title: Euroopan järjestelmäriskikomitean suositus, annettu 2 päivänä kesäkuuta 2020, makrovakauspoliittisten toimenpiteiden rajat ylittävien vaikutusten arvioinnista ja vapaaehtoisesta vastavuoroisuudesta annetun suosituksen EJRK/2015/2 muuttamisesta (EJRK/2020/9) 2020/C 217/01

text:
               1.7.2020

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/1

      EUROOPAN JÄRJESTELMÄRISKIKOMITEAN SUOSITUS,
      annettu 2 päivänä kesäkuuta 2020,
      makrovakauspoliittisten toimenpiteiden rajat ylittävien vaikutusten arvioinnista ja vapaaehtoisesta vastavuoroisuudesta annetun suosituksen EJRK/2015/2 muuttamisesta
      (EJRK/2020/9)
      (2020/C 217/01)
      EUROOPAN JÄRJESTELMÄRISKIKOMITEAN HALLINTONEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
      ottaa huomioon finanssijärjestelmän makrotason vakauden valvonnasta Euroopan unionissa ja Euroopan järjestelmäriskikomitean perustamisesta 24 päivänä marraskuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1092/2010 (1) ja erityisesti sen 3 artiklan sekä 16–18 artiklan,
      ottaa huomioon oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU (2) ja erityisesti sen 134 artiklan 4 kohdan,
      ottaa huomioon Euroopan järjestelmäriskikomitean työjärjestyksestä 20 päivänä tammikuuta 2011 annetun Euroopan järjestelmäriskikomitean päätöksen (3) ja erityisesti sen 18–20 artiklan,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Kansallisten makrovakauspoliittisten toimenpiteiden tehokkuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi on tärkeää täydentää unionin lainsäädännön mukaista pakollista vastavuoroisuutta vapaaehtoisella vastavuoroisuudella.

                  (2)

                  Euroopan järjestelmäriskikomitean suosituksessa EJRK/2015/2 (4) vahvistetun makrovakauspoliittisten toimenpiteiden vapaaehtoista vastavuoroisuutta koskevan kehyksen tarkoituksena on varmistaa, että kaikki yhdessä jäsenvaltiossa aktivoidut riskiperusteiset makrovakauspoliittiset toimenpiteet toteutetaan vastavuoroisesti muissa jäsenvaltioissa.

                  (3)

                  Suositusta EJRK/2015/2 muutettiin 24 päivänä kesäkuuta 2016 Euroopan järjestelmäriskikomitean suosituksella EJRK/2016/4 (5) siten, että siinä suositettiin Eesti Pankin direktiivin 2013/36/EU 133 artiklan mukaisesti soveltaman yhden prosenttiyksikön suuruisen järjestelmäriskipuskurikannan vastavuoroista soveltamista kaikkien Virossa toimiluvan saaneiden luottolaitosten kotimaisiin vastuisiin.

                  (4)

                  Eesti Pank on 6 päivänä huhtikuuta päättänyt laskea järjestelmäriskipuskurikannan nollaan prosenttiyksikköön, minkä johdosta Euroopan järjestelmäriskikomitean (EJRK) hallintoneuvosto on päättänyt poistaa Viron toimenpiteen niiden makrovakauspoliittisten toimenpiteiden luettelosta, joiden vastavuoroista soveltamista suositetaan suosituksen EJRK/2015/2 nojalla.

                  (5)

                  Tästä syystä suositusta EJRK/2015/2 olisi muutettava vastaavasti,

            ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

         MUUTOKSET

      Muutetaan suositusta EJRK/2015/2 seuraavasti:

                  1)

                  Korvataan 1 jaksossa olevan suosituksen C 1 kohta seuraavasti:

                              ”1.

                              Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti muiden asianomaisten viranomaisten hyväksymiä makrovakauspoliittisia toimenpiteitä, joiden vastavuoroista toteuttamista EJRK on suositellut. Suosituksena on, että seuraavat toimenpiteet, jotka kuvataan tarkemmin liitteessä, toteutetaan vastavuoroisesti:

                                          Suomi:

                                                      —

                                                      15 prosentin alaraja lainojen keskimääräiselle riskipainolle niiden asuntolainojen osalta, joiden vakuutena on Suomessa sijaitsevia asuinkiinteistöjä, sovellettuna asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaisesti luottolaitoksiin, joilla on toimilupa Suomessa ja jotka käyttävät sisäisten luottoluokitusten menetelmää lakisääteisiä pääomavaatimuksia laskettaessa;

                                          Belgia:

                                                      —

                                                      luottolaitoksiin, joilla on toimilupa Belgiassa ja jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää lakisääteisiä pääomavaatimuksia laskettaessa, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaisesti riskipainon korotusta sellaisten vähittäisvastuiden osalta, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta, ja korotus koostuu seuraavista osatekijöistä:

                                                                  a)

                                                                  kiinteämääräisestä viiden prosenttiyksikön suuruisesta riskipainon korotuksesta, ja

                                                                  b)

                                                                  suhteellisesta riskipainon korotuksesta, joka sisältää riskipainojen vastuilla painotetun keskiarvon 33 prosentin suuruisen osuuden, jota sovelletaan sellaisiin vähittäisvastuisiin, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta;

                                          Ranska

                                                      —

                                                      asetuksen (EU) N:o 575/2013 395 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun suurten asiakasriskien rajoituksen tiukennus viiteen prosenttiin hyväksyttävästä pääomasta; tiukennus koskee vastuita liittyen Ranskassa sääntömääräisen kotipaikan omaaviin hyvin velkaantuneisiin suuriin yrityksiin ja sitä sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan ii alakohdan mukaisesti maailmanlaajuisen järjestelmän kannalta merkittäviin laitoksiin (G-SII-laitokset) ja muihin rahoitusjärjestelmän kannalta merkittäviin laitoksiin (O-SII-laitokset) varovaisuusperiaatteen mukaisen konsolidoinnin korkeimmalla konsolidointitasolla;

                                          Ruotsi:

                                                      —

                                                      luottolaitoskohtainen 25 prosentin alaraja vastuilla painotetuille keskimääräisille riskipainoille sellaisen portfolion osalta, joka koostuu Ruotsissa olevien velallisten kiinteistövakuudellisista vähittäisvastuista, sovellettuna asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaisesti luottolaitoksiin, joilla on toimilupa Ruotsissa ja jotka käyttävät sisäisten luottoluokitusten menetelmää lakisääteisiä pääomavaatimuksia laskettaessa.”;

                  2)

                  Liite korvataan tämän suosituksen liitteellä.

         Tehty Frankfurt am Mainissa 2 päivänä kesäkuuta 2020.

               EJRK:n sihteeristön päällikkö,

               EJRK:n hallintoneuvoston puolesta

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  EUVL L 331, 15.12.2010, s. 1.

         (2)  EUVL L 176, 27.6.2013, s. 338.

         (3)  EUVL C 58, 24.2.2011, s. 4.

         (4)  Euroopan järjestelmäkomitean suositus EJRK/2015/2, annettu 15 päivänä joulukuuta 2015, makrovakauspoliittisten toimenpiteiden rajat ylittävien vaikutusten arvioinnista ja vapaaehtoisesta vastavuoroisuudesta (EUVL C 97, 12.3.2016, s. 9).

         (5)  Euroopan järjestelmäkomitean suositus EJRK/2016/4, annettu 24 päivänä kesäkuuta 2016, makrovakauspoliittisten toimenpiteiden rajat ylittävien vaikutusten arvioinnista ja vapaaehtoisesta vastavuoroisuudesta annetun suosituksen EJRK/2015/2 muuttamisesta (EUVL C 290, 10.8.2016, s. 1).

         LIITE
         Korvataan suosituksen EJRK/2015/2 liite seuraavasti:

                  ”LIITE

                     Suomi

                        Luottolaitoskohtainen 15 prosentin alaraja, joka koskee lainojen keskimääräistä riskipainoa niiden asuntolainojen osalta, joiden vakuutena on Suomessa sijaitsevia asuinkiinteistöjä, ja jota sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaisesti luottolaitoksiin, jotka käyttävät sisäisten luottoluokitusten menetelmää (Internal Ratings Based (IRB) Approach) (jäljempänä ’IRB-luottolaitokset’)

                  I   Toimenpiteen kuvaus

                              1.

                              Suomen toimenpide, jota sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaisesti, koostuu luottolaitoskohtaisesta IRB-luottolaitoksiin salkkutasolla sovellettavasta 15 prosentin alarajasta, joka koskee lainojen keskimääräistä riskipainoa niiden asuntolainojen osalta, joiden vakuutena on Suomessa sijaitsevia asuinkiinteistöjä.

                        II   Vastavuoroisuus

                              2.

                              Asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 5 kohdan mukaisesti suosituksena on, että asianomaisten jäsenvaltioiden asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti Suomen toimenpiteen ja soveltavat sitä IRB-luottolaitosten asuntolainasalkkuihin, joiden vakuutena on Suomessa sijaitsevia asuinkiinteistöjä ja joita ovat laskeneet liikkeeseen jäsenvaltiossa toimiluvan saaneet Suomessa sijaitsevat sivuliikkeet. Tässä kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa sovelletaan suosituksen C 3 kohdassa täsmennettyä määräaikaa.

                              3.

                              Lisäksi suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti Suomen toimenpiteen ja soveltavat sitä IRB-luottolaitosten asuntolainasalkkuihin, joiden vakuutena on Suomessa sijaitsevia asuinkiinteistöjä ja joita niiden lainkäyttöalueelle perustetut luottolaitokset tarjoavat suoraan maasta toiseen. Tässä kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa sovelletaan suosituksen C 3 kohdassa täsmennettyä määräaikaa.

                              4.

                              Suosituksen C 2 kohdan mukaisesti suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat EJRK:tä kuultuaan sellaisia lainkäyttöalueellaan käytettävissä olevia makrovakauspoliittisia toimenpiteitä, jotka vaikutukseltaan parhaiten vastaavat edellä mainittua vastavuoroisesti toteutettavaksi suositeltavaa toimenpidettä, ja muun muassa hyväksyvät direktiivin 2013/36/EU VII osaston 2 luvun IV jaksossa säädettyjä valvontatoimenpiteitä ja -valtuuksia. Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset hyväksyvät vastaavan toimenpiteen neljän kuukauden kuluessa.

                        III   Olennaisuuskynnys

                              5.

                              Toimenpidettä täydentää 1 miljardin euron olennaisuuskynnys, joka koskee vastuita asuntolainamarkkinoilla Suomessa ja joka ohjaa de minimis -periaatteen mahdollista soveltamista toimenpidettä vastavuoroisesti soveltavassa jäsenvaltiossa.

