title: Euroopan järjestelmäriskikomitean suositus, annettu 2 päivänä joulukuuta 2021, rahamarkkinarahastoja koskevasta uudistuksesta (EJRK/2021/9) 2022/C 129/01

text:
               22.3.2022

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/1

      EUROOPAN JÄRJESTELMÄRISKIKOMITEAN SUOSITUS,
      annettu 2 päivänä joulukuuta 2021,
      rahamarkkinarahastoja koskevasta uudistuksesta
      (EJRK/2021/9)
      (2022/C 129/01)
      EUROOPAN JÄRJESTELMÄRISKIKOMITEAN HALLINTONEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
      ottaa huomioon finanssijärjestelmän makrotason vakauden valvonnasta Euroopan unionissa ja Euroopan järjestelmäriskikomitean perustamisesta 24 päivänä marraskuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1092/2010 (1) ja erityisesti sen 3 artiklan 2 kohdan b ja d alakohdan sekä 16 ja 18 artiklan,
      ottaa huomioon Euroopan järjestelmäriskikomitean työjärjestyksestä 20 päivänä tammikuuta 2011 annetun Euroopan järjestelmäriskikomitean päätöksen EJRK/2011/1 (2) ja erityisesti sen 18 artiklan,
      ottaa huomioon rahamarkkinarahastoista 14 päivänä kesäkuuta 2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1131 (3),
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Rahoitusmarkkinoiden levottomuus koronaviruspandemian puhjettua paljasti, että yksityiseen velkaan sijoittavien rahamarkkinarahastojen tietyillä alasektoreilla esiintyy sitkeitä systeemisiä haavoittuvuuksia. Tämä edellyttää maailmanlaajuisen finanssikriisin jälkeisten sääntelyuudistusten tiettyjen näkökohtien uudelleenarviointia.

                  (2)

                  Vuoden 2008 maailmanlaajuinen finanssikriisi osoitti, että rahamarkkinarahastoilla on luottoriskiin ja suuriin lunastusmääriin liittyviä haavoittuvuuksia. Tämä haavoittuvuus merkitsee sitä, että ne voivat levittää tai lisätä riskejä koko rahoitusjärjestelmässä. Euroopan järjestelmäriskikomitean suosituksessa EJRK/2012/1 (4) suositeltiin, että Euroopan komissio puuttuisi näihin heikkouksiin. Euroopan järjestelmäriskikomitea (EJRK) suositteli erityisesti siirtymistä vaihtuvahintaisten rahasto-osuuksien malliin kaikkien rahamarkkinarahastojen osalta, maksuvalmiusvaatimusten tiukentamista, tiedonantovaatimusten laajentamista sekä raportoinnin ja tietojen jakamisen lisäämistä.

                  (3)

                  Asetuksessa (EU) 2017/1131 (jäljempänä ’rahamarkkinarahastoasetus’) vahvistetaan säännöt, joiden tarkoituksena on parantaa rahamarkkinarahastojen häiriönsietokykyä ja rajoittaa maailmanlaajuisen finanssikriisin aikana esiin tulleita häiriöiden leviämiskanavia. Siinä asetetaan rahamarkkinarahastoille ja niiden hoitajille suoria velvoitteita kaikkialla unionissa. EJRK analysoi rahamarkkinarahastoasetuksen sisältöä suosituksessa EJRK/2012/1 esitettyihin säännöksiin nähden ja totesi sen suurelta osin vastaavaksi (5).

                  (4)

                  Kun sijoittajilla oli koronaviruspandemian puhjetessa vimma saada rahaa, (6) eräille yksityisen sektorin velkapapereihin sijoittaville rahamarkkinarahastoille koitui akuutteja likviditeettiongelmia, kun sijoittajat tekivät suuria lunastustoimeksiantoja samaan aikaan kun yksityisillä velkarahamarkkinoilla oli puutetta likviditeetistä. Tämä johti huoleen siitä, että kyseisten rahamarkkinarahastojen likviditeettiongelmat lisäisivät koronaviruskriisin vaikutuksia rahoitusjärjestelmän muissa osissa. Tilanne oli erityisen vakava Yhdysvalloissa ja Euroopan unionissa. Eurojärjestelmän, Yhdysvaltain keskuspankin ja Bank of Englandin rahapoliittisten valtuuksiensa mukaisesti toteuttamat poikkeukselliset toimenpiteet auttoivat parantamaan tilannetta.

                  (5)

                  Rahamarkkinarahastoihin kohdistuvat likviditeettipaineet heijastavat taustalla olevaa jännitettä, joka vallitsee rahamarkkinarahastojen rahoitusjärjestelmälle ja reaalitaloudelle hoitaman kahden keskeisen talouden toiminnon välillä: i) lyhytaikaisen rahoituksen tarjoaminen liikkeeseenlaskijoille, pääasiassa pankeille ja yrityksille ja ii) toimiminen sijoittajien käytössä olevina käteisvarojen hallinnointivälineinä. Jännitteet johtuvat siitä, että rahamarkkinarahastot tarjoavat sijoittajille tarvittaessa saatavaa (on-demand) likviditeettiä ja niiden oletetaan usein tarjoavan käteisen kaltaisia rahoitusvälineitä, kun taas instrumentit, joihin ne sijoittavat, eivät ole luotettavasti likvidejä etenkään stressikausina, jolloin rahamarkkinarahastojen on ehkä myytävä ne. Tämä koskee erityisesti rahamarkkinarahastoja, jotka sijoittavat pääasiassa yritystodistuksiin ja sijoitustodistuksiin (alhaisen volatiliteetin nettoarvon (LVNAV) ja vaihtuvan nettoarvon (VNAV) rahamarkkinarahastot), koska näitä omaisuuseriä pidetään yleensä eräpäivään saakka eivätkä ne hyödy syvistä jälkimarkkinoista (7).

                  (6)

                  Euroopan lyhytaikaisten velkapaperien markkinat ovat hajanaiset, ja ne koostuvat neljästä pääryhmästä: jälkimarkkinakelpoisten eurooppalaisten yritystodistusten (NEU-CP), euroyritystodistusten (ECP-todistukset), muiden kansallisten yritystodistusten ja sijoitustodistusten sekä valtion lyhytaikaisten velkakirjojen markkinat. Näiden markkinoiden hajanaisuus ja niitä koskevan tiedon puute, erityisesti OTC-jälkimarkkinoiden osalta, heikentää niiden koon ja likviditeetin arviointia, jolla on tärkeä merkitys, jotta rahamarkkinarahastot voivat tarvittaessa vastata suuriin lunastustoimeksiantoihin myymällä omaisuuseriä (8).

                  (7)

                  Tällä suosituksella edistetään komission vuonna 2022 suoritettavaa rahamarkkinarahastoasetuksen uudelleentarkastelua, jolla puututaan sitkeisiin systeemisiin haavoittuvuuksiin tietyillä yksityiseen velkaan sijoittavien rahamarkkinarahastojen alasektoreilla. Sen on tarkoitus heijastaa suosituksen EJRK/2012/1 tavoitetta vähentää tiettyjen rahamarkkinarahastojen nimellisarvoon lunastamisen kautta tarjoamia talletustyyppisiä piirteitä nykyisen rahamarkkinarahastoasetuksen yhteydessä. Se on laadittu osana laajempaa työtä rahamarkkinarahastojen uudistamiseksi kansainvälisesti ja muualla EU:ssa. Suosituksessa on erityisesti otettu huomioon palaute, jonka Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen (EAMV) on saanut rahamarkkinarahastoasetuksen uudistamista koskevasta kuulemisesta. Se vastaa myös finanssimarkkinoiden vakauden valvontaryhmän (FSB) ehdotuksia, vaikka siinä ei edellytetä, että rahamarkkinarahastoilla olisi oltava pääomapuskureita tai määrätty vähimmäisriski (9). EJRK katsoo, että tällaisia omien varojen vaatimuksia ei tarvita, jos ominaisuuksia, joiden vuoksi rahamarkkinarahastot muistuttavat talletuksia vastaanottavia laitoksia, vähennetään ja rahamarkkinarahastojen ominaisuuksia, jotka tekevät rahamarkkinarahastoista samankaltaisia kuin muut sijoitusrahastot, lisätään.

                  (8)

                  Suosituksen A tarkoituksena on vähentää kynnysarvojen vaikutuksia. Sillä pyritään erityisesti poistamaan kahdesta sääntelyvaatimuksesta johtuvat tahattomat seuraukset. Ensinnäkin rahamarkkinarahastoasetuksessa säädetään, että alhaisen volatiliteetin nettoarvon rahamarkkinarahastot voivat arvostaa tietyt omaisuuserät jaksotettuun hankintamenoon edellyttäen, että tuloksena oleva nettoarvo pysyy 20 korkopisteen putken sisällä nettoarvosta, joka lasketaan soveltamalla markkinahintaan (mark-to-market) tai malliin (mark-to-model) perustuvaa arvostamista kaikkiin omaisuuseriin. Tämä järjestely antaa sijoittajille etulyöntiaseman, koska ne voivat lunastaa osuutensa nettoarvoon, joka ei vastaa tiettyjen omaisuuserien markkina-arvoa. Tämä voisi kannustaa nopeisiin lunastuksiin ja olisi poistettava. Sen sijaan alhaisen volatiliteetin nettoarvon rahamarkkinarahastojen olisi omaksuttava vaihtuvahintaisten rahasto-osuuksien malli. Korkoputken poistaminen muuttaa alhaisen volatiliteetin nettoarvon rahamarkkinarahastojen tärkeää piirrettä, ja sen myötä voi myös vaikuttaa sellaisten sijoittajien tekemiin valintoihin, joita nettoarvon suhteellinen vakaus on tähän mennessä houkutellut. Suosituksella B pyritään samalla parantamaan alhaisen volatiliteetin nettoarvon rahamarkkinarahastojen likviditeettivaatimuksia, joilla pyritään tekemään niistä suhteellisesti vähäriskisimpiä ja vähemmän epävakaita kuin lyhytaikaiset vaihtuvan nettoarvon rahamarkkinarahastot. Toiseksi muiden kynnysarvojen ylittyessä alhaisen volatiliteetin nettoarvon ja julkisen sektorin velkainstrumentteihin sijoittavan kiinteän nettoarvon rahamarkkinarahastojen hoitajien on arvioitava ja dokumentoitava asianmukainen toimintatapa. Tähän voisi sisältyä tiettyjen likviditeetinhallinnan välineiden käyttö, kuten sijoittajilta veloitettavat likviditeettimaksut ja lunastusporttien käyttö. Koronaviruspandemian puhjetessa yksi näistä kynnysarvoista on saattanut johtaa siihen, että jotkut sijoittajat ovat tehneet lunastustoimeksiantoja odottaessaan, että tällaisia toimia määrättäisiin automaattisesti. Ne olisi sen vuoksi poistettava. Näiden kynnysarvojen poistaminen lisäisi myös alhaisen volatiliteetin nettoarvon rahamarkkinarahastojen ja julkisen sektorin velkainstrumentteihin sijoittavien kiinteän nettoarvon rahamarkkinarahastojen piirissä niiden rahamarkkinarahastoasetuksen säännösten hyödyntämistä, joiden nojalla ne voivat tietyin edellytyksin tilapäisesti rikkoa maksuvalmiusvaatimuksiaan, kuten rahamarkkinarahastoasetuksen 24 artiklan 2 kohdassa säädetään.

