (1), jolla pannaan täytäntöön yleissopimus luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälisestä kaupasta, jäljempänä ’CITES-sopimus’, soveltamisalaan kuuluvien lajien yksilöillä käytävä laiton kauppa aiheuttaa vakavaa vahinkoa luonnonvaraiselle kasvistolle ja eläimistölle, alentaa luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston hoito- ja suojeluohjelmien tehokkuutta, horjuttaa laillista ja kestävää kauppaa, ja on uhka kestävälle kehitykselle erityisesti monien tuottajamaiden kehittyvissä talouksissa.

               (2)

               On tärkeää puuttua luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston laittoman kaupan pohjimmaisiin syihin täytäntöönpanon valvontatoimien tukemiseksi.

               (3)

               Asetuksen (EY) N:o 338/97 14 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimet asetuksen noudattamisen ja täytäntöönpanon valvonnan varmistamiseksi ja tarvittaessa ryhdyttävä oikeustoimiin.

               (4)

               Asetuksen (EY) N:o 338/97 15 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden ja komission on varmistettava, että toteutetaan tarvittavat toimet yleisön tietoisuuden lisäämiseksi CITES-sopimuksen ja asetuksen täytäntöönpanoa koskevista säännöksistä.

               (5)

               Asetuksen (EY) N:o 338/97 16 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on varmistettava, että asetuksen säännösten rikkomuksista määrätään seuraamukset, jotka ovat asianmukaisia rikkomuksen laadun ja vakavuuden suhteen.

               (6)

               Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti jäsenvaltioiden on varmistettava, että yhteisön lainsäädännön rikkomuksista määrättävät rangaistukset ovat tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.

               (7)

               Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 10 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden ja niiden viranomaisten yhteistyö ja toimien koordinointi on tärkeää asetuksen (EY) N:o 338/97 tehokkaan täytäntöönpanon valvonnan varmistamiseksi.

               (8)

               Asetuksen (EY) N:o 338/97 soveltaminen edellyttää kansainvälistä yhteistyötä, mikä on myös olennaista CITES-sopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi.

               (9)

               Marraskuussa 2006 julkaistussa komission tutkimuksessa ”Enforcement of the EU Wildlife Trade Regulations in the EU-25” tunnustetaan tarve yksilöidä ensisijaiset alueet, joilla tarvitaan toimien yhteensovittamista, ja kehittää yhteiset suuntaviivat asetuksen (EY) N:o 338/97 soveltamisen helpottamiseksi.

               (10)

               Neuvosto antoi joulukuussa 2006 päätelmät (2) biologisen monimuotoisuuden häviämisen pysäyttämisestä, joissa se kehottaa jäsenvaltioita vahvistamaan pyrkimyksiään estää CITES-sopimuksessa luetelluilla lajeilla käytävä laiton kauppa; lisäksi se kehottaa jäsenvaltioita ja komissiota lujittamaan CITES-sopimuksen täytäntöönpanon valvontaan liittyviä yhteensovitettuja toimia.

               (11)

               Tässä suosituksessa esitettävät toimet ovat asetuksen (EY) N:o 338/97 14 artiklalla perustetun täytäntöönpanon valvontaa käsittelevän ryhmän ja saman asetuksen 18 artiklalla perustetun luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston kauppaa käsittelevän komitean puitteissa käytyjen keskustelujen mukaiset,

         SUOSITTAA:

               I

               Jäsenvaltioiden olisi toteutettava tässä suosituksessa yksilöitävät toimet asetuksen (EY) N:o 338/97 täytäntöönpanon valvonnan helpottamiseksi.

               II

               Täytäntöönpanon valvontakapasiteetin lisäämiseksi jäsenvaltioiden olisi

                           a)

                           hyväksyttävä täytäntöönpanon valvontaa koskevat kansalliset toimintasuunnitelmat; näissä toimintasuunnitelmissa olisi määriteltävä selkeästi tavoitteet ja määräajat; toimintasuunnitelmat olisi yhdenmukaistettava ja niitä olisi tarkistettava säännöllisesti;

                           b)

                           varmistettava, että kaikilla asiaankuuluvilla lainvalvontavirastoilla on käytettävissään riittävät taloudelliset ja henkilöstöresurssit asetuksen (EY) N:o 338/97 täytäntöönpanon valvontaa varten ja että niillä on käytössään erityislaitteet ja asiaankuuluva asiantuntemus;

                           c)

                           varmistettava, että asetuksen (EY) N:o 338/97 rikkomisista Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan määrättävät rangaistukset estävät luonnonvaraisilla lajeilla käytävään kauppaan liittyviä rikoksia, että rangaistuksia sovelletaan yhdenmukaisesti ja että rangaistuksissa otetaan huomioon muun muassa yksilöiden markkina-arvo, rikokseen kohteena olevien lajien suojeluarvo ja rikokseen liittyvät kustannukset;

                           d)

                           toteutettava c kohdan soveltamiseksi koulutus- ja tiedotustoimia lainvalvonta- ja syyttäjänvirastoissa sekä tuomioistuimissa;

                           e)