                              6.

                              Suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson mukaisesti asianomaisen jäsenvaltion asianomaiset viranomaiset voivat vapauttaa toimenpiteen vastavuoroisesta soveltamisesta sellaisia yksittäisiä IRB-luottolaitoksia, joiden kohdalla sellaisten asuntolainojen salkut, joiden vakuutena on Suomessa olevaa asunto-omaisuutta, alittaa 1 miljardin suuruisen olennaisuuskynnyksen. Tällaisessa tapauksessa asianomaisten viranomaisten olisi tarkasteltava riskien olennaisuutta, ja suosituksena on, että toimenpidettä sovelletaan vastavuoroisesti, kun IRB-luottolaitos ylittää 1 miljardin olennaisuuskynnyksen.

                              7.

                              Jos asianomaisissa muissa jäsenvaltioissa ei ole toimiluvan saaneita IRB-luottolaitoksia, joilla on Suomessa sijaitsevia sivukonttoreita tai jotka tarjoavat rahoituspalveluja suoraan Suomessa ja joiden Suomen asuntomarkkinoihin liittyvät vastuut ovat vähintään 1 miljardia euroa, asianomaiset viranomaiset kyseisissä jäsenvaltioissa voivat suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson mukaisesti päättää olla toteuttamatta vastavuoroisuutta. Tällaisessa tapauksessa asianomaisten viranomaisten olisi tarkasteltava riskien olennaisuutta, ja suosituksena on, että toimenpidettä sovelletaan vastavuoroisesti, kun IRB-luottolaitos ylittää 1 miljardin olennaisuuskynnyksen.

                     Belgia

                        Luottolaitoksiin, joilla on toimilupa Belgiassa ja jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää, asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan nojalla sovellettava riskipainon korotus sellaisten vähittäisvastuiden osalta, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta. Korotus koostuu kahdesta osatekijästä:

                              a)

                                    kiinteämääräisestä viiden prosenttiyksikön suuruisesta riskipainon korotuksesta, ja

                              b)

                                    suhteellisesta riskipainon korotuksesta, joka sisältää riskipainojen vastuilla painotetun keskiarvon 33 prosentin suuruisen osuuden, jota sovelletaan sellaisiin vähittäisvastuisiin, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta.

                        I   Toimenpiteen kuvaus

                              1.

                              Belgian toimenpide, jota sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan nojalla luottolaitoksiin, joilla on toimilupa Belgiassa ja jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää, koostuu riskipainon korotuksesta sellaisten vähittäisvastuiden osalta, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta, ja se sisältää kaksi osatekijää:

                                          a)

                                          Ensimmäinen osatekijä sisältää riskipainon korotuksen viidellä prosenttiyksiköllä sellaisten vähittäisvastuiden osalta, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta, ja se saadaan sen jälkeen, kun riskipainon korotuksen toinen osa on laskettu b kohdan mukaisesti.

                                          b)

                                          Toinen osatekijä sisältää riskipainojen vastuilla painotetun keskiarvon 33 prosentin suuruisen osuuden, jota sovelletaan sellaisiin vähittäisvastuisiin, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta. Riskipainojen vastuilla painotettu keskiarvo on yksittäisten lainojen riskipainojen keskiarvo, joka lasketaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 154 artiklan mukaisesti, painotettuna asianomaisella vastuuarvolla.

                        II   Vastavuoroisuus

                              2.

                              Asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 5 kohdan mukaisesti suosituksena on, että asianomaisten jäsenvaltioiden asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti Belgian toimenpiteen soveltamalla sitä jäsenvaltiossa toimiluvan saaneiden luottolaitosten Belgiassa sijaitseviin sivuliikkeisiin, jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää, suosituksen C 3 kohdassa täsmennetyssä määräajassa.

                              3.

                              Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti Belgian toimenpiteen soveltamalla sitä jäsenvaltiossa toimiluvan saaneisiin luottolaitoksiin, jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää ja joilla on suoria vähittäisvastuita, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta. Suosituksen C 2 kohdan mukaisesti suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat suosituksen C 3 kohdassa täsmennetyssä määräajassa samaa toimenpidettä, jonka aktivoiva viranomainen on toteuttanut Belgiassa.

                              4.

                              Jos samaa makrovakauspoliittista toimenpidettä ei ole käytettävissä asianomaisten viranomaisten lainkäyttöalueella, suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat EJRK:tä kuultuaan sellaisia lainkäyttöalueellaan käytettävissä olevia makrovakauspoliittisia toimenpiteitä, jotka vaikutukseltaan parhaiten vastaavat edellä mainittua vastavuoroisesti toteutettavaksi suositeltavaa toimenpidettä, ja muun muassa hyväksyvät direktiivin 2013/36/EU VII osaston 2 luvun IV jaksossa säädettyjä valvontatoimenpiteitä ja -valtuuksia. Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset hyväksyvät vastaavan toimenpiteen viimeistään neljän kuukauden kuluessa tämän suosituksen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

                        III   Olennaisuuskynnys

                              5.

                              Toimenpidettä täydentää 2 miljardin euron laitoskohtainen olennaisuuskynnys, joka ohjaa de minimis -periaatteen mahdollista soveltamista toimenpidettä vastavuoroisesti soveltavissa asianomaisissa viranomaisissa.

                              6.

                              Suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson mukaisesti asianomaisen jäsenvaltion asianomaiset viranomaiset voivat vapauttaa vastavuoroisuudesta yksittäisiä jäsenvaltiossa toimiluvan saaneita luottolaitoksia, jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää ja joiden vähittäisvastuut, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta, eivät ole olennaisia ja jäävät alle 2 miljardin euron olennaisuuskynnyksen. Kun sovelletaan olennaisuuskynnystä, asianomaisten viranomaisten pitäisi seurata vastuiden olennaisuutta, ja suosituksena on, että Belgian toimenpidettä sovelletaan aikaisemmin vapautettuihin yksittäisiin jäsenvaltiossa toimiluvan saaneisiin luottolaitoksiin, jos 2 miljardin euron olennaisuuskynnys ylittyy.

                              7.

                              Jos ei ole yhtään luottolaitosta, jolla on toimilupa asianomaisissa jäsenvaltioissa ja sivuliikkeitä Belgiassa tai jolla on suoria vähittäisvastuita, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta, sekä joka käyttää sisäisen luottoluokituksen menetelmää ja jolla on vähintään 2 miljardin euron vastuut Belgian asuinkiinteistömarkkinoilla, asianomaisten jäsenvaltioiden asianomaiset viranomaiset voivat suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson nojalla päättää, ettei vastavuoroisuutta toteuteta Belgian toimenpiteen osalta. Tässä tapauksessa asianomaisten viranomaisten pitäisi seurata vastuiden olennaisuutta, ja suosituksena on, että ne toteuttavat vastavuoroisuuden Belgian toimenpiteen osalta, jos sisäisen luottoluokituksen menetelmää käyttävä luottolaitos ylittää 2 miljardin euron kynnyksen.

                              8.

                              Suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson mukaisesti 2 miljardin euron olennaisuuskynnys on suositeltu olennaisuuskynnyksen enimmäistaso. Vastavuoroisuuden toteuttavat asianomaiset viranomaiset saavat siis suositellun kynnyksen soveltamisen sijasta asettaa lainkäyttöalueilleen matalamman kynnyksen, jos se on asianmukaista, tai toteuttaa vastavuoroisuuden toimenpiteen osalta ilman olennaisuuskynnystä.

                     Ranska

                        Asetuksen (EU) N:o 575/2013 395 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun suurten asiakasriskien rajoituksen tiukennus viiteen prosenttiin hyväksyttävästä pääomasta; tiukennus koskee vastuita liittyen Ranskassa sääntömääräisen kotipaikan omaaviin hyvin velkaantuneisiin suuriin yrityksiin ja sitä sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan ii alakohdan mukaisesti maailmanlaajuisen järjestelmän kannalta merkittäviin laitoksiin (G-SII-laitokset) ja muihin rahoitusjärjestelmän kannalta merkittäviin laitoksiin (O-SII-laitokset) varovaisuusperiaatteen mukaisen konsolidoinnin korkeimmalla konsolidointitasolla;

                  I   Toimenpiteen kuvaus

                              1.

                              Ranskan toimenpide, jota sovelletaan asetuksen (EU) N:o 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan ii alakohdan mukaisesti varovaisuusperiaatteen mukaisen konsolidoinnin korkeimmalla konsolidointitasolla (ei siis alakonsolidointiryhmän tasolla) G-SII-laitoksiin ja O-SII-laitoksiin, merkitsee suurten asiakasriskien rajoituksen tiukentamista viiteen prosenttiin hyväksyttävästä pääomasta siten, että tiukennusta sovelletaan vastuisiin, jotka liittyvät Ranskassa sääntömääräisen kotipaikan omaaviin hyvin velkaantuneisiin suuriin yrityksiin.

                              2.

                              Yrityksellä tarkoitetaan yksityisoikeudellisia luonnollisia tai juridisia henkilöitä, joiden sääntömääräinen kotipaikka on Ranskassa ja jotka yksittäisen laitoksen tasolla ja korkeimmalla konsolidointitasolla kuuluvat yrityssektoriin, sellaisena kuin se on määritelty Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 549/2013 (*) liitteessä A olevassa 2.45 kohdassa.

                        (*) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 549/2013, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmästä Euroopan unionissa (EUVL L 174, 26.6.2013, s. 1).

                              3.

                              Toimenpidettä sovelletaan vastuisiin, jotka liittyvät Ranskassa kotipaikan omaaviin yrityksiin sekä vastuisiin, jotka liittyvät yrityskokonaisuuksiin, seuraavasti:

                                          a)

                                          sellaisten yritysten osalta, jotka kuuluvat yrityskokonaisuuteen, jonka sääntömääräinen kotipaikka korkeimmalla konsolidointitasolla on Ranskassa, toimenpidettä sovelletaan yhteenlaskettuihin nettomääräisiin vastuisiin, jotka liittyvät tähän kokonaisuuteen ja kyseiseen kokonaisuuteen kuuluviin yhteisöihin asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 39 alakohdan mukaisesti,

                                          b)

                                          sellaisten yritysten osalta, jotka kuuluvat yrityskokonaisuuteen, jonka sääntömääräinen kotipaikka korkeimmalla konsolidointitasolla on Ranskan ulkopuolella, toimenpidettä sovelletaan seuraavien nettomääräisten vastuiden yhteismäärään:

                                                      i)

                                                      vastuut liittyen yrityksiin, joiden sääntömääräinen kotipaikka on Ranskassa,

                                                      ii)

                                                      vastuut liittyen Ranskassa tai ulkomailla oleviin yrityksiin, joihin i kohdassa tarkoitetuilla yrityksillä on asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 39 alakohdassa tarkoitettu suora tai välillinen määräysvalta, ja

                                                      iii)

                                                      vastuut liittyen Ranskassa tai ulkomailla oleviin yrityksiin, jotka ovat asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 39 alakohdassa tarkoitetulla tavalla taloudellisesti riippuvaisia i kohdassa tarkoitetuista yrityksistä.