                  (9)

                  Suosituksen B tarkoituksena on vähentää rahamarkkinarahastojen likviditeettitransformaatiota ja parantaa niiden saamisten ja velkojen vastaavuutta. Päivän ja viikon kuluessa erääntyvistä omaisuuseristä ja julkisen sektorin velkainstrumenteista koostuvien vaihtuvan nettoarvon ja alhaisen volatiliteetin nettoarvon rahamarkkinarahastojen korkeammat likviditeettivaatimukset varmistavat salkun suuremman ja monipuolisemman likviditeetin ja vähentävät riskiä siitä, että rahamarkkinarahastot horjuttavat laajempia rahamarkkinoita stressikausien markkinaolosuhteissa. Jotta voidaan varmistaa julkisen sektorin velkainstrumenttien riittävä saatavuus, niiden maturiteetti voi olla pidempi kuin viikon kuluessa erääntyvien omaisuuserien. Vaikka tämä voi lisätä maturiteettiriskiä, se myös pienentää likviditeettiriskiä. Rahamarkkinarahastoasetus tarjoaa jonkin verran liikkumavaraa rahamarkkinarahastojen hoitajille, joille maksuvalmiusvaatimusten rikkominen on sallittua syistä, joihin he eivät voi vaikuttaa. Yksilötasolla toteutuva liikkumavara ei kuitenkaan välttämättä riitä markkinoiden laajuisessa stressitilanteessa. Tällaisissa tapauksissa rahamarkkinarahastojen hoitajille tulisi lisäksi nimenomaisesti sallia likvidien varojen käyttäminen lunastusten kattamiseen ja mahdollisuus pitää hallussaan viikon kuluessa erääntyviä omaisuuseriä ja julkisen sektorin velkainstrumentteja vähemmän kuin normaalisti vaaditaan. Kansallisilla toimivaltaisilla viranomaisilla olisi oltava valtuudet määrittää kaikkien niiden lainkäyttövaltaan kuuluvien rahamarkkinarahastojen tai niiden osien osalta ajanjakso, jonka kuluessa rahamarkkinarahastot voivat päättää pitää hallussaan vähemmän likvidejä varoja kuin tavallisesti vaaditaan. Näin varmistettaisiin koko järjestelmän laajuinen reagointi markkinoiden laajuisiin kehityskulkuihin. ESMAn toteuttama koordinointi tämän prosessin aikana estäisi vääristymät sisämarkkinoilla.

                  (10)

                  Suosituksen C tarkoituksena on lisätä sellaisten likviditeetinhallinnan välineiden saatavuutta, jotka asettavat lunastaville (ja merkintöjä tekeville) sijoittajille velvollisuuden maksaa lunastuksista (ja merkinnöistä) aiheutuvat kustannukset, sekä kannustaa tällaisten välineiden käyttöön. Euroopan järjestelmäriskikomitean suosituksessa (EJRK/2017/6) (10) todetaan, että asiaa koskevassa unionin lainsäädännössä olisi asetettava likviditeetinhallinnan välineet kaikentyyppisten sijoitusrahastojen, myös rahamarkkinarahastojen, saataville. Lisäksi kaikilla rahamarkkinarahastoilla olisi oltava käytettävissään vähintään yksi likviditeetinhallinnan väline, kuten diluutiomaksut, likviditeettimaksut tai – vaihtuvahintaisten rahasto-osuuksien mallin omaksuneiden rahamarkkinarahastojen osalta – joustava hinnoittelu, jolla voidaan määrätä lunastuskustannuksia lähteville (tai merkintäkustannuksia tuleville) sijoittajille. Lisäksi olisi kehitettävä asiaa koskevaan unionin lainsäädäntöön sisällytettävät kriteerit, jotta helpotettaisiin yleisesti likviditeetinhallinnan välineiden käyttöä. Valtuuttaessaan ESMAn kehittämään näitä kriteerejä ja lisäohjeita komission olisi pyydettävä, ettei kynnysarvoihin perustuvia vaikutuksia oteta käyttöön.

                  (11)

                  Suosituksen D tarkoituksena on tehostaa valvontaa ja stressitestausta. Tämä antaa kansallisille ja unionin elimille enemmän tietoa koko rahamarkkinarahastosektorin systeemisten haavoittuvuuksien tunnistamiseksi. Ensinnäkin säännöllistä raportointia olisi tehostettava lisäämällä raportointitiheyttä ja antamalla enemmän tietoa rahamarkkinarahastojen sijoittajapohjasta. Toiseksi kansallisten toimivaltaisten viranomaisten olisi voitava jakaa säännöllisestä raportoinnista ja kriisikohtaisesta raportoinnista peräisin olevia tietoja unionin elimille, jotka hoitavat rahoitusvakauteen liittyviä tehtäviä. Tämän suosituksen lisäksi tietojen jakaminen keskuspankkien ja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten välillä parantaisi myös viranomaisten valmiuksia arvioida riskejä. Unionin laajuisten stressitestien olisi täydennettävä yksittäisten rahamarkkinarahastojen nykyisiä sisäisiä stressitestejä. Skenaarioiden johdonmukaisen soveltamisen varmistamiseksi ja tulosten validoimiseksi ESMAn olisi koordinoitava testejä yhteistyössä kansallisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa. Näiden tulosten perusteella ESMAn olisi julkaistava arvionsa rahoitusvakauteen liittyvistä riskeistä.

                  (12)

                  Jotta rahamarkkinarahastosektorista johtuviin haavoittuvuuksiin voidaan puuttua kattavasti, tässä suosituksessa esitetyt toimenpiteet olisi pantava täytäntöön pakettina.

                  (13)

                  EJRK katsoo, että rahamarkkinarahastoasetusta olisi tarkasteltava uudelleen viiden vuoden kuluttua uusien säännösten voimaantulosta, jotta voidaan arvioida, onko rahamarkkinarahastojen häiriönsietokykyä parannettu lainsäädäntöuudistuksilla ja ovatko häiriöiden leviämiskanavat vähentyneet. Uudelleentarkasteluun olisi sisällyttävä maksuvalmiusvaatimusten kalibrointi ja arviointi siitä, tarvitaanko makrovakauteen vaikuttavia lisävälineitä,

            ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
      OSA 1

         SUOSITUKSET

         Suositus A – Kynnysarvoon perustuvien vaikutusten vähentäminen

      Euroopan komission suositetaan ehdottavan, että

                  1.

                  asiaa koskevassa unionin lainsäädännössä edellytetään, että kaikilla alhaisen volatiliteetin nettoarvon rahamarkkinarahastoilla on käytössä vaihtuva nettoarvo;

                  2.

                  asetuksen (EU) 2017/1131 (jäljempänä ’rahamarkkinarahastoasetus’) 34 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa vahvistetut sääntelyyn perustuvat kynnysarvot kumotaan.

         Suositus B – Likviditeettitransformaation vähentäminen

      Euroopan komission suositetaan ehdottavan, että asiaa koskevassa unionin lainsäädännössä

                  1.

                  otetaan käyttöön vaihtuvan nettoarvon rahamarkkinarahastoille ja alhaisen volatiliteetin nettoarvon rahamarkkinarahastoille uusia maksuvalmiusvaatimuksia, jotka koostuvat päivän kuluessa erääntyvistä omaisuuseristä, viikon kuluessa erääntyvistä omaisuuseristä ja julkisen sektorin velkainstrumenteista;

                  2.

                  sallitaan yksittäisten rahamarkkinarahastojen hoitajille toimet, joiden johdosta niillä on viikon kuluessa erääntyviä omaisuuseriä ja vähemmän julkisen sektorin velkainstrumentteja vaatimuksia vähemmän, jos

                              a)

                              koko markkinoiden kehitys vaikuttaa kielteisesti rahamarkkinarahastojen hallussa oleviin omaisuuseriin tai rahamarkkinarahastojen osuudenhaltijoihin; ja

                              b)

                              rahamarkkinarahastojen hoitajat ilmoittavat asiasta välittömästi kansallisille toimivaltaisille viranomaisilleen;

                  3.

                  annetaan kansallisille toimivaltaisille viranomaisille valtuus asettaa aikaraja sellaisen ajanjakson määrittelemiseksi, jonka kuluessa niiden valvonnassa olevilla rahamarkkinarahastoilla voi olla vähemmän viikon kuluessa erääntyviä omaisuuseriä ja julkisen sektorin velkainstrumentteja kuin suosituksen B 2 kohdassa edellytetään, jos koko markkinoiden kehitys vaikuttaa kielteisesti useisiin rahamarkkinarahastoihin;

                  4.

                  säädetään, että Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen (ESMA) koordinoi toimia, joita kansalliset toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat toimiessaan suosituksen B 3 kohdan mukaisesti, jotta varmistetaan toimenpiteen johdonmukainen soveltaminen kaikkialla unionissa.

         Suositus C – Lunastusten ja merkintöjen kustannusten asettaminen lunastuksia ja merkintöjä tekevien sijoittajien maksettavaksi

      Euroopan komission suositetaan ehdottavan, että asiaa koskevassa unionin lainsäädännössä

                  1.

                  edellytetään, että rahamarkkinarahastojen perustamisasiakirjoihin ja muihin ennen sopimuksen tekoa annettaviin tietoihin sisällytetään vähintään yksi seuraavista likviditeetinhallinnan välineistä:

                              a)

                              diluutiomaksut;

                              b)

                              likviditeettimaksut;

                              c)

                              joustava hinnoittelu rahamarkkinarahastoille, joilla on käytössä vaihtuva nettoarvo (NAV);

                  2.

                  valtuutetaan ESMA laatimaan asiaa koskevaan unionin lainsäädäntöön sisällytettävät kriteerit, jotta rahamarkkinarahastojen hoitajien olisi helpompi käyttää likviditeetinhallinnan välineitä kaikissa markkinaolosuhteissa, sekä antamaan näitä kriteerejä koskevia ohjeita.

         Suositus D – Valvonnan ja stressitestien tehostaminen

      Komission suositetaan ehdottavan, että asiaa koskevassa unionin lainsäädännössä

                  1.

                  otetaan käyttöön säännöksiä, joilla pyritään tehostamaan rahamarkkinarahastojen säännöllisestä raportoinnista kansallisille toimivaltaisille viranomaisille peräisin olevien tietojen oikea-aikaista jakamista;

                  2.

                  valtuutetaan ESMA koordinoimaan ja tarvittaessa yhdenmukaistamaan kansallisten toimivaltaisten viranomaisten rahamarkkinarahastoille esittämiä tapauskohtaisia tietopyyntöjä koko markkinoiden kehityksestä johtuvien stressikausien aikana;

                  3.

                  otetaan käyttöön säännöksiä, joilla varmistetaan, että kansalliset toimivaltaiset viranomaiset jakavat suosituksen D 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tiedot rahoitusvakauteen liittyviä tehtäviä hoitavien unionin elinten kanssa;

                  4.

                  säädetään, että ESMA käynnistää ja koordinoi rahamarkkinarahastojen unionin laajuisia stressitestejä yhteistyössä kansallisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa; kehittää skenaarioita ja parametreja rahamarkkinarahastojen asianmukaista unionin laajuista stressitestausjärjestelmää varten yhteistyössä Euroopan järjestelmäriskikomitean (EJRK) kanssa, julkaisee kyseisten rahamarkkinarahastosektoria koskevien skenaarioiden vaikutustenarvioinnin, mukaan lukien vaikutusten mahdollinen leviäminen muihin markkinatoimijoihin, ja tarvittaessa koordinoi valvonnan jatkotoimia.