                           varmistettava, että kaikilla asiaan kuuluvilla lainvalvontavirastoilla on mahdollisuus saada asetuksen (EY) N:o 338/97 soveltamiseen ja lajien tunnistamiseen liittyvää riittävää koulutusta;

                           f)

                           varmistettava, että yleisölle ja sidosryhmille annetaan riittävästi tietoa, jotta lisättäisiin erityisesti tietoisuutta luonnonvaraisilla lajeilla käytävän laittoman kaupan kielteisistä vaikutuksista;

                           g)

                           varmistettava asetuksen (EY) N:o 338/97 edellyttämien rajanylityspaikoilla tapahtuvien tarkastusten lisäksi maan sisäinen täytäntöönpanon valvonta, erityisesti elävien yksilöiden kauppiaiden ja pitäjien, kuten eläinkauppojen, kasvattajien ja taimitarhojen, säännölliset tarkastukset;

                           h)

                           käytettävä systemaattisesti riski- ja tiedusteluarvioita sen varmistamiseksi, että sekä rajanylityspaikoilla että maan sisäosissa suoritetaan huolellisia tarkastuksia;

                           i)

                           varmistettava, että takavarikoitujen elävien yksilöiden väliaikaista hoitoa varten on käytettävissä tarvittavat tilat ja että tarvittaessa niiden pitkän aikavälin uudelleen sijoittamista varten on käytettävässä asianmukaiset mekanismit.

               III

               Koordinoinnin ja tietojenvaihdon lisäämiseksi jäsenvaltioiden olisi

                           a)

                           otettava käyttöön menettelyjä täytäntöönpanon valvonnan koordinoimiseksi kaikkien asiaankuuluvien kansallisten viranomaisten välillä esimerkiksi perustamalla virastojen välisiä komiteoita, laatimalla yhteisymmärryspöytäkirjoja sekä muita toimielinten välisiä yhteistyösopimuksia;

                           b)

                           helpotettava asiaankuuluvien lainvalvontaviranomaisten mahdollisuuksia hyödyntää nykyisiä resursseja, välineitä ja viestintäkanavia asetuksen (EY) N:o 338/97 ja CITES-sopimuksen täytäntöönpanon valvontaan liittyvien tietojen vaihtamiseksi, jotta kaikki asiaankuuluvat tiedot ovat kaikkien lainvalvontaviranomaisten, myös maastossa liikkuvan henkilöstön, saatavilla;

                           c)

                           nimettävä kansallisia tietokeskuksia luonnonvaraisilla lajeilla käytävää kauppaa koskevien tietojen ja tiedusteluaineiston vaihtamiseksi;

                           d)

                           jaettava asiaankuuluvia tietoja merkittävistä suuntauksista, takavarikoista ja oikeustapauksista täytäntöönpanon valvontaa koskevan ryhmän säännöllisissä kokouksissa sekä niiden välillä;

                           e)

                           tehtävä yhteistyötä muiden jäsenvaltioiden asiaankuuluvien lainvalvontavirastojen kanssa asetuksen (EY) N:o 338/97 rikkomuksia koskevien tutkimusten yhteydessä;

                           f)

                           käytettävä Euroopan petostentorjuntaviraston viestintä- ja koordinaatiokeinoja ja tietämystä tutkimusten koordinoimiseksi yhteisön tasolla;

                           g)

                           vaihdettava tietoja luonnonvaraisten lajien laittomasta kaupasta määrätyistä rangaistuksista, jotta voitaisiin varmistaa rangaistusten soveltamisen yhdenmukaisuus;

                           h)

                           avustettava asetuksen (EY) N:o 338/97 soveltamista koskevien valmiuksien parantamisessa muissa jäsenvaltiossa, esimerkiksi järjestämällä koulutusohjelmia ja jakamalla koulutusohjeita ja -aineistoa;

                           i)

                           annettava muiden jäsenvaltioiden käyttöön olemassa olevat tietoisuuden lisäämiseen tarkoitetut välineet ja yleisölle sekä sidosryhmille tarkoitettu aineisto;

                           j)

                           avustettava muita jäsenvaltioita takavarikoitujen elävien yksilöiden väliaikaista hoitoa ja pitkän aikavälin uudelleen sijoittamista koskevissa toimissa;

                           k)

                           tehtävä läheistä yhteistyötä CITES-sopimuksen hallintoviranomaisten ja lainvalvontavirastojen kanssa lähtö-, kauttakulku- ja määränpäämaissa yhteisön ulkopuolella samoin kuin CITES-sopimuksen sihteeristön, ICPO-Interpolin ja Maailman tullijärjestön kanssa luonnonvaraisten lajien laittoman kaupan havaitsemiseksi ja estämiseksi tietoja ja tiedusteluaineistoa vaihtamalla;

                           l)

                           annettava neuvoja ja tukea CITES-sopimuksen hallintoviranomaisille ja lainvalvontavirastoille lähtö-, kauttakulku- ja määränpäämaissa yhteisön ulkopuolella laillisen ja kestävän kaupan helpottamiseksi menettelyjen oikean soveltamisen avulla;

                           m)

                           tuettava valmiuksien parantamista koskevia ohjelmia kolmansissa maissa CITES-sopimuksen täytäntöönpanon ja täytäntöönpanon valvonnan parantamiseksi muun muassa kehitysyhteistyövarojen avulla sekä tulevan kauppaa tukevan avun EU-strategian (3) kautta;

                           n)

                           edistettävä alueiden välistä yhteistyötä luonnonvaraisten lajien laittoman kaupan vastustamiseksi muun muassa tekemällä yhteistyötä muiden alueellisten ja paikallisten aloitteiden kanssa.

