title: Komission suositus, annettu  14 päivänä joulukuuta 2005 , neuvoston direktiivin 95/53/EY mukaisesta rehujen yhteensovitetusta tarkastusohjelmasta vuodeksi 2006

text:
               22.12.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 337/51

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 14 päivänä joulukuuta 2005,
   neuvoston direktiivin 95/53/EY mukaisesta rehujen yhteensovitetusta tarkastusohjelmasta vuodeksi 2006
   (2005/925/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon rehujen virallisen valvonnan järjestämistä koskevista periaatteista 25 päivänä lokakuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/53/EY (1) ja erityisesti sen 22 artiklan 3 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Jäsenvaltiot totesivat vuonna 2005, että eräiden seikkojen osalta on tarpeen toteuttaa yhteensovitettu tarkastusohjelma vuonna 2006.

               (2)

               Haitallisista aineista eläinten rehuissa 7 päivänä toukokuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/32/EY (2) vahvistetaan aflatoksiini B1:n enimmäispitoisuus rehuissa, mutta yhteisöllä ei ole säännöksiä muista mykotoksiineista kuten okratoksiini A:sta, tsearalenonista, deoksinivalenolista, fumonisiineistä sekä T-2- ja HT-2-toksiineista. Tietojen hankkiminen pistokokeiden avulla kyseisten mykotoksiinien esiintymisestä olisi hyödyllistä tilanteen arvioimiseksi asianmukaisen lainsäädännön kehittämistä varten. Lisäksi tietyt rehuaineet, kuten viljat ja öljynsiement ovat sadonkorjuu-, varastointi- ja kuljetusolojen vuoksi erityisen alttiita mykotoksiinikontaminaatiolle. Koska mykotoksiinipitoisuudet vaihtelevat vuosittain, kaikista mainituista mykotoksiineista on aiheellista kerätä tietoa useina peräkkäisinä vuosina.

               (3)

               Aikaisemmat tarkastustulokset antibioottien ja kokkidiostaattien esiintymisestä tietyissä rehuissa, jotka on tarkoitettu eläinlajille tai -ryhmälle, jonka osalta mainitut vaikuttavat aineet ovat kiellettyjä, osoittavat, että tämäntyyppistä sääntöjen rikkomista esiintyy edelleen. Lisäksi eläinten ruokinnassa käytettävistä lisäaineista 22 päivänä syyskuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1831/2003 (3) 11 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti on tärkeää varmistaa, että rehun lisäaineena käytettävät antibiootit todella poistetaan vaiheittain käytöstä.

               (4)

               On tärkeää varmistaa, että eläinperäisten rehuaineiden käyttöä rehuissa koskevat rajoitukset, sellaisina kuin niistä säädetään asiaa koskevassa yhteisön lainsäädännössä, on pantu tosiasiallisesti täytäntöön.

               (5)

               On aiheellista varmistaa, ettei hivenaineisiin kuuluvien kuparin ja sinkin määrä sianrehuseoksissa ylitä hivenaineiden ryhmään kuuluvien rehun lisäaineiden hyväksymisedellytysten muuttamisesta 25 päivänä heinäkuuta 2003 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1334/2003 (4) määrättyjä enimmäispitoisuuksia.

               (6)

               Tässä suosituksessa säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,

         SUOSITTAA, ETTÄ JÄSENVALTIOT:

               1)

               Toteuttavat vuonna 2006 yhteensovitetun tarkastusohjelman, jolla pyritään selvittämään seuraavaa:

                           a)

                           mykotoksiinien (alfatoksiini B1:n, okratoksiini A:n, tsearalenonin, deoksinivalenolin ja fumonisiinien sekä T-2- ja HT-2-toksiinien) pitoisuudet rehuissa sekä määritysmenetelmät; näytteidenotto olisi toteutettava sekä pistokokein että kohdennetulla otannalla; kohdennetussa otannassa näytteiden olisi oltava rehuaineita, joissa epäillään korkeita mykotoksiinipitoisuuksia, esimerkiksi vilja- tai öljykasvien siemeniä, öljyhedelmiä tai niistä tehtyjä tuotteita ja sivutuotteita sekä rehuaineita, joita on varastoitu pitkän aikaa tai kuljetettu meritse pitkiä matkoja; aflatoksiini B1:n osalta kiinnitettävä erityistä huomiota muille lypsyeläimille kuin lypsylehmille tarkoitettuihin rehuseoksiin; tarkastusten tuloksista olisi raportoitava liitteessä I esitettyä mallia käyttäen;

                           b)

                           tiettyjen eläinlajien ja -ryhmien rehun lisäaineina sallitut tai kielletyt kokkidiostaatit ja/tai histomonostaatit, joita esiintyy usein ei-lääkinnällisissä esiseoksissa ja rehuseoksissa, joissa kyseisten aineiden käyttö on kielletty; tarkastukset olisi kohdistettava kyseisten aineiden esiintymiseen esiseoksissa ja rehuseoksissa, jos toimivaltainen viranomainen arvioi säännöstenvastaisuuden todennäköisemmäksi; tarkastusten tuloksista olisi raportoitava liitteessä II esitettyä mallia käyttäen;

                           c)

                           rehun lisäaineena käytettävien antibioottien vähittäisen käytöstä poistamisen toteuttaminen liitteen II mukaisesti;

                           d)

                           eläinperäisten rehuaineiden tuotantoa ja käyttöä koskevien rajoitusten täytäntöönpano liitteen III mukaisesti;

                           e)

                           kuparin ja sinkin määrä sianrehuseoksissa liitteen IV mukaisesti.

               2)

               Sisällyttävät 1 kohdassa tarkoitetun yhteensovitetun tarkastusohjelman tulokset erillisenä lukuna tarkastustoimia koskevaan vuosikertomukseensa, joka on jätettävä viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 2007 yhdenmukaistetun kertomusmallin viimeisimmän version mukaisesti.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä joulukuuta 2005.

            Komission puolesta

         Markos KYPRIANOU

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 265, 8.11.1995, s. 17. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/46/EY (EYVL L 234, 1.9.2001, s. 55).

      (2)  EYVL L 140, 30.5.2002, s. 10. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2005/8/EY (EUVL L 27, 29.1.2005, s. 44).

      (3)  EUVL L 268, 18.10.2003, s. 29. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 378/2005 (EUVL L 59, 5.3.2005, s. 8).

      (4)  EUVL L 187, 26.7.2003, s. 11. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2112/2003 (EUVL L 317, 2.12.2003, s. 22).
   LIITE I
   Tiettyjen mykotoksiinien (aflatoksiinin B1, okratoksiinin A, tsearalenonin, deoksinivalenolin, fumonisiinien sekä T-2 ja HT-2-toksiinien) pitoisuudet rehuissa
   Kaikista testinäytteistä saadut yksittäiset tulokset; 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun raportoinnin malli

               Rehut

               Näytteiden otto
               (pistokokein tai kohdennetusti)

               Mykotoksiinityyppi ja -pitoisuus (μg/kg:ssa rehua, jonka suhteellinen kosteus on 12 %)

               Luokka (1)

               Tyyppi (2)

               Alkuperämaa

               Aflatoksiini B1

               Okratoksiini A

               Tsearaleoni

               Deoksinivalenoli

               Fumonisiini (3)

               T-2- ja HT-2-toksiinit (4)

         Toimivaltaisen viranomaisen olisi lisäksi ilmoitettava

               —

               mihin toimiin ryhdytään, jos aflatoksiini B1:n enimmäistaso ylitetään,

               —

               käytetyt määritysmenetelmät,

               —

               toteamisrajat.

      (1)  Valitaan jokin seuraavista luokista: rehuaine, rehun lisäaine, esiseos, täydennysrehu, täysrehu, rehuseos.

      (2)  Valitaan jokin seuraavista tyypeistä: a) rehuaineiden osalta neuvoston direktiivin 96/25/EY (EYVL L 125, 23.5.1996, s. 35) liitteessä olevassa B osassa vahvistettu rehuaineen nimi; b) muiden rehujen osalta kohdelajit.

      (3)  Fumonisiinien B1 ja B2 pitoisuus voidaan raportoida molempien summana.

      (4)  T-2- ja HT-2-toksiinien pitoisuus voidaan raportoida molempien summana.
   LIITE II
   Tiettyjen rehun lisäaineina kiellettyjen lääkeaineiden esiintyminen
   Eräitä lääkeaineita voidaan käyttää laillisesti lisäaineina tietyille eläinlajeille ja -ryhmille tarkoitetuissa esiseoksissa ja rehuseoksissa, kunhan asetuksen (EY) N:o 1831/2003 10 artiklassa säädetyt vaatimukset täyttyvät.
   Jos kiellettyjä aineita esiintyy tiettyjen eläinlajien ja -ryhmien rehuissa, katsotaan, että säännöksiä on rikottu.
   Tarkastettavat lääkeaineet olisi valittava seuraavasta luettelosta:

               1)

               Vain tietyille eläinlajeille ja -ryhmille tarkoitetuissa rehuissa lisäaineina sallitut lääkeaineet:

                           dekokinaatti (Deccox)

                           diklatsuriili (Clinacox 0,2 %)

                           halofuginonihydrobromidi (Stenorol)

                           lasalosidinatrium A (Avatec 15 %)

                           maduramisiiniammonium, alfa (Cygro 1 %)

                           monensiininatrium (Elancoban G100, 100, G200, 200)

                           narasiini (Monteban)

                           narasiini – nikarbatsiini (Maxiban G160)

                           robenidiinihydrokloridi (Cycostat 66 G)

                           salinomysiini-natrium (Sacox 120G, 120)

                           semduramisiini-natrium (Aviax 5 %)

               2)

               Lääkeaineet, joita ei enää sallita rehun lisäaineina:

                           amproliumi

                           amproliumi/etopabaatti

                           arprinosidi

                           avilamysiini

                           avoparsiini

                           karbadoksi

                           dimetridatsoli

                           dinitolmidi

                           flavofosfolipoli

                           ipronidatsoli

                           metiklorpindoli

                           metiklorpindoli/metyylibentsokvatti

                           nikarbatsiini

                           nifursoli

                           olakvindoksi

                           ronidatsoli

                           spiramysiini

                           tetrasykliinit

                           tylosiinifosfaatti

                           virginiamysiini

                           sinkkibasitrasiini

                           muut mikrobilääkkeet

               3)

               Lääkeaineet, jotka eivät ole olleet milloinkaan sallittuja rehun lisäaineina:
               muut aineet.
               Kaikista vaatimusten vastaisista testinäytteistä saadut yksittäiset tulokset 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun raportoinnin malli

                           Rehutyyppi
                           (eläinlaji ja -ryhmä)

                           Todettu aine

                           Pitoisuus

                           Sääntöjenvastaisuuden syy (1)

                           Toteutetut toimet

                     Toimivaltaisen viranomaisen olisi edelleen selvitettävä seuraavaa:

                           —

                           testinäytteiden kokonaislukumäärä,

                           —

                           tutkittujen aineiden nimet,

                           —

                           käytetyt määritysmenetelmät,

                           —

                           toteamisrajat.

      (1)  Syy kielletyn aineen esiintymiseen rehussa, toimivaltaisen viranomaisen suorittaman tutkimuksen perusteella.
   LIITE III
   Eläinperäisten rehuaineiden tuotannon ja käytön rajoitukset
   Jäsenvaltioiden olisi vuoden 2006 aikana toteutettava yhteensovitettu tarkastusohjelma, jolla selvitetään, onko eläinperäisten rehuaineiden tuotantoa ja käyttöä koskevia rajoituksia noudatettu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 882/2004 (1) 3 artiklan soveltamista.
   Jotta voidaan varmistaa, että eläinproteiinin käyttöä eräiden eläinten ruokinnassa koskevaa kieltoa, sellaisena kuin se on vahvistettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 999/2001 (2) liitteessä IV, todella noudatetaan, jäsenvaltioiden olisi pantava täytäntöön kohdistettuun näytteenottoon perustuva erityinen tarkastusohjelma. Ohjelman taustalla olisi asetuksen (EY) N:o 882/2004 3 artiklan mukaisesti oltava riskiperusteinen strategia, jossa otetaan huomioon kaikki vaiheet ja tilat, joissa rehua tuotetaan, käsitellään ja hallinnoidaan. Jäsenvaltioiden olisi kiinnitettävä erityistä huomiota niiden kriteerien määrittelyyn, joihin riskin voidaan katsoa liittyvän. Kunkin perusteen painotuksen olisi oltava oikeassa suhteessa riskiin. Tarkastustiheyden ja tiloissa analysoitavien näytteiden lukumäärän olisi oltava oikeassa suhteessa kyseisille tiloille annettujen painotusten yhteenlasketun määrän kanssa.
   Valvontaohjelmaa laadittaessa olisi otettava huomioon seuraavat ohjeelliset tilat ja perusteet:

               Tilat

               Arviointiperusteet

               Painotus

               Rehutehtaat

                           —

                           Rehutehtaat, joilla on erilliset linjat märehtijöille ja muille eläimille tarkoitettujen sellaisten rehuseosten tuotantoon, jotka sisältävät poikkeuksen saaneita prosessoituja eläinperäisiä proteiineja

                           —

                           Rehutehtaat, joilla sääntöjä on jätetty noudattamatta aikaisemmin tai joilla sääntöjen noudattamatta jättämistä voidaan epäillä