            OSA 2

         SOVELTAMINEN

      1.   Määritelmät

                  1.

                  Tässä suosituksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:

                              a)

                              ”rahamarkkinarahastoilla” tarkoitetaan sääntelyn ja valvonnan alaisia yrityksiä, jotka harjoittavat yhteistä sijoitustoimintaa unionissa ja joiden pääasiallisena tarkoituksena on säilyttää rahaston pääoma ja tuottaa rahamarkkinakorkojen mukaista tuottoa tekemällä sijoituksia rahamarkkinainstrumentteihin tai talletuksiin luottolaitoksissa, ja jotka ovat sijoittautuneet unioniin tai joita hoidetaan tai markkinoidaan unionissa;

                              b)

                              ”rahamarkkinarahastoasetuksella” tarkoitetaan rahamarkkinarahastoista 14 päivänä kesäkuuta 2017 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) 2017/1131;

                              c)

                              ”likviditeetinhallinnan välineillä” välineitä, jotka auttavat rahamarkkinarahastoja ja niiden hoitajia käsittelemään lunastuspyyntöjä asianmukaisesti ja tehokkaasti kaikkina aikoina ja erityisesti stressikausien markkinaolosuhteissa;

                              d)

                              ”alhaisen volatiliteetin nettoarvon rahamarkkinarahastolla” tarkoitetaan asetuksen (EU) 2017/1131 2 artiklan 12 kohdassa määriteltyä alhaisen volatiliteetin nettoarvon rahamarkkinarahastoa;

                              e)

                              ”vaihtuvan nettoarvon rahamarkkinarahastolla” tarkoitetaan asetuksen (EU) 2017/1131 2 artiklan 13 kohdassa määriteltyä vaihtuvan nettoarvon rahamarkkinarahastoa;

                              f)

                              ”julkisen sektorin velkainstrumenteilla” tarkoitetaan rahamarkkinarahastoasetuksen 17 artiklan 7 kohdassa lueteltuja rahamarkkinainstrumentteja, joiden lailliset tai jäljellä olevat maturiteetit ovat lyhyiden rahamarkkinarahastojen osalta rahamarkkinarahastoasetuksen 10 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja tavanomaisten rahamarkkinarahastojen osalta rahamarkkinarahastoasetuksen 10 artiklan 2 kohdan mukaisia ja jotka on mukautettu yksittäisen rahamarkkinarahaston pääasialliseen sijoitusvaluuttaan;

                              g)

                              ”julkisen sektorin velkainstrumentteihin sijoittavalla kiinteän nettoarvon rahamarkkinarahastolla” tarkoitetaan asetuksen (EU) 2017/1131 2 artiklan 11 kohdassa määriteltyä julkisen sektorin velkainstrumentteihin sijoittavaa kiinteän nettoarvon rahamarkkinarahastoa;

                              h)

                              ”keskuspankeilla” tarkoitetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (11) 4 artiklan 1 kohdan 46 alakohdassa määriteltyjä keskuspankkeja;

                              i)

                              ”uusilla maksuvalmiusvaatimuksilla” tarkoitetaan suosituksen B 1 kohdan noudattamiskriteereissä lueteltuja vaatimuksia;

                              j)

                              ”toimivaltaisella viranomaisella” tarkoitetaan rahamarkkinarahastoasetuksen 2 artiklan 17 alakohdassa määriteltyä rahamarkkinarahaston toimivaltaista viranomaista;

                              k)

                              ”lunastusporteilla” tarkoitetaan likviditeetinhallinnan välinettä, jolla estetään rahaston sijoittajia nostamasta osaa pääomastaan tietyn ajanjakson aikana;

                              l)

                              ”lunastusten keskeyttämisellä” tarkoitetaan likviditeetinhallinnan välinettä, jolla estetään rahaston sijoittajia nostamasta koko pääomaansa tietyn ajanjakson aikana;

                              m)

                              ”likviditeettimaksuilla” tarkoitetaan maksuja, joita sovelletaan yksittäisiin transaktioita tekeviin sijoittajiin ja jotka maksetaan rahastolle muiden sijoittajien suojaamiseksi rahamarkkinarahaston omaisuuserien ostoihin tai myynteihin liittyviltä kustannuksilta suurten sisään- tai ulosvirtausten vuoksi. Tällaista maksua ei lasketa erityisesti asiaan liittyvistä transaktiokustannuksista, vaan se on etukäteen määritetty kiinteä (tai porrastettu) maksu. Likviditeettimaksuun ei liity mukautusta rahaston osuuksien arvoon (esim. nettoarvoon);

                              n)

                              ”joustavalla hinnoittelulla” tarkoitetaan likviditeetinhallinnan välinettä, jolla rahaston nettoarvoon tehdään laimentumiskorjaus osuuksien likviditeettikustannusten, jotka johtuvat nettovirroista rahastoon tai rahastosta, siirtämiseksi eteenpäin sijoittajille, jotka lunastavat tai ostavat osuuksia;

                              o)

                              ”diluutiomaksuilla” tarkoitetaan maksuja, joita sovelletaan yksittäisiin transaktioita tekeviin sijoittajiin ja jotka maksetaan rahastolle muiden sijoittajien suojaamiseksi rahamarkkinarahaston omaisuuserien ostoihin tai myynteihin liittyviltä kustannuksilta suurten sisään- tai ulosvirtausten vuoksi. Diluutiomaksuun ei liity mukautusta rahaston osuuksien arvoon (esim. nettoarvoon);

                              p)

                              ”rahoitusvakauteen liittyviä tehtäviä hoitavilla unionin elimillä” tarkoitetaan

                                          i.

                                          Euroopan pankkiviranomaista;

                                          ii.

                                          Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomaista;

                                          iii.

                                          Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaista;

                                          iv.

                                          Euroopan järjestelmäriskikomiteaa;

                                          v.

                                          Euroopan keskuspankkia;

                                          vi.

                                          yhteistä valvontamekanismia;

                                          vii.

                                          yhteistä kriisinratkaisuneuvostoa;

                              q)

                              ”päivän kuluessa erääntyvillä omaisuuserillä” tarkoitetaan rahamarkkinarahastoasetuksen 10 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja yksityisten tai julkisten yhteisöjen liikkeeseen laskemia hyväksyttäviä rahamarkkinainstrumentteja, jotka erääntyvät päivän kuluessa, takaisinmyyntisopimuksia, jotka voidaan irtisanoa yhden pankkipäivän ennakkoilmoituksella, tai käteisvaroja, jotka voidaan nostaa yhden pankkipäivän ennakkoilmoituksella, kuten rahamarkkinarahastoasetuksen 24 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetään;

                              r)

                              ”viikon kuluessa erääntyvillä omaisuuserillä” tarkoitetaan rahamarkkinarahastoasetuksen 10 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja yksityisten tai julkisten yhteisöjen liikkeeseen laskemia hyväksyttäviä rahamarkkinainstrumentteja, jotka erääntyvät viikon kuluessa, takaisinmyyntisopimuksia, jotka voidaan irtisanoa viiden pankkipäivän ennakkoilmoituksella, tai käteisvaroja, jotka voidaan nostaa viiden pankkipäivän ennakkoilmoituksella, kuten rahamarkkinarahastoasetuksen 24 artiklan 1 kohdan e alakohdassa säädetään.

            2.   Soveltamiskriteerit

                  1.

                  Tätä suositusta sovellettaessa noudatetaan seuraavia kriteerejä:

                              a)

                              suhteellisuusperiaatteeseen olisi kiinnitettävä asianmukaista huomiota, ottaen huomioon tämän suosituksen tavoite ja sisältö;

                              b)

                              suositus koskee kaikkia rahamarkkinarahastoja sellaisina kuin ne on määritelty;

                              c)

                              sääntelyerojen hyväksikäyttöä olisi vältettävä;

                              d)

                              tämän suosituksen noudattamista koskevat erityiskriteerit vahvistetaan liitteessä.

                  2.

                  Suosituksen kohdetta pyydetään ilmoittamaan EJRK:lle ja neuvostolle toimenpiteistä, joihin se on ryhtynyt tämän suosituksen johdosta, taikka perustelemaan asianmukaisesti miksi toimiin ei ole ryhdytty. Ilmoituksiin on sisällyttävä vähintään

                              a)

                              tiedot toteutettujen toimenpiteiden sisällöstä ja aikataulusta;

                              b)

                              yksityiskohtaiset perustelut toimimatta jättämiselle tai tästä suosituksesta poikkeamiselle, viivästymiset mukaan luettuina.

            3.   Seurannan aikarajat

      Asetuksen (EU) N:o 1092/2010 17 artiklan 1 kohdan mukaan sen, jolle suositus on osoitettu, on ilmoitettava Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja EJRK:lle suositusten perusteella toteutetuista toimista ja perusteltava mahdollinen toimien toteuttamatta jättäminen. Suosituksen kohdetta pyydetään toimittamaan tällainen ilmoitus viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2023.
      4.   Valvonta ja arviointi

                  1.

                  EJRK:n sihteeristö

                              a)

                              avustaa suosituksen kohdetta huolehtimalla raportoinnin yhteensovittamisesta ja asianmukaisten raportointipohjien tarjoamisesta sekä antamalla tarvittaessa yksityiskohtaisia tietoja menettelystä ja aikataulusta seurantaa varten;

                              b)

                              verifioi suosituksen kohteen toteuttamat jatkotoimet, pyynnöstä avustaa sitä jatkotoimissa sekä toimittaa seurantaraportin EJRK:n hallintoneuvostolle.

                  2.

                  EJRK:n hallintoneuvosto arvioi suosituksen kohteen raportoimat toimenpiteet ja perustelut sekä tarvittaessa päättää, että suosituksen kohde on jättänyt noudattamatta tätä suositusta perustelematta asianmukaisesti, miksi se ei ole ryhtynyt toimiin.

         Tehty Frankfurt am Mainissa 2 päivänä joulukuuta 2021.

               EJRK:n sihteeristön päällikkö,

               EJRK:n hallintoneuvoston puolesta

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  EUVL L 331, 15.12.2010, s. 1.

         (2)  EUVL C 58, 24.2.2011, s. 4.

         (3)  EUVL L 169, 30.6.2017, s. 8.

         (4)  Euroopan järjestelmäriskikomitean suositus EJRK/2012/1, annettu 20 päivänä joulukuuta 2012, rahamarkkinarahastoista (EUVL C 146, 25.5.2013, s. 1).

         (5)  Ks. Euroopan järjestelmäriskikomitean julkaisu ”Compliance assessment of the implementation of the Recommendation of the European Systemic Risk Board of 20 December 2012 on money market funds (ESRB/2012/1)”, maaliskuu 2019, saatavilla EJRK:n verkkosivustolla osoitteessa www.esrb.europa.eu.