               IV

               Tämän suosituksen perusteella toteutettuja toimenpiteitä koskevat tiedot olisi toimitettava komissiolle samanaikaisesti asetuksen (EY) N:o 338/97 15 artiklan 4 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen tietojen kanssa.

      Tehty Brysselissä 13 päivänä kesäkuuta 2007.

            Komission puolesta

         Stavros DIMAS

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 61, 3.3.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1332/2005 (EUVL L 215, 19.8.2005, s. 1).

      (2)  Joulukuun 18 päivänä 2006 pidetty ympäristöneuvoston kokous (2773. neuvoston kokous).

      (3)  Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle – Kohti kauppaa tukevan avun EU-strategiaa – komission puheenvuoro (KOM(2007) 163 lopullinen).


title: Neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014 , Tšekin vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Tšekin vuoden 2014 lähentymisohjelmasta

text:
               29.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/12

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014,
   Tšekin vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Tšekin vuoden 2014 lähentymisohjelmasta
   2014/C 247/03
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.

               (4)

               Neuvosto antoi 9 päivänä heinäkuuta 2013 suosituksen (3) Tšekin vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Tšekin vuosien 2012–2016 tarkistetusta lähentymisohjelmasta.

               (5)

               Komissio hyväksyi 13 päivänä marraskuuta 2013 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2014 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi myös 13 päivänä marraskuuta 2013 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (4) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa Tšekin ei katsottu kuuluvan niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (6)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 20 päivänä joulukuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (7)

               Tšekki toimitti vuoden 2014 kansallisen uudistusohjelmansa 16 päivänä huhtikuuta 2014 ja vuoden 2014 lähentymisohjelmansa 28 päivänä huhtikuuta 2014. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (8)

               Vuoden 2014 lähentymisohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian tavoitteena on pitää julkisen talouden alijäämä ohjelmakaudella alle perussopimuksen mukaisen viitearvon, joka on 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Lähentymisohjelmassa mainittu keskipitkän aikavälin tavoite on ‐ 1 prosentti suhteessa BKT:hen, mikä vastaa vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Vaikka julkisen talouden strategia on kasvu- ja vakaussopimuksen mukainen vuonna 2014, edellytettyyn rakenteelliseen sopeutukseen ei kuitenkaan odoteta päästävän vuonna 2015, sillä uudelleenlasketun rakenteellisen rahoitusaseman ennustetaan heikkenevän 0,6 prosenttiyksikköä. Lisäksi julkisen talouden menojen odotetaan kasvavan vauhdilla, joka ei vastaa vertailuarvoa. Uudelleenlasketun rakenteellisen rahoitusaseman odotetaan poikkeavan edellytetystä sopeutusurasta myös vuosina 2016 ja 2017, sillä uudelleenlasketun rakenteellisen rahoitusaseman ennustetaan olevan ‐ 1,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016 ja ‐ 1,9 prosenttia vuonna 2017. Yleisesti ottaen riskinä on, että keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävästä sopeutusurasta poiketaan vuodesta 2015 alkaen. Lähentymisohjelman mukaan velkasuhteen, joka on alle viitearvon (60 prosenttia suhteessa BKT:hen), ennustetaan alenevan tilapäisesti 1,1 prosenttiyksikköä eli sen ennustetaan olevan 45 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014 ja kohoavan 46 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2015. Lähentymisohjelman julkisen talouden kehitysarvion perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Lähentymisohjelman mukaan Tšekin talouden odotetaan kasvavan 1,7 prosenttia vuonna 2014 ja 2 prosenttia vuonna 2015, kun komission yksiköiden kevään 2014 talousennusteen mukaan kasvun odotetaan olevan 2 prosenttia vuonna 2014 ja 2,4 prosenttia vuonna 2015. Julkisen talouden näkymiin kohdistuvat pääasialliset riskit johtuvat julkisten investointien tulevaan kehitykseen liittyvästä suuresta epävarmuudesta ja mahdollisista kertaluonteisista menoista, jotka liittyvät suunniteltuun hävittäjien leasing-sopimukseen ja joiden alijäämää lisäävän vaikutuksen odotetaan olevan 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015.
               Komission talousennusteen mukaan riskinä on, että keskipitkän aikavälin tavoitteesta poiketaan merkittävästi vuonna 2015. Ero lähentymisohjelman mukaiseen skenaarioon johtuu siitä, että vuoden 2015 politiikkaa ja päätösperäisiä toimenpiteitä koskevat oletukset ovat erilaiset. Neuvosto katsoo asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen lähentymisohjelman arvioinnin ja komission talousennusteen perusteella, että alijäämää on supistettu merkittävästi alle 3 prosentin suhteessa BKT:hen vuonna 2013 neuvoston suosituksen mukaisesti ja vaikka keskipitkän aikavälin tavoitteeseen odotetaan päästävän vuonna 2014, riskinä on, että siitä poiketaan merkittävästi vuodesta 2015 alkaen.