                           —

                           Rehutehtaat, joilla prosessoidaan suuria määriä maahantuotua rehua, jonka proteiinipitoisuus on korkea, esim. kalajauhoa, soijajauhoa, maissintärkkelysjauhoa ja proteiinitiivistettä

                           —

                           Rehutehtaat, joilla tuotetaan suuria määriä rehuseoksia

                           —

                           Sisäisistä operatiivisista menettelyistä johtuva ristikontaminaation riski (vakiosiilot tietyille tuotteille, linjojen erottamisen valvonta, ainesosien valvonta, omavalvontalaboratorio, näytteenottomenettelyt)

               Rajavalvontapisteet ja muut yhteisööntuontipaikat

                           —

                           Suuri/pieni määrä maahantuotua rehua

                           —

                           Rehut, joiden proteiinipitoisuus on suuri

               Maatilat

                           —

                           Tilat, jotka tekevät rehunsekoituksen itse ja käyttävät poikkeuksen saaneita prosessoituja eläinperäisiä proteiineja

                           —

                           Tilat, joilla pidetään sekä märehtijöitä että muita lajeja (ristiruokinnan vaarat)

                           —

                           Tilat, joille rehuja ostetaan irtorehuna

               Jälleenmyyjät

                           —

                           Tukkuliikkeet ja välivarastot, joissa pidetään rehuja, joiden proteiinipitoisuus on suuri

                           —

                           Kaupattavan irtorehun suuri määrä

                           —

                           Ulkomailla tuotettujen rehuseosten jälleenmyyjät

               Rahtisekoittajat

                           —

                           Rahtisekoittajat, jotka tuottavat rehua sekä märehtijöiden että muiden kuin märehtijöiden ruokintaa varten

                           —

                           Rahtisekoittajat, jotka ovat aikaisemmin jättäneet noudattamatta sääntöjä tai joiden voidaan epäillä jättävän noudattamatta niitä

                           —

                           Rahtisekoittajat, jotka käsittelevät rehua, jonka proteiinipitoisuus on suuri

                           —

                           Rahtisekoittajat, jotka tuottavat suuria määriä rehua

                           —

                           Palvelun kohteena olevia maatiloja on paljon, joukossa myös märehtijöitä pitäviä maatiloja

               Kuljetusvälineet

                           —

                           Prosessoitujen eläinperäisten proteiinien ja rehujen kuljetukseen tarkoitetut ajoneuvot

                           —

                           Ajoneuvot, joiden osalta sääntöjä on jätetty noudattamatta aikaisemmin tai joiden osalta sääntöjen noudattamatta jättämistä voidaan epäillä

         Vaihtoehtona näille ohjeellisille tiloille ja arviointiperusteille jäsenvaltiot voivat toimittaa omat riskiarvionsa komissiolle viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2006.
   Näytteenotto olisi kohdennettava eriin tai tilanteisiin, joissa ristikontaminaatio kiellettyjen prosessoitujen proteiinien kanssa on todennäköisintä (ensimmäinen erä sellaisen rehukuljetuksen jälkeen, joka on sisältänyt kiellettyjä eläinproteiineja, tai tuotantolinjan teknisten ongelmien tai muutosten jälkeen tai kun irtorehun varastosäiliöissä tai siiloissa on tehty muutoksia).
   Tarkastukset voidaan lisäksi ulottaa koskemaan ajoneuvojen, tuotantolaitteiston ja varastoalueiden pölyisyyttä.
   Jokaisessa jäsenvaltiossa olisi suoritettava vuosittain vähintään 10 tarkastusta 100 000 tonnia tuotettua rehuseosta kohti. Jokaisessa jäsenvaltiossa olisi suoritettava vuosittain vähintään 20 virallista näytteenottoa 100 000:ta tuotettua rehuseostonnia kohti. Ennen vaihtoehtoisten menetelmien hyväksymistä näytteiden analysoinnissa olisi käytettävä komission direktiivissä 2003/126/EY (3) säädettyä mikroskooppista tutkimusta ja arviointia. Eläinperäisten proteiinien toteamisessa olisi noudatettava asetuksen (EY) N:o 999/2001 säännöksiä.
   Tarkastusohjelmista saatavat tulokset olisi toimitettava komissiolle seuraavia malleja käyttäen:
   Yhteenveto tarkastuksista, joiden aiheena olivat rajoitukset eläinperäisen rehun käytölle eläinten ruokinnassa (kiellettyjen prosessoitujen eläinperäisten proteiinien käyttäminen ruokinnassa)
   A.   Dokumentoidut tarkastukset

               Vaihe

               Sellaisten tarkastusten määrä, joiden kohteena on prosessoitujen eläinperäisten proteiinien esiintyminen

               Laboratoriotestien sijasta esim. asiakirjojen tarkastuksessa todettujen sääntöjen rikkomisten lukumäärä

               Rehuaineiden maahantuonti

               Rehuaineiden varastointi

               Rehutehtaat

               Tilasekoitus/rahtisekoittajat

               Rehunvälittäjät

               Kuljetusväline

               Muita kuin märehtijöitä pitävät tilat

               Märehtijöitä pitävät tilat

               Muut: …

         B.   Rehuaineiden ja rehuseosten näytteenotto ja testaus prosessoitujen eläinperäisten proteiinien toteamiseksi

               Tilat

               Prosessoitujen eläinperäisten proteiinien toteamiseksi testattujen virallisten näytteiden määrä

               Vaatimustenvastaisten näytteiden määrä

               Prosessoitujen maaeläinperäisten proteiinien osalta

               Prosessoitujen kalaperäisten proteiinien osalta

               Rehuaineet

               Rehuseokset

               Rehuaineet

               Rehuseokset

               Rehuaineet

               Rehuseokset

               märehtijöille

               muille

               märehtijöille

               muille

               märehtijöille

               muille

               Maahantuonti

               Rehutehtaat

               Välittäjät/varastointi

               Kuljetusväline

               Tilasekoitus/rahtisekoittajat

               Maatilalla

               Muut: …

         C.   Tiivistelmä märehtijöille tarkoitetuissa rehuissa esiintyneistä kielletyistä prosessoiduista eläinperäisistä proteiineista

               Näytteenottokuukausi

               Kontaminaation tyyppi, aste ja alkuperä

               Sovelletut seuraamukset (tai muut toimenpiteet)

               1

               2

               3

               4

               5

               …

      (1)  EUVL L 165, 30.4.2004, s. 1.

      (2)  EYVL L 147, 31.5.2001, s. 1.

      (3)  EUVL L 339, 24.12.2003, s. 78.
   LIITE IV
   Näytekohtaiset tulokset kaikista näytteistä (sekä vaatimusten mukaisista että niiden vastaisista), jotka koskevat kuparia ja sinkkiä sianrehuseoksissa

               Rehuseostyyppi
               (eläinryhmä)

               Hivenaine
               (kupari tai sinkki)

               Havaittu määrä
               (mg/kg:ssa täysrehua)

               Enimmäismäärän ylityksen syy (1)

               Toteutetut toimet

      (1)  Toimivaltaisen viranomaisen tekemän tutkimuksen perusteella selvitetty syy.


title: Neuvoston suositus, annettu 10 päivänä heinäkuuta 2012 , Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsenen nimittämisestä

text:
               21.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 215/4

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 10 päivänä heinäkuuta 2012,
   Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsenen nimittämisestä
   2012/C 215/05
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 283 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan sekä erityisesti sen 11.2 artiklan,
   SUOSITTAA EUROOPPA-NEUVOSTOLLE
   Yves MERSCHin nimittämistä Euroopan keskuspankin johtokunnan jäseneksi kahdeksan vuoden toimikaudeksi.

      Tehty Brysselissä 10 päivänä heinäkuuta 2012.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         V. SHIARLY


Avis juridique important

|

32002H0755

Komission suositus, annettu 16 päivänä syyskuuta 2002, seuraavan aineen riskinarvioinnin tuloksista ja riskien vähentämisen toimintasuunnitelmasta: difenyylieetteri, oktabromijohdannainen (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (tiedoksiannettu numerolla K(2002) 3394)