         (6)  Ks. Holistic Review of the March Market Turmoil, finanssimarkkinoiden vakauden valvontaryhmä (FSB), 17. marraskuuta 2020, saatavilla FSB:n verkkosivustolla osoitteessa www.fsb.org.

         (7)  Ks. ”Issues note on systemic vulnerabilities of and preliminary policy considerations to reform money market funds (MMFs)” (selvitys rahamarkkinarahastojen uudistamiseen liittyvistä systeemisistä haavoittuvuuksista ja alustavista toimintapoliittisista näkökohdista), heinäkuu 2021, saatavilla EJRK:n verkkosivustolla osoitteessa www.esrb.europa.eu.

         (8)  Ks. Economic rationale and assessment of the Recommendation of the ESRB of 2 December 2021 on money market funds (rahamarkkinarahastoista 2 päivänä joulukuuta 2021 annetun EJRK:n suosituksen taloudelliset perustelut ja arviointi), saatavilla EJRK:n verkkosivustolla.

         (9)  Ks. Policy Proposals to Enhance Money Market Fund Resilience, finanssimarkkinoiden vakauden valvontaryhmä (FSB), 11. lokakuuta 2021, saatavilla FSB:n verkkosivustolla osoitteessa www.fsb.org.

         (10)  Euroopan järjestelmäriskikomitean suositus EJRK/2017/6, annettu 7 päivänä joulukuuta 2017, likviditeetti- ja vipurahoitusriskeistä sijoitusrahastoissa (EUVL C 151, 30.4.2018, s. 1).

         (11)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 575/2013, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, luottolaitosten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1).

         LIITE

            SUOSITUKSEN NOUDATTAMISTA KOSKEVIEN KRITEERIEN ERITELMÄ

            Suositus A – Kynnysarvoihin perustuvien vaikutusten vähentäminen

         Suosituksen A 2 kohtaan sovelletaan seuraavia suosituksen noudattamista koskevia kriteerejä.
         Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1131 (1) (jäljempänä ’rahamarkkinarahastoasetus’) 34 artiklan 1 kohdan a alakohdassa oleva viittaus viikon kuluessa erääntyvien omaisuuserien osuuteen, joka laskee alle 30 prosenttiin rahamarkkinarahaston kokonaisvaroista, ja päiväkohtaisiin nettolunastuksiin, jotka ylittävät yksittäisen työpäivän kuluessa 10 prosenttia kokonaisvaroista, sekä 34 artiklan 1 kohdan b alakohdassa oleva viittaus viikon kuluessa erääntyvien omaisuuserien osuuteen, joka laskee alle 10 prosenttiin kokonaisvaroista, olisi kumottava.

            Suositus B – Likviditeettitransformaation vähentäminen

         Suosituksen B 1 kohtaan sovelletaan seuraavia suosituksen noudattamista koskevia kriteerejä.
         Vaihtuvan nettoarvon (VNAV) ja alhaisen volatiliteetin nettoarvon (LVNAV) rahamarkkinarahastoja koskevilla uusilla likviditeettivaatimuksilla olisi varmistettava, että

                     —

                     yksityisten velkapainotteisten rahamarkkinarahastojen salkkujen likviditeetin syvyys lisääntyy;

                     —

                     sijoittajille tarjotaan lisää varmuutta, minkä vuoksi nopeiden lunastusten riski pienenee;

                     —

                     rahamarkkinarahastoilla on riittävästi likviditeettiä, jotta ne voivat vastata kasvaneisiin lunastusvaatimuksiin markkinoiden stressikausien aikana ilman heijastusvaikutuksia rahoitusjärjestelmän muihin osiin;

                     —

                     rahamarkkinarahastoilla on osa likvideistä varoistaan useiden eri elinten liikkeeseen laskemissa julkisen sektorin velkainstrumenteissa, mahdollisuuksien mukaan kyseisen rahaston pääasiallisessa sijoitusvaluutassa, jotta voidaan edistää yksityisiin velkapapereihin sijoittavien rahamarkkinarahastojen nettoarvon hajauttamista ja vakautta.

               Rahamarkkinarahastoasetuksen 24 artiklan 1 kohdan g alakohta olisi kumottava erityisesti alhaisen volatiliteetin nettoarvon rahamarkkinarahastojen osalta, jotta omaisuuserien hyväksyttävyyskriteerit viikon kuluessa erääntyvien omaisuuserien, päivän kuluessa erääntyvien omaisuuserien ja julkisen sektorin velkainstrumenttien osalta yhtenäistettäisiin vaihtuvan nettoarvon rahastojen omaisuuseriin sovellettavien kriteerien kanssa.
         Lyhytaikaisten vaihtuvan nettoarvon rahamarkkinarahastojen uusien maksuvalmiusvaatimusten olisi oltava vähintään 20 prosenttia niiden varoista, ja niiden tulisi jakautua seuraavasti:

                     —

                     vähintään 15 prosenttia viikon kuluessa erääntyviä omaisuuseriä, sisältäen vähintään 10 prosenttia päivän kuluessa erääntyviä omaisuuseriä; ja

                     —

                     vähintään 5 prosenttia täydentäviä julkisen sektorin velkainstrumentteja.

               Tavanomaisten vaihtuvan nettoarvon rahamarkkinarahastojen uusien maksuvalmiusvaatimusten olisi oltava vähintään 25 prosenttia, ja niiden tulisi jakautua seuraavasti:

                     —

                     vähintään 15 prosenttia viikon kuluessa erääntyviä omaisuuseriä, sisältäen vähintään 10 prosenttia päivän kuluessa erääntyviä omaisuuseriä; ja

                     —

                     vähintään 10 prosenttia täydentäviä julkisen sektorin velkainstrumentteja.

               Alhaisen volatiliteetin nettoarvon rahamarkkinarahastojen uusien maksuvalmiusvaatimusten olisi oltava vähintään 45 prosenttia, ja niiden tulisi jakautua seuraavasti:

                     —

                     vähintään 30 prosenttia viikon kuluessa erääntyviä omaisuuseriä, sisältäen vähintään 15 prosenttia päivän kuluessa erääntyviä omaisuuseriä; ja

                     —

                     vähintään 15 prosenttia täydentäviä julkisen sektorin velkainstrumentteja.

               Jos julkisen sektorin velkainstrumentteja ei ole riittävästi saatavilla rahaston valuutassa, rahamarkkinarahastojen olisi, edellyttäen, että ne ilmoittavat asiasta välittömästi kansallisille toimivaltaisille viranomaisilleen, voitava täyttää julkisen sektorin velkainstrumentteja koskevat likviditeettivaatimukset seuraavin keinoin:

                     —

                     luottolaitoksissa olevat talletukset, jotka voidaan nostaa milloin tahansa enintään yhden pankkipäivän ennakkoilmoituksella, sanotun kuitenkaan rajoittamatta rahamarkkinarahastoasetuksen 17 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyjen hajauttamisvaatimusten soveltamista; ja

                     —

                     takaisinmyyntisopimukset, joiden vakuutena on julkisen sektorin velkainstrumentteja ja jotka voidaan irtisanoa milloin tahansa enintään yhden pankkipäivän ennakkoilmoituksella.

               Suosituksen B 3 kohtaan sovelletaan seuraavia suosituksen noudattamista koskevia kriteerejä.
         Komission asiaa koskevaan unionin lainsäädäntöön ehdottamilla muutoksilla olisi varmistettava, että kansallisten toimivaltaisten viranomaisten päätöksiä sovelletaan rahamarkkinarahastojen osiin niiden tyypin ja valuutan mukaan tai kaikkiin niiden valvonnassa oleviin rahamarkkinarahastoihin.
         Suosituksen B 4 kohtaan sovelletaan seuraavia suosituksen noudattamista koskevia kriteerejä.
         Komission asiaa koskevaan unionin lainsäädäntöön ehdottamissa muutoksissa olisi säädettävä, että Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen (ESMA) koordinoi suosituksen B 3 kohdassa tarkoitettuja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten päätöksiä, jotka koskevat

                     —

                     useissa jäsenvaltioissa sijaitsevien rahamarkkinarahastojen osia niiden tyypin ja valuutan mukaan; ja

                     —

                     määräaikaa, johon mennessä rahamarkkinarahastojen, jotka hyötyvät tai voivat hyötyä suosituksen B 3 kohdassa tarkoitetuista päätöksistä, olisi korjattava tilanteensa.

            Suositus C – Lunastusten kustannusten määrääminen lunastuksia tekeville sijoittajille

         Suosituksen C 2 kohtaan sovelletaan seuraavia suosituksen noudattamista koskevia kriteerejä.
         Komission olisi varmistettava, että asiaa koskevassa unionin lainsäädännössä arvopaperimarkkinaviranomaiselle annetaan tehtäväksi laatia erityiset kriteerit ja ohjeet, joissa määritellään olosuhteet, joissa olisi otettava käyttöön likviditeetinhallinnan välineitä, mukaan lukien mutta ei yksinomaan suosituksen C 1 kohdassa tarkoitetut välineet, lunastusportit ja keskeytykset. Yksittäisen rahamarkkinarahaston hoitajan olisi päätettävä välineen valinnasta, sen aktivoinnista ja sen käyttöönoton kalibroinnista kehitettävien perusteiden mukaisesti. Kun harkitaan kvantitatiivisia parametreja, kynnysarvoihin perustuvia vaikutuksia ei pitäisi ottaa käyttöön.

            Suositus D – Valvonnan ja stressitestien tehostaminen

         Suosituksen D 1 kohtaan sovelletaan seuraavia suosituksen noudattamista koskevia kriteerejä.
         Komission asiaa koskevaan unionin lainsäädäntöön ehdottamilla muutoksilla olisi lisättävä rahamarkkinarahastojen hoitajien toimivaltaiselle viranomaiselle rahamarkkinarahastoasetuksen 37 artiklan mukaisesti tekemien ilmoitusten tiheyttä siten, että noudatetaan kuukausittaista raportointitiheyttä ainakin valvontatarkoituksiin käytettävien keskeisten indikaattoreiden ja parametrien osalta. Rahamarkkinarahastojen, joiden hoidossa oleva varallisuus on yhteensä enintään 100 miljoonaa euroa, olisi raportoitava vähintään neljännesvuosittain.
         Lisäksi tietoihin olisi sisällyttävä tiedot nettoarvon prosenttiosuudesta, joka on luokiteltu sekä sijoittajan tyypin että sen kotipaikan mukaan. Sijoittajan sektorikohtaisen erittelyn tulisi sisältää vähintään seuraavat sektorit:

                     —

                     yritykset, jotka määrittelevät taloudellisen toimintansa esimerkiksi Euroopan unionin tilastollisen toimialaluokituksen (NACE) mukaisesti;

                     —

                     luottolaitokset;

                     —

                     vakuutuslaitokset;

                     —

                     eläkerahastot;

                     —

                     julkisyhteisöt;

                     —

                     rahamarkkinarahastot;

                     —

                     muut sijoitusrahastot kuin rahamarkkinarahastot;

                     —

                     muut rahoituslaitokset;

                     —

                     kotitaloudet;

                     —

                     muut.