               (9)

               Tšekki on noussut kaksi vuotta kestäneestä lamasta, ja sen haasteena on nyt saavuttaa voimakas kestävä kasvu samalla kun maan väestö on vanhenemassa nopeasti. Julkiset investoinnit ovat olleet jyrkässä laskussa viime vuosina, ja erityisesti infrastruktuuri-investoinnit ovat kärsineet tästä suuntauksesta. Tšekin talouden kasvumalli pohjautui ennen kriisiä laajoihin ulkomaisiin pääomavirtoihin ja vahvaan vientisuuntautumiseen. Koska mahdollisuudet tuotannontekijöiden (myös ulkomaisen pääoman) kerryttämiseen perustuvaan talouskasvun vauhdittumiseen vaikuttavat rajallisilta, talouden suuntaaminen uudelleen kotimaisiin kasvun vetureihin avaisi uusia väyliä tuottavuuden parantamiselle. Tämän prosessin keskeisiin edellytyksiin kuuluvat yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen ja innovaatioiden tukeminen sekä instituutioiden vahvistaminen.

               (10)

               Hallitus hyväksyi äskettäin sopimuksen talous- ja rahaliiton vakaudesta, yhteensovittamisesta sekä ohjauksesta ja hallinnasta, mutta parlamentti ei ole vielä ratifioinut sitä. Finanssipoliittisen kehyksen kattavaan uudistukseen tähtäävät työt aloitettiin vuonna 2011, mutta uudistuksen hyväksyminen ja täytäntöönpano on edelleen epävarmaa. Neuvoston direktiivin 2011/85/EU (5) noudattamisen varmistavan lainsäädännön antaminen on myös viivästynyt.

               (11)

               Verotuksen alalla Tšekin keskeisinä haasteina on tehostaa verotulojen keräämistä ja saavuttaa kasvua edistävämpi verotuksen rakenne. Tšekki on toteuttanut joitakin toimenpiteitä parantaakseen verosäännösten noudattamista erityisesti välillisen verotuksen osalta, mutta verotuksen noudattamisesta aiheutuvat kokonaiskustannukset ovat edelleen liian suuret. Veroperusteita (tuloverot, terveydenhuolto- ja sosiaaliturvamaksuosuudet) ei ole vielä yhdenmukaistettu, ja keskitetyn veronkeräyspisteen suunniteltu perustaminen vuonna 2015 on peruttu. Hallitus on kuitenkin ilmoittanut aikovansa ratkaista veroperusteiden yhdenmukaistamiseen liittyvät kysymykset. Vuonna 2013 annettuja verotuksen rakennetta koskevia suosituksia ei ole noudatettu. Työn verotus on edelleen korkealla tasolla erityisesti pienituloisten osalta, joihin kuuluvat myös osa-aikatyön tekijät, pääasiassa suurten sosiaaliturvamaksuosuuksien vuoksi. Siirtymiseen työn verotuksesta muille osa-alueille on jonkin verran mahdollisuuksia, esimerkiksi siirtämällä verotusta ympäristöveroihin ja juokseviin kiinteistöveroihin, jotka ovat kumpikin suhteellisen alhaisia. Työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien vero- ja sosiaaliturvakohtelussa on edelleen merkittäviä eroja. Tämä johtaa veroperusteen kapenemiseen ja kannustaa valeyrittäjyyteen, jolla on kohtuuttomat seuraukset vakituisessa työsuhteessa oleviin työntekijöihin.

               (12)

               Tšekillä on keskisuuria kestävyysriskejä pitkällä aikavälillä, ja ne johtuvat lähinnä eläke- ja terveydenhuoltomenojen ennustetusta lisääntymisestä. Nykyisen lainsäädännön mukaan lakisääteisen eläkeiän on suunniteltu nousevan pitkällä aikavälillä, mutta nousu on liian hidasta keskipitkällä aikavälillä. Hallitus suunnittelee siirtymistä tarkistusmekanismiin, jolla eläkeikä saatetaan vastaamaan elinajanodotteen muutoksia. Tämä on kuitenkin vain osittainen ratkaisu kestävyysvajeen asettamaan haasteeseen. Eläkkeiden tilapäinen alhaisempi indeksikorjaus päättyy lisäksi vuonna 2015, eli vuotta suunniteltua aikaisemmin, eikä eläkkeiden normaalia indeksikorjausjärjestelmää (hinnat, johon lisätään kolmannes reaalipalkkojen noususta) ole tarkistettu. Ikääntyneiden työntekijöiden työllistettävyyden parantamisessa on edistytty vain vähän. Julkisten terveydenhuoltomenojen kustannustehokkuuden parantamisessa ei ole edistytty lainkaan. Laitoshoidon liikakapasiteetti osoittaa, että kustannustehokkuutta ja hallintoa on mahdollista parantaa.