                                    Näin ollen toimenpidettä ei sovelleta sellaisiin yrityksiin, joilla ei ole sääntömääräistä kotipaikkaa Ranskassa ja jotka eivät ole Ranskassa sääntömääräisen kotipaikan omaavan yrityksen tytäryhtiöitä tai suoran tai välillisen määräysvallan alaisia tai Ranskassa sääntömääräisen kotipaikan omaavasta yrityksestä taloudellisesti riippuvaisia.
                              Asetuksen (EU) N:o 575/2013 395 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimenpidettä sovelletaan sen jälkeen, kun huomioon on otettu luottoriskin vähentäminen ja vapautukset asetuksen (EU) N:o 575/2013 399–403 artiklan mukaisesti.

                              4.

                              G-SII-laitoksen tai O-SII-laitoksen on pidettävä Ranskassa sääntömääräisen kotipaikan omaavaa yritystä suurena, jos yritykseen tai 3 kohdassa tarkoitettuun yrityskokonaisuuteen liittyvä alkuperäinen riski on 300 miljoonaa euroa tai suurempi. Alkuperäisen riskin määrä lasketaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 389 ja 390 artiklan perusteella, ennen kuin huomioon on otettu luottoriskin vähentäminen ja vapautukset asetuksen (EU) N:o 575/2013 399–403 artiklan mukaisesti, ja vastaten komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 680/2014 (**) 9 artiklan mukaista raportointia.

                        (**) Komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 680/2014, annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 mukaisista laitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää raportointia koskevista teknisistä täytäntöönpanostandardeista (EUVL L 191, 28.6.2014, s. 1).

                              5.

                              Yritys katsotaan hyvin velkaantuneeksi, jos sen vähimmäisomavaraisuusaste on enemmän kuin 100 prosenttia ja rahoituskulujen hoitokate on alle kolme korkeimmalla konsolidointitasolla laskettuna seuraavasti:

                                          a)

                                          omavaraisuusaste on kokonaisvelan, josta on vähennetty käteisvarat, ja oman pääoman välinen suhde, ja

                                          b)

                                          rahoituskulujen hoitokate on toisaalta arvonlisäyksen, johon on lisätty toiminta-avustukset ja vähennetty i) henkilöstömenot ii) toimintaan liittyvät verot ja tullit, iii) muut tavanomaiset nettotoimintakustannukset, joista on vähennetty nettokulut ja vastaavat maksut, sekä iv) poistot ja kuoletukset, sekä toisaalta korkojen ja vastaavien maksujen välinen suhde.

                                    Asteet lasketaan sovellettavien standardien mukaisesti määritettyjen kirjanpitoaggregaattien perusteella, siten kun ne on esitetty yrityksen taseessa, jonka laillistettu tilintarkastaja on tarvittaessa vahvistanut.

                        II   Vastavuoroisuus

                              6.

                              Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti Ranskan toimenpiteen soveltamalla sitä asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen kotimaassa toimiluvan saaneisiin G-SII-laitoksiin ja O-SII-laitoksiin varovaisuusperiaatteen mukaisen konsolidoinnin korkeimmalla konsolidointitasolla.

                              7.

                              Jos samaa makrovakauspoliittista toimenpidettä ei ole käytettävissä asianomaisten viranomaisten lainkäyttöalueella suosituksen C 2 kohdan mukaisesti, suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat EJRK:tä kuultuaan sellaisia lainkäyttöalueellaan käytettävissä olevia makrovakauspoliittisia toimenpiteitä, jotka vaikutukseltaan parhaiten vastaavat edellä mainittua vastavuoroisesti toteutettavaksi suositeltavaa toimenpidettä. Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset hyväksyvät vastaavan toimenpiteen viimeistään kuuden kuukauden kuluessa tämän suosituksen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

                        III   Olennaisuuskynnys

                              8.

                              Toimenpidettä täydentää yhdistetty olennaisuuskynnys, joka ohjaa mahdollista de minimis -periaatteen soveltamista toimenpidettä vastavuoroisesti soveltavissa asianomaisissa viranomaisissa; kynnys koostuu seuraavista osista:

                                          a)

                                          2 miljardin euron kynnysarvo, jota sovelletaan jäsenvaltiossa toimiluvan saaneisiin G-SII-laitoksiin ja O-SII-laitoksiin varovaisuusperiaatteen mukaisen konsolidoinnin korkeimmalla konsolidointitasolla Ranskan yrityssektoriin liittyvien alkuperäisten riskien kokonaismäärän osalta,

                                          b)

                                          300 miljoonan euron kynnysarvo, jota sovelletaan a kohdassa mainitun kynnyksen saavuttaneisiin tai ylittäviin jäsenvaltiossa toimiluvan saaneisiin G-SII-laitoksiin ja O-SII-laitoksiin seuraavien riskien osalta:

                                                      i)

                                                      yksittäinen alkuperäinen riski, joka liittyy Ranskassa sääntömääräisen kotipaikan omaavaan yritykseen,

                                                      ii)

                                                      sellaisten alkuperäisten riskien yhteismäärä, jotka liittyvät yrityskokonaisuuteen, jonka sääntömääräinen kotipaikka korkeimmalla konsolidointitasolla on Ranskassa, laskettuna 3 kohdan a alakohdan mukaisesti,

                                                      iii)

                                                      sellaisten alkuperäisten riskien yhteismäärä, jotka liittyvät yrityksiin, joiden sääntömääräinen kotipaikka on Ranskassa ja jotka kuuluvat yrityskokonaisuuteen, jonka sääntömääräinen kotipaikka korkeimmalla konsolidointitasolla on Ranskan ulkopuolella, vastaten raportointia täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 680/2014 liitteessä VIII olevissa lomakkeissa C 28.00 ja C 29.00,

                                          c)

                                          kynnysarvo, jonka suuruus on 5 prosenttia G-SII-laitosten ja O-SII-laitosten hyväksyttävästä pääomasta korkeimmalla konsolidointitasolla ja jota sovelletaan b kohdassa täsmennettyihin riskeihin sen jälkeen kun huomioon on otettu luottoriskin vähentäminen ja vapautukset asetuksen (EU) N:o 575/2013 399–403 artiklan mukaisesti.

                                    Edellä b ja c kohdassa tarkoitettuja kynnysarvoja sovelletaan riippumatta siitä, onko kyseessä oleva yhteisö tai yritys hyvin velkaantunut vai ei.
                              Edellä a ja b kohdassa tarkoitettu alkuperäisen riskin määrä lasketaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 389 ja 390 artiklan perusteella, ennen kuin huomioon on otettu luottoriskin vähentäminen ja vapautukset asetuksen (EU) N:o 575/2013 399–403 artiklan mukaisesti, ja vastaten komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 680/2014 9 artiklan mukaista raportointia.

                              9.

                              Asianomaisten jäsenvaltioiden asianomaiset viranomaiset voivat suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 kohdan mukaisesti vapauttaa asianomaisen viranomaisen kotimaassa toimiluvan saaneita G-SII-laitoksia ja O-SII-laitoksia varovaisen konsolidoinnin periaatteen mukaisella korkeimmalla konsolidointitasolla, edellyttäen että 8 kohdassa tarkoitettu yhdistetty olennaisuuskynnys ei ylity. Olennaisuuskynnystä soveltaessaan asianomaisten viranomaisten pitäisi seurata kotimaassaan toimiluvan saaneiden G-SII-laitosten ja O-SII laitosten sellaisten vastuiden olennaisuutta, jotka liittyvät Ranskan yrityssektoriin sekä kotimaassaan toimiluvan saaneiden G-SII-laitosten ja O-SII-laitosten vastuiden keskittymistä suuriin yrityksiin, joiden sääntömääräinen kotipaikka on Ranskassa; suosituksena on, että Ranskan toimenpidettä sovelletaan aikaisemmin vapautettuihin G-SII-laitoksiin ja O-SII-laitoksiin varovaisen konsolidoinnin periaatteen mukaisella korkeimmalla konsolidointitasolla, kun 8 kohdassa tarkoitettu yhdistetty olennaisuuskynnys ylittyy. Asianomaisia viranomaisia kehotetaan myös viestittämään niiden lainkäyttöalueella oleville markkinaosapuolille systeemisestä riskistä, joka liittyy Ranskassa kotipaikan omaavien suurten yritysten lisääntyneeseen velkaantumiseen

                              10.

                              Jos kyseessä olevassa jäsenvaltiossa ei ole toimiluvan saaneita G-SII-laitoksia tai O-SII laitoksia, joilla on 8 kohdassa tarkoitetun olennaisuuskynnyksen ylittäviä vastuita liittyen Ranskan yrityssektoriin, kyseessä olevan jäsenvaltion asianomaiset viranomaiset voivat asetuksen EJRK/201572 2.2.1 kohdan perusteella päättää olla soveltamatta Ranskan toimenpidettä. Tässä tapauksessa asianomaisten viranomaisten pitäisi seurata kotimaassaan toimiluvan saaneiden G-SII-laitosten ja O-SII-laitosten sellaisten vastuiden olennaisuutta, jotka liittyvät Ranskan yrityssektoriin sekä kotimaassaan toimiluvan saaneiden G-SII-laitosten ja O-SII-laitosten vastuiden keskittymistä suuriin yrityksiin, joiden sääntömääräinen kotipaikka on Ranskassa; suosituksena on, että ne soveltavat Ranskan toimenpidettä vastavuoroisesti, kun G-SII-laitos tai O-SII laitos varovaisen konsolidoinnin periaatteen mukaisella korkeimmalla konsolidointitasolla ylittää 8 kohdassa tarkoitetun yhdistetyn olennaisuuskynnyksen. Asianomaisia viranomaisia kehotetaan myös viestittämään niiden lainkäyttöalueella oleville markkinaosapuolille systeemisestä riskistä, joka liittyy Ranskassa kotipaikan omaavien suurten yritysten lisääntyneeseen velkaantumiseen

                              11.