               Suosituksen D 2 kohtaan sovelletaan seuraavia suosituksen noudattamista koskevia kriteerejä.
         ESMAlle olisi annettava valtuudet laatia lomakkeita rahamarkkinarahastoasetuksen 39 artiklassa tarkoitettuja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten tapauskohtaisia tietopyyntöjä varten. Näiden lomakkeiden tulee sisältää vähintään seuraavat tiedot:

                     —

                     osake/osuuskohtainen nettoarvo ja, jos kyseessä ovat julkisen sektorin velkainstrumentteihin sijoittavat kiinteän nettoarvon rahamarkkinarahastot, vaihtuva nettoarvo osaketta kohti;

                     —

                     kokonaisvarat;

                     —

                     rahamarkkinarahastoasetuksen 2 artiklan 19 kohdassa määritelty painotettu keskimääräinen maturiteetti;

                     —

                     rahamarkkinarahastoasetuksen 2 artiklan 20 kohdassa määritelty painotettu keskimääräinen elinaika;

                     —

                     sisään- ja ulosvirtaukset;

                     —

                     julkisen sektorin velkainstrumentit;

                     —

                     viikon kuluessa erääntyvät omaisuuserät;

                     —

                     päivän kuluessa erääntyvät omaisuuserät;

                     —

                     käteisvarat.

               Suosituksen D 4 kohtaan sovelletaan seuraavia suosituksen noudattamista koskevia kriteerejä.
         Komission asiaa koskevaan unionin lainsäädäntöön ehdottamat muutokset eivät saisi vaikuttaa rahamarkkinarahastoasetuksen 28 artiklan säännöksiin, joilla säännellään yksittäisten rahamarkkinarahastojen tekemää stressitestiä.
         Rahamarkkinarahastoja koskevan asianmukaisen unionin laajuisen stressitestausjärjestelmän olisi perustuttava yhteiseen vakavaan mutta uskottavaan skenaarioon, ja sen olisi tarjottava mahdollisuus tehdä käänteisiä stressitestejä, jotta voidaan tunnistaa (lunastusten, luottohäiriöiden, likviditeetti- tai korkoriskin) ajankohta, jonka jälkeen rahamarkkinarahastot eivät pystyisi toimimaan hallitusti.

            (1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/1131, annettu 14 päivänä kesäkuuta 2017, rahamarkkinarahastoista (EUVL L 169, 30.6.2017, s. 8).


title: Euroopan järjestelmäriskikomitean suositus, annettu 2 päivänä joulukuuta 2021, Euroopan laajuisesta systeemisten kyberpoikkeamien koordinointikehyksestä asiaan liittyviä viranomaisia varten (EJRK/2021/17) 2022/C 134/01

text:
               25.3.2022

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/1

      EUROOPAN JÄRJESTELMÄRISKIKOMITEAN SUOSITUS,
      annettu 2 päivänä joulukuuta 2021,
      Euroopan laajuisesta systeemisten kyberpoikkeamien koordinointikehyksestä asiaan liittyviä viranomaisia varten
      (EJRK/2021/17)
      (2022/C 134/01)
      EUROOPAN JÄRJESTELMÄRISKIKOMITEAN HALLINTONEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
      ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (1) ja erityisesti sen liitteen IX,
      ottaa huomioon finanssijärjestelmän makrotason vakauden valvonnasta Euroopan unionissa ja Euroopan järjestelmäriskikomitean perustamisesta 24 päivänä marraskuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1092/2010 (2) ja erityisesti sen 3 artiklan 2 kohdan b ja d alakohdan sekä 16 ja 18 artiklan,
      ottaa huomioon Euroopan järjestelmäriskikomitean työjärjestyksen hyväksymisestä 20 päivänä tammikuuta 2011 annetun Euroopan järjestelmäriskikomitean päätöksen EJRK/2011/1 (3) ja erityisesti sen 18, 19 ja 20 artiklan,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Kuten Euroopan järjestelmäriskikomitean suosituksen EJRK/2013/1 (4) johdanto-osan 4 perustelukappaleessa todetaan, makrovakauspolitiikan perimmäisenä tarkoituksena on osallistua koko finanssijärjestelmän vakauden turvaamiseen muun muassa lisäämällä finanssijärjestelmän kestävyyttä ja vähentämällä järjestelmäriskien kasaantumista, ja tällä tavoin varmistaa, että finanssiala edistää talouskasvua kestävällä tavalla. Euroopan järjestelmäriskikomitea (EJRK) vastaa rahoitusjärjestelmän makrotason vakauden valvonnasta unionissa. Tehtäviensä täyttämiseksi EJRK:n tulisi edistää rahoitusvakauteen kohdistuvien järjestelmäriskien estämistä ja lieventämistä, myös kyberpoikkeamiin liittyvien riskien osalta, ja ehdottaa tapoja näiden riskien lieventämiseksi.

                  (2)

                  Merkittävät kyberpoikkeamat voivat aiheuttaa järjestelmäriskin rahoitusjärjestelmälle, koska ne voivat häiritä kriittisiä rahoituspalveluja ja -toimintoja. Alkuvaiheen häiriö voi laajentua joko toiminnallisten tai taloudellisten vaikutusten leviämisen tai rahoitusjärjestelmää kohtaan tunnetun luottamuksen heikkenemisen kautta. Jos rahoitusjärjestelmä ei pysty selviytymään näistä häiriöistä, rahoitusvakaus on vaarassa ja tilanne voi johtaa systeemiseen kyberkriisiin (5).

                  (3)

                  Jatkuvasti muuttuva kyberuhkien ympäristö ja merkittävien kyberpoikkeamien viimeaikainen lisääntyminen ovat indikaattoreita unionin rahoitusvakauteen kohdistuvista suuremmista riskeistä. Koronaviruspandemia on korostanut teknologian merkitystä rahoitusjärjestelmän toiminnan mahdollistajana. Asiaan liittyvien viranomaisten ja laitosten on täytynyt mukauttaa teknistä infrastruktuuriaan ja riskienhallintajärjestelmiään etätyön äkillisen lisääntymisen huomioon ottamiseksi, mikä on lisännyt rahoitusjärjestelmän yleistä altistumista kyberuhkille ja antanut rikollisille mahdollisuuden sekä kehittää uusia toimintatapoja että mukauttaa olemassa olevia toimintatapoja tilanteen hyödyntämiseksi (6). Tässä tilanteessa EKP:n pankkivalvontaviranomaisille vuonna 2020 ilmoitettujen kyberpoikkeamien määrä kasvoi 54 prosenttia vuoteen 2019 verrattuna (7).

                  (4)

                  Merkittävän kyberpoikkeaman mahdollisesti laajan mittakaavan, nopeuden ja leviämispotentiaalin vuoksi on tärkeää, että asiaan liittyvät viranomaiset ryhtyvät tehokkaisiin toimiin rahoitusvakauteen kohdistuvien mahdollisten kielteisten vaikutusten lieventämiseksi. Nopea koordinointi ja viestintä asiaan liittyvien viranomaisten kesken unionin tasolla voi helpottaa varhaisessa vaiheessa tehtävää arviointia merkittävän kyberpoikkeaman vaikutuksesta rahoitusvakauteen, tukea luottamuksen säilymistä rahoitusjärjestelmään ja rajoittaa häiriöiden leviämistä muihin rahoituslaitoksiin sekä siten osaltaan estää merkittävän kyberpoikkeaman muuttumisen rahoitusvakautta uhkaavaksi riskiksi.

                  (5)

                  Taustalla oleva häiriö syntyy uudella tavalla verrattuna perinteisiin rahoitus- ja likviditeettikriiseihin, joita asiaan liittyvät viranomaiset yleensä kohtaavat. Taloudellisten näkökohtien lisäksi yleiseen riskinarviointiin on sisällytettävä operatiivisten häiriöiden laajuus ja vaikutukset, koska ne voivat vaikuttaa makrovakausvälineiden valintaan. Samaten rahoitusvakaus voi myös vaikuttaa kyberasiantuntijoiden valitsemiin operatiivisiin keinoihin tilanteen lieventämiseksi. Tämä edellyttää tiivistä ja nopeaa koordinointia ja avointa viestintää muun muassa tilannetietoisuuden tukemiseksi.

                  (6)

                  Viranomaisten välisen koordinoinnin epäonnistumisen riski on olemassa, ja siihen on puututtava. Asiaan liittyvien unionin viranomaisten on koordinoitava toimintaansa keskenään ja suhteessa sellaisiin muihin viranomaisiin, kuten Euroopan unionin kyberturvallisuusvirastoon (ENISA), joiden kanssa ne eivät tavallisesti ole vuorovaikutuksessa. Koska merkittävä määrä unionin rahoituslaitoksista toimii maailmanlaajuisesti, on epätodennäköistä, että merkittävä kyberpoikkeama rajoittuisi unioniin; poikkeama voi myös saada alkunsa unionin ulkopuolella ja edellyttää maailmanlaajuisia koordinoituja toimia.

                  (7)

                  Asiaan liittyvien viranomaisten on oltava valmiita tällaiseen vuorovaikutukseen. Muussa tapauksessa vaarana on, että toteutetaan epäjohdonmukaisia toimia, jotka ovat ristiriidassa muiden viranomaisten toimien kanssa tai vaarantavat ne. Tällainen koordinoinnin epäonnistuminen voisi pahentaa rahoitusjärjestelmän häiriötä, koska se heikentäisi luottamusta rahoitusjärjestelmän toimintaan, mikä pahimmassa tapauksessa aiheuttaisi riskin rahoitusvakaudelle (8). Sen vuoksi olisi toteutettava tarvittavat toimet, joilla puututaan rahoitusvakauteen kohdistuvaan riskiin, joka aiheutuu koordinoinnin epäonnistumisesta vakavan kyberpoikkeaman tapauksessa.

                  (8)

                     Systeemisten kyberriskien lieventämistä koskevassa EJRK:n raportissa (2021) (9) todetaan, että on tarpeen perustaa yleiseurooppalainen systeemisten kyberpoikkeamien koordinointikehys (EU-SCICF) unionin asiaan liittyviä viranomaisia varten. EU-SCICF:n tavoitteena olisi parantaa asiaan liittyvien viranomaisten valmiutta toteuttaa koordinoituja toimia potentiaalisesti merkittävän kyberpoikkeaman tapahtuessa. Systeemisten kyberriskien lieventämistä koskevassa EJRK:n raportissa (2021) esitetään EJRK:n arvio kehyksen ominaispiirteistä, jotka lähtökohtaisesti ovat tarpeen koordinoinnin epäonnistumiseen liittyvän riskin torjumiseksi.

                  (9)

                  Tämän suosituksen keskeisenä tavoitteena on – pohjautuen yhteen niistä tehtävistä, joita Euroopan valvontaviranomaisille on ehdotettu finanssialan digitaalisesta häiriönsietokyvystä annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusehdotuksessa (10) (jäljempänä ’DORA-asetusehdotus’) – mahdollistaa asteittain tehokkaat unionin tason koordinoidut vastatoimet tapauksissa, joissa ilmenee merkittävä rajat ylittävä tieto- ja viestintätekniikkaan (TVT) liittyvä poikkeama tai siihen liittyvä uhka, jolla on systeeminen vaikutus koko unionin finanssialaan. Tämä prosessi johtaa EU-SCICF:n perustamiseen asiaan liittyviä viranomaisia varten.