               (13)

               Julkisten työvoimapalvelujen valmiuksien ja laadun parantamiseksi on toteutettu alustavia toimenpiteitä. Toimenpiteiden suunta on oikea, mutta niiden vaikutusta on tarpeen arvioida. Aktiiviselle työmarkkinapolitiikalle ei ole riittävää rahoitusta, eikä se kohdistu tuloksellisesti pienten lasten äiteihin, nuoriin ja ikääntyneisiin työntekijöihin. Vaikka yleinen työllisyysaste on suhteellisen korkea, nämä ryhmät ovat työmarkkinoilla aliedustettuina. Kohtuuhintaisten lastenhoitopalvelujen rajallinen saanti ja osa-aikatyön suhteellisen vähäinen osuus ehkäisevät naisten osallistumista työmarkkinoille. Sukupuolten välinen palkkaero oli vuonna 2012 edelleen yksi unionin suurimpia.

               (14)

               Tšekin koulutusjärjestelmän laatu ja työmarkkinoiden tarpeiden huomiointi herättävät huolta. Joitakin toimenpiteitä on toteutettu oppivelvollisuuskoulutuksen arviointikehyksen parantamiseksi, mutta heikommin menestyneitä kouluja ja oppilaita koskevat jatkotoimet aiheuttavat edelleen haasteita. Opetusalan ammattien houkuttelevuus on myös ongelma, johon hallitus aikoo puuttua. Romanilasten vähäinen osallistuminen yleiseen osallistavaan varhaiskasvatukseen ja alemman perusasteen koulutukseen asettaa edelleen haasteita romanien integroimiselle. Korkea-asteen koulutuksen uudistus on viivästynyt, eikä korkea-asteen koulutuksen akkreditointi- ja rahoitusjärjestelyissä ole edistytty. Vain tutkimuslaitosten rahoitukseen on tehty pieniä muutoksia. On ratkaisevan tärkeää luoda julkisen sektorin tutkijoille oikeita kannustimia huippuosaamisen tavoitteluun, yhteiskunnallisten ongelmien ratkaisemiseen ja yhteistyön tekemiseen yritysten kanssa.

               (15)

               Säänneltyjen ammattien määrä on suuri. Niitä koskevan sääntelyn purkaminen on alkanut, mutta niin hitaaseen tahtiin, että palvelualan lisääntynyt kilpailu ei tuota nopeita etuja. Tšekki on toteuttanut energiatehokkuuden parantamiseksi joitakin alustavia toimenpiteitä, erityisesti tarjoamalla julkisia rahoituskannustimia rakennusalan tueksi. Energiansäästömahdollisuudet ovat edelleen merkittäviä, ja kunnianhimoisemmat toimenpiteet vähentäisivät myös energiariippuvuutta.

               (16)

               Julkishallinnon laatu ja tehokkuus ovat edelleen ongelmia, jotka aiheuttavat kielteisiä talousvaikutuksia. Pitkään odotettua virkamieslakia ei ole vielä hyväksytty, ja sen hyväksyminen onkin hallituksen keskeinen prioriteetti. Korruption torjunnassa on edistytty vain vähän. Vuosien 2013–2014 korruptiontorjuntastrategian mukaista keskeistä lainsäädäntöä ei ole vielä annettu. Vielä ei ole laadittu selkeää pidemmän aikavälin suunnitelmaa siitä, miten tämä taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen kannalta erittäin merkittävä kysymys ratkaistaan kestävällä tavalla. Julkisten tarjouskilpailujen toteuttamista paikallisella ja alueellisella tasolla leimaavat perusteettomat viivästykset. Uudet julkisia hankintoja koskevat säännöt ovat askel taaksepäin, sillä niillä poistetaan osa läpinäkyvyyden turvaavista takeista. EU:n varojen käytön parantamisessa on edistytty vain vähän. Lisää panostusta tarvitaan, sillä tarkastusviranomainen raportoi korkeista virhemääristä useissa ohjelmissa vuoden 2013 lopussa.

               (17)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut kattavasti Tšekin talouspolitiikkaa. Se on arvioinut kansallisen uudistusohjelman ja lähentymisohjelman. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Tšekin finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–7.

               (18)

               Neuvosto on tutkinut lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (6) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1,

         SUOSITTAA, että Tšekki toteuttaa vuosina 2014 ja 2015 toimia, joilla se

               1.

               korjattuaan liiallisen alijäämän säilyttää julkisen talouden rahoitusaseman vakauden vuonna 2014; vahvistaa merkittävästi julkisen talouden strategiaa vuonna 2015, jotta varmistetaan, että keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan ja sitä noudatetaan siitä lähtien; asettaa etusijalle kasvua edistävät menot elpymisen tukemiseksi ja kasvunäkymien parantamiseksi; hyväksyy ja toteuttaa toimenpiteitä julkisen talouden kehyksen vahvistamiseksi ja erityisesti perustaa riippumattoman finanssipoliittisen elimen valvomaan finanssipolitiikkaa, ottaa käyttöön finanssipoliittisia sääntöjä paikallis- ja aluehallintoa varten ja parantaa koordinointia kaikkien hallintotasojen välillä;