                              Suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson mukaisesti 8 kohdassa tarkoitettu yhdistetty olennaisuuskynnys on suositeltu olennaisuuskynnyksen enimmäistaso. Vastavuoroisuuden toteuttavat asianomaiset viranomaiset saavat siis suositellun kynnyksen soveltamisen sijasta asettaa lainkäyttöalueilleen matalamman kynnyksen, jos se on asianmukaista, tai toteuttaa vastavuoroisuuden toimenpiteen osalta ilman olennaisuuskynnystä.

                     Ruotsi

                        Luottolaitoskohtainen 25 prosentin alaraja, jota sovelletaan sellaisen portfolion vastuilla painotettuun keskimääräiseen riskipainoon, joka koostuu Ruotsissa olevien velallisten kiinteistövakuudellisista vähittäisvastuista, ja jota sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaisesti luottolaitoksiin, joilla on toimilupa Ruotsissa ja jotka käyttävät IRB-menetelmää lakisääteisiä pääomavaatimuksia laskettaessa.

                  I   Toimenpiteen kuvaus

                              1.

                              Ruotsin toimenpide, jota sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaisesti ja joka koskee Ruotsissa toimiluvan saaneita IRB-menetelmää käyttäviä luottolaitoksia, on luottolaitoskohtainen 25 prosentin alaraja vastuilla painotetulle keskimääräiselle riskipainolle, jota sovelletaan Ruotsissa olevien velallisten kiinteistövakuudellisista vähittäisvastuista koostuvaan portfolioon.

                              2.

                              Riskipainojen vastuilla painotettu keskiarvo on yksittäisten vastuiden riskipainojen keskiarvo, joka lasketaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 154 artiklan mukaisesti, painotettuna asianomaisella vastuuarvolla.

                        II   Vastavuoroisuus

                              3.

                              Asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 5 kohdan mukaisesti suosituksena on, että asianomaisten jäsenvaltioiden asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti Ruotsin toimenpiteen soveltamalla sitä jäsenvaltiossa toimiluvan saaneiden luottolaitosten Ruotsissa sijaitseviin sivuliikkeisiin, jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää, suosituksen C 3 kohdassa täsmennetyssä määräajassa.

                              4.

                              Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti Ruotsin toimenpiteen soveltamalla sitä jäsenvaltiossa toimiluvan saaneisiin luottolaitoksiin, jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää ja joilla on suoria kiinteistövakuudellisia vähittäisvastuita suhteessa Ruotsissa asuviin velallisiin. Suosituksen C 2 kohdan mukaisesti suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat suosituksen C 3 kohdassa täsmennetyssä määräajassa samaa toimenpidettä, jonka aktivoiva viranomainen on toteuttanut Ruotsissa.

                              5.

                              Jos samaa makrovakauspoliittista toimenpidettä ei ole käytettävissä asianomaisten viranomaisten lainkäyttöalueella, suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat EJRK:tä kuultuaan sellaisia lainkäyttöalueellaan käytettävissä olevia makrovakauspoliittisia toimenpiteitä, jotka vaikutukseltaan parhaiten vastaavat edellä mainittua vastavuoroisesti toteutettavaksi suositeltavaa toimenpidettä. Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset hyväksyvät vastaavan toimenpiteen viimeistään neljän kuukauden kuluessa tämän suosituksen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

                        III   Olennaisuuskynnys

                              6.

                              Toimenpidettä täydentää 5 miljardin Ruotsin kruunun laitoskohtainen olennaisuuskynnys, joka ohjaa de minimis -periaatteen mahdollista soveltamista toimenpidettä vastavuoroisesti soveltavissa asianomaisissa viranomaisissa.

                              7.

                              Suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson mukaisesti asianomaisen jäsenvaltion asianomaiset viranomaiset voivat vapauttaa vastavuoroisuudesta yksittäisiä jäsenvaltiossa toimiluvan saaneita luottolaitoksia, jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää ja joiden kiinteistövakuudelliset vähittäisvastuut suhteessa Ruotsissa oleviin velallisiin eivät ole olennaisia ja jäävät alle 5 miljardin Ruotsin kruunun olennaisuuskynnyksen. Kun sovelletaan olennaisuuskynnystä, asianomaisten viranomaisten pitäisi seurata vastuiden olennaisuutta, ja suosituksena on, että Ruotsin toimenpidettä sovelletaan aikaisemmin vapautettuihin yksittäisiin jäsenvaltiossa toimiluvan saaneisiin luottolaitoksiin, jos 5 miljardin Ruotsin kruunun olennaisuuskynnys ylittyy.

                              8.

                              Jos ei ole yhtään luottolaitosta, jolla on toimilupa asianomaisissa jäsenvaltioissa ja sivuliikkeitä Ruotsissa tai jolla suoria kiinteistövakuudellisia vähittäisvastuita suhteessa Ruotsissa oleviin velallisiin, sekä joka käyttää IRB-menetelmää ja jolla on vähintään 5 miljardin Ruotsin kruunun kiinteistövakuudellisia vähittäisvastuita suhteessa Ruotsissa oleviin velallisiin, asianomaisten jäsenvaltioiden asianomaiset viranomaiset voivat suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson nojalla päättää, ettei vastavuoroisuutta toteuteta Ruotsin toimenpiteen osalta. Tässä tapauksessa asianomaisten viranomaisten pitäisi seurata vastuiden olennaisuutta, ja suosituksena on, että ne toteuttavat vastavuoroisuuden Ruotsin toimenpiteen osalta, jos sisäisen luottoluokituksen menetelmää käyttävä luottolaitos ylittää 5 miljardin Ruotsin kruunun kynnyksen.

                              9.

                              Suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson mukaisesti 5 miljardin Ruotsin kruunun olennaisuuskynnys on suositeltu olennaisuuskynnyksen enimmäistaso. Vastavuoroisuuden toteuttavat asianomaiset viranomaiset saavat siis suositellun kynnyksen soveltamisen sijasta asettaa lainkäyttöalueilleen matalamman kynnyksen, jos se on asianmukaista, tai toteuttaa vastavuoroisuuden toimenpiteen osalta ilman olennaisuuskynnystä.

            ”


title: Neuvoston suositus (EU) 2020/912, annettu 30 päivänä kesäkuuta 2020, EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevasta väliaikaisesta rajoituksesta ja sen mahdollisesta poistamisesta

text:
                  1.7.2020

                  FI

                  Euroopan unionin virallinen lehti

                  LI 208/1

         NEUVOSTON SUOSITUS (EU) 2020/912,
         annettu 30 päivänä kesäkuuta 2020,
         EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevasta väliaikaisesta rajoituksesta ja sen mahdollisesta poistamisesta
         EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
         ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 77 artiklan 2 kohdan b ja e alakohdan ja 292 artiklan ensimmäisen ja toisen virkkeen,
         ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
         sekä katsoo seuraavaa:

                     (1)

                     Komissio antoi 16 päivänä maaliskuuta 2020 tiedonannon (1), jossa se suositteli kolmansista maista EU+-alueelle suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevan väliaikaisen rajoituksen asettamista yhden kuukauden ajaksi (2). EU:n valtion- tai hallitusten päämiehet sopivat 17 päivänä maaliskuuta 2020 muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevan väliaikaisen rajoituksen täytäntöönpanosta. Myös Schengenin säännöstöön osallistuvat neljä maata panivat sen täytäntöön.

                     (2)

                     Euroopan unionin valtion- tai hallitusten päämiehet sopivat 26 päivänä maaliskuuta 2020 koordinoidun väliaikaisen rajoituksen soveltamisesta EU:hun suuntautuvaan muuhun kuin välttämättömään matkustamiseen covid-19-pandemian vuoksi.

                     (3)

                     Komissio antoi jatkotiedonannot 8 päivänä huhtikuuta 2020 (3) ja 8 päivänä toukokuuta 2020 (4). Niissä molemmissa suositeltiin muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevien rajoitusten voimassaolon jatkamista vielä yhdellä kuukaudella. Kaikki Schengen-jäsenvaltiot sekä Schengenin säännöstöön osallistuvat neljä maata (jäljempänä ’jäsenvaltiot’) päättivät jatkaa rajoitusten voimassaoloa, joista viimeisin ulottui 15 päivään kesäkuuta 2020.

                     (4)

                     Euroopan komission ja Eurooppa-neuvoston puheenjohtajat esittivät 15 päivänä huhtikuuta 2020”Yhteisen eurooppalaisen etenemissuunnitelman covid-19-rajoitusten purkamiseksi” (5). Etenemissuunnitelmassa esitetään kaksivaiheinen toimintamalli sisärajatarkastusten poistamiseksi koordinoidusti. Tämän jälkeen ulkorajoilla sovellettavia väliaikaisia rajoituksia lievennettäisiin vaiheittain ja EU:n ulkopuolisten maiden asukkaat saisivat taas tehdä myös muita kuin välttämättömiä matkoja EU:hun. Ulkorajoilla sovellettava matkustusrajoitus olisi poistettava sen jälkeen, kun jäsenvaltiot ovat poistaneet sisärajatarkastukset, tai samanaikaisesti sen kanssa.

                     (5)

                     Jäsenvaltioiden kanssa käydyissä neuvotteluissa vahvistettiin, että ulkorajoilla nykyisin sovellettavien rajoitusten voimassaolon lyhyt jatkaminen oli tarpeen ja että niiden vaiheittaisessa poistamisessa on tärkeää noudattaa koordinoitua lähestymistapaa.

                     (6)

                     Komissio antoi 11 päivänä kesäkuuta 2020 tiedonannon (6), jossa suositeltiin EU:hun suuntautuvaan muuhun kuin välttämättömään matkustamiseen sovellettavien rajoitusten voimassaolon jatkamista 30 päivään kesäkuuta 2020 ja jossa esitetään toimintatapa EU:hun suuntautuvaan muuhun kuin välttämättömään matkustamiseen sovellettavien rajoitusten purkamiseksi vaiheittain 1 päivästä heinäkuuta 2020 alkaen. Kaikki jäsenvaltiot ovat jatkaneet voimassaoloa 30 päivään kesäkuuta.

                     (7)

                     Jäsenvaltioiden välillä on käyty tämän jälkeen keskusteluja sovellettavista kriteereistä ja menetelmistä.

                     (8)

                     Tämä suositus ei vaikuta jäsenvaltioiden vastuuseen soveltaa edelleen Schengenin rajasäännöstön (7) 6 artiklaa, jossa säädetään kolmansien maiden kansalaisten maahantulon edellytyksistä. Etenkin on edelleen jäsenvaltioiden vastuulla arvioida tapauskohtaisesti, pidetäänkö kolmannen maan kansalaista uhkana kansanterveydelle. Jäsenvaltioiden olisi tässä yhteydessä varmistettava rajavalvontaviranomaisten ja liikennepalvelujen tarjoajien välinen tiivis yhteistyö.