Virallinen lehti nro L 249 , 17/09/2002 s. 0027 - 0030

Komission suositus,annettu 16 päivänä syyskuuta 2002,seuraavan aineen riskinarvioinnin tuloksista ja riskien vähentämisen toimintasuunnitelmasta: difenyylieetteri, oktabromijohdannainen(tiedoksiannettu numerolla K(2002) 3394)(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)(2002/755/EY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon olemassa olevien aineiden vaarojen arvioinnista ja valvonnasta 23 päivänä maaliskuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93(1) ja erityisesti sen 11 artiklan 2 kohdan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Asetuksen (ETY) N:o 793/93 yhteydessä difenyylieetterin oktabromijohdannainen on identifioitu arvioinnin kannalta ensisijaiseksi aineeksi neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 793/93 tarkoitetusta ensimmäisestä ensisijaisten aineiden luettelosta 25 päivänä toukokuuta 1994 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1179/94(2) mukaisesti. Asetuksessa (EY) N:o 1179/94 Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta nimetään kyseisen aineen esitteleviksi jäsenvaltioiksi.(2) Esittelijöiksi nimetyt jäsenvaltiot ovat arvioineet difenyylieetterin oktabromijohdannaisesta ihmisille ja ympäristölle aiheutuvat riskit(3) ja ehdottaneet toimintaperiaatetta riskien rajoittamiseksi olemassa olevien aineiden ihmisille ja ympäristölle aiheuttamien riskien arviointia koskevien periaatteiden vahvistamisesta neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93 mukaisesti 28 kesäkuuta 1994 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1488/94(4) mukaisesti.(3) Myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevää tiedekomiteaa on kuultu esittelijöiksi nimettyjen jäsenvaltioiden tekemistä riskinarvioinneista.(4) Riskinarviointien tulokset sisältyvät tämän suosituksen liitteeseen.(5) Tässä suosituksessa esitetyt toimenpiteet ovat asetuksen (ETY) N:o 793/93 15 artiklalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,ANTAA TÄMÄN SUOSITUKSEN:1. Toimialoilla, joilla tuodaan, valmistetaan, kuljetetaan, varastoidaan, sisällytetään johonkin valmisteeseen tai muuhun prosessiin, käytetään, käsitellään jätteinä tai hyödynnetään seuraavaa ainetta:- difenyylieetteri, oktabromijohdannainenCAS-nro 32536-52-0EINECS-nro 251-087-9,olisi otettava huomioon liitteessä esitetyt riskinarvioinnin tulokset.2. Liitteen II kohdassa esitetty toimintasuunnitelma riskien rajoittamiseksi olisi pantava täytäntöön.Tehty Brysselissä 16 päivänä syyskuuta 2002.Komission puolestaMargot WallströmKomission jäsen(1) EYVL L 84, 5.4.1993, s. 1.(2) EYVL L 131, 26.5.1994, s. 3.(3) Esittelijöiksi nimettyjen jäsenvaltioiden komissiolle toimittamat riskinarviointiraportit ovat kokonaisuudessaan yleisesti saatavilla. Lisäksi niistä on olemassa lyhyet tiivistelmät. Nämä raportit ja tiivistelmät ovat saatavilla Isprassa, Italiassa, sijaitsevan Yhteisen tutkimuskeskuksen alaisen Kuluttajien terveyden ja kuluttajansuojan laitoksen yhteydessä toimivan Euroopan kemikaaliviraston Internet-sivuilta (http://ecb.jrc.it/regulation-results/).(4) EYVL L 161, 29.6.1994, s. 3.LIITEDifenyylieetteri, oktabromijohdannainen eli oktabromidifenyylieetteriCAS-nro 32536-52-0EINECS-nro 251-087-9Esittelijät: Ranska ja Yhdistynyt kuningaskuntaLuokitus: ei vielä luokiteltuRiskinarviointi perustuu Euroopan yhteisössä valmistetun tai yhteisöön tuodun aineen elinkaareen liittyviin nykykäytäntöihin, jotka esittelijät ovat selostaneet komissiolle toimittamassaan riskinarvioinnissa.Käytettävissä oleviin tietoihin perustuvassa riskinarvioinnissa on selvitetty, että ainetta käytetään Euroopan yhteisössä pääasiassa palonsuoja-aineena enimmäkseen muovi- ja tekstiiliteollisuuden sovelluksissa.I. RISKINARVIOINTIA. Ihmisten terveysRiskinarvioinnin päätelmätTYÖNTEKIJÄT1) Lisätiedot ja/tai -testit ovat tarpeellisia. Päätelmä tehtiin siksi, että tarvitaan tietoja transtyretiini-T4:n kilpailusta oktabromidifenyylieetterin kanssa sekä tietoja kaupallisen oktabromidifenyylieetterin erittymisestä äidinmaitoon ja tietoja pitkäaikaisen altistuksen vaikutuksista; ja2) riskien rajoittaminen on tarpeen; riskien vähentämistä koskevat, jo sovellettavat toimenpiteet on otettava huomioon. Tämä päätelmä tehtiin valmistuksen (pussitus ja puhdistaminen) sekä seostamisen ja perusseoksen valmistamisen (pussien tyhjennys) osalta. Huolta aiheuttavat kysymykset:- systeemiset vaikutukset inhalaatioaltistuksen ja toistuvan ihoaltistuksen jälkeen,- hengityselinten paikallinen ärsytys toistuvan inhalaatioaltistuksen jälkeen ja- vaikutukset naisten hedelmällisyyteen inhalaation ja toistuvan ihoaltistuksen jälkeen.Riskinarvioinnin päätelmätKULUTTAJATTässä vaiheessa ei ole tarpeen hankkia lisätietoja, suorittaa lisätestejä eikä toteuttaa riskien vähentämistä koskevia lisätoimenpiteitä.Tämä päätelmä tehtiin siksi, että kuluttajien altistuminen katsotaan vähäiseksi.Riskinarvioinnin päätelmätYMPÄRISTÖN KAUTTA ALTISTUVAT IHMISETLisätiedot ja/tai -testit ovat tarpeellisia.Tämä päätelmä tehtiin siksi, että tarvitaan lisätietoja ympäristöpäästöistä, jotka johtuvat aineen käytöstä ja kulkeutumisesta maaperästä kasveihin sekä kaupallisen oktabromidifenyylieetterin äidinmaitoon ja lehmänmaitoon erittyvistä määristä. Lisätietoja voidaan pyytää riippuen alan toimittamista tuloksista, jotka koskevat aineen erittymistä maitoon. Paikallisista ja alueellisista lähteistä tarvitaan altistustietoja, jotka koskevat lehmänmaidon oktabromidifenyylieetteripitoisuuksia. Tietoja tarvitaan myös transtyretiini-T4:n kilpailusta oktabromidifenyylieetterin kanssa ja pitkällisen altistuksen vaikutuksista.Riskinarvioinnin päätelmätIHMISTEN TERVEYS (FYSIKAALIS-KEMIALLISET OMINAISUUDET)Tässä vaiheessa ei ole tarpeen hankkia lisätietoja, suorittaa lisätestejä eikä toteuttaa riskien vähentämistä koskevia lisätoimenpiteitä.B. YmpäristöRiskinarvioinnin päätelmätYMPÄRISTÖ1) Lisätiedot ja/tai -testit ovat tarpeellisia. Tämä päätelmä koskee kaikista oktabromidifenyylieetterin lähteistä aiheutuvan sekundaarisen myrkytyksen riskiä. Saattaa olla, että nykyinen PEC/PNEC -lähestymistapa (PEC = ennakoitu pitoisuus ympäristössä, PNEC = ennakoitu vaikutukseton pitoisuus) sekundaariseen myrkytykseen ei ole asianmukainen kummankaan arvon kannalta ja aliarvioi riskiä. Tätä asiaa on tutkittava edelleen.Toinen sekundaarisen myrkytyksen osalta huolta aiheuttava näkökohta on, että vaikka aine on hitaasti hajoava, on olemassa näyttöä siitä, että se voi tietyissä olosuhteissa hajota myrkyllisemmiksi ja biologisesti kertyviksi yhdisteiksi.On erittäin epävarmaa, onko nykyinen riskinarvioinnin lähestymistapa sopiva sekundaariseen myrkytykseen ja debrominaatiokysymykseen. Kaikki epävarmuustekijät yhdessä aiheuttavat huolta siitä, että pitkän aikavälin vaikeasti ennustettavat ympäristövaikutukset voivat olla mahdollisia. Tieteellisin perustein on mahdotonta sanoa, onko ympäristön kannalta olemassa riskiä nyt tai tulevaisuudessa.Tämä epävarmuus on riittävä edellytys riskien vähentämistä koskeville toimenpiteille, jotka perustuvat suoraan nykyisestä riskinarvioinnista saatuihin tietoihin.2) Tässä vaiheessa ei ole tarpeen hankkia lisätietoja, suorittaa lisätestejä eikä toteuttaa riskien vähentämistä koskevia lisätoimenpiteitä. Tämä päätelmä koskee vesiympäristölle (pintavedet, sedimentti ja jätevedenkäsittelylaitokset), maaympäristölle ja ilmakehälle aiheutuvien riskien ympäristöarviointia perinteisellä PEC/PNEC -lähestymistavalla kaikista lähteistä peräisin olevan oktabromidifenyylieetterin osalta (mukaan luettuna heksabromidifenyylieetterin arviointi).3) Riskien rajoittaminen on tarpeen; riskien vähentämistä koskevat, jo sovellettavat toimenpiteet on otettava huomioon. Tämä päätelmä koskee sellaisen sekundaarisen myrkytyksen arviointia, jota polymeerisovelluksista peräisin olevassa kaupallisessa oktabromidifenyylieetterissä oleva heksabromidifenyylieetteri voi aiheuttaa kastematojen välityksellä.II. TOIMINTASUUNNITELMA RISKIEN RAJOITTAMISEKSIYMPÄRISTÖN KAUTTA ALTISTUVAT IHMISETYmpäristön kautta altistumisesta ihmisten terveydelle aiheutuvien riskien arvioinnin tuloksena on, että lisätiedot ja -testit ovat tarpeellisia. Jäsenvaltiot havaitsivat kuitenkin epävarmuutta, kun oli kyse sellaisten riskien määrittelystä, jotka liittyvät äidinmaidon tai lehmänmaidon kautta tapahtuvaan imeväisikäisten altistumiseen kaupalliselle oktabromidifenyylieetterille. Erityistä huolta aiheutti se, että tietojen kerääminen veisi huomattavan kauan ja että tuloksena saatava pitkälle viety riskinarviointi saattaisi sitten osoittaa riskin rintaruokinnassa oleville imeväisikäisille. Kaikissa ehdotetuissa toimenpiteissä, joilla pyritään vähentämään aineen aiheuttamia riskejä, on otettava huomioon se mahdollisuus, että imeväisikäiset altistuvat aineelle maidon välityksellä.TYÖNTEKIJÄTVoimassa olevan työntekijöiden suojelua koskevan yhteisön lainsäädännön katsotaan yleisesti antavan riittävät edellytykset aineen aiheuttamien riskien rajoittamiseksi tarvittavalla tavalla.Tähän liittyen on suositeltavaa määrittää kyseiselle aineelle työperäisen altistumisen raja-arvot yhteisön tasolla. Siihen saakka, kunnes yhteisössä on vahvistettu työperäisen altistuksen raja-arvot kyseiselle aineelle, työperäinen altistus olisi rajoitettava niin pieneksi kuin se on teknisesti mahdollista. Jauhemaisessa muodossa olevan aineen sijaan olisi harkittava aineen käyttöä sellaisissa muodoissa, joita ei voi hengittää sisään (pelletit jne.). Tällaisten toimenpiteiden tarpeellisuus riippuu ihmisten terveyden ja ympäristön suojelua koskevilla ehdotuksilla saavutettavista tuloksista.YMPÄRISTÖYmpäristön suojelemiseksi oktabromidifenyylieetterin käytön vaikutuksilta olisi harkittava yhteisön tasolla annettavia markkinointi- ja käyttörajoituksia.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52006SC0108