               2.

               parantaa verotussäännösten noudattamista painottaen erityisesti arvonlisäverotusta ja vähentää veronkannon ja -maksun kustannuksia yksinkertaistamalla verojärjestelmää ja yhdenmukaistamalla tuloveron sekä sosiaaliturva- ja terveydenhuoltomaksuosuuksien veroperusteita; alentaa työn korkeaa veroastetta erityisesti matalapalkkaisten työntekijöiden osalta; siirtää verotuksen painopistettä kasvun kannalta vähemmän haitallisille aloille, kuten juokseviin kiinteistö- ja ympäristöveroihin; lähentää edelleen työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien verokohtelua;

               3.

               varmistaa julkisen eläkejärjestelmän pitkän aikavälin kestävyyden, erityisesti nopeuttamalla lakisääteisen eläkeiän korottamista ja sitomalla se selkeämmin elinajanodotteen muutoksiin; parantaa ikääntyneiden työntekijöiden työllistettävyyttä ja tarkistaa eläkkeiden indeksikorjausmekanismia; toteuttaa toimenpiteitä parantaakseen huomattavasti terveydenhuollon ja erityisesti sairaalahoidon kustannustehokkuutta ja hallinnointia;

               4.

               lisää julkisten työvoimapalvelujen tehokkuutta ja tuloksellisuutta, erityisesti ottamalla käyttöön tulosarviointijärjestelmän; lisää työttömien nuorten osallistumista yksilöllisiin palveluihin; parantaa merkittävästi kohtuuhintaisten lastenhoitopalvelujen saatavuutta ja laatua, painopisteenä enintään kolmevuotiaat lapset;

               5.

               varmistaa, että korkea-asteen koulutuksen akkreditointi-, hallinnointi- ja rahoitusjärjestelyt auttavat parantamaan sen laatua ja työmarkkinoiden tarpeisiin vastaamista; nopeuttaa uuden menetelmän kehittämistä ja käyttöönottoa tutkimustoiminnan arvioimiseksi ja rahoituksen kohdentamiseksi, jotta tutkimuslaitosten tulosperusteisen rahoituksen osuutta voidaan lisätä; lisää oppivelvollisuuskoulutuksen osalta opettajan ammatin houkuttelevuutta, toteuttaa kattavan arviointikehyksen ja tukee heikosti menestyneitä kouluja ja oppilaita; lisää koulutuksen osallistavuutta erityisesti edistämällä sosiaalisesti epäedullisessa asemassa olevien ja romanilasten osallistumista varhaiskasvatukseen;

               6.

               nopeuttaa säänneltyjä ammatteja koskevaa uudistusta keskittyen perusteettomien ja kohtuuttomien vaatimusten poistamiseen; vauhdittaa toimia talouden energiatehokkuuden parantamiseksi;

               7.

               hyväksyy ja panee täytäntöön vuonna 2014 virkamieslain, jonka avulla turvataan pysyvä, tehokas ja ammattimainen valtiohallinto; nopeuttaa ja vahvistaa merkittävästi korruption torjuntaa panemalla korruptiontorjuntastrategian mukaiset jäljellä olevat vuosien 2013–2014 lainsäädäntötoimenpiteet täytäntöön ja laatimalla suunnitelmat seuraavalle kaudelle; kehittää edelleen EU:n varojen hallinnointia siten, että yksinkertaistetaan täytäntöönpanorakenteita, parannetaan valmiuksia ja puututaan eturistiriitoihin; lisää julkisten hankintojen läpinäkyvyyttä, ja parantaa julkisten tarjouskilpailujen toteutusta asianmukaisen ohjeistuksen ja valvonnan avulla.

      Tehty Brysselissä 8 päivänä heinäkuuta 2014.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. C. PADOAN

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetty voimassa vuodelle 2014 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 6 päivänä toukokuuta 2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/322/EU (EUVL L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (3)  EUVL C 217, 30.7.2013, s. 14.

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1176/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011, makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta (EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (5)  Neuvoston direktiivi 2011/85/EU, annettu 8 päivänä marraskuuta 2011, jäsenvaltioiden julkisen talouden kehyksiä koskevista vaatimuksista (EUVL L 306, 23.11.2011, s. 41).

      (6)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 6 päivänä lokakuuta 2006 , toimenpiteistä euroseteleiden suojaamiseksi tehokkaammin väärennöksiltä (EKP/2006/13)

text:
               25.10.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 257/16

      EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
   annettu 6 päivänä lokakuuta 2006,
   toimenpiteistä euroseteleiden suojaamiseksi tehokkaammin väärennöksiltä
   (EKP/2006/13)
   (2006/C 257/07)
   EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 106 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 16 artiklan ja 34.1 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Perustamissopimuksessa ja perussäännössä toimivalta euroseteleiden liikkeeseenlaskuun on annettu Euroopan keskuspankille (EKP) sekä EKP:n antaman luvan perusteella sellaisten jäsenvaltioiden kansallisille keskuspankeille, joita ei koske poikkeus.