                     (9)

                     Rajavalvonta ei ole ainoastaan niiden jäsenvaltioiden edun mukaista, joiden ulkorajoilla sitä toteutetaan, vaan myös kaikkien sisärajavalvonnan lakkauttaneiden jäsenvaltioiden edun mukaista. Jäsenvaltioiden olisi sen vuoksi varmistettava ulkorajoilla toteutettavien toimenpiteiden koordinointi Schengen-alueen moitteettoman toiminnan varmistamiseksi. Tämän vuoksi jäsenvaltioiden olisi aloitettava EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevan väliaikaisen rajoituksen purkamien koordinoidusti. Ensimmäiseksi tätä olisi sovellettava tämän suosituksen liitteessä I lueteltujen kolmansien maiden asukkaisiin. Luetteloa olisi päivitettävä säännöllisesti.

                     (10)

                     EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevan rajoituksen mahdollisesta purkamisesta tehtävissä päätöksissä olisi otettava huomioon epidemiologinen tilanne EU:ssa eli covid-19-tapausten keskimääräinen lukumäärä viimeksi kuluneiden 14 päivän aikana 1 00  000:ta asukasta kohden.

                     (11)

                     Maailman terveysjärjestön (WHO) 58. yleiskokouksessa 23 päivänä toukokuuta 2005 hyväksytty kansainvälinen terveyssäännöstö (2005) vahvisti WHO:n – johon kaikki unionin jäsenvaltiot kuuluvat – valtio-osapuolten koordinointia kansainvälistä huolta aiheuttavaa kansanterveyteen liittyvää hätätilannetta koskevan valmiuden ja reagoinnin osalta. Kansainvälisen terveyssäännöstön seurantakehyksessä määritellään keskeiset kansanterveysvalmiudet, joita WHO:n valtio-osapuolten on pidettävä yllä. Tiedoista, joita maat toimittavat säännöllisesti tämän kehyksen mukaisesti, voidaan laskea kokonaispistemäärä, joka kuvaa yleistä reagointikykyä.

                     (12)

                     EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevan rajoituksen poistamisesta tehtävien päätösten tehokkuus riippuu siitä, kuinka koordinoidusti jäsenvaltiot panevat ne täytäntöön kaikilla ulkorajoilla. Jäsenvaltio ei saisi yksipuolisesti päättää EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevan rajoituksen poistamisesta tietyn kolmannen maan osalta ennen kuin muut jäsenvaltiot ovat koordinoidusti päättäneet poistaa matkustusrajoituksen kyseisen maan osalta. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin, täyttä avoimuutta noudattaen, poistaa liitteessä I lueteltuihin maihin kohdistuvia matkustusrajoituksia ainoastaan vaiheittain.

                     (13)

                     Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevien 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän suosituksen hyväksymiseen, suositus ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. Koska tällä suosituksella kehitetään Schengenin säännöstöä, Tanska päättää mainitun pöytäkirjan 4 artiklan mukaisesti kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun neuvosto on hyväksynyt tämän suosituksen, paneeko se suosituksen täytäntöön.

                     (14)

                     Tällä suosituksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Irlanti ei osallistu neuvoston päätöksen 2002/192/EY (8) mukaisesti; Irlanti ei sen vuoksi osallistu tämän suosituksen hyväksymiseen, suositus ei sido Irlantia eikä sitä sovelleta Irlantiin.

                     (15)

                     Islannin ja Norjan osalta tällä suosituksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin neuvoston sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välisessä sopimuksessa viimeksi mainittujen osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen ja jotka kuuluvat neuvoston päätöksen 1999/437/EY (9) 1 artiklan A kohdassa tarkoitettuun alaan.

                     (16)

                     Sveitsin osalta tällä suosituksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisessä sopimuksessa Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY (10) 1 artiklan A kohdassa, luettuna yhdessä neuvoston päätöksen 2008/146/EY (11) 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan.

                     (17)

                     Liechtensteinin osalta tällä suosituksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön, Sveitsin valaliiton ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välisessä pöytäkirjassa Liechtensteinin ruhtinaskunnan liittymisestä Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton väliseen sopimukseen Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan A kohdassa (12), tarkasteltuna yhdessä päätöksen 2011/350/EU 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan (13).

                     (18)

                     Tämän suosituksen oikeudellinen asema, sellaisena kuin se palautetaan mieleen johdanto-osan 13–17 kappaleessa, ei vaikuta siihen, että kaikkien jäsenvaltioiden on Schengen-alueen moitteettoman toiminnan varmistamiseksi päätettävä EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevan rajoituksen poistamisesta koordinoidulla tavalla.

               ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

                     1.

                     Jäsenvaltioiden olisi purettava EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskeva väliaikainen rajoitus koordinoidusti vaiheittain 1 päivästä heinäkuuta 2020 alkaen liitteessä I lueteltujen kolmansien maiden asukkaiden osalta.
                     Niiden kolmansien maiden määrittämiseksi, joiden osalta EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskeva nykyinen rajoitus olisi poistettava, olisi sovellettava menetelmiä ja kriteereitä, jotka on vahvistettu 11 päivänä kesäkuuta 2020 annetussa komission tiedonannossa (14) EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevan väliaikaisen rajoituksen soveltamisen kolmannesta arvioinnista. Kriteerit liittyvät epidemiologiseen tilanteeseen ja rajoittamistoimenpiteisiin, kuten lähikontaktien välttämiseen, sekä taloudellisiin ja sosiaalisiin näkökohtiin, ja niitä sovelletaan kumulatiivisesti.

                     2.

                     Epidemiologisen tilanteen osalta liitteessä I lueteltujen kolmansien maiden olisi täytettävä erityisesti seuraavat kriteerit:

                                 —

                                 uusien covid-19-tapausten lukumäärä lähellä EU:n keskiarvoa 15 päivänä kesäkuuta 2020 tai sitä pienempi viimeksi kuluneiden 14 päivän aikana ja 1 00  000:ta asukasta kohden;

                                 —

                                 uusien tapausten kehityksen suunta samalla ajanjaksolla pysynyt vakaana tai laskenut edellisiin 14 päivään verrattuna; ja

                                 —

                                 covid-19:n yleiset torjuntatoimet ottaen huomioon saatavilla olevat tiedot testauksesta, seurannasta, kontaktien jäljittämisestä, rajoittamis- ja hoitotoimista sekä raportoinnista ja saatavilla olevien tietojen ja tietolähteiden luotettavuuden sekä tarvittaessa kansainvälisen terveyssäännöstön kaikkien osa-alueiden keskimääräisen kokonaispistemäärän. Huomioon olisi otettava myös tiedot, jotka EU:n edustustot ovat toimittaneet 11 päivänä kesäkuuta 2020 annetun tiedonannon liitteenä olevan tarkistuslistan perusteella.

                     3.

                     Päätettäessä, sovelletaanko kolmannen maan kansalaiseen EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevaa väliaikaista rajoitusta, ratkaisevana tekijänä olisi oltava se, asuuko kyseinen henkilö kolmannessa maassa, jonka osalta muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevat rajoitukset on purettu (ei maan kansalaisuus).

                     4.

                     Neuvoston olisi joka toinen viikko tarkasteltava uudelleen ja tarvittaessa päivitettävä liitteessä I olevaa kolmansien maiden luetteloa kuultuaan tiiviisti komissiota ja asiaankuuluvia EU:n virastoja ja yksiköitä 2 kohdassa tarkoitettuihin menetelmiin, kriteereihin ja tietoihin perustuvan kokonaisarvioinnin jälkeen.
                     Matkustusrajoitukset voidaan poistaa tai ottaa uudelleen käyttöön kokonaisuudessaan tai osittain tietyn, liitteessä I jo luetellun kolmannen maan osalta joidenkin edellä esitettyjen edellytysten ja sen seurauksena epidemiologista tilannetta koskevan arvioinnin muutosten perusteella. Jos kolmannen maan tilanne heikkenee nopeasti, päätökset olisi tehtävä ripeästi.

                     5.

                     Jos kolmanteen maahan sovelletaan edelleen väliaikaisia matkustusrajoituksia, seuraavat henkilöryhmät olisi vapautettava matkustusrajoituksesta matkan tarkoituksesta riippumatta:

                                 a)

                                 SEUT 20 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut unionin kansalaiset ja kolmansien maiden kansalaiset, joilla on toisaalta unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä toisaalta kyseisten kolmansien maiden välillä tehtyjen sopimusten perusteella unionin kansalaisten kanssa yhtäläinen oikeus vapaaseen liikkuvuuteen, ja heidän perheenjäsenensä (15);

                                 b)

                                 kolmansien maiden kansalaiset, jotka ovat pitkäaikaista oleskelua koskevan direktiivin (16) nojalla pitkään oleskelleita kolmansien maiden kansalaisia, ja henkilöt, joiden oleskeluoikeus perustuu muihin EU:n direktiiveihin tai kansalliseen lainsäädäntöön tai joilla on pitkäaikaista oleskelua varten myönnetty kansallinen viisumi, ja heidän perheenjäsenensä.

                           Jäsenvaltiot voivat kuitenkin toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä, kuten vaatia tällaisia henkilöitä jäämään omaehtoiseen karanteeniin tai ryhtymään muihin vastaaviin toimenpiteisiin, kun he palaavat kolmannesta maasta, johon sovelletaan edelleen väliaikaista matkustusrajoitusta, edellyttäen, että jäsenvaltiot soveltavat samoja vaatimuksia myös omiin kansalaisiinsa.
                     Lisäksi välttämätön matkustaminen olisi sallittava tietyille liitteessä II (17) tarkoitetuille matkustajaryhmille, joilla on välttämätön tehtävä tai tarve. Jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön ylimääräisiä turvallisuustoimenpiteitä näitä matkustajia varten erityisesti silloin, kun heidän matkansa alkaa riskialueelta.
                     Neuvosto voi tiiviisti komissiota kuullen arvioida uudelleen liitteessä II olevaa luetteloa matkustajaryhmistä, joilla on välttämätön tehtävä tai tarve, sosiaalisten ja taloudellisen seikkojen sekä edellä tarkoitettuihin menetelmiin, kriteereihin ja tietoihin perustuvan epidemiologisen tilanteen kokonaisarvioinnin perusteella.

                     6.

                     Jotta EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskeva väliaikainen rajoitus voidaan poistaa liitteessä I lueteltujen kolmansien maiden osalta, myös vastavuoroisuus olisi otettava huomioon säännöllisesti ja tapauskohtaisesti.

                     7.

                     Jäsenvaltio ei saisi päättää EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevan rajoituksen poistamisesta tietyn kolmannen maan osalta ennen kuin rajoituksen poistaminen on koordinoitu tämän suosituksen mukaisesti.