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan mukainen neuvoston lausunto Belgian tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005-2009  /* SEK/2006/0108 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 1.2.2006SEK(2006) 108 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTOBelgian tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005–2009(komission esittämä)PERUSTELUTTaustaaHeinäkuun 1. päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Sopimusta muutettiin ensimmäisen kerran vuonna 2005. Muuttamisen yhteydessä todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen budjettipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelmat, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistetut ohjelmat vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetut) vakausohjelmat, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetut) lähentymisohjelmat). Belgia toimitti ensimmäisen vakausohjelmansa joulukuussa 1998. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 15 päivänä maaliskuuta 1999 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.Jäsenvaltioiden on näissä ohjelmissa ilmoitettava keskipitkän aikavälin tavoitteena oleva julkisen talouden rahoitusasema ja esiteltävä sen saavuttamiseksi ja säilyttämiseksi toteutettavat toimenpiteet sekä taustalla olevat taloutta koskevat oletukset. Keskipitkän aikavälin tavoite olisi tarkistetun sopimuksen mukaan eriytettävä jäsenvaltioittain, koska talouden tila ja julkisen talouden rahoitusasema on unionin eri jäsenvaltioissa erilainen ja koska myös kestävyyteen kohdistuvat finanssipoliittiset riskit ovat erilaisia. Sopimukseen tehtyjen muiden tarkistusten mukaan olisi lisäksi saavutettava koko suhdannekierron ajaksi symmetrisempi lähestymistapa finanssipolitiikkaan tehostamalla budjettikuria taloudellisesti hyvinä aikoina. Samalla sellaiset suuret rakenneuudistukset, joilla on todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen, olisi otettava huomioon arvioitaessa, voidaanko keskipitkän aikavälin tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeutusurasta poiketa väliaikaisesti.Komissio on tutkinut Belgian viimeksi toimittaman tarkistetun vakausohjelman. Se on tässä yhteydessä ottanut huomioon yksiköidensä syksyn 2005 talousennusteen, käytännesäännöt[2], yhteisesti sovitut menetelmät, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa, sekä vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvät talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja on jäljempänä esitetyn arvion perusteella antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi.Arviointi(1) Belgia toimitti tarkistetun vakausohjelmansa 5 päivänä joulukuuta 2004, viikon myöhässä määräajasta. Ohjelma kattaa vuodet 2005–2009. Ohjelmassa noudatetaan pitkälti uusissa käytännesäännöissä määriteltyjä vakaus- ja lähentymisohjelmien mallirakennetta ja tietovaatimuksia[3].(2) Belgian kokonaistuotanto on kasvanut viime vuosikymmenen aikana keskimäärin miltei 2 prosenttia, hieman euroalueen keskiarvoa enemmän. Työllisyysaste on kuitenkin alhainen (noin 60 prosenttia), työttömyysluvuissa on huomattavia alueellisia eroja ja pitkäaikaistyöttömyyttä on paljon. Belgian julkisen talouden rahoitusasema on ollut vuodesta 2000 lähtien lähellä tasapainoa.(3) Ohjelmassa esitetyn makrotaloudellisen skenaarion mukaan kokonaistuotanto kasvaa vuosina 2006–2009 jonkin verran keskimäärin 2,2 prosenttiin vuoden 2005 heikohkon tuloksen (1,4 prosenttia) jälkeen. Myös työllisyys kasvaa hitaasti mutta tasaisesti (0,7 prosenttia vuodessa). Tätä skenaariota voidaan pitää realistisena, ja se poikkeaa vain hyvin vähän komission yksiköiden syksyn 2005 talousennusteesta. Ohjelman mukaan negatiivinen tuotantokuilu kapenee ohjelmakauden loppua kohti. Vaikka inflaatio ennustetaan korkeammaksi kuin komission yksiköiden syksyn talousennusteessa, ennusteet vaikuttavat realistisilta, sillä ulkoiset oletukset ovat puolestaan aiempaan verrattuna hieman vähemmän suotuisat.(4) Neuvosto hyväksyi 17 päivänä helmikuuta 2005 antamassaan lausunnossa Belgian vuoden 2004 tarkistetussa vakausohjelmassa esitetyn julkista taloutta koskevan strategian. Komission syksyn 2005 ennusteessa todetaan vuoden 2005 talousarvion toteuttamisesta, että julkinen talous on tasapainossa. Tämä vastaa aiemmassa tarkistetussa vakausohjelmassa asetettua tavoitetta huolimatta BKT:n huomattavasti ennakoitua hitaammasta kasvusta. Eurostatin kanssa on kuitenkin selvitettävä joidenkin kertaluonteisten toimenpiteiden tilastointia, mikä voi johtaa siihen, että vuoden 2005 alijäämän toteutuma kasvaa huomattavasti[4].(5) Tarkistetussa ohjelmassa esitetyllä julkisen talouden strategialla tähdätään siihen, että julkisen talouden tasapaino säilytetään vuoteen 2006 asti ja sen jälkeen kasvatetaan ylijäämää (vuoteen 2009 mennessä jo 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen), jotta velkasuhteen laskusuuntausta voidaan pitää yllä. BKT on laskenut asteittain vuoden 2001 7,2 prosentista 4,3 prosenttiin vuonna 2005, ja vuodesta 2006 alkaen perusylijäämä vakiintunee hieman yli 4 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Ohjelmassa ennakoidaan julkisen tulosuhteen supistuvan (pääasiassa työvoiman verorasituksen pienentymisen vuoksi), mutta tämä kompensoituu selvästi menosuhteen (pääosin korkomenojen) supistumisella. Kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet ovat vuonna 2006 edelleen huomattavia (0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen), vaikka Belgian viranomaiset ennustavat tällaisten toimenpiteiden vähenevän vuodesta 2006 alkaen. Uudessa tarkistuksessa vahvistetaan edellisessä ohjelmassa esitetty strategia ja kasvunäkymät ovat ovat säilyneet lähes ennallaan.(6) Komission yksiköt ovat tehneet laskelmia ohjelmassa esitettyjen tietojen perusteella ja yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti. Laskelmien perusteella rakenteellisen rahoitusaseman (suhdannetasoitettuna ja ilman kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä) arvioidaan paranevan ohjelmakauden aikana miltei 1 prosentin suhteessa BKT:hen. Se heikkenee ensin vuoden 2005 nollasta prosentista 0,25 prosentin alijäämäksi suhteessa BKT:hen vuonna 2006, ja vuonna 2007 on 0,5 prosentin ylijäämä. Tämän jälkeen rakenteellinen rahoitusasema kohenee asteittain vuoteen 2009 asti, jolloin ylijäämä on miltei 1 prosentti suhteessa BKT:hen. Belgian viranomaiset ovat määrittäneet vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitetuksi keskipitkän aikavälin tavoitteeksi noin 0,5 prosentin rakenteellisen ylijäämän suhteessa BKT:hen. Ohjelmassa oletetaan, että tavoite saavutetaan vuoteen 2007 mennessä. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (noin 1 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) vaativampi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Ohjelman sisältämä keskipitkän aikavälin tavoite voidaan katsoa arvioinnin perusteella asianmukaiseksi, sillä se sijoittuu vaihteluvälille, joka vakaus- ja kasvusopimuksessa sekä käytännesäännöissä asetetaan euroalueelle ja ERM II -valuuttakurssimekanismiin osallistuville jäsenvaltioille. Se on myös määritetty vaativammaksi kuin velkasuhde ja potentiaalisen tuotannon pitkän aikavälin keskimääräinen kasvu edellyttäisivät.(7) Julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennustettua heikompi erityisesti vuosina 2006–2007. Makroekonomista skenaariota voidaan pitää realistisena, ja hallitus on hiljattain ottanut käyttöön uusia toimenpiteitä terveydenhoitomenojen hallitsemiseksi, mutta ohjelmassa arvioidut verotulot vaikuttavat jokseenkin optimistisilta eivätkä menoennusteet näytä tarjoavan riittävää varmuusvaraa epäsuotuisan kehityksen varalta. Ohjelmasta ei käy ilmi, miten kertaluonteisista ja muista väliaikaisista toimenpiteistä muodostuvan merkittävän toimenpidepaketin päättyminen kompensoidaan vuonna 2007. On kuitenkin huomattava, että Belgian viranomaiset ovat viime vuosina osoittaneet vahvaa sitoutumista julkisen talouden tasapainoa koskevien tavoitteiden saavuttamiseen.(8) Kun otetaan huomioon edellä esitetty riskinarviointi, on mahdollista, ettei ohjelmassa esitetty finanssipolitiikan viritys riitä varmistamaan keskipitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamista vuoteen 2007 mennessä, kuten Belgian viranomaiset ovat ennakoineet. Kuten edellä kuitenkin todettiin, ohjelmaan sisältyvä keskipitkän aikavälin tavoite on vaativampi kuin vakaus- ja kasvusopimuksessa edellytetään, ja ohjelman finanssipoliittinen strategia näyttäisi riittävän varmistamaan, että saavutetaan julkisen talouden rakenteellinen rahoitusasema, joka voidaan katsoa vakaus- ja kasvusopimuksen mukaiseksi koko ohjelmakauden ajan. Ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys myös tarjoaa riittävän varmuusmarginaalin sen varmistamiseksi, ettei julkisen talouden alijäämän 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity normaaleissa suhdannevaihteluissa. Vaikka rakenteellinen rahoitusasema kohenee vuosittain keskimäärin vain vähän, mukautusten vauhtia keskipitkän aikavälin tavoitteeseen pyrittäessä voidaan pitää suurin piirtein sopivana. Sopeutus ei kuitenkaan noudata vakaus- ja kasvusopimusta vuonna 2006, jolloin rakenteellisen rahoitusaseman odotetaan heikkenevän 0;25 prosenttia suhteessa BKT:hen samalla, kun tuotantokuilu kapenee (vaikka onkin vielä negatiivinen).(9) Belgian julkinen velka (vuoden 2005 lopussa 94 prosenttia suhteessa BKT:hen) ylittää edelleen selvästi viitearvon, joka on 60 prosenttia suhteessa BKT:hen. Velkasuhde on kuitenkin laskenut vakuuttavasti vuodesta 1993 (jolloin se oli 137 prosenttia suhteessa BKT:hen). Se supistui väliaikaisesti hitaammin vuonna 2005, kun valtio otti hoitaakseen kansallisen rautatieyhtiön SNCB:n velat (2,5 prosenttia suhteessa BKT:hen), mutta tämän jälkeen velkasuhteen ennustetaan jatkavan supistumistaan siten, että vuoteen 2009 mennessä se on alle 80 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vähenemisen pääsyy on edelleen suuri perusylijäämä (joka on kuitenkin laskenut vuoden 2001 yli 7 prosentista yli 4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005). Koska julkisen talouden toteutuma voi olla odotettua heikompi, velka ei välttämättä kehity yhtä suotuisasti kuin ohjelmassa ennustetaan. Velkasuhde vaikuttaa kuitenkin pienenevän riittävästi ja nopeasti kohti viitearvoa.(10) Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät Belgiassa olevan julkisen talouden kestävyyden kannalta keskisuuri riski. Bruttovelka on vähenemässä, mutta se on edelleen selvästi viitearvon yläpuolella, ja velkasuhteen tasainen supistaminen edellyttää, että perusylijäämä pysyy suurena pitkän ajan. Belgian strategia, jossa julkisen talouden hoidossa keskitytään pitkän aikavälin ongelmiin ja myös velan vähentämiseen, vähentää epäilemättä kestävyyteen liittyviä riskejä. Ikääntymisrahastoa koskevalla lailla vahvistetaan poliittista sitoutumista, sillä siinä asetetaan oikeudellisesti sitovat julkisen talouden tavoitteet. Lisäksi hiljattain toteutetut toimenpiteet todellisen eläkeiän nostamiseksi ja työllisyyden lisäämiseksi vaikuttavat myönteisesti kestävyyteen. Nykyinen julkisen talouden rahoitusasema ei ehkä kuitenkaan ole riittävän vahva kattamaan väestön ikääntymisestä johtuvaa menojen huomattavaa kasvua, minkä vuoksi on tärkeää, että perusylijäämä säilyy tulevina vuosina suurena.(11) Julkisen talouden alalla suunnitellut toimet ovat pääpiirteissään yhdenmukaisia vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Erityisesti velkasuhdetta pienennetään tyydyttävällä vauhdilla ja joitakin uudistuksia ollaan tekemässä sosiaaliturvajärjestelmän kestävyyden parantamiseksi. Julkisen talouden rakenteellisen rahoitusaseman heikkeneminen vuonna 2006 ei täysin vastaa yhdennettyjä suuntaviivoja, joiden mukaan keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi on toteutettava kaikki tarpeelliset korjaustoimenpiteet.(12) Kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisessa Belgian kansallisessa uudistusohjelmassa, jonka Belgia toimitti 26 päivänä lokakuuta 2005, tuodaan esille seuraavat julkiseen talouteen merkittävästi vaikuttavat haasteet: i) työllisyyden tukeminen työvoiman verotaakkaa pienentämällä ja ii) talousarvion pitäminen lähellä tasapainoa ja ylijäämän kerryttäminen vuodesta 2007 alkaen, jotta velkasuhteen supistamista voidaan jatkaa. Kansallisessa uudistusohjelmassa määritettyjen toimien vaikutuksia julkiseen talouteen ei ole kuitenkaan otettu täysimääräisesti huomioon vakausohjelmaan sisältyvissä julkista taloutta koskevissa ennusteissa. Vakausohjelmassa suunnitellut julkisen talouden toimenpiteet ovat pitkälti kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyjen toimien mukaisia.Edellä esitetyn arvioinnin perusteella julkisen talouden rahoitusasemaa voidaan pitää terveenä ja ohjelmassa suunniteltu velan vähentämisen jatkaminen on esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta julkisen talouden hoidosta. Belgian olisi kuitenkin syytä lisätä rakenteellisia mukautuksia vuonna 2006 sekä yksilöidä ja toteuttaa seuraavina vuosina rakenteellisia lisätoimenpiteitä julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseksi, ja vähentää näin kertaluonteisten toimenpiteiden käyttöä.Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTOBelgian tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005–2009EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:1.  Belgiassa kokonaistuotanto on kasvanut viime vuosikymmenellä keskimäärin miltei 2 prosenttia, hieman euroalueen keskiarvoa enemmän. Työllisyysaste on kuitenkin alhainen (noin 60 prosenttia), työttömyysluvuissa on huomattavia alueellisia eroja ja pitkäaikaistyöttömyyttä on paljon. Belgian julkisen talouden rahoitusasema on ollut vuodesta 2000 lähellä tasapainoa.2.  