               (2)

               Tähän tehtävään kuuluu myös sen varmistaminen, että liikkeessä olevien euroseteleiden luotettavuus ja turvallisuus sekä siten myös suuren yleisön luottamus euroseteleihin säilyy.

               (3)

               Toimintamallissa väärennösten havaitsemisesta ja setelien laatuun perustuvaa lajittelua varten luottolaitoksille ja muille rahaa ammattimaisesti käsitteleville laitoksille (1) (jäljempänä 'toimintamalli') vahvistetaan seteleiden kiertoon palauttamista euroalueella koskevat yhdenmukaiset vaatimukset ja menettelyt. Erityisesti siinä vahvistetaan, että aitous ja kunto on tarkastettava setelinkäsittelylaitteilla ja että kiertoon palautettavien setelien aitouden ja kunnon tarkastamiseen saa käyttää ainoastaan kansallisen keskuspankin testauksen läpäisseitä setelinkäsittelylaitteita. Tähän liittyen kansalliset keskuspankit tarjoavat valmistajille koko euroalueella hyväksyttäviä setelinkäsittelylaitteiden testejä, jotka toteutetaan käyttämällä yhteisiä testinippuja, joihin sisältyy muun muassa tiettyjä euroseteleiden väärennystyyppejä. Siksi tällaiset testit edellyttävät samantyyppisten väärennettyjen seteleiden saatavuutta yhteisiä testinippuja perustettaessa ja niitä täydennettäessä sekä näin ollen myös tällaisten seteleiden vaihtamista ja kuljettamista kansallisten keskuspankkien välillä Euroopan unionin sisällä.

               (4)

               Euron väärentämisen torjunnan edellyttämistä toimenpiteistä 28 päivänä kesäkuuta 2001 annetun asetuksen (EY) N:o 1338/2001 (2) 4 artiklan 2 kohdassa toimivaltaiset kansalliset viranomaiset velvoitetaan toimittamaan viipymättä kansallisen tutkimuskeskuksen analysoitavaksi ja tunnistettavaksi näytekappaleet kustakin väärennetyksi epäillystä setelityypistä. Lisäksi kansalliset tutkimuskeskukset velvoitetaan toimittamaan EKP:lle kaikki EKP:n määrittelemät vaatimukset täyttävät uudet väärennetyiksi epäillyt setelityypit.

               (5)

               Asetuksen N:o 1338/2001 4 artiklan 2 kohdassa toimivaltaisille kansallisille viranomaisille ja kansallisille keskuspankeille asetetut velvoitteet eivät kuitenkaan rajoita kansallisten rikoslakien soveltamista. Erityisesti nämä velvoitteet eivät estä väärennetyiksi epäiltyjen seteleiden käyttöä tai säilyttämistä todistusaineistona rikosasioiden käsittelyn yhteydessä. Tämä vähentää monissa jäsenvaltioissa merkittävällä tavalla väärennettyjen seteleiden saatavuutta kansallisten tutkimuskeskusten osalta sekä sellaisten kansallisten keskuspankkien osalta, jotka eivät toimi kansallisina tutkimuskeskuksina.

               (6)

               Setelinkäsittelylaitteiden käyttö, niiden testaaminen sekä jatkuva kehittäminen helpottavat väärennettyjen seteleiden havaitsemista ja näin ollen myötävaikuttavat siihen, että euroseteleiden liikkeeseenlasku voi tapahtua väärennyksiltä suojatuissa olosuhteissa.

               (7)

               Näin ollen on olennaisen tärkeää, että kansalliset tutkimuskeskukset sekä kansalliset keskuspankit, jotka eivät toimi kansallisina tutkimuskeskuksina, saavat kuljettaa väärennettyjä seteleitä toimintamallissa esitettyjä tarkoituksia varten, kuitenkin siten, että vireillä olevat rikosoikeudenkäynnit otetaan asianmukaisella tavalla huomioon.

               (8)

               Perustamissopimuksen 10 artiklassa jäsenvaltiot, poliisi- ja oikeusviranomaiset mukaan luettuina, velvoitetaan toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet yhteisöoikeuden täytäntöönpanon varmistamiseksi.

               (9)

               Euron tehokas suojaaminen väärentämiseltä on yhteisöoikeuden tärkeä osa. Toimet väärentämisen estämiseksi koskevat sekä yhteisöä, jolla on yhtenäisvaluutta koskeva toimivalta, sekä jäsenvaltioita, joilla on rikoslainsäädäntöä sekä järjestäytyneen rikollisuuden ehkäisyä koskeva toimivalta.

               (10)

               Rikosoikeus ja rikosprosessioikeus eivät kuulu yhteisön toimivaltaan, elleivät nämä ole välttämättömiä yhteisöoikeuden täytäntöönpanon varmistamiseksi. Kaikissa muissa tapauksissa saattaa olla tarpeen toteuttaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen poliisiyhteistyötä ja oikeudellista yhteistyötä koskevassa VI osastossa tarkoitettuja toimenpiteitä.