                  (10)

                  EU-SCICF:n ei pitäisi pyrkiä korvaamaan olemassa olevia kehyksiä vaan sen tulisi poistaa mahdolliset aukot asiaan liittyvien viranomaisten, muiden unionin viranomaisten ja muiden kansainvälisen tason keskeisten toimijoiden välisessä koordinoinnissa ja viestinnässä. Tässä yhteydessä olisi tarkasteltava EU-SCICF:n asemaa nykyisessä rahoituskriisikehyksessä ja unionin kyberturvallisuushäiriöiden kehyksen toimintaympäristössä. Asiaan liittyvien viranomaisten välisen koordinoinnin osalta olisi tarkasteltava muun muassa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2016/1148 (11) mukaisen verkko- ja tietojärjestelmien yhteistyöryhmän rooleja ja toimia finanssiyhteisöjen osalta sekä koordinointimekanismeja, joita on ehdotettu toteutettaviksi yhteisen kyberturvallisuusyksikön perustamisen kautta, ENISAn osallistumisen lisäksi.

                  (11)

                  EU-SCICF:n valmistelun käynnistämistä koskevan ehdotuksen tarkoituksena on erityisesti vahvistaa Euroopan valvontaviranomaisten mahdollista roolia DORA-asetusehdotuksen mukaisesti. DORA-asetusehdotuksessa esitetään, että ”Euroopan valvontaviranomaiset voivat yhteiskomitean välityksellä ja yhteistyössä toimivaltaisten viranomaisten, Euroopan keskuspankin (EKP) ja EJRK:n kanssa ottaa käyttöön mekanismeja, joiden avulla voidaan jakaa toimivia käytäntöjä finanssialan eri sektoreiden välillä tilannetietoisuuden parantamiseksi ja yhteisten kyberhaavoittuvuuksien ja -riskien tunnistamiseksi eri sektoreilla” ja ”voivat kehittää kriisinhallinta- ja valmiusharjoituksia, joihin sisältyy kyberhyökkäysskenaarioita, jotta voidaan kehittää viestintäkanavia ja asteittain mahdollistaa toimiva EU:n tason koordinoitu reagointi, jos ilmenee laajavaikutteinen rajatylittävä TVT:hen liittyvä poikkeama tai siihen liittyvä uhka, jolla on järjestelmävaikutus unionin finanssialaan kokonaisuutena” (12). EU-SCICF:n kaltaista yleiseurooppalaista kehystä ei ole vielä olemassa, ja se olisi perustettava ja kehitettävä DORA-asetusehdotuksen yhteydessä.

                  (12)

                  Kun otetaan huomioon kyberriskistä johtuva riski unionin rahoitusvakaudelle, valmistelut EU-SCICF:n asteittaiseksi perustamiseksi olisi mahdollisuuksien mukaan aloitettava jo ennen kuin sen perustamiseksi tarvittava oikeudellinen ja poliittinen kehys on kaikilta osin sovellettavissa. Tätä oikeudellista ja poliittista kehystä täydennettäisiin ja se viimeisteltäisiin, kun DORA-asetusehdotuksen ja sen nojalla annettujen delegoitujen säädösten asianomaisia säännöksiä aletaan soveltaa.

                  (13)

                  Tehokas viestintä edistää tilannetietoisuutta asiaan liittyvien viranomaisten keskuudessa ja on näin ollen välttämätön edellytys unionin laajuiselle koordinoinnille merkittävien kyberturvallisuushäiriöiden aikana. Tältä osin olisi määriteltävä viestintäinfrastruktuuri, joka on tarpeen koordinoitaessa toimia merkittävän kyberpoikkeaman johdosta. Tämä edellyttäisi, että täsmennettäisiin, minkä tyyppisiä tietoja on jaettava, mitkä ovat säännölliset kanavat tällaisten tietojen jakamiseksi ja mille yhteyspisteille tiedot olisi jaettava. Tietojen jakamisessa on noudatettava voimassa olevia oikeudellisia vaatimuksia. Lisäksi asianomaisten viranomaisten on mahdollisesti määriteltävä selkeä toimintasuunnitelma ja noudatettavat protokollat, jotta voidaan varmistaa asianmukainen koordinointi niiden viranomaisten välillä, jotka osallistuvat merkittävän kyberturvallisuushäiriön takia toteutettavien toimien koordinointia koskevaan suunnitteluun.

                  (14)

                  Systeeminen kyberkriisi edellyttää täysimääräisen yhteistyön käynnistämistä kansallisella ja unionin tasolla. Sen vuoksi voitaisiin suunnitella yhteyspisteiden nimeämistä Euroopan valvontaviranomaisissa, EKP:ssä ja kussakin jäsenvaltiossa asiaan liittyvien kansallisten viranomaisten kesken, ja näiden yhteyspisteiden ilmoittamista Euroopan valvontaviranomaisille; näin vahvistettaisiin EU:n ja SCICF:n koordinointijärjestelmän keskeiset keskustelukumppanit, joille ilmoitetaan merkittävästä kyberpoikkeamasta. Tarvetta nimetä yhteyspisteitä olisi arvioitava EU-SCICF:n kehittämisen aikana ottaen huomioon direktiivin (EU) 2016/1148 nojalla nimetty keskitetty yhteyspiste, jonka jäsenvaltiot ovat perustaneet verkko- ja tietojärjestelmien turvallisuuden alalla rajatylittävän yhteistyön varmistamiseksi muiden jäsenvaltioiden sekä verkko- ja tietojärjestelmien yhteistyöryhmän kanssa (13).

                  (15)

                  Kriisinhallinta- ja valmiusharjoitusten toteuttaminen voisi helpottaa EU-SCICF:n toteutusta ja antaa viranomaisille mahdollisuuden arvioida valmiuttaan ja valmistautumistaan systeemiseen kyberkriisiin unionin tasolla. Tällaiset harjoitukset tarjoaisivat viranomaisille kokemuksia ja mahdollistaisivat EU-SCICF:n jatkuvan parantamisen ja kehittämisen.

                  (16)

                  EU-SCICF:n kehittämiseksi on olennaisen tärkeää, että Euroopan valvontaviranomaiset tekevät yhdessä asiaa koskevaa valmistelutyötä tarkastellakseen kehyksen mahdollisia keskeisiä osia sekä niitä resursseja ja tarpeita, joita tarvitaan sen kehittämisen edistymiseksi. Tämän jälkeen Euroopan valvontaviranomaiset voisivat aloittaa alustavan analyysin mahdollisista esteistä, jotka voisivat haitata Euroopan valvontaviranomaisten ja asiaan liittyviä viranomaisten mahdollisuuksia perustaa EU-SCICF, ja jakaa asiaankuuluvia tietoja viestintäkanavien kautta merkittävän kyberturvallisuushäiriön tapahtuessa. Tällainen analyysi olisi tärkeä askel pohjustamaan tulevia – lainsäädännöllisiä tai muiden aloitteiden muodossa olevia – toimia, joita Euroopan komissio voi toteuttaa DORA-asetusehdotuksen täytäntöönpanon jälkeen,

            ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
      1 JAKSO

         SUOSITUKSET

         Suositus A – Yleiseurooppalaisen systeemisten kyberpoikkeamien koordinointikehyksen (EU-SCICF) perustaminen

                  1.

                  Suosituksena on, että Euroopan valvontaviranomaiset aloittavat komission ehdotuksessa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi finanssialan digitaalisesta häiriönsietokyvystä (jäljempänä ’DORA-asetusehdotus’) esitetyllä tavalla yhteiskomitean välityksellä ja yhdessä Euroopan keskuspankin (EKP), Euroopan järjestelmäriskikomitean (EJRK) ja asiaan liittyvien kansallisten viranomaisten kanssa valmistelutoimet unionin tason tehokkaiden ja koordinoitujen toimien asteittaiseksi kehittämiseksi sellaisia mahdollisia tilanteita varten, joissa rajat ylittävillä merkittävillä kyberpoikkeamilla tai niihin liittyvällä uhkalla voi olla systeeminen vaikutus unionin finanssialaan. Unionin tason koordinoitujen toimien valmistelun yhteydessä olisi asteittain kehitettävä EU-SCICF Euroopan valvontaviranomaisia, EKP:tä, EJRK:ta ja asiaan liittyviä kansallisia viranomaisia varten. Tässä yhteydessä olisi myös arvioitava EU-SCICF:n tehokkaan kehittämisen edellyttämiä resursseja.

                  2.

                  Suosituksena on, että suositus A 1 huomioon ottaen Euroopan valvontaviranomaiset kuulevat EKP:tä ja EJRK:tä sekä kartoittavat ja analysoivat nykyisiä esteitä sekä oikeudellisia ja muita toiminnallisia esteitä, jotka haittaavat EU-SCICF:n tehokasta kehittämistä.

         Suositus B – EU-SCICF:n yhteyspisteiden perustaminen

      Suosituksena on, että Euroopan valvontaviranomaiset, EKP ja kukin jäsenvaltio asiaan liittyvien kansallisten viranomaistensa keskuudesta nimeävät pääasiallisen yhteyspisteen, joka olisi ilmoitettava Euroopan valvontaviranomaisille. Tämä yhteystietoluettelo helpottaa kehyksen kehittämistä, ja EU-SCICF:n perustamisen jälkeen yhteyspisteille ja EJRK:lle olisi ilmoitettava merkittävistä kyberpoikkeamista. Olisi myös harkittava koordinointia EU-SCICF:n ja direktiivin (EU) 2016/1148 mukaisesti nimetyn keskitetyn yhteyspisteen välillä, jonka jäsenvaltiot ovat perustaneet verkko- ja tietojärjestelmien turvallisuuden alalla rajatylittävän yhteistyön varmistamiseksi muiden jäsenvaltioiden sekä verkko- ja tietojärjestelmien yhteistyöryhmän kanssa.

         Suositus C – Asianmukaiset toimenpiteet unionin tasolla

      Suosituksen A mukaisesti tehtyjen analyysien tulosten perusteella suosituksena on, että komissio harkitsee asianmukaisia toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että systeemisten kyberpoikkeamien takia toteutettavia toimia voidaan koordinoida tehokkaasti.
      2 JAKSO

         SOVELTAMINEN

      1.   Määritelmät

      Tässä suosituksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:

                  a)

                  ”kyber” tarkoittaa yhteenliitettyyn tietoinfrastruktuuriin liittyvää, siinä tapahtuvaa tai sen välityksellä tapahtuvaa henkilöiden, prosessien, datan tai tietojärjestelmien vuorovaikutusta (14);

                  b)

                  ”merkittävällä kyberpoikkeamalla” tarkoitetaan tieto- ja viestintätekniikkaan (TVT) liittyvää poikkeamaa, jolla voi olla suuri haittavaikutus finanssiyhteisöjen kriittisiä toimintoja tukeviin verkko- ja tietojärjestelmiin (15);

                  c)

                  ”systeemisellä kyberkriisillä” tarkoitetaan merkittävää kyberpoikkeamaa, joka aiheuttaa unionin rahoitusjärjestelmässä häiriön, jolla voi olla vakavia kielteisiä seurauksia sisämarkkinoiden moitteettomalle toiminnalle ja reaalitalouden toiminnalle. Tällainen kriisi voisi johtua merkittävästä kyberpoikkeamasta, joka aiheuttaa häiriöitä useilla tavoilla, kuten operatiivisesti, luottamukseen vaikuttamalla ja taloudellisesti;

                  d)

                  ”Euroopan valvontaviranomaisilla” tarkoitetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1093/2010 (16) perustettua Euroopan valvontaviranomaista (Euroopan pankkiviranomainen), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1094/2010 (17) perustettua Euroopan valvontaviranomaista (Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen) sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1095/2010 (18) perustettua Euroopan valvontaviranomaista (Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen);

                  e)

                  ”yhteiskomitealla” tarkoitetaan asetuksen (EU) N:o 1093/2010 54 artiklan, asetuksen (EU) N:o 1094/2010 54 artiklan ja asetuksen (EU) N:o 1095/2010 54 artiklan nojalla perustettua Euroopan valvontaviranomaisten yhteiskomiteaa;

                  f)

                  ”asiaan liittyvällä kansallisella viranomaisella” tarkoitetaan

                              1.