Neuvosto hyväksyi 17 päivänä helmikuuta 2005 antamassaan lausunnossa Belgian vuoden 2004 tarkistetussa vakausohjelmassa esitetyn julkista taloutta koskevan strategian.3.  Komission syksyn 2005 ennusteessa todetaan vuoden 2005 talousarvion toteuttamisesta, että julkinen talous on tasapainossa. Tämä vastaa aiemmassa tarkistetussa vakausohjelmassa asetettua tavoitetta huolimatta BKT:n huomattavasti ennakoitua hitaammasta kasvusta. Eurostatin kanssa on kuitenkin selvitettävä joidenkin kertaluonteisten toimenpiteiden tilastointia, mikä voi johtaa siihen, että vuoden 2005 alijäämän toteutuma kasvaa huomattavasti[6].4.  Neuvosto tarkasteli [14 päivänä helmikuuta 2006] Belgian tarkistetun vakausohjelman, joka kattaa vuodet 2005–2009. Ohjelmassa noudatetaan pitkälti uusissa käytännesäännöissä määriteltyjä vakaus- ja lähentymisohjelmien mallirakennetta ja tietovaatimuksia[7].5.  Ohjelman perustana olevan makrotaloudellisen skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu nopeutuu vuoden 2005 1,4 prosentista keskimäärin 2,2 prosenttiin ohjelman loppukaudella. Käytettävissä olevien tietojen perusteella kyseinen skenaario näyttää perustuvan realistisiin kasvuennusteisiin. Myös ohjelmassa esitetyt inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta.6.  Ohjelmassa esitetyllä julkisen talouden strategialla tähdätään siihen, että julkisen talouden tasapaino säilyy vuoteen 2006 asti ja sen jälkeen kertyy ylijäämää (jota on vuoteen 2009 mennessä jo 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen), jotta velan laskusuuntausta voidaan pitää yllä. Perusylijäämä, joka oli 7,2 prosenttia vuonna 2001, on tämän jälkeen supistunut asteittain ja vakiintunee vuodesta 2007 alkaen hieman yli 4 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Ohjelmassa ennakoidaan julkisten tulojen vähenevän (pääasiassa työvoiman verotaakan pienentymisen vuoksi), mutta tämä kompensoituu selvästi menosuhteen (pääosin korkomenojen) supistumisella. Uudessa tarkistuksessa vahvistetaan edellisessä ohjelmassa esitetty strategia ja kasvunäkymät ovat ovat säilyneet lähes ennallaan.7.  Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti laskettua rakenteellista julkisen talouden rahoitusasemaa (suhdannetasoitettu rahoitusasema kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä lukuun ottamatta) suunnitellaan parannettavaksi ohjelmakauden aikana miltei 1 prosentti suhteessa BKT:hen. Viranomaiset asettavat julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteeksi rakenteellisen ylijäämän, joka on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen ja joka pyritään saavuttamaan vuoteen 2007 mennessä. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (noin 1 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) vaativampi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Ohjelman sisältämä keskipitkän aikavälin tavoite voidaan katsoa arvioinnin perusteella asianmukaiseksi, sillä se sijoittuu vaihteluvälille, joka vakaus- ja kasvusopimuksessa sekä käytännesäännöissä asetetaan euroalueelle ja ERM II -valuuttakurssimekanismiin osallistuville jäsenvaltioille. Se on myös määritetty vaativammaksi kuin velkasuhde ja potentiaalisen tuotannon pitkän aikavälin keskimääräinen kasvu edellyttäisivät.8.  Julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennustettua heikompi erityisesti vuosina 2006 ja 2007. Makroekonomista skenaariota voidaan pitää realistisena, ja hallitus on hiljattain ottanut käyttöön uusia toimenpiteitä terveydenhoitomenojen hallitsemiseksi, mutta ohjelmassa arvioidut verotulot vaikuttavat jokseenkin optimistisilta eivätkä menoennusteet näytä tarjoavan riittävää varmuusvaraa epäsuotuisan kehityksen varalta. Ohjelmasta ei käy ilmi, miten kertaluonteisista ja muista väliaikaisista toimenpiteistä muodostuvan merkittävän toimenpidepaketin päättyminen kompensoidaan vuonna 2007. On kuitenkin huomattava, että Belgian viranomaiset ovat viime vuosina osoittaneet vahvaa sitoutumista julkisen talouden tasapainoa koskevien tavoitteiden saavuttamiseen.9.  Kun tämä riskinarviointi otetaan huomioon, on mahdollista, ettei ohjelmassa esitetty finanssipolitiikan viritys riitä varmistamaan keskipitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamista vuoteen 2007 mennessä ohjelmassa suunnitellulla tavalla. Kuten kuitenkin edellä todettiin, ohjelmaan sisältyvä keskipitkän aikavälin tavoite on vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettuja tavoitteita vaativampi. Ohjelman finanssipoliittinen strategia näyttäisi riittävän varmistamaan, että saavutetaan julkisen talouden rakenteellinen rahoitusasema, joka voidaan katsoa vakaus- ja kasvusopimuksen mukaiseksi koko ohjelmakauden ajan. Lisäksi ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys näyttää tarjoavan riittävän varmuusmarginaalin sen varmistamiseksi, ettei alijäämä ylitä ohjelmakaudella 3 prosentin viitearvoa suhteessa BKT:hen talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa. Vaikka rakenteellinen rahoitusasema kohenee vuosittain keskimäärin vain vähän, mukautusten vauhtia keskipitkän aikavälin tavoitteeseen pyrittäessä voidaan pitää suurin piirtein sopivana. Sopeutus ei kuitenkaan noudata vakaus- ja kasvusopimusta vuonna 2006, jolloin rakenteellisen rahoitusaseman odotetaan heikkenevän 0,25 prosenttia suhteessa BKT:hen samalla, kun tuotantokuilu kapenee (vaikka onkin vielä negatiivinen).10.  Julkisen velan arvioidaan olevan 94 prosenttia suhteessa BKT:hen vuoden 2005 lopussa, joten velkasuhde on paljon yli perustamissopimuksessa asetetun viitearvon, joka on 60 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ohjelmassa ennustetaan, että velkasuhde pienenee 16 prosenttiyksikköä ohjelmakauden aikana, eli se olisi ohjelmakauden lopussa alle 80 prosenttia suhteessa BKT:hen. Velkasuhteen kehitys ei ehkä ole niin suotuisaa kuin ohjelmassa on ennustettu, kun otetaan huomioon edellä mainitut julkisen talouden tavoitteisiin liittyvät riskit. Velkasuhde vaikuttaa kuitenkin pienenevän riittävästi ja nopeasti kohti viitearvoa.11.  Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät Belgiassa olevan julkisen talouden kestävyyden kannalta keskisuuri riski. Bruttovelka on vähenemässä, mutta se on edelleen selvästi viitearvon yläpuolella, ja velkasuhteen tasainen supistaminen edellyttää, että perusylijäämä pysyy suurena pitkän ajan. Belgian strategia, jossa julkisen talouden hoidossa keskitytään pitkän aikavälin ongelmiin ja myös velan vähentämiseen, vähentää epäilemättä kestävyyteen liittyviä riskejä. Ikääntymisrahastoa koskevalla lailla vahvistetaan poliittista sitoutumista, sillä siinä asetetaan oikeudellisesti sitovat julkisen talouden tavoitteet. Lisäksi hiljattain toteutetut toimenpiteet todellisen eläkeiän nostamiseksi ja työllisyyden lisäämiseksi vaikuttavat myönteisesti kestävyyteen. Nykyinen julkisen talouden rahoitusasema ei ehkä kuitenkaan ole riittävän vahva kattamaan väestön ikääntymisestä johtuvaa menojen huomattavaa kasvua, minkä vuoksi on tärkeää, että perusylijäämä säilyy tulevina vuosina suurena.12.  Julkisen talouden alalla suunnitellut toimet ovat pääpiirteissään yhdenmukaisia vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Erityisesti velkasuhdetta pienennetään tyydyttävällä vauhdilla ja joitakin uudistuksia ollaan tekemässä sosiaaliturvajärjestelmän kestävyyden parantamiseksi. Julkisen talouden rakenteellisen rahoitusaseman heikkeneminen vuonna 2006 ei täysin vastaa yhdennettyjä suuntaviivoja, joiden mukaan keskipitkän aikavälin tavoitteen saamiseksi on toteutettava kaikki tarpeelliset korjaustoimenpiteet.13.  Kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisessa Belgian kansallisessa uudistusohjelmassa, jonka Belgia toimitti 26 päivänä lokakuuta 2005, tuodaan esille seuraavat julkiseen talouteen merkittävästi vaikuttavat haasteet: i) työllisyyden tukeminen työvoiman verotaakkaa pienentämällä ja ii) talousarvion pitäminen lähellä tasapainoa ja ylijäämän kerryttäminen vuodesta 2007 alkaen, jotta velkasuhteen supistamista voidaan jatkaa. Kansallisessa uudistusohjelmassa määritettyjen toimien vaikutuksia julkiseen talouteen ei ole kuitenkaan otettu täysimääräisesti huomioon vakausohjelmaan sisältyvissä julkista taloutta koskevissa ennusteissa. Vakausohjelmassa suunnitellut julkisen talouden toimenpiteet ovat pitkälti kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyjen toimien mukaisia.Edellä esitetyn arvioinnin perusteella neuvosto on sitä mieltä, että julkisen talouden rahoitusasema on yleisesti terve ja ohjelmassa suunniteltu velan vähentämisen jatkaminen on esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta julkisen talouden hoidosta. Belgian olisi kuitenkin lisättävä rakenteellisia mukautuksia vuonna 2006 sekä yksilöidä ja toteuttaa seuraavina vuosina rakenteellisia lisätoimenpiteitä julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseksi, ja vähentää näin kertaluonteisten toimenpiteiden käyttöä.Taulukko: Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |BKT:n määrä (muutos, %) | VO joulukuu 2005 | 2,6 | 1,4 | 2,2 | 2,1 | 2,3 | 2,2 |KOM marraskuu 2005 | 2,6 | 1,4 | 2,1 | 2,0 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |VO joulukuu 2004 | 2,4 | 2,5 | 2,5 | 2,1 | 2,0 | Tieto puuttuu |YKHI-inflaatio (%) | VO joulukuu 2005 | 1,9 | 2,9 | 2,8 | 2,0 | 1,9 | 1,7 |KOM marraskuu 2005 | 1,9 | 2,7 | 2,6 | 1,9 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |VO joulukuu 2004 | 1,9 | 2,0 | 1,8 | 1,8 | 1,8 | Tieto puuttuu |Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | VO joulukuu 20051 | -0,2 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0,4 |KOM marraskuu 20052 | -0,1 | -0,8 | -0,8 | -1,0 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |VO joulukuu 20041 | -0,8 | -0,5 | -0,2 | -0,4 | -0,5 | Tieto puuttuu |Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 2005 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 |KOM marraskuu 2005 | 0,0 | 0,0 | -0,3 | -0,5 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |VO joulukuu 2004 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,6 | Tieto puuttuu |Perusjäämä (suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 2005 | 4,8 | 4,3 | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 |KOM marraskuu 2005 | 4,8 | 4,4 | 3,8 | 3,4 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |VO joulukuu 2004 | 4,9 | 4,5 | 4,4 | 4,5 | 4,7 | Tieto puuttuu |Suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 20051 | 0,1 | 0,4 | 0,3 | 0,6 | 0,8 | 0,9 |KOM marraskuu 2005 | 0,1 | 0,4 | 0,1 | 0,0 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |VO joulukuu 20041 | 0,5 | 0,3 | 0,1 | 0,5 | 0,9 | Tieto puuttuu |Rakenteellinen rahoitusasema3 (suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 20054 | Tieto puuttuu | 0,0 | -0,3 | 0,4 | 0,7 | 0,9 |KOM marraskuu 20055 | -0,6 | 0,0 | -0,4 | 0,0 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |VO joulukuu 2004 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |Julkisen velan bruttomäärä (suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 2005 | 94,7 | 94,3 | 90,7 | 87,0 | 83,0 | 79,1 |KOM marraskuu 2005 | 96,2 | 94,9 | 91,1 | 88,1 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |VO joulukuu 2004 | 96,6 | 95,5 | 91,7 | 88,0 | 84,2 | Tieto puuttuu |Huom. 1 Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. 2 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 2,0 prosenttia vuonna 2004, 2,1 prosenttia vuonna 2005, 2,1 prosenttia vuonna 2006 ja 2,3 prosenttia vuonna 2007. 3 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 4 Ohjelman mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006; kaikki kyseiset toimenpiteet pienentävät alijäämää). Belgian viranomaiset toimittivat kertaluonteisia toimenpiteitä koskevat tiedot vuodesta 2007 alkaen (vuonna 2007 0,2 prosenttia, vuonna 2008 0,1 prosenttia ja vuonna 2009 0,0 prosenttia suhteessa BKT:hen) ohjelman toimittamisen jälkeen ja mainitsivat, että lukuja olisi pidettävä oletusarvoina eivätkä ne vaikuta Belgian viranomaisten tekemiin päätöksiin. 5 Komission yksiköiden syksyn 2005 talousennusteen mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja 0,5 prosenttia vuonna 2006; kaikki kyseiset toimenpiteet pienentävät alijäämää). Lähde: Vakausohjelma (VO); komission yksiköiden syksyn 2005 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. |[1] EYVL 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Asiakirjat, joihin tässä tekstissä viitataan, ovat saatavilla Internetissä osoitteessa http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet, jonka Ecofin-neuvosto hyväksyi 11. lokakuuta 2005.[3] Ohjelmassa ei ole erillistä osiota julkisen talouden institutionaalista piirteistä. Myös uusien käytännesääntöjen mukaiset pakolliset tiedot ovat ohjelmassa puutteellisia eikä siinä ole kaikkia vapaaehtoisia tietoja.[4] Toistaiseksi sillä, että valtio on ottanut vastatakseen rautatieyhtiön velasta vuonna 2005 (2,5 prosenttia suhteessa BKT:hen), ei ole toistaiseksi katsottu olevan välitöntä vaikutusta julkisen talouden alijäämään, kun taas verorästien arvopaperistaminen (0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen) on tilastoitu alijäämää supistavaksi.[5] EYVL 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät Internet-osoitteesta http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Toistaiseksi sillä, että valtio on ottanut vastatakseen rautatieyhtiön velasta vuonna 2005 (2,5 prosenttia suhteessa BKT:hen), ei ole toistaiseksi katsottu olevan välitöntä vaikutusta julkisen talouden alijäämään, kun taas verorästien arvopaperistaminen (0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen) on tilastoitu alijäämää supistavaksi).[7] Ohjelmassa ei ole erillistä osiota julkisen talouden institutionaalista piirteistä, mutta niistä on joitakin tietoja muissa osioissa. Myös uusien käytännesääntöjen mukaiset pakolliset tiedot ovat ohjelmassa puutteellisia, eikä siinä ole annettu kaikkia vapaaehtoisia tietoja.