                     8.

                     Andorran, Monacon, San Marinon ja Vatikaanin/Pyhän istuimen asukkaita olisi pidettävä tätä suositusta sovellettaessa EU:n asukkaina.

                     9.

                     Kaikkien jäsenvaltioiden olisi pantava tämä suositus täytäntöön kaikilla ulkorajoilla.

            Tehty Brysselissä 30 päivänä kesäkuuta 2020.

                  Neuvoston puolesta

                  Puheenjohtaja

               A. METELKO-ZGOMBIĆ

            (1)  COM(2020) 115, 16. maaliskuuta 2020.

            (2)  ”EU+-alueeseen” katsotaan kuuluviksi kaikki Schengen-jäsenvaltiot (myös Bulgaria, Kroatia, Kypros ja Romania) sekä Schengenin säännöstöön osallistuvat neljä maata. Siihen kuuluvat myös Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta, jos ne päättävät soveltaa rajoituksia.

            (3)  COM(2020) 148, 8. huhtikuuta 2020.

            (4)  COM(2020) 222, 8. toukokuuta 2020.

            (5)  https://ec.europa.eu/info/files/communication-european-roadmap-lifting-coronavirus-containment-measures_fi

            (6)  COM(2020) 399, 11. kesäkuuta 2020.

            (7)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/399, annettu 9 päivänä maaliskuuta 2016, henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) (EUVL L 77, 23.3.2016, s. 1).

            (8)  Neuvoston päätös 2002/192/EY, tehty 28 päivänä helmikuuta 2002, Irlannin pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin (EYVL L 64, 7.3.2002, s. 20).

            (9)  EYVL L 176, 10.7.1999, s. 36.

            (10)  EUVL L 53, 27.2.2008, s. 52.

            (11)  Neuvoston päätös 2008/146/EY, tehty 28 päivänä tammikuuta 2008, Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen, Sveitsin valaliiton osallistumista Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen koskevan sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta (EUVL L 53, 27.2.2008, s. 1).

            (12)  EUVL L 160, 18.6.2011, s. 21.

            (13)  Neuvoston päätös 2011/350/EU, annettu 7 päivänä maaliskuuta 2011, Liechtensteinin ruhtinaskunnan liittymisestä Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton väliseen sopimukseen, joka koskee Sveitsin valaliiton osallistumista Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen, Euroopan unionin, Euroopan yhteisön, Sveitsin valaliiton ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välillä tehtävän pöytäkirjan tekemisestä Euroopan unionin puolesta, siltä osin kuin kyse on tarkastusten poistamisesta sisärajoilta ja henkilöiden liikkumisesta rajojen yli (EUVL L 160, 18.6.2011, s. 19).

            (14)  COM(2020) 399, 11. kesäkuuta 2020.

            (15)  Sellaisena kuin tämä on määritelty Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 2 ja 3 artiklassa (EUVL L 158, 30.4.2004, s. 77).

            (16)  Neuvoston direktiivi 2003/109/EY, annettu 25 päivänä marraskuuta 2003, pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta (EUVL L 16, 23.1.2004, s. 44).

            (17)  [Ks. myös komission tiedonannot (COM(2020) 115), 16. maaliskuuta 2020, ja (COM(2020) 399), 11. kesäkuuta 2020, sekä ohjeet (C(2020) 2050), 30. maaliskuuta 2020.]

            Liite I
            Kolmannet maat, joiden asukkaisiin EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskeva ulkorajoilla sovellettava väliaikainen rajoitus ei saisi vaikuttaa

                        1.

                        ALGERIA

                        2.

                        AUSTRALIA

                        3.

                        KANADA

                        4.

                        GEORGIA

                        5.

                        JAPANI

                        6.

                        MONTENEGRO

                        7.

                        MAROKKO

                        8.

                        UUSI-SEELANTI

                        9.

                        RUANDA

                        10.

                        SERBIA

                        11.

                        ETELÄ-KOREA

                        12.

                        THAIMAA

                        13.

                        TUNISIA

                        14.

                        URUGUAY

                        15.

                        KIINA (*1)

               (*1)  edellyttäen, että vastavuoroisuus vahvistetaan

            Liite II
            Tietyt matkustajaryhmät, joilla on välttämätön tehtävä tai tarve:

                        i.

                        terveydenhuollon ammattilaiset, terveysalan tutkijat ja vanhustenhoidon ammattilaiset;

                        ii.

                        rajatyöntekijät;

                        iii.

                        maatalousalan kausityöntekijät;

                        iv.

                        kuljetushenkilöstö;

                        v.

                        diplomaatit, kansainvälisten järjestöjen henkilöstö ja kansainvälisten järjestöjen kutsumat henkilöt, joiden fyysinen läsnäolo on välttämätöntä kyseisten järjestöjen moitteettomalle toiminnalle, sotilashenkilöstö, humanitaarisen avun työntekijät ja pelastuspalveluhenkilöstö heidän hoitaessaan tehtäviään;

                        vi.

                        kauttakulkumatkustajat;

                        vii.

                        pakottavista perhesyistä matkustavat;

                        viii.

                        merenkulkijat;

                        ix.

                        kansainvälisen suojelun tarpeessa olevat tai muista humanitaarisista syistä matkustavat henkilöt;

                        x.

                        opiskelutarkoituksessa matkustavat kolmansien maiden kansalaiset;

                        xi.

                        kolmansien maiden kansalaiset, joilla on korkea osaamistaso, jos heidän palvelukseen ottamisensa on talouden näkökulmasta välttämätöntä eikä työtä voida lykätä tai suorittaa ulkomailla.


title: Komission suositus (EU) 2020/1039, annettu 14 päivänä heinäkuuta 2020, yhteistyöhaluttomiin lainkäyttöalueisiin liittyvien siteiden puuttumisen asettamisesta unionissa toimiville yrityksille myönnettävän valtion rahoitustuen ehdoksi

text:
               16.7.2020

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 227/76

      KOMISSION SUOSITUS (EU) 2020/1039,
      annettu 14 päivänä heinäkuuta 2020,
      yhteistyöhaluttomiin lainkäyttöalueisiin liittyvien siteiden puuttumisen asettamisesta unionissa toimiville yrityksille myönnettävän valtion rahoitustuen ehdoksi
      EUROOPAN KOMISSIO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Rahoitusavun ohjaaminen veroparatiiseihin voi vahingoittaa jäsenvaltioiden julkisen talouden eheyttä ja unionin rahoitusjärjestelmän ja sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa. Komissio on viime vuosina omaksunut tehokasta verotusta koskevassa ulkoisessa strategiassaan (1) selkeän kannan veroparatiiseja vastaan.

                  (2)

                  Covid-19-pandemia on johtanut kansallisella ja unionin tasolla ennennäkemättömiin toimiin, joiden tavoitteena on tukea jäsenvaltioiden talouksia ja helpottaa niiden elpymistä. Näihin kuuluvat valtion tukitoimet, joilla pyritään varmistamaan yritysten maksuvalmius ja rahoituksen saanti. Niistä huomattava osa on ollut unionin valtiontukisääntöjen alaista.

                  (3)

                  Yrityksille nykyisissä covid-19-pandemiaan liittyvissä olosuhteissa myönnettävän rahoitustuen, erityisesti maksuvalmiustuen merkittävä määrä edellyttää välittömiä ja koordinoituja toimia julkisen rahoituksen väärinkäytön estämiseksi. Tähän saakka näitä toimia on toteutettu enimmäkseen unionin valtiontukisääntöjen puitteissa. Lisäksi rahoitustuen myöntämisessä olisi otettava huomioon myös muissa kuin Covid-19-pandemiaan liittyvissä olosuhteissa tarve torjua veronkiertoa ja petoksia sekä kansallisten ja unionin talousarvioiden väärinkäyttöä veronmaksajien ja sosiaaliturvajärjestelmien kustannuksella.

                  (4)

                  Jotta veronkierron, petosten ja väärinkäytön torjuntaan tähtääviä toimia voidaan toteuttaa tehokkaasti, on myös tärkeää huolehtia sisämarkkinoiden moitteettomasta toiminnasta. Tätä varten jäsenvaltioiden olisi koordinoitava toimiaan, jotta voidaan estää niiden veropohjien tarpeeton rapautuminen ja varmistaa, että jäsenvaltiot ottavat käyttöön ratkaisuja, jotka eivät aiheuta merkittäviä eroja tai markkinoiden vääristymiä.

                  (5)

                  Veroasioissa yhteistyöhaluttomia lainkäyttöalueita koskeva EU:n luettelo (2), jäljempänä yhteistyöhaluttomia lainkäyttöalueita koskeva EU:n luettelo’, on laadittu, jotta voidaan puuttua EU:n jäsenvaltioiden veropohjiin kohdistuviin uhkiin. Tätä taustaa vasten olisi aiheellista suosittaa, että jäsenvaltiot asettavat unionissa toimiville yrityksille myönnettävän rahoitustuen ehdoksi sen, ettei kyseisten yritysten ja unionin luettelossa mainittujen lainkäyttöalueiden välillä ole siteitä. Lisäksi komissio toteaa, että myöntäessään valtiontukea pääomitusten muodossa monet jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet aikovansa kytkeä rahoitustuen vahvasti siihen, että tuensaaja maksaa kohtuullisen osuutensa veroja.

                  (6)

                  On kuitenkin ratkaisevan tärkeää, että jäsenvaltiot suojelevat todellista taloudellista toimintaa luettelossa mainituilla yhteistyöhaluttomilla lainkäyttöalueilla ja takaavat sen, ettei tällainen toiminta häiriinny tahattomasti. Tätä varten jäsenvaltioiden olisi sisällytettävä lainsäädäntöönsä asianmukaisia poikkeuksia sen varmistamiseksi, ettei rahoitustukea estetä silloin, kun on kyse todellisesta taloudellisesta toiminnasta.

                  (7)

                  Jotta rahoitustuki voidaan ohjata tukikelpoisille yrityksille, jäsenvaltioiden olisi vahvistettava kohtuulliset vaatimukset sen osoittamiseksi, ettei siteitä yhteistyöhaluttomia lainkäyttöalueita koskevassa EU:n luettelossa mainittuihin lainkäyttöalueisiin ole olemassa. Samalla on tärkeää taata, etteivät yritykset voi kiertää rahoitustuen saannille asetettuja vaatimuksia.