                              jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia tai valvontaviranomaisia, jotka on määritelty asetuksen (EU) N:o 1093/2010 1 artiklan 2 kohdassa, asetuksen (EU) N:o 1094/2010 1 artiklan 2 kohdassa ja asetuksen (EU) N:o 1095/2010 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa unionin säädöksissä, ja kaikkia muita kansallisia toimivaltaisia viranomaisia, jotka on määritelty unionin säädöksissä, joissa osoitetaan tehtäviä Europan valvontaviranomaisille;

                              2.

                              jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista, joka on nimetty

                                          i)

                                          Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU (19) 4 artiklan mukaisesti, rajoittamatta EKP:lle neuvoston asetuksella (EU) N:o 1024/2013 (20) annettuja erityistehtäviä;

                                          ii)

                                          Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) N:o 2015/2366 (21) 22 artiklan mukaisesti;

                                          iii)

                                          Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/110/EY (22) 37 artiklan mukaisesti;

                                          iv)

                                          Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) N:o 2019/2034 (23) 4 artiklan mukaisesti;

                                          v)

                                          kryptovarojen markkinoista ja direktiivin (EU) 2019/1937 muuttamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusehdotuksen (24) 3 artiklan 1 kohdan ee alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisesti;

                                          vi)

                                          Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 909/2014 (25) 11 artiklan mukaisesti;

                                          vii)

                                          Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 (26) 22 artiklan mukaisesti;

                                          viii)

                                          Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/65/EU (27) 67 artiklan mukaisesti;

                                          ix)

                                          asetuksen (EU) N:o 648/2012 22 artiklan mukaisesti;

                                          x)

                                          Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU (28) 44 artiklan mukaisesti;

                                          xi)

                                          Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/65/EY (29) 97 artiklan mukaisesti;

                                          xii)

                                          Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/138/EY (30) 30 artiklan mukaisesti;

                                          xiii)

                                          Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) N:o 2016/97 (31) 12 artiklan mukaisesti;

                                          xiv)

                                          Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) N:o 2016/2341 (32) 47 artiklan mukaisesti;

                                          xv)

                                          Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EC) N:o 1060/2009 (33) 22 artiklan mukaisesti;

                                          xvi)

                                          Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/43/EY (34) 3 artiklan 2 kohdan ja 32 artiklan mukaisesti;

                                          xvii)

                                          Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 2016/1011 (35) 40 artiklan mukaisesti;

                                          xviii)

                                          Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 2020/1503 (36) 29 artiklan mukaisesti;

                              3.

                              viranomaista, jolle on uskottu makrovakauspoliittisten toimenpiteiden hyväksyminen ja/tai käyttöönotto tai muita rahoitusvakautta koskevia tehtäviä, kuten tausta-analyysien tekeminen, muun muassa

                                          i.

                                          direktiivin 2013/36/EU VII osaston 4 luvussa tai Euroopan parlamentin ja neuvoston (37) asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua nimettyä viranomaista,

                                          ii.

                                          makrovakausviranomaista, jolla on Euroopan järjestelmäriskikomitean suosituksessa EJRK/2011/3 (38) vahvistetut tavoitteet, järjestelyt, tehtävät, valtuudet, keinot, tilintekovelvollisuus ja muut ominaisuudet;

                  g)

                  ”asiaan liittyvällä viranomaisella” tarkoitetaan

                              1.

                              Euroopan valvontaviranomaisia (ESA);

                              2.

                              EKP:tä sille asetuksen (EU) N:o 1024/2013 4 artiklan 1 ja 2 kohdan ja 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti annettujen tehtävien osalta;

                              3.

                              asiaan liittyviä kansallisia viranomaisia.

            2.   Soveltamiskriteerit

      Tätä suositusta sovellettaessa noudatetaan seuraavia kriteerejä:

                  a)

                  tiedonsaantitarpeen periaate ja suhteellisuusperiaate pitäisi ottaa asianmukaisesti huomioon kunkin suosituksen tavoitteen ja sisällön mukaisesti;

                  b)

                  liitteessä kunkin suosituksen osalta vahvistetut suosituksen noudattamista koskevat erityiset kriteerit tulisi täyttää.

            3.   Seurannan aikarajat

      Asetuksen (EU) N:o 1092/2010 17 artiklan 1 kohdan mukaan niiden, joille suositus on osoitettu, on ilmoitettava Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja EJRK:lle suositusten perusteella toteutetuista toimista ja perusteltava mahdollinen toimien toteuttamatta jättäminen. Niitä, joille suositus on osoitettu, pyydetään toimittamaan kyseinen ilmoitus seuraavien aikarajojen mukaisesti:

                  1.

                  Suositus A

                              a)

                              Euroopan valvontaviranomaisia pyydetään toimittamaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2023 mutta aikaisintaan kuuden kuukauden kuluessa DORA-asetusehdotuksen voimaantulosta Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja EJRK:lle väliraportti suosituksen A 1 täytäntöönpanosta.

                              b)

                              Euroopan valvontaviranomaisia pyydetään toimittamaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2024 mutta aikaisintaan 18 kuukauden kuluessa DORA-asetusehdotuksen voimaantulosta Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja EJRK:lle loppuraportti suosituksen A 1 täytäntöönpanosta.

                              c)

                              Euroopan valvontaviranomaisia pyydetään toimittamaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2025 mutta aikaisintaan 30 kuukauden kuluessa DORA-asetusehdotuksen voimaantulosta Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja EJRK:lle raportti suosituksen A 2 täytäntöönpanosta.

                  2.

                  Suositus B
                  Euroopan valvontaviranomaisia, EKP:tä ja jäsenvaltioita pyydetään toimittamaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2023 mutta aikaisintaan kuuden kuukauden kuluessa DORA-asetusehdotuksen voimaantulosta Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja EJRK:lle raportti suosituksen B täytäntöönpanosta.

                  3.

                  Suositus C

                              a)

                              Komissiota pyydetään toimittamaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2023 mutta aikaisintaan 12 kuukauden kuluessa DORA-asetusehdotuksen voimaantulosta Euroopan parlamentille, neuvostolle ja EJRK:lle raportti suosituksen C täytäntöönpanosta, ottaen huomioon suosituksen A 1 mukaisen Euroopan valvontaviranomaisten väliraportin.

                              b)

                              Komissiota pyydetään toimittamaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2025 mutta aikaisintaan 36 kuukauden kuluessa DORA-asetusehdotuksen voimaantulosta Euroopan parlamentille, neuvostolle ja EJRK:lle raportti suosituksen C täytäntöönpanosta, ottaen huomioon suosituksen A mukaiset Euroopan valvontaviranomaisten raportit.

            4.   Seuranta ja arviointi

                  1.

                  EJRK:n sihteeristö

                              a)

                              avustaa adressaatteja huolehtimalla raportoinnin yhteensovittamisesta ja asianmukaisten raportointipohjien tarjoamisesta sekä antamalla tarvittaessa yksityiskohtaisia tietoja menettelystä ja aikataulusta seurantaa varten;

                              b)

                              tarkastaa suosituksen kohteiden harjoittaman seurannan, tarjoaa apua niiden pyynnöstä ja toimittaa seurantaraportit EJRK:n hallintoneuvostolle. Arvioinnit aloitetaan seuraavasti:

                                          i)

                                          12 kuukauden kuluessa DORA-asetusehdotuksen voimaantulosta suositusten A ja B täytäntöönpanon osalta;

                                          ii)

                                          18 kuukauden kuluessa DORA-asetusehdotuksen voimaantulosta suosituksen C täytäntöönpanon osalta;

                                          iii)

                                          24 kuukauden kuluessa DORA-asetusehdotuksen voimaantulosta suosituksen A täytäntöönpanon osalta;

                                          iv)

                                          36 kuukauden kuluessa DORA-asetusehdotuksen voimaantulosta suosituksen A täytäntöönpanon osalta;

                                          v)

                                          42 kuukauden kuluessa DORA-asetusehdotuksen voimaantulosta suosituksen C täytäntöönpanon osalta;

                  2.

                  EJRK:n hallintoneuvosto arvioi suosituksen kohteiden raportoimia toimia ja perusteluja sekä tarvittaessa päättää, onko suosituksen kohde jättänyt noudattamatta tätä suositusta perustelematta asianmukaisesti, miksi se ei ole ryhtynyt toimiin.

         Tehty Frankfurt am Mainissa 2 päivänä joulukuuta 2021.

               EJRK:n sihteeristön päällikkö,

               EJRK:n hallintoneuvoston puolesta

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  EUVL L 1, 3.1.1994, s. 3.

         (2)  EUVL L 331, 15.12.2010, s. 1.

         (3)  EUVL C 58, 24.2.2011, s. 4.

         (4)  Euroopan järjestelmäriskikomitean suositus EJRK/2013/1, annettu 4 päivänä huhtikuuta 2013, makrovakauspolitiikan välitavoitteista ja välineistä (EUVL C 170, 15. kesäkuuta 2013, s. 1).

         (5)  Ks. systeemisiä kyberriskejä koskeva julkaisu ”Systemic cyber risk”, EJRK, helmikuu 2020, saatavilla EJRK:n verkkosivustolla www.esrb.europa.eu

         (6)  Ks. internetin järjestäytynyttä rikollisuutta koskeva uhkakuva-arvio ”Internet Organised Crime Threat Assessment”, Europol, 2020, saatavilla Europolin verkkosivustolla www.europol.europa.eu

         (7)  Ks. tietoteknisiä riskejä ja kyberriskejä koskeva pankkivalvonnan uutiskirje ”IT and cyber risk: a constant challenge”, EKP, 2021, saataville EKP:n pankkivalvonnan verkkosivustolla www.bankingsupervision.europa.eu

         (8)  Ks. systeemisiä kyberriskejä koskeva julkaisu ”Systemic Cyber Risk”, EJRK, helmikuu 2020, saatavilla EJRK:n verkkosivustolla www.esrb.europa.eu

         (9)  Ks. ”Mitigating systemic cyber risk”, ESRB, 2021, (julkaistaan myöhemmin).

         (10)  COM(2020) 595 final.