Avis juridique important

|

52003SC0116

Komission suositus neuvostolle komission valtuuttamisesta osallistumaan neuvotteluihin kansainvälisestä oikeudellisesti sitovasta asiakirjasta vammaisten oikeuksien ja ihmisarvon edistämiseksi ja suojelemiseksi  /* SEK/2003/0116 lopull. */

KOMISSION SUOSITUS NEUVOSTOLLE komission valtuuttamisesta osallistumaan neuvotteluihin kansainvälisestä oikeudellisesti sitovasta asiakirjasta vammaisten oikeuksien ja ihmisarvon edistämiseksi ja suojelemiseksiPERUSTELUTTämän neuvostolle annettavan suosituksen tarkoituksena on valtuuttaa komissio neuvottelemaan Yhdistyneiden Kansakuntien tilapäiskomitean tulevissa kokouksissa kattavaa ja yhtenäistä kansainvälistä yleissopimusta koskevista ehdotuksista vammaisten oikeuksien ja ihmisarvon edistämiseksi ja suojelemiseksi sekä toimimaan neuvottelijana Euroopan yhteisön puolesta. Yhteisön toimivalta pohjautuu EY:n perustamissopimuksen 13 artiklaan, jossa yhteisö oikeutetaan aloitteisiin vammaisuuteen perustuvan syrjinnän torjumiseksi. Yhteisö on jo hyödyntänyt näitä uusia määräyksiä erityisesti työllisyyden ja ammatinharjoittamisen aloilla.1. TaustaaVammaiskysymyksiä on käsitelty useaan otteeseen YK:n historiassa. Kaksi 1970-luvulla annettua julistusta, Kehitysvammaisten oikeuksien julistus (Declaration on the Rights of Mentally Retarded Persons, DRMRP) [1] ja Vammaisten oikeuksien julistus (Declaration on the Rights of Disabled Persons, RDP) [2], olivat ensimmäiset asiakirjat, joissa vammaisten ihmisoikeudet selvästi tunnustettiin. Vaikka nämä julistukset olivat tärkeä ensi vaihe kohti vammaisten oikeuksien tiedostamista, niitä arvosteltiin siksi, että niiden sanottiin perustuvan vanhanaikaisiin lääketieteen ja hyvinvointivaltion malleihin vammaisuudesta.[1]  Esitetty 20. joulukuuta 1971 annetussa yleiskokouksen päätöslauselmassa 2856 (XXVI), http://www.unhchr.ch/html/menu3/b/ m_mental.htm[2]  Esitetty 9. joulukuuta 1975 annetussa yleiskokouksen päätöslauselmassa 3447 (XXX, http://www.unhchr.ch/html/menu3/b/ 72.htmYhtäläisiä mahdollisuuksia painotettiin erityisesti kahdessa 1980-luvun lopulla julkaistussa asiakirjassa, nimittäin mielenterveyspotilaiden suojelua ja mielenterveyshoidon parantamista koskevissa periaatteissa (Principles for the Protection of Persons With Mental Illnesses and the Improvement of Mental Health Care, PPPMI) [3] sekä vammaisten henkilöiden mahdollisuuksien yhdenvertaistamista koskevissa yleisohjeissa (Standard Rules on the Equalisation of Opportunities for Persons with Disabilities, StRE) [4]. Kaikki nämä asiakirjat ovat olleet hyödyksi, koska niissä on selvästi ilmaistu vammaisten oikeus elää itsenäisesti ja määrätä omista asioistaan ja koska niiden avulla on parannettu yleisiin ihmisoikeussopimuksiin sisältyvien vammaisnäkökohtien ymmärtämistä. Mikään näistä asiakirjoista ei kuitenkaan sido YK:n jäsenvaltioita, eikä niissä säädetä vammaisten oikeuksien seurannasta.[3]  Yleiskokouksen päätöslauselma 46/119, liite (nro 49), 189, YK:n asiakirja A/46/49 (1991).[4]  Hyväksytty 20. joulukuuta 1993 YK:n yleiskokouksen 48. istunnossa, päätöslauselma 48/96, liite, http://www.un.org/esa/socdev/enable/ dissre00.htmTähän liittyen Meksikon hallitus vetosi joulukuussa 2001 YK:n päätöslauselmaan 56/168, jossa kehotettiin ottamaan huomioon vammaisten ihmisoikeuksia koskeva sopimus ja muodostamaan välittömästi tilapäiskomitea. Komitean tehtävänä olisi harkita ehdotuksia kattavaksi ja yhtenäiseksi sopimukseksi, jolla suojellaan ja edistetään vammaisten oikeuksia ja ihmisarvoa. Kolmannen komitean (sosiaaliasiat) tukemana YK:n yleiskokous hyväksyi päätöslauselman.Seuraavaksi YK:n sosiaalisen kehityksen toimikunta hyväksyi 21. helmikuuta 2002 päätöslauselman, jossa kannatetaan YK:n päätöslauselmaa 56/168 kattavasta ja yhtenäisestä kansainvälisestä sopimuksesta vammaisten oikeuksien ja ihmisarvon edistämiseksi ja suojelemiseksi. Päätöslauselmaa seurasi YK:n ihmisoikeustoimikunnan 26. huhtikuuta 2002 hyväksymä päätöslauselma 2002/61 [5]. Tilapäiskomitea kokoontui ensimmäisen kerran 29.7.-9.8.2002.[5]  http://www.unhchr.ch/huridocda/ huricoda.nsf/(symbol)/E.CN.4.RES.2002.61.EN?opendocument2. Suunnitellun oikeudellisesti sitovan asiakirjan erityispiirteetSuunnitellun asiakirjan muoto ja sisältö ovat vielä määrittämättä. Neuvottelut ovat käynnissä, ja useat vaihtoehdot ovat mahdollisia.Yhä yleisemmin ollaan yhtä mieltä siitä, että vammaisuutta koskevalla oikeudellisesti sitovalla asiakirjalla täydennettäisiin ja tehostettaisiin vammaisten oikeuksien toteutumisen seurantaa, joka on YK:n kuuden keskeisen ihmisoikeussopimuksen valvontaelinten tehtävänä.Oikeudellisesti sitovalla YK:n yleissopimuksella taattaisiin toisaalta ihmisoikeuksien soveltaminen vammaisiin. Sen päätarkoituksena ei olisi ensisijaisesti luoda uusia oikeuksia vaan pyrkiä selventämään ja havainnollistamaan vammaisuuteen liittyviä nykyisiä kansainvälisiä velvoitteita. Sopimus olisi myös selvä viesti, jonka kansainvälinen yhteisö antaa ja saa, ja se toimisi poliittisena vauhdittajana ja kasvatuksellisena välineenä muutettaessa tapaa, jolla vammaiset käyttävät oikeuksiaan.Edellä olevan perusteella ja ennakoimatta asiasta käytävää perinpohjaisempaa keskustelua parhaillaan käytävissä neuvotteluissa on tärkeää selvittää, miten varmistetaan, että vammaiset voivat ilman syrjintää käyttää ihmisoikeuksiaan.Keskeinen väline tasa-arvoon pyrittäessä on syrjimättömyysperiaate. Yhtäläiset ihmisoikeudet voidaan taata varmistamalla, että vammaisia ei syrjitä vamman perusteella. Oikeudellisesti sitovalla sopimuksella on tarkoitus suojella vammaisia syrjinnältä, joka estää heitä käyttämästä ihmisoikeuksiaan.Syrjimättömyydellä ja vammaisten yhtäläisillä ja täysimääräisillä ihmisoikeuksilla on ratkaiseva ja keskeinen asema muutettaessa tapaa, jolla vammaisuuteen ja vammaisiin suhtaudutaan maailmassa. Syrjimättömyys on olennaista tasa-arvoperiaatteelle. Se kattaa sekä välittömän että välillisen syrjinnän.3. Yhteisön toimivaltaEY:n perustamissopimuksen 13 artiklassa [6], sellaisena kuin se esitetään Amsterdamin sopimuksessa, yhteisö oikeutetaan toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet toimivaltansa rajoissa muun muassa vammaisuuteen perustuvan syrjinnän torjumiseksi.[6]  13 artikla: Neuvosto voi tässä sopimuksessa yhteisölle uskotun toimivallan rajoissa yksimielisesti komission ehdotuksesta ja Euroopan parlamenttia kuultuaan toteuttaa tarvittavat toimenpiteet sukupuoleen, rotuun, etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjumiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän sopimuksen muiden määräysten soveltamista.Tämän perustamissopimuksen artiklan perusteella neuvosto antoi 27. marraskuuta 2000 direktiivin 2000/78/EY [7] yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista. Direktiivissä kielletään kaikenlainen uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään taikka sukupuoliseen suuntautumiseen perustuva välitön tai välillinen syrjintä [8]. Vammaisuuteen liittyen direktiivissä todetaan, että kohtuullisten mukautuksien puuttuminen työpaikalla voi merkitä syrjintää. Käytännössä tällä tarkoitetaan toimenpiteitä, joilla työolosuhteet mukautetaan vammaisten tarpeisiin, esimerkiksi tekemällä muutoksia toimitiloihin ja laitteisiin, työn jaksotukseen, tehtäväjakoon ja koulutusmahdollisuuksien tai ohjauksen tarjoamiseen vammaisten työllistymisen helpottamiseksi.[7]  EYVL L 303, 2.12.2000, s. 16.[8]  Sukupuoleen, rotuun tai etniseen alkuperään perustuvaa syrjintää käsitellään muissa direktiiveissä.Direktiivin 5 artiklassa säädetään seuraavaa: "Sen varmistamiseksi, että yhdenvertaista kohtelua koskevaa periaatetta noudatetaan vammaisten osalta, on tehtävä kohtuullisia mukautuksia. Tämä merkitsee, että työnantajan on toteutettava asianmukaiset ja kulloistenkin tarpeiden mukaiset toimenpiteet, jotta vammaiset voivat päästä johonkin toimeen, harjoittaa sitä ja edetä urallaan tai saada koulutusta, jollei näistä toimenpiteistä aiheudu työnantajalle kohtuutonta rasitetta. Tätä rasitetta ei pidetä kohtuuttomana, jos se riittävässä määrin korvautuu jäsenvaltiossa toteutetuilla vammaispolitiikan toimenpiteillä."Työpaikan mukautuksia koskevalla velvoitteella ei tarkoiteta vammaisiin kohdistuvia erityistoimenpiteitä vaan vammaisten työllistymistä haittaavien esteiden poistamista oikeudenmukaisella tavalla. Pyrkimyksenä ei ole, että vammaisten olisi päästävä samoihin tuloksiin kuin muutkin, vaan heille halutaan taata samanlaiset mahdollisuudet tulosten saavuttamiseen. Velvoittamalla työnantajat kohtuullisiin mukautuksiin pyritään varmistamaan kaikille samanlaiset direktiivissä säädetyt oikeudet ja mahdollisuus käyttää niitä tehokkaasti.Kun perustamissopimuksen 13 artiklaa on näin ensimmäisen kerran sovellettu, komissio pitää tärkeänä, että Euroopan yhteisö lujittaa kansainvälisellä tasolla yleistä vammaisstrategiaansa, jonka ytimenä on kaikkien jäsenvaltioiden yhteinen sitoutuminen syrjinnän torjuntaan. Siksi komissio aikoo toimia aktiivisesti Euroopan yhteisön puolesta laadittaessa tulevaa oikeudellisesti sitovaa YK:n asiakirjaa vammaisten oikeuksien ja ihmisarvon edistämiseksi ja suojelemiseksi. Tällöin komissio tekee neuvotteluvaiheessa tiiviisti yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa ja ottaa huomioon niiden vastuualueet ja toimivallan. Myös uusien jäsenvaltioiden kanssa käynnistetään tarvittava yhteistyö niiden siirtymäjärjestelyjen puitteissa, jotka koskevat liittymissopimuksen allekirjoittamisen ja liittymispäivän välistä aikaa. Näin nämä valtiot pystyvät vähitellen integroitumaan yhteisön politiikkaan ja osallistumaan uuden säännöstön antamiseen.4. Tekijät, jotka on otettava huomioon neuvoteltaessa oikeudellisesti sitovasta asiakirjastaEdellä olevan perusteella komissio suosittelee, että neuvosto päättäISIa) Euroopan yhteisön osallistumisesta neuvotteluihin oikeudellisesti sitovasta asiakirjasta YK:n puitteissa vammaisten oikeuksien ja ihmisarvon edistämiseksi ja suojelemiseksi,b) erityisen komitean nimittämisestä avustamaan tehtävässä, koska perustamissopimuksen mukaisesti komissio neuvottelisi Euroopan yhteisön puolesta, jac) liitteenä olevien neuvotteluohjeiden antamisesta.LIITENeuvotteluohjeet1. Komissio varmistaa, että vammaisten oikeuksien ja ihmisarvon edistämiseksi ja suojelemiseksi suunnitellun oikeudellisesti sitovan asiakirjan määräykset ovat yhdenmukaisia yhteisön asianomaisen lainsäädännön ja etenkin yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY kanssa sekä kansainvälisten sitoumusten ja yhteisön muun politiikan tavoitteiden kanssa.2. Komissio varmistaa, että oikeudellisesti sitovan asiakirjan luonnos sisältää sellaiset määräykset, että yhteisöstä voi tulla asiakirjan sopimuspuoli.3. Komissio raportoi neuvostolle neuvottelujen tuloksesta niiden päätyttyä sekä tarvittaessa milloin tahansa neuvottelujen aikana.4. Komissio ottaa huomioon asiaan liittyvät ehdokasmaiden tarpeet ja näkökannat.


Avis juridique important

|

31998H0217

98/217/EY: Neuvoston suositus, annettu 9 päivänä maaliskuuta 1998, Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 1996

Virallinen lehti nro L 082 , 19/03/1998 s. 0042 - 0042

NEUVOSTON SUOSITUS,annettu 9 päivänä maaliskuuta 1998,Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 1996 (98/217/EY) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 206 artiklan,ottaa huomioon Loméssa 8 päivänä joulukuuta 1984 allekirjoitetun kolmannen AKT-ETY-yleissopimuksen,ottaa huomioon 30 päivänä kesäkuuta 1986 tehdyn neuvoston päätöksen 86/283/ETY merentakaisten maiden ja alueiden assosioinnista Euroopan talousyhteisöön (1),ottaa huomioon Brysselissä 19 päivänä helmikuuta 1985 allekirjoitetun sisäisen sopimuksen yhteisön tuen rahoituksesta ja hallinnasta (2), sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 86/281/ETY (3), ja erityisesti sen 29 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon 11 päivänä marraskuuta 1986 annetun kuudenteen Euroopan kehitysrahastoon (4) sovellettavan varainhoitoasetuksen ja erityisesti sen 66-73 artiklan,on tutkinut Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteisiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 1996, sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen varainhoitovuodelta 1996 (5) komission vastauksineen,sekä katsoo, ettäsisäisen sopimuksen 29 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) hallinnasta, jakomissio on toteuttanut Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteet varainhoitovuoden 1996 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla.SUOSITTELEE Euroopan parlamentille, että tämä myöntää komissiolle vastuuvapauden Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta varainhoitovuodelta 1996.Tehty Brysselissä 9 päivänä maaliskuuta 1998.Neuvoston puolestaG. BROWNPuheenjohtaja(1) EYVL L 175, 1.7.1986, s. 1(2) EYVL L 86, 31.3.1986, s. 210(3) EYVL L 178, 2.7.1986, s. 13(4) EYVL L 325, 20.11.1986, s. 42(5) EYVL C 348, 18.11.1997, nide I.


Avis juridique important

|

31997H0077

Komission suositus, annettu 8 päivänä tammikuuta 1997, virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevasta yhteensovitetusta ohjelmasta vuodeksi 1997