               (11)

               Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 29 artiklan mukaan EU:n tavoitteena on antaa kansalaisille korkeatasoinen suoja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella kehittämällä jäsenvaltioiden yhteistä toimintaa muun muassa lähentämällä rikosasioita koskevia jäsenvaltioiden säännöksiä.

               (12)

               Eurojärjestelmän velvollisuus varmistaa liikkeessä olevien euroseteleiden luotettavuus ja turvallisuus edellyttää tiettyjä poliittisia tavoitteita koskevien suuntaviivojen muotoilemista; näiden tavoitteiden huomioon ottaminen sekä asianmukaisista toimenpiteistä päättäminen niiden toteuttamiseksi jäävät EU:n ja kansallisten viranomaisten tehtäväksi,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1.

               Euroopan komission tulisi harkita ehdotuksen tekemistä kansallisten tutkimuskeskusten sekä sellaisten kansallisten keskuspankkien, jotka eivät toimi kansallisina tutkimuskeskuksina, toimivallan laajentamiseksi siten, että ne voisivat toimintamallissa esitettyjä tarkoituksia varten säilyttää tunnistettuja ja analysoituja väärennettyjä seteleitä sekä pyytää ja laillisesti kuljettaa tällaisia seteleitä EU:n sisällä. Erityisesti asetuksen (EY) N:o 1338/2001 4 artiklan 2 kohta tulisi muuttaa ja vastaavasti 4 artiklan 3 kohta tulisi poistaa. Viimeksi mainittu kohta tulisi kuitenkin vähintään muuttaa siten, että väärennettyjen seteleiden käyttö tai säilyttäminen todistusaineistona rikosasioiden käsittelyn yhteydessä ei estäisi 4 artiklan 2 kohdan täysimääräistä soveltamista, muutoin kuin tapauksissa, joissa sen soveltaminen olisi mahdotonta takavarikoitujen väärennösten määrän tai tyypin takia.

               2.

               Asetuksen (EY) N:o 1338/2001 muuttaminen on välttämätöntä, jotta väärennöksiä saisi kuljettaa ja jotta kansalliset keskuspankit saisivat luovuttaa väärennöksiä toimintamallissa esitettyjä tarkoituksia varten, kun taas sitä, missä määrin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastossa tarkoitettujen toimenpiteiden toteuttaminen saattaisi olla hyödyllistä, voisi tutkia. Käytännössä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 31 artiklan e alakohdan sovellettavuutta voisi harkita, sillä takavarikoituja väärennöksiä käytetään todistusaineistona kansallisissa oikeusviranomaisissa vireillä olevissa rikosoikeudenkäynneissä. Jäsenvaltioiden tulisi erityisesti varmistaa, että henkilökunta kansallisissa tutkimuskeskuksissa ja sellaisissa kansallisissa keskuspankeissa, jotka eivät toimi kansallisina tutkimuskeskuksina, voisi, siinä laajuudessa kuin tämä ei rajoittaisi syylliseksi epäiltyjen ja syytettyjen oikeuksia, laillisesti kuljettaa ja säilyttää tietyn määrän takavarikoituja väärennettyjä seteleitä toimintamallissa vahvistettuja tarkoituksia varten edellyttäen, että väärennetyt setelit toimitettaisiin pyydettäessä välittömästi poliisi- tai oikeusviranomaisille.

               3.

               Edellä mainittujen toimenpiteiden toteuttamisesta riippumatta saattaisi olla tarpeen muuttaa jäsenvaltioiden lainsäädäntöä takavarikoitujen väärennettyjen seteleiden kuljettamisen ja säilyttämisen mahdollistamiseksi toimintasuunnitelmassa esitettyjä tarkoituksia varten. Jäsenvaltioiden tulisi erityisesti harkita sellaisten kansallisten säännösten kumoamista, joiden mukaan takavarikoidut väärennetyt setelit on säilytettävä jatkuvasti tuomioistuimen arkistossa, tuhottava, luovutettava yksinomaan poliisille tai säilytettävä kansallisella alueella.

               4.

               Yllä mainittujen toimenpiteiden toteuttamisesta riippumatta jäsenvaltioiden tulisi harkita sellaisten kansallisten keskuspankkiensa kanssa toteutettavien käytännön järjestelyjen tukemista ja edistämistä, jotka mahdollistaisivat väärennettyjen seteleiden luovuttamisen kansalliselle keskuspankille toimintamallissa esitettyjä tarkoituksia varten sekä tällaisten seteleiden vaihtamisen kansallisten keskuspankkien välillä; tällainen luovuttaminen ja vaihtaminen voisi mahdollisesti perustua syyttäjä- tai oikeusviranomaisten harkintavaltaan.

         Tämä suositus osoitetaan Euroopan unionin neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan yhteisöjen komissiolle sekä jäsenvaltioille.

      Annettu Frankfurt am Mainissa 6 päivänä lokakuuta 2006.

         Jean-Claude TRICHET

            EKP:n puheenjohtaja

      (1)  Luettavissa verkkosivuilla www.ecb.int.

      (2)  EYVL L 181, 4.7.2001, s. 6.