         (11)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/1148, annettu 6 päivänä heinäkuuta 2016, toimenpiteistä yhteisen korkeatasoisen verkko- ja tietojärjestelmien turvallisuuden varmistamiseksi koko unionissa (EUVL L 194, 19.7.2016, s. 1).

         (12)  Ks. DORA-asetusehdotuksen 43 artikla.

         (13)  Ks. Euroopan komissio, NIS Cooperation Group, luettavissa Euroopan komission verkkosivustolla www.ec.europa.eu

         (14)  Ks. finanssimarkkinoiden vakauden valvontaryhmän ”Cyber Lexicon”, 12. marraskuuta 2018, saatavilla FSB:n verkkosivustolla www.fsb.org

         (15)  Ks. DORA-asetusehdotuksen 3 artiklan 7 alakohta.

         (16)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1093/2010, annettu 24 päivänä marraskuuta 2010, Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan pankkiviranomainen) perustamisesta sekä päätöksen N:o 716/2009/EY muuttamisesta ja komission päätöksen 2009/78/EY kumoamisesta (EUVL L 331, 15.12.2010, s. 12).

         (17)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1094/2010, annettu 24 päivänä marraskuuta 2010, Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen) perustamisesta sekä päätöksen N:o 716/2009/EY muuttamisesta ja komission päätöksen 2009/79/EY kumoamisesta (EUVL L 331, 15.12.2010, s. 48).

         (18)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1095/2010, annettu 24 päivänä marraskuuta 2010, Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen) perustamisesta sekä päätöksen N:o 716/2009/EY muuttamisesta ja komission päätöksen 2009/77/EY kumoamisesta (EUVL L 331, 15.12.2010, s. 84).

         (19)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 338).

         (20)  Neuvoston asetus (EU) N:o 1024/2013, annettu 15 päivänä lokakuuta 2013, luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille (EUVL L 287, 29.10.2013, s. 63).

         (21)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2015/2366, annettu 25 päivänä marraskuuta 2015, maksupalveluista sisämarkkinoilla, direktiivien 2002/65/EY, 2009/110/EY ja 2013/36/EU ja asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta sekä direktiivin 2007/64/EY kumoamisesta (EUVL L 337, 23.12.2015, s. 35).

         (22)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/110/EY, annettu 16 päivänä syyskuuta 2009, sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitosten liiketoiminnan aloittamisesta, harjoittamisesta ja toiminnan vakauden valvonnasta, direktiivien 2005/60/EY ja 2006/48/EY muuttamisesta sekä direktiivin 2000/46/EY kumoamisesta (EUVL L 267, 10.10.2009, s. 7).

         (23)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2019/2034, annettu 27 päivänä marraskuuta 2019, sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta ja direktiivien 2002/87/EY, 2009/65/EY, 2011/61/EU, 2013/36/EU, 2014/59/EU ja 2014/65/EU muuttamisesta (EUVL L 314, 5.12.2019, s. 64).

         (24)  COM(2020) 593 final.

         (25)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 909/2014, annettu 23 päivänä heinäkuuta 2014, arvopaperitoimituksen parantamisesta Euroopan unionissa sekä arvopaperikeskuksista ja direktiivien 98/26/EY ja 2014/65/EU sekä asetuksen (EU) N:o 236/2012 muuttamisesta (EUVL L 257, 28.8.2014, s. 1).

         (26)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 648/2012, annettu 4 päivänä heinäkuuta 2012, OTC-johdannaisista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä (EUVL L 201, 27.7.2012, s. 1).

         (27)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/65/EU, annettu 15 päivänä toukokuuta 2014, rahoitusvälineiden markkinoista sekä direktiivin 2002/92/EY ja direktiivin 2011/61/EU muuttamisesta (EUVL L 173, 12.6.2014, s. 349).

         (28)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/61/EU, annettu 8 päivänä kesäkuuta 2011, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista ja direktiivin 2003/41/EY ja 2009/65/EY sekä asetuksen (EY) N:o 1060/2009 ja (EU) N:o 1095/2010 muuttamisesta (EUVL L 174, 1.7.2011, s. 1).

         (29)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/65/EY, annettu 13 päivänä heinäkuuta 2009, siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (EUVL L 302, 17.11.2009, s. 32).

         (30)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/138/EY, annettu 25 päivänä marraskuuta 2009, vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta (Solvenssi II -direktiivi) (EUVL L 335, 17.12.2009, s. 1).

         (31)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) N:o 2016/97, annettu 20 päivänä tammikuuta 2016, vakuutusten tarjoamisesta (EUVL L 26, 2.2.2016, s. 19).

         (32)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/2341, annettu 14 päivänä joulukuuta 2016, ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten toiminnasta ja valvonnasta (EUVL L 354, 23.12.2016, s. 37).

         (33)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1060/2009, annettu 16 päivänä syyskuuta 2009, luottoluokituslaitoksista (EUVL L 302, 17.11.2009, s. 1).

         (34)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/43/EY, annettu 17 päivänä toukokuuta 2006, tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteisestä tilintarkastuksesta, direktiivien 78/660/ETY ja 83/349/ETY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 84/253/ETY kumoamisesta (EUVL L 157, 9.6.2006, s. 87).

         (35)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/1011, annettu 8 päivänä kesäkuuta 2016, rahoitusvälineissä ja rahoitussopimuksissa vertailuarvoina tai sijoitusrahastojen arvonkehityksen mittaamisessa käytettävistä indekseistä ja direktiivien 2008/48/EY ja 2014/17/EU sekä asetuksen (EU) N:o 596/2014 muuttamisesta (EUVL L 171, 29.6.2016, s. 1).

         (36)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 2020/2013, annettu 7 päivänä lokakuuta 2020, yrityksille suunnatun joukkorahoituspalvelun eurooppalaisista tarjoajista sekä asetuksen (EU) 2017/1129 ja direktiivin (EU) 2019/1937 muuttamisesta (EUVL L 347, 20.10.2020, s. 1).

         (37)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 575/2013, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1).

         (38)  Euroopan järjestelmäriskikomitean suositus, annettu 22 päivänä joulukuuta 2011, kansallisten viranomaisten makrovakauspoliittisista valtuuksista (EUVL C 41, 14.2.2012 s. 1).

         LIITE
         SUOSITUSTEN NOUDATTAMISTA KOSKEVIEN KRITEERIEN ERITELMÄT

            Suositus A – Yleiseurooppalaisen systeemisten kyberpoikkeamien koordinointikehyksen (EU-SCICF) perustaminen

         Suosituksen A 1 noudattamista arvioidaan seuraavien kriteerien perusteella.

                     1.

                     Kun Euroopan valvontaviranomaiset valmistelevat – toimien yhteiskomitean välityksellä ja yhdessä Euroopan keskuspankin (EKP), Euroopan järjestelmäriskikomitean (EJRK) ja asiaan liittyvien kansallisten viranomaisten kanssa – tehokkaita unionin tason koordinoituja toimia, joiden tulisi kattaa EU-SCICF:n asteittainen kehittäminen siten, että käytetään tulevassa finanssialan digitaalista häiriönsietokykyä koskevassa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (”DORA-asetus”) esitettyjä valtuuksia, niiden olisi harkittava, tarvittaessa Euroopan kyberturvallisuusvirastoa ja komissiota kuultuaan, ainakin seuraavien näkökohtien sisällyttämistä EU-SCICF:ää koskevaan valmisteluun:

                                 a)

                                 analyysi EU-SCICF:n tehokkaan kehittämisen edellyttämistä resursseista;

                                 b)

                                 kyberhyökkäysskenaarioihin liittyvien kriisinhallinta- ja valmiusharjoitusten kehittäminen viestintäkanavien kehittämiseksi;

                                 c)

                                 yhteisen sanaston kehittäminen;

                                 d)

                                 johdonmukaisen luokittelun kehittäminen kyberturvallisuuspoikkeamia varten;

                                 e)

                                 turvallisten ja luotettavien tiedonjakokanavien perustaminen, mukaan lukien varajärjestelmät;

                                 f)

                                 yhteyspisteiden perustaminen;

                                 g)

                                 tietojen jakamisen luottamuksellisuuden varmistaminen;

                                 h)

                                 yhteistyö- ja tietojenvaihtoaloitteet finanssialan kybertiedustelun kanssa;

                                 i)

                                 tehokkaiden aktivointi- ja eskalointiprosessien kehittäminen tilannetietoisuuden kautta;

                                 j)

                                 kehykseen osallistujien vastuualueiden selventäminen;

                                 k)

                                 rajapintojen kehittäminen alojen välistä ja tarvittaessa kolmansiin maihin liittyvää koordinointia varten;

                                 l)

                                 sen varmistaminen, että asiaan liittyvät viranomaiset viestivät yleisölle johdonmukaisesti luottamuksen säilyttämiseksi;

                                 m)

                                 ennalta määriteltyjen viestintälinjojen perustaminen oikea-aikaista viestintää varten;

                                 n)

                                 kehyksen testaaminen asianmukaisella tavalla, mukaan lukien eri lainkäyttöalueiden välinen testaus ja koordinointi suhteessa kolmansiin maihin, sekä arvioinnit kokemusten avulla oppimista tai toimintapuitteiden kehittämistä varten;

                                 o)

                                 tehokkaan viestinnän ja disinformaation torjuntatoimien varmistaminen.

            Suositus B – EU-SCICF:n yhteyspisteiden perustaminen

         Suosituksen B noudattamista arvioidaan seuraavien kriteerien perusteella.

                     1.

                     Euroopan valvontaviranomaisten, EKP:n ja kunkin jäsenvaltion asiaan liittyvien kansallisten viranomaisten tulisi sopia yhteisestä lähestymistavasta, jota sovelletaan EU-SCICF:n nimettyjen yhteyspisteiden luettelon jakamiseen ja päivittämiseen.

                     2.

                     Yhteyspisteen nimeämistä olisi arvioitava ottaen huomioon direktiivin (EU) 2016/1148 mukaisesti nimetty keskitetty yhteyspiste, jonka jäsenvaltiot ovat perustaneet verkko- ja tietojärjestelmien turvallisuuden alalla rajatylittävän yhteistyön varmistamiseksi muiden jäsenvaltioiden sekä verkko- ja tietojärjestelmien yhteistyöryhmän kanssa.

            Suositus C – Muutokset unionin lainsäädäntöön

         Suosituksen C noudattamista arvioidaan seuraavien kriteerien perusteella.
         Komission olisi harkittava, tarvitaanko suosituksen A mukaisesti tehdyn analyysin tuloksena toimenpiteitä, mukaan lukien muutokset asiaa koskevaan unionin lainsäädäntöön, sen varmistamiseksi, että Euroopan valvontaviranomaiset voivat yhteiskomitean avulla ja yhdessä EKP:n, EJRK:n ja asiaan liittyvien kansallisten viranomaisten kanssa kehittää EU-SCICF:ää suosituksen A 1 mukaisesti, ja varmistaa, että Euroopan valvontaviranomaiset, EKP, EJRK ja asiaan liittyvät kansalliset viranomaiset sekä muut viranomaiset voivat toteuttaa koordinointitoimia ja vaihtaa tietoja, jotka ovat riittävän yksityiskohtaisia ja johdonmukaisia EU-SCICF:n tehokkaan toiminnan tukemiseksi.