                  (8)

                  Kattavan kehyksen luomiseksi jäsenvaltioiden olisi asetettava yrityksille myönnettävän valtion rahoitustuen ehdoksi muutakin kuin sen, ettei yrityksillä ole siteitä luettelossa mainittuihin yhteistyöhaluttomiin lainkäyttöalueisiin, jotta voidaan ottaa mukaan sellaiset tapaukset, joissa on todettu, että yritys tai sen omistajat on tuomittu vakavasta rikoksesta tai että ne ovat rikkoneet verojen tai sosiaaliturvamaksujen maksamiseen liittyviä velvollisuuksiaan,

            ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
      1.   KOHDE JA SOVELTAMISALA

      Tässä suosituksessa esitetään koordinoitu lähestymistapa, jonka tavoitteena on asettaa jäsenvaltioiden myöntämän rahoitustuen ehdoksi se, ettei tuensaajayrityksellä ole siteitä yhteistyöhaluttomia lainkäyttöalueita koskevassa EU:n luettelossa mainittuihin lainkäyttöalueisiin.
      2.   MÄÄRITELMÄT

      ’Omistuksella’ tarkoitetaan suoria ja välillisiä omistusosuuksia sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2015/849 (3) 3 artiklan 6 kohdassa määriteltyä tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa.
      ’Rahoitustuella’ tarkoitetaan kaikentyyppistä kaikkien yritysten saatavilla olevaa rahoitusapua tai valikoivia toimenpiteitä, mukaan luettuina uusien tilapäisten valtiontukipuitteiden (4) mukaisesti myönnettävä valtiontuki.
      ’Yrityksellä’ tarkoitetaan taloudellista toimintaa harjoittavaa yhteisöä tai luonnollista henkilöä oikeudellisesta muodosta tai toimialasta riippumatta.
      3.   YHTEISTYÖHALUTTOMIA LAINKÄYTTÖALUEITA KOSKEVASSA EU:N LUETTELOSSA MAINITTUIHIN LAINKÄYTTÖALUEISIIN LIITTYVIEN SITEIDEN PUUTTUMISEN ASETTAMINEN UNIONISSA TOIMIVILLE YRITYKSILLE MYÖNNETTÄVÄN VALTION RAHOITUSTUEN EHDOKSI

      Kun jäsenvaltiot toteuttavat toimenpiteitä, joilla annetaan rahoitustukea tukikelpoisille yrityksille jäsenvaltioiden lainkäyttöalueella, niiden olisi asetettava useita ehtoja tällaisen rahoitustuen saamisen edellytykseksi. Sen vuoksi rahoitustukea saavilta yrityksiltä olisi edellytettävä seuraavaa:

                  a)

                  niiden verotuksellinen kotipaikka ei ole yhteistyöhaluttomia lainkäyttöalueita koskevassa EU:n luettelossa mainituilla lainkäyttöalueilla, eikä niitä ole perustettu tällaisten lainkäyttöalueiden lainsäädännön mukaisesti;

                  b)

                  ne eivät ole yhteistyöhaluttomia lainkäyttöalueita koskevassa EU:n luettelossa mainituilla lainkäyttöalueilla olevien osakkeenomistajien suorassa tai välillisessä määräysvallassa, mikä pätee direktiivin 2015/849 3 artiklan 6 kohdassa määriteltyyn tosiasialliseen omistajaan ja edunsaajaan saakka;

                  c)

                  ne eivät pidä suoraan tai välillisesti määräysvallassaan tytäryrityksiä tai omia kiinteitä toimipaikkoja yhteistyöhaluttomia lainkäyttöalueita koskevassa EU:n luettelossa mainituilla lainkäyttöalueilla; ja

                  d)

                  ne eivät ole osakkaina yrityksissä yhteistyöhaluttomia lainkäyttöalueita koskevassa EU:n luettelossa mainituilla lainkäyttöalueilla.

            Jotta voidaan todentaa, että sääntöä siteiden puuttumisesta yhteistyöhaluttomia lainkäyttöalueita koskevassa EU:n luettelossa mainittuihin lainkäyttöalueisiin noudatetaan, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, ettei välittömien osakkeenomistajien lisäksi myöskään todellisella omistajalla ja edunsaajalla eikä millään muilla samassa omistuksessa olevilla yrityksillä ole verotuksellista kotipaikkaa tällaisella lainkäyttöalueella eikä niitä ole perustettu tällaisen lainkäyttöalueen lakien mukaisesti. Rahoitustukea saavan yrityksen omistajat voivat olla oikeushenkilöitä (kuten yrityksiä ja henkilöyhtiöitä), oikeudellisia järjestelyjä (kuten trusteja) tai luonnollisia henkilöitä.
      Määritettäessä, voidaanko yritykselle myöntää rahoitustukea, ei saisi olla merkityksellistä, kuinka monta oikeushenkilöiden tai oikeudellisten järjestelyjen tasoa rahoitustuen myöntävään jäsenvaltioon sijoittautuneen yrityksen ja EU:n luettelossa mainitulla lainkäyttöalueella sijaitsevan yhteisön välillä on.
      4.   POIKKEUKSET

      Jäsenvaltiot voivat jättää huomiotta siteet luettelossa mainittuihin yhteistyöhaluttomiin lainkäyttöalueisiin, jos yritys osoittaa, että jokin seuraavista edellytyksistä täytyy:

                  a)

                  Yrityksen verojen määrä tuen myöntävässä jäsenvaltiossa tietyllä ajanjaksolla (esimerkiksi kolmen edellisen vuoden aikana) katsotaan asianmukaiseksi, kun sitä verrataan tukea saavan yrityksen kokonaisliikevaihtoon tai toiminnan tasoon kansallisella ja konsernitasolla saman ajanjakson aikana.

                  b)

                  Yritys tekee oikeudellisesti velvoittavia sitoumuksia katkaistakseen siteensä EU:n luettelossa mainittuihin yhteistyöhaluttomiin lainkäyttöalueisiin lyhyen ajan kuluessa, mikä edellyttää asianmukaista seurantaa ja noudattamatta jättämisestä määrättäviä seuraamuksia.

            Jäsenvaltioiden olisi jätettävä huomiotta siteet luettelossa mainittuihin yhteistyöhaluttomiin lainkäyttöalueisiin, jos yrityksellä on merkittävää taloudellista läsnäoloa (henkilöstöä, laitteita, varoja ja tiloja, mikä ilmenee merkityksellisistä tosiseikoista ja olosuhteista) ja se harjoittaa merkittävää taloudellista toimintaa luettelossa mainituilla yhteistyöhaluttomilla lainkäyttöalueilla.
      Jäsenvaltioiden ei pitäisi soveltaa näitä poikkeuksia, jos ne eivät pysty tarkistamaan tietojen oikeellisuutta. Tämä voi johtua asianomaisen kolmannen maan kanssa pyynnöstä tapahtuvan tietojenvaihdon riittämättömyydestä, erityisesti tietojenvaihdon mahdollistavan verosopimuksen puuttumisesta tai siitä, ettei asianomainen kolmas maa tee yhteistyötä.
      5.   TÄYTÄNTÖÖNPANO JA VALVONTA

      Jäsenvaltioiden olisi sovittava kohtuullisista vaatimuksista, joiden avulla osoitetaan siteiden puuttuminen yhteistyöhaluttomia lainkäyttöalueita koskevassa EU:n luettelossa mainittuun lainkäyttöalueeseen. Seuraavien periaatteiden tarkoituksena on auttaa jäsenvaltioita varmistamaan vaatimusten nopea täytäntöönpano ja tehokas noudattamisen valvonta:

                  a)

                  Menettelyjen yksinkertaistamiseksi ja rahoitustuen saannin helpottamiseksi jäsenvaltiot voivat hyväksyä hakijoiden itse antamat todistukset näytöksi siitä, että hakijat noudattavat rahoitustuen saamista koskevia vaatimuksia kokonaisuudessaan. Tätä menettelyä olisi myöhemmin täydennettävä tehostetuilla tarkastuksilla/valvontatoimilla, joissa hyödynnetään täysimittaisesti sellaisia saatavilla olevia välineitä, joiden avulla voidaan vähentää sääntöjen noudattamatta jättämisen riskiä, kuten maakohtaisia raportteja, finanssitilitietojen automaattista vaihtoa, pyynnöstä tapahtuvaa tietojenvaihtoa tai tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskevien tietojen saantia.

                  b)

                  Jäsenvaltioiden olisi säädettävä tehokkaista, oikeasuhteisista ja varoittavista seuraamuksista, joilla estetään hakijoita antamasta vääriä tai virheellisiä tietoja ja joihin kuuluu vähintään aiheettomasti myönnetyn rahoitustuen takaisinperintä.

                  c)

                  Jäsenvaltioiden ei pitäisi sallia itse annettavia todistuksia, vaan niiden olisi suoritettava tehostettuja tarkastuksia, jos asianomaisella yrityksellä on siteitä EU:n luettelossa mainittuihin lainkäyttöalueisiin ja se vaatii poikkeuksen soveltamista.

            6.   MUUT RAJOITUKSET

      Jäsenvaltioiden olisi pidättäydyttävä antamasta yrityksille rahoitustukea tapauksissa, joissa

                  —

                  on todettu, että yritys tai sen omistajat on tuomittu lainvoimaisella tuomiolla jostakin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/24/EU (5) 57 artiklan 1 kohdassa säädetystä rikoksesta;

                  —

                  lainvoimaisessa tuomiossa tai lopullisessa hallinnollisessa päätöksessä on todettu, että yritys tai sen omistajat ovat laiminlyöneet sovellettavan lainsäädännön mukaisen velvollisuutensa maksaa veroja tai sosiaaliturvamaksuja.

            7.   SEURANTA

      Jäsenvaltioita pyydetään ilmoittamaan komissiolle kaikista tämän suosituksen johdosta toteutetuista toimenpiteistä.
      Komissio on valmis keskustelemaan jäsenvaltioiden kanssa niiden suunnitelmista sen varmistamiseksi, että valtiontuen myöntäminen erityisesti pääomitusten muodossa rajoitetaan yrityksiin, jotka maksavat kohtuullisen osuutensa veroja.
      Komissio julkaisee kertomuksen tämän suosituksen soveltamisesta kolmen vuoden kuluessa sen antamisesta.

         Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 2020.

               Komission puolesta

            Paolo GENTILONI

               Komission jäsen

         (1)  Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle tehokasta verotusta koskevasta ulkoisesta strategiasta (https://eur-lex.europa.eu/resource.html?uri=cellar:b5aef3db-c5a7-11e5-a4b5-01aa75ed71a1.0020.02/DOC_1&format=PDF).

         (2)  Asiaa koskevien neuvoston päätelmien liitteessä I olevat lainkäyttöalueet (niin kutsuttu musta lista). Luetteloa päivitetään säännöllisesti: https://ec.europa.eu/taxation_customs/tax-common-eu-list_en

         (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2015/849, annettu 20 päivänä toukokuuta 2015, rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen (EUVL L 141, 5.6.2015, s. 73).