Virallinen lehti nro L 022 , 24/01/1997 s. 0027 - 0034

KOMISSION SUOSITUS,annettu 8 päivänä tammikuuta 1997,virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevasta yhteensovitetusta ohjelmasta vuodeksi 1997 (97/77/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon virallisesta elintarvikkeiden tarkastamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/397/ETY (1) ja erityisesti sen 14 artiklan 3 kohdan,on kuullut elintarvikealan pysyvää komiteaa asiasta,sekä katsoo, ettäsisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan vuoksi on tarpeen luoda yhteensovitetut elintarvikkeiden tarkastusohjelmat yhteisön tasolla,tällaisissa ohjelmissa painotetaan yhteisön lainsäädännön noudattamista sekä ihmisten terveyden, kuluttajien etujen ja rehellisten kauppatapojen turvaamista, jakansallisten ohjelmien ja yhteensovitettujen ohjelmien samanaikainen täytäntöönpano voi tuottaa tietoa ja kokemusta, johon tarkastustoimet voidaan tulevaisuudessa perustaa,SUOSITTELEE:että vuonna 1997 jäsenvaltiot ottavat näytteitä ja suorittavat laboratorioanalyysejä, jotka koskevat:a. Mausteissa esiintyviä aflatoksiineja;b. Ruoka-aineallergiasta tai yliherkkyydestä kärsiville tarkoitettujen elintarvikkeiden kontaminaatiota.1. Vaikka näytteenoton laajuudesta ei anneta ohjeita, jäsenvaltioiden olisi varmistettava riittävien näytteiden otto, jotta kussakin jäsenvaltiossa kysymykseen tulevasta aiheesta voidaan saada yleiskuva. Määritysmenetelmistä annetaan ehdotuksia.2. Jäsenvaltiot toimittavat tiedot pyydetyssä muodossa käyttäen liitteessä annettuja lomakkeita tulosten vertailukelpoisuuden parantamiseksi.3. Mausteissa esiintyvät aflatoksiinitMausteissa, erityisesti pippurissa, chilipippurijauheissa, muskottipähkinässä ja paprikajauheessa voi esiintyä suuria määriä aflatoksiineja erilaisista valmistus- ja varastointioloista johtuen. Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 315/93 (2) 2 artiklassa kielletään sellaisten elintarvikkeiden myynti, joissa on ihmisten terveyden kannalta ja erityisesti toksikologiselta kannalta suuria määriä vieraita aineita. Useimmissa jäsenvaltioissa on erityissäännöksiä tällaisten tuotteiden aflatoksiinipitoisuuksista.Ohjelman tämän osan tavoitteena on tutkia, missä määrin näiden tuotteiden aflatoksiinipitoisuudet ylittävät kansalliset raja-arvot. Tässä tutkimuksessa selvitetään myös, millaista oikeudellista perustetta kussakin jäsenvaltiossa voidaan soveltaa hylkäämiseen. Määritysmenetelmien pitäisi olla vähintään niin herkkiä, että aflatoksiini voidaan määrittää tasolla 1 ìg/kg.4. Ruoka-aineallergiasta tai yliherkkyydestä kärsiville tarkoitettujen elintarvikkeiden kontaminaatioElintarvikkeet, joiden pakkausmerkinnöissä tai markkinoinnin yhteydessä muuten ilmoitetaan, että ne eivät sisältäisi esimerkiksi tiettyjä valkuaisaineita, muodostavat potentiaalisen terveysriskin ruoka-aineallergiasta tai yliherkkyydestä kärsiville henkilöille, jos elintarvikkeessa on vieraana aineena tätä erityistä ainesosaa. Jopa hyvin pienet määrät voivat johtaa kuolemaan. Neuvoston direktiivin 79/112/ETY (3) 2 artiklassa säädetään, ettei merkitseminen ja mainostaminen saa olla sellaista, että se voisi johtaa kuluttajaa harhaan merkittävässä määrin, erityisesti elintarvikkeen koostumuksen suhteen. Ohjelman tämän osan tarkoitus on valvoa jäsenvaltioiden toimenpiteitä, kun kontaminoituja elintarvikkeita havaitaan olevan kaupan.SoveltamisalaSoveltamisalaan kuuluvat elintarvikkeet, joista ilmoitetaan, ettei niissä ole tiettyä ainesosaa. Kun otetaan huomioon, mitä tämän tyyppisiä elintarvikkeita useimmiten tarjotaan kaupan jäsenvaltioissa, näytteenotto olisi rajoitettava tuotteisiin, jotka eivät sisällä maitoa/maidon valkuaista, laktoosia, munaa tai gluteenia.Selvitys hankkeesta: ilmoituslomakeJäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kontaminoitujen elintarvikkeiden lukumäärä ja niiden valmistajat/maahantuojat sekä tiedot toteutetuista toimenpiteistä ilmoitetaan komissiolle. Jos toimenpiteen laatu riippuu havaitun vieraan aineen pitoisuudesta, olisi ilmoitettava myös se pitoisuus, joka käynnistää toimenpiteet.Tehty Brysselissä 8 päivänä tammikuuta 1997.Komission puolestaMartin BANGEMANNKomission jäsen(1) EYVL N:o L 186, 30.6.1989, s. 23(2) EYVL N:o L 37, 13.2.1993, s. 1(3) EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 1LIITE 1. MAUSTEISSA ESIINTYVÄT AFLATOKSIINIT >KAAVION ALKU>Taulukko 1.1PippuriJäsenvaltio: Tutkittujen näytteiden kokonaislukumääräHylättyjen näytteiden kokonaislukumääräNäytteiden lukumääräPositiivisten näytteiden keskiarvo(ìg/kg)Positiivisten näytteiden mediaani(ìg/kg)Korkein arvo(ìg/kg)Hylkäämisen raja- tai ohje-arvo(ìg/kg)Aflatoksiini	alle määritysrajan	 50 ìg/kgB1B2G1G2Hylkäämisen oikeusperusta:Käytetty määritysmenetelmä (viite, esimerkiksi kirjallisuusviite, standardi; menetelmän kuvaus avainsanoin; havaitsemis- ja määritysrajat) (jos eroaa ehdotetusta menetelmästä):Muut yksityiskohdat ja tiedot, ongelmat:Hylättyjen näytteiden alkuperä, jos tiedossa:>KAAVION LOOPU>>KAAVION ALKU>Taulukko 1.2Chili ja chilipippurijauheJäsenvaltio: Tutkittujen näytteiden kokonaislukumääräHylättyjen näytteiden kokonaislukumääräNäytteiden lukumääräPositiivisten näytteiden keskiarvo(ìg/kg)Positiivisten näytteiden mediaani(ìg/kg)Korkein arvo(ìg/kg)Hylkäämisen raja- tai ohje-arvo(ìg/kg)Aflatoksiini	alle määritysrajan	 50 ìg/kgB1B2G1G2Hylkäämisen oikeusperusta:Käytetty määritysmenetelmä (viite, esimerkiksi kirjallisuusviite, standardi; menetelmän kuvaus avainsanoin; havaitsemis- ja määritysrajat) (jos eroaa ehdotetusta menetelmästä)Muut yksityiskohdat ja tiedot, ongelmat:Hylättyjen näytteiden alkuperä, jos tiedossa:>KAAVION LOOPU>>KAAVION ALKU>Taulukko 1.3MuskottipähkinäJäsenvaltio: Tutkittujen näytteiden kokonaislukumääräHylättyjen näytteiden kokonaislukumääräNäytteiden lukumääräPositiivisten näytteiden keskiarvo(ìg/kg)Positiivisten näytteiden mediaani(ìg/kg)Korkein arvo(ìg/kg)Hylkäämisen raja- tai ohje-arvo(ìg/kg)Aflatoksiini	alle määritysrajan	 50 ìg/kgB1B2G1G2Hylkäämisen oikeusperusta:Käytetty määritysmenetelmä (viite, esimerkiksi kirjallisuusviite, standardi; menetelmän kuvaus avainsanoin; havaitsemis- ja määritysrajat) (jos eroaa ehdotetusta menetelmästä):Muut yksityiskohdat ja tiedot, ongelmat:Hylättyjen näytteiden alkuperä, jos tiedossa:>KAAVION LOOPU>>KAAVION ALKU>Taulukko 1.4PaprikajauheJäsenvaltio: Tutkittujen näytteiden kokonaislukumääräHylättyjen näytteiden kokonaislukumääräNäytteiden lukumääräPositiivisten näytteiden keskiarvo(ìg/kg)Positiivisten näytteiden mediaani(ìg/kg)Korkein arvo(ìg/kg)Hylkäämisen raja- tai ohje-arvo(ìg/kg)Aflatoksiini	alle määritysrajan	 50 ìg/kgB1B2G1G2Hylkäämisen oikeusperusta:Käytetty määritysmenetelmä (viite, esimerkiksi kirjallisuusviite, standardi; menetelmän kuvaus avainsanoin; havaitsemis- ja määritysrajat) (jos eroaa ehdotetusta menetelmästä):Muut yksityiskohdat ja tiedot, ongelmat:Hylättyjen näytteiden alkuperä, jos tiedossa:>KAAVION LOOPU>2. RUOKA-AINEALLERGIASTA TAI YLIHERKKYYDESTÄ KÄRSIVILLE TARKOITETTUJEN ELINTARVIKKEIDEN KONTAMINAATIO >KAAVION ALKU>Taulukko 2.1Sellaisten valmisteiden tutkiminen, joista ilmoitetaan, etteivät ne sisällä yhtä tai useampaa seuraavista ainesosista: maito/maidon valkuainen, laktoosi, muna tai gluteeniJäsenvaltio: Testattujen valmisteiden kokonaislukumäärä: Näiden valmisteiden valmistajien/maahantuojien kokonaislukumäärä: Valmisteiden kokonaislukumäärä, joissa havaittiin edellä mainittuja ainesosia: Tällaisten valmisteiden valmistajien/maahantuojien kokonaislukumäärä: Toteutetut toimenpiteet, kun mainittuja ainesosia on havaittu:VäitteetTuotteiden lukumääräValmistajien/maahantuojien lukumääräToteutetut toimenpiteet (*) Lukumäärätestattuhavaittu rikkomisiavalvottutuotteissa havaittu rikkomisia	ei mitään	suullinen varoitus	kirjallinen varoitus	vaatimus omavalvonnan tehostamisesta	myyntikielto	hallinnollinen rangaistus	tuomioistuin- kanne	muu toimenpide(1)(2)(3)(4)(5)(6)(7)(8)ei maitoa/maidon valkuaistaei laktoosiaei munaaei gluteenia(*)Toteutettuja toimenpiteitä koskevat huomautukset ja mahdollinen toimenpiteen käynnistävä pitoisuus (mg/kg), jos toimenpide suhteutetaan vieraan ainesosan pitoisuuteen.(1)(2)(3)(4)(5)(6)(7)(8)>KAAVION LOOPU>>KAAVION ALKU>Taulukko 2.2Jäsenvaltio: Käytetyt analyysimenetelmät:Maito/maidon valkuainenLaktoosiMunaGluteeniHuomautuksia:>KAAVION LOOPU>


title: Komission suositus, annettu 27 päivänä lokakuuta 2011 , tutkimusaloitteen Vesi haasteena muuttuvassa maailmassa yhteissuunnittelusta

text:
               29.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 317/1

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 27 päivänä lokakuuta 2011,
   tutkimusaloitteen ”Vesi haasteena muuttuvassa maailmassa” yhteissuunnittelusta
   2011/C 317/01
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 181 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Riittävä ja laadukas vedensaanti on ensisijaisen tärkeä kysymys ja Euroopan ja koko maailman laajuinen yhteiskunnallinen haaste.

               (2)

               Komission 26 päivänä tammikuuta 2011 osana Eurooppa 2020 -strategiaa hyväksymässä tiedonannossa ”Resurssitehokas Eurooppa – Eurooppa 2020 -strategian lippulaivahanke” (1) korostetaan veden merkitystä elintärkeänä luonnonvarana, joka on Euroopan ja koko maailman talouden toiminnan ja elämänlaatumme perusta. Lisäksi komission 6 päivänä lokakuuta 2010 hyväksymässä tiedonannossa ”Eurooppa 2020 -strategian lippulaivahanke Innovaatiounioni” (2) tunnustetaan, että vesi on kasvava yhteiskunnallinen haaste ja innovaation painopistealue, jonka avulla EU voi saavuttaa vesipolitiikkansa tavoitteet varmistamalla veden hyvän ekologisen, kemiallisen ja määrällisen tilan sekä kestävän vedenkäytön ja pienentää samalla vesijalanjälkeään, parantaa vesihuoltoa ja edistää Euroopan vesialan johtajuutta maailmassa.

               (3)

               Maailmanlaajuisen kuilun veden kysynnän ja käytettävissä olevien vesivarojen välillä odotetaan kasvavan huomattavasti seuraavien 20 vuoden aikana. Tämän vaikean yhtälön ratkaiseminen, ensisijaisten tavoitteiden asettaminen vesikuormituksen tai vesipulan korjaamiseksi ja vesiekosysteemien pitkän aikavälin kestävyyden turvaaminen edellyttävät yhtenäistä toimintaa ja vahvaa tieteellis-teknistä perustaa, jossa otetaan kaikilta osin huomioon paikalliset maantieteelliset, poliittiset, sosioekonomiset ja kulttuuriset olosuhteet. Tätä varten Euroopan komissio laatii vuoden 2012 loppuun mennessä suunnitelman Euroopan vesien suojelemiseksi; siinä vahvistetaan toimenpiteitä, joilla varmistetaan riittävä määrä hyvälaatuista vettä kaikkia oikeutettuja käyttömuotoja varten EU:ssa.

               (4)

               On olemassa vaara, että merkittävä osa Euroopan makean veden muodostumista ei ehkä saavuta vuoteen 2015 mennessä yhteisön vesipolitiikan puitteista 23 päivänä lokakuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/60/EY (3) tavoitteeksi asetettua hyvää ekologista tilaa. Tämä johtuu useammista tekijöistä ja paineista, kuten Euroopan ympäristökeskus on korostanut ympäristön tilaa koskevassa vuoden 2010 raportissaan. Veden saastuminen on edelleen kansanterveydellinen huolenaihe, joka liittyy erityisesti uusille epäpuhtauksille altistumiseen, eräistä Euroopan vesistöistä löydettyjen kemiallisten seosten vaikutuksiin ja mikrobiologisen saastumisen riskiin.

               (5)

               Myös ilmastonmuutoksen uskotaan vaikuttavan Euroopan vesiekosysteemeihin. Seurauksena voi olla vesipulan yleistyminen, erityisesti Välimeren alueen maita entistä useammin ja vakavammin koetteleva kuivuus sekä tulvavaaran lisääntyminen eri puolilla Eurooppaa.

               (6)

               Yhä enemmän elintarvikkeita ja biomassaa tuottava tehomaatalous saattaa lisätä makean kasteluveden kysyntää, mikä puolestaan lisää vesivaroihin kohdistuvaa kuormitusta. Olisi nopeasti kehitettävä vettä säästäviä ratkaisuja parantamalla kastelun tehokkuutta, vähentämällä vedenkulutusta ja hoitamalla pohjavesivaroja kestävällä tavalla.