         (4)  Komission tiedonanto ”Tilapäiset puitteet valtiontukitoimenpiteille talouden tukemiseksi tämänhetkisessä covid-19-epidemiassa”, C/2020/1863 (EUVL C 91I, 20.3.2020, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 3 päivänä huhtikuuta, 8 päivänä toukokuuta ja 29 päivänä kesäkuuta 2020.

         (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/24/EU, annettu 26 päivänä helmikuuta 2014, julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta (EUVL L 94, 28.3.2014, s. 65).


title: Neuvoston suositus yhteisiksi puitteiksi covid-19-taudin pika-antigeenitestien käytölle ja validoinnille sekä testitulosten vastavuoroiselle tunnustamiselle EU:ssa 2021/C 24/01

text:
               22.1.2021

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/1

      NEUVOSTON SUOSITUS
      yhteisiksi puitteiksi covid-19-taudin pika-antigeenitestien käytölle ja validoinnille sekä testitulosten vastavuoroiselle tunnustamiselle EU:ssa
      (2021/C 24/01)
      EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 168 artiklan 6 kohdan,
      ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Sopimuksen 168 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaan kaikkien unionin politiikkojen ja toimintojen määrittelyssä ja toteuttamisessa varmistetaan ihmisten terveyden korkeatasoinen suojelu. Unionin toiminta kattaa muun muassa valtioiden rajat ylittävien vakavien terveysuhkien seurannan, niistä hälyttämisen ja niiden torjumisen, ja sillä edistetään jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä tällä alalla ja tuetaan tarvittaessa niiden toimintaa.

                  (2)

                  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 168 artiklan 7 kohdan mukaan unionin toiminnassa otetaan huomioon jäsenvaltioiden velvollisuudet, jotka liittyvät niiden terveyspolitiikan määrittelyyn sekä terveyspalvelujen ja sairaanhoidon järjestämiseen ja tarjoamiseen. EU:n jäsenvaltiot ovat näin ollen vastuussa covid-19-testausstrategioiden kehittämisestä ja täytäntöönpanosta, mukaan lukien pika-antigeenitestien käyttö, ottaen huomioon maiden epidemiologisen ja sosiaalisen tilanteen ja testattavan kohdepopulaation.

                  (3)

                  Komissio hyväksyi 15 päivänä huhtikuuta in vitro -diagnostiikkaan tarkoitettuja covid-19-testejä ja niiden suorituskykyä koskevat ohjeet (1), joissa otetaan huomioon testin suorituskyky ja suositellaan covid-19-testien validoimista ennen niiden käyttöönottoa kliinisessä toiminnassa.

                  (4)

                  Komissio antoi 15 päivänä heinäkuuta tiedonannon EU:n lyhyen aikavälin terveydenhuoltovalmiudesta koronavirusepidemioiden varalta (2). Tiedonannossa määriteltiin valmiuden ja koordinoitujen toimintavalmiuksien vahvistamiseen tähtääviä toimenpiteitä ja testaus nimettiin yhdeksi tärkeimmistä toiminta-aloista, joihin jäsenvaltioiden on puututtava, ja esitettiin erityisiä keskeisiä toimenpiteitä, jotka on toteutettava tulevina kuukausina.

                  (5)

                  Komissio antoi 28 päivänä lokakuuta suosituksen covid-19-testausstrategioista, mukaan lukien nopeiden antigeenitestien käyttö (3). Suosituksessa annetaan ohjeita keskeisistä tekijöistä, jotka maiden on otettava huomioon covid-19-testausstrategioissaan, ja siinä esitetään myös pika-antigeenitestien käyttöä koskevia näkökohtia.

                  (6)

                  Komissio antoi 18 päivänä marraskuuta suosituksen pika-antigeenitestien käytöstä SARS-CoV-2-infektion diagnosoinnissa (4). Siinä täsmennetään pika-antigeenitestien valintakriteerit, tilanteet, joissa pika-antigeenitestien käyttö on tarkoituksenmukaista, testien suorittajat sekä pika-antigeenitestien ja niiden tulosten validointi ja vastavuoroinen tunnustaminen. Pika-antigeenitestit ovat halvempia ja nopeampia, mutta niiden herkkyys on yleensä alhaisempi kuin RT-PCR-testien.

                  (7)

                  Tällä hetkellä sovellettava sääntelykehys pika-antigeenitestien saattamiseksi markkinoille on direktiivi 98/79/EY (5). Direktiivin mukaan valmistajan on osoitettava direktiivin liitteessä I säädettyjen vaatimusten täyttyminen laatimalla SARS-CoV-2-pika-antigeenitesteistä tekniset asiakirjat, joissa osoitetaan, että testi on turvallinen ja toimii valmistajan tarkoittamalla tavalla.

                  (8)

                  Direktiivi 98/79/EY korvataan 26 päivästä toukokuuta 2022 alkaen in vitro -diagnostiikkaan tarkoitetuista lääkinnällisistä laitteista annetulla asetuksella (EU) 2017/746 (6). Asetuksen nojalla pika-antigeenitesteihin sovelletaan laitteiden suorituskykyä koskevia tiukennettuja vaatimuksia, ja ilmoitetun laitoksen on arvioitava ne perusteellisesti. Tämä voi vähentää sitä lisätyötä, jota näiden testien validoinnista aiheutuu, ennen kuin niitä voidaan käyttää osana kansallisia strategioita.

                  (9)

                  Tehokkaalla testauksella edistetään sisämarkkinoiden sujuvaa toimintaa, sillä se mahdollistaa kohdennetut eristys- tai karanteenitoimenpiteet. Sertifioitujen terveydenhuoltoalan elinten toisessa jäsenvaltiossa covid-19-tartunnan havaitsemiseksi tekemien testien tulosten vastavuoroinen tunnustaminen neuvoston suosituksen (EU) 2020/1475 (7) 18 kohdan mukaisesti on olennaisen tärkeää rajatylittävän liikkumisen ja rajatylittävän kontaktien jäljittämisen ja hoidon helpottamiseksi.

                  (10)

                  Kun otetaan huomioon vaatimus, jonka mukaan EU:n ehdokasmaiden ja mahdollisten ehdokasmaiden sekä maiden, jotka ovat tehneet EU:n kanssa sopimuksia pitkälle menevän ja laaja-alaisen vapaakauppa-alueen perustamisesta (DCFTA-maat), on tarvittaessa mukauduttava EU:n säännöstöön, samoin kuin se, että jotkin näistä maista osallistuvat asiaankuuluvia tuotteita koskeviin EU:n yhteisiin hankintoihin, tämä ehdotus neuvoston suositukseksi voi kiinnostaa myös näitä maita,

            ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

         Pika-antigeenitestien käyttö

      Rajoittamatta jäsenvaltioiden vastuuta määritellä kansalliset testauspolitiikkansa jäsenvaltioiden olisi

                  1.

                  jatkettava pika-antigeenitestien käyttöä keinona vahvistaa entisestään maiden yleisiä testausvalmiuksia erityisesti siksi, että testaus on edelleen keskeinen tekijä meneillään olevan covid-19-pandemian hallinnassa ja hillitsemisessä, koska se mahdollistaa riittävän ja nopean kontaktien jäljittämisen sekä nopeiden ja kohdennettujen eristys- ja karanteenitoimenpiteiden toteuttamisen;

                  2.

                  harkittava pika-antigeenitestien käyttöä pääasiassa silloin, kun nukleiinihappotestien (NAAT) tekemiseen vaadittava kapasiteetti (erityisesti RT-PCR-määritykset) on rajallinen tai jos niistä ei pitkittyneiden suoritusaikojen vuoksi saada kliinistä hyötyä, mikä estäisi tartuntatapausten nopean tunnistamisen ja vähentäisi kontaktien jäljittämistoimien vaikutusta;

                  3.

                  varmistettava, että pika-antigeenitestauksen suorittavat koulutetut terveydenhuollon ammattilaiset tai tarvittaessa muut koulutetut toimijat kansallisten eritelmien mukaisesti ja että testaus tapahtuu tarkasti valmistajan ohjeiden mukaisesti ja siihen sovelletaan laadunvalvontaa. Jos tutkimuksissa todetaan, että testattava voi tietyissä olosuhteissa itse tehdä pika-antigeenitestin koulutetun terveydenhuollon ammattilaisen tai muun koulutetun toimijan sijaan, voitaisiin harkita myös itse suoritettavaa testausta joko ammatillisen ohjauksen kanssa tai ilman sitä;

                  4.

                  investoitava terveydenhuoltohenkilöstön ja muiden toimijoiden koulutukseen ja tarvittaessa sertifiointiin näytteenoton ja testauksen toteuttamista varten, millä varmistetaan riittävät valmiudet ja turvataan laadukkaiden näytteiden kerääminen;

                  5.

                  varmistettava, että pika-antigeenitestien tulokset kirjataan asianomaisiin kansallisiin tiedonkeruu- ja raportointijärjestelmiin silloin, kun se on mahdollista;

                  6.

                  harkittava pika-antigeenitestien käyttöä erityisesti seuraavissa tilanteissa ja olosuhteissa:

                              a)

                              oireilevien tapausten covid-19-diagnosointi olosuhteista tai tilanteesta riippumatta. Pika-antigeenitestejä olisi käytettävä ensimmäisten viiden päivän kuluessa oireiden puhkeamisesta, kun viruskuormitus on suurin. Sairaaloihin otettavat potilaat tai sosiaalihuollon tiloihin otettavat asukkaat, joilla on koronavirustautiin sopivia oireita, olisi mieluiten testattava silloin, kun heidät otetaan sairaalaan tai sosiaalihuollon tiloihin;

                              b)

                              vahvistettujen tapausten kontaktit: oireettomille kontakteille olisi tehtävä pika-antigeenitesti sovellettavien ohjeiden mukaisesti mahdollisimman pian ja ensimmäisten seitsemän päivän kuluessa kontaktista;

                              c)

                              tapausklusterit, jotta tapaukset voidaan havaita varhain ja eristää. Tässä yhteydessä on tärkeää seuloa niin oireilevat kuin oireettomat tapaukset;

                              d)

                              seulonta riskialttiilla alueilla ja suljetuissa tiloissa, kuten sairaaloissa, muissa terveydenhuollon yksiköissä, pitkäaikaishoitoa tarjoavissa laitoksissa, kuten vanhainkodeissa ja hoitokodeissa tai vammaisille henkilöille tarkoitetuissa asuntoloissa, kouluissa