               (7)

               Kaupungistumisen kiihtyminen ja rakennetun ympäristön laajeneminen, merenkulun ja energiatalouden infrastruktuurit mukaan luettuina, aiheuttavat hydromorfologisia muutoksia, jotka vaikuttavat pinta-, ja pohjavesiin, luontotyyppeihin ja muihin biologisen monimuotoisuuden osa-alueisiin. Yhdennetympi lähestymistapa suunnittelussa auttaisi paljon. Sen olisi perustuttava luotettaviin seurantajärjestelmiin ja maankäytössä tapahtuvien muutosten ja vesiekosysteemien välisten syy-seuraussuhteiden kokonaisvaltaisempaan arviointiin.

               (8)

               Euroopan vesihuoltoinfrastruktuurit ovat vaarassa muuttua yhä haavoittuvimmiksi, mikä johtuu niiden iästä, kaivutöiden aiheuttamista vahingoista, riittämättömästä kunnossapidosta tai liikakuormituksesta. Vuotojen määrä eräiden Euroopan osien vesihuoltojärjestelmissä on todettu 5–40 prosentiksi.

               (9)

               Euroopan vesihuoltoalan taloudellinen merkitys on huomattava; keskimääräinen kasvunopeus on 5 prosenttia ja liikevaihto noin 80 miljardia euroa vuodessa, mikä vastaa noin kolmasosaa koko maailman vesitaloudesta. Strategiapainotteisempi yhteistyö Euroopan vesitutkimuksen ja innovoinnin alalla voi vauhdittaa tieteellis-teknistä kehitystä, mikä puolestaan voisi parantaa Euroopan kilpailukykyä kansainvälisillä markkinoilla, edistää siirtymistä vesitehokkaampaan talouteen Euroopassa ja edesauttaa näin uudelleen kohdennettujen vuotta 2020 koskevien, älykkäämpään, kestävämpään ja osallistavampaan talouteen liittyvien EU:n tavoitteiden saavuttamista.

               (10)

               Euroopan tieteellis-teknisen tietopohjan lujittaminen on ratkaisevaa käsiteltäessä vesihaasteiden yhteiskunnallisia, ympäristöllisiä ja taloudellisia ulottuvuuksia.

               (11)

               Vaikka eri puolilla Eurooppaa tehdäänkin arvokasta tutkimustyötä, Euroopan vesitutkimuksen tämänhetkinen tilanne on kovin monitahoinen ja liian eriytynyt. Monet eurooppalaiset, kansalliset ja alueelliset tutkimusverkostot ja -järjestöt määrittelevät vesitutkimuksen strategiset ohjelmansa melko erillään, mikä johtaa päällekkäisyyksiin tai kilpailevaan tutkimustoimintaan, jolloin kriittinen massa jää usein riittämättömäksi.

               (12)

               Koska suurimmassa osassa Eurooppaa vesistöalueet ovat rajatylittäviä, tarvitaan kansainvälistä yhteistyötä, jotta saavutetaan tarvittava kriittinen massa kokemusta, toimintaa ja institutionaalista kapasiteettia Euroopan tutkimuspotentiaalin hyödyntämiseksi tehokkaammin ja asianmukaisten rajatylittävien ratkaisujen löytämiseksi.

               (13)

               Tutkimusaloitteen ”Vesi haasteena muuttuvassa maailmassa” yhteissuunnittelu auttaa koordinoimaan alan tutkimusta ja edistää merkittävällä tavalla toimivan eurooppalaisen tutkimusalueen kehittämistä makean veden alalla sekä vahvistaa Euroopan johtoasemaa ja kilpailukykyä alan tutkimuksessa samalla kun se edesauttaa unionin vesipolitiikan tavoitteiden saavuttamista.

               (14)

               Kilpailukykyneuvosto vahvisti 26 päivänä toukokuuta 2010 pitämässään kokouksessa (4)”Vesi haasteena muuttuvassa maailmassa” -tutkimusaloitteen alaksi, jolla yhteinen ohjelmasuunnittelu antaisi merkittävää lisäarvoa jäsenvaltioiden tutkimustoimien hajanaisuuden vähentämiselle. Siksi se hyväksyi päätelmät, joissa todettiin tarpeelliseksi käynnistää makeaa vettä koskeva yhteiseen ohjelmasuunnitteluun perustuva aloite ja kehotettiin komissiota osallistumaan sen valmisteluun. Neuvosto vahvisti myös, että yhteinen ohjelmasuunnittelu on jäsenvaltioiden johtama prosessi, jota komissio avustaa.

               (15)

               Vesitutkimus on keskeinen ala EU:n tutkimuspuiteohjelmassa, ja sen strateginen merkitys EU:n poliittisen päätöksentekoprosessin tukena on erittäin tärkeä, kun otetaan huomioon vesiongelmien maailmanlaajuinen ulottuvuus. Tämän yhteisen ohjelmasuunnittelun puitteissa tapahtuvaa toimintaa on koordinoitava tiiviisti EU:n seitsemännen puiteohjelman ja alaa koskevien EU:n tulevien ohjelmien – erityisesti vuoteen 2020 ulottuvan tutkimuksen ja innovoinnin puiteohjelman kaudelle 2014–2020 – kanssa.

               (16)

               Valmisteluasiakirjassa esitetty kansallisten tutkimustoimien analyysi vahvistaa, että koordinointia on tarpeen parantaa tutkimustoiminnan tehokkuuden ja vaikutusten lisäämiseksi sekä kaksinkertaisen työn välttämiseksi kehittämällä yhteinen strateginen ohjelma.

               (17)

               Jotta komissio voisi raportoida yhteisen ohjelmasuunnittelun edistymisestä Euroopan parlamentille ja neuvostolle, jäsenvaltioiden olisi säännöllisesti raportoitava komissiolle tämän yhteissuunnittelualoitteen edistymisestä,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1.

               Jäsenvaltioita kannustetaan kehittämään yhteinen näkemys siitä, miten tutkimuksen alan unionin tason yhteistyöllä ja koordinoinnilla voidaan auttaa vastaamaan kestävän talouden edellyttämien kestävien vesihuoltojärjestelmien saavuttamista Euroopassa ja muualla maailmassa koskevaan haasteeseen sekä hyödyntämään tällaisen yhteisen näkemyksen tarjoamia mahdollisuuksia.

               2.

               Jäsenvaltioita kannustetaan kehittämään toimintavalmis yhteinen strateginen tutkimusohjelma, jossa kartoitetaan ja vahvistetaan keskipitkän tai pitkän aikavälin tutkimustarpeet ja tavoitteet makean veden alalla. Strategisen tutkimusohjelman olisi sisällettävä myös toteutussuunnitelma, jossa vahvistetaan tärkeimmät kohteet ja aikataulut sekä määritellään ohjelman toteuttamisen edellyttämät toimet, välineet ja resurssit.

               3.

               Jäsenvaltioita kannustetaan sisällyttämään strategiseen tutkimusohjelmaan ja toteutussuunnitelmaan seuraavat toimet:

                           a)

                           asiaa koskevien kansallisten ohjelmien, tutkimustoimien ja EU:n koordinoimien tutkimusohjelmien kartoittaminen ja niihin liittyvä tietojenvaihto;

                           b)

                           yhteisten ennakointitoimien ja teknologioiden arviointikyvyn lujittaminen;

                           c)

                           tietojen, resurssien, parhaiden käytäntöjen, menetelmien ja ohjeistojen vaihtaminen;

                           d)

                           sellaisten alojen sekä tutkimus- ja pilottikokeilutoimien yksilöiminen, jotka hyötyisivät koordinoinnista tai yhteisistä ehdotuspyynnöistä tai resurssien (taloudelliset resurssit mukaan luettuina) yhdistämisestä;

                           e)

                           edellä d alakohdassa tarkoitettujen alojen yhteistutkimusta koskevien menettelyjen määritteleminen;

                           f)

                           synergian koordinoinnin ja kehittämisen varmistaminen EU:n nykyisten tutkimus- ja innovaatiojärjestelmien kanssa, puiteohjelma mukaan luettuna, sekä muiden asiaan liittyvien yhteissuunnittelualoitteiden kuten ”Ilmastotietouden yhdistäminen Eurooppaa varten”, ”Urbaani Eurooppa – Globaalit haasteet, paikalliset ratkaisut” ja ”Terveet ja tuottavat meret ja valtameret” kanssa;

                           g)

                           tarvittaessa olemassa olevien tutkimusinfrastruktuureiden yhteiskäyttö tai koordinoitujen tietopankkien kaltaisten uusien välineiden tai vesihuoltoprosesseja kuvaavien mallien kehittäminen;

                           h)

                           kannustaminen parempaan yhteistoimintaan julkisen ja yksityisen sektorin välillä sekä avoimeen innovointiin vesihuoltoon liittyvien eri tutkimustoimien ja elinkeinoelämän alojen välillä;

                           i)

                           tiedon, innovaatioiden ja tieteidenvälisten menetelmien levittäminen myös muihin maihin erityisesti, kun on kyse politiikan kannalta tärkeistä tutkimustuloksista;

                           j)

                           asianmukaisten tieteellisten ja teknisten tietojen toimittaminen poliittista päätöksentekoa varten kansallisella ja EU:n tasolla;

                           k)

                           verkostojen luominen vesitutkimukseen erikoistuneiden keskusten välille.

               4.

               Jäsenvaltioita kannustetaan ylläpitämään vesitutkimuksen alalla tehokasta yhteistä hallintorakennetta, jolle annetaan tehtäväksi vahvistaa yhteistyötä ja koordinointia koskevat yhteiset ehdot, säännöt ja menettelyt ja seurata strategisen tutkimusohjelman toteutusta.

               5.

               Jäsenvaltioita kannustetaan toteuttamaan yhdessä strateginen tutkimusohjelma kansallisten tutkimusohjelmiensa tai muiden kansallisten tutkimustoimiensa kautta yhteistä ohjelmasuunnittelua koskevan neuvoston korkean tason ryhmän laatimien yhteisen ohjelmasuunnittelun toimintaedellytysten suuntaviivojen mukaisesti.

               6.

               Jäsenvaltioita kannustetaan tekemään yhteistyötä komission kanssa ja kartoittamaan mahdollisia komission aloitteita, joiden kautta jäsenvaltioita voitaisiin auttaa strategisen tutkimusohjelman kehittämisessä ja toteuttamisessa, sekä koordinoimaan yhteiset tutkimusohjelmat muiden Euroopan unionin tämän alan aloitteiden kanssa.

               7.

               Jäsenvaltioita kannustetaan toimimaan tiiviissä yhteistyössä kansainvälisen tiede- ja teknologiayhteistyön strategiafoorumin (SFIC) kanssa mahdollisen kansainvälisen ulottuvuuden kehittämisessä ja soveltamisessa strategisen tutkimusohjelman osana sekä varmistamaan johdonmukaisuus SFIC-aloitteiden ja EU:n ulkopuolisten maiden kanssa.

               8.

               Jäsenvaltioita kannustetaan raportoimaan säännöllisesti komissiolle tämän yhteissuunnittelualoitteen edistymisestä vuotuisissa raporteissa.

      Tehty Brysselissä 27 päivänä lokakuuta 2011.

            Komission puolesta

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

            Komission jäsen

      (1)  KOM(2011) 21 lopullinen.

      (2)  KOM(2010) 546 lopullinen.

      (3)  EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1.

      (4)  Neuvoston päätelmät 10246/10, http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/10/st10/st10246.en10.pdf


title: Neuvoston suositus, annettu 21 päivänä helmikuuta 2017, Euroopan kehitysrahaston (yhdeksäs EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2015

text:
               23.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 58/2

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 21 päivänä helmikuuta 2017,
   Euroopan kehitysrahaston (yhdeksäs EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2015
   (2017/C 58/02)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun kumppanuussopimuksen (1), jota on muutettu Luxemburgissa 25 päivänä kesäkuuta 2005 allekirjoitetulla sopimuksella (2),
   ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen Cotonoussa, Beninissä 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen kumppanuussopimuksen rahoituspöytäkirjan mukaisesta yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta sekä taloudellisen avun jakamisesta EY:n perustamissopimuksen neljännessä osassa tarkoitetuille merentakaisille maille ja alueille (3), jäljempänä ’sisäinen sopimus’, jolla on muun muassa perustettu yhdeksäs Euroopan kehitysrahasto (yhdeksäs EKR), ja erityisesti sen 32 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon yhdeksänteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavan 27 päivänä maaliskuuta 2003 annetun varainhoitoasetuksen (4) ja erityisesti sen 96–103 artiklan,
   on tutkinut yhdeksännen EKR:n toimiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2015, ja tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen kahdeksannesta, yhdeksännestä, kymmenennestä ja yhdennestätoista Euroopan kehitysrahastosta (EKR) rahoitetuista toimista varainhoitovuodelta 2015 sekä mainittuun vuosikertomukseen sisältyvät komission vastaukset (5),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Sisäisen sopimuksen 32 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti myöntää neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden yhdeksännen EKR:n varainhoidosta.

               (2)

               Komissio on toteuttanut yhdeksännen EKR:n toimet varainhoitovuoden 2015 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,

         SUOSITTAA, että Euroopan parlamentti myöntää komissiolle vastuuvapauden yhdeksännen EKR:n toimien toteuttamisen osalta varainhoitovuodelta 2015.

      Tehty Brysselissä 21 päivänä helmikuuta 2017.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         E. SCICLUNA

      (1)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUVL L 209, 11.8.2005, s. 27.

      (3)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 355.

      (4)  EUVL L 83, 1.4.2003, s. 1.

      (5)  EUVL C 375, 13.10.2016, s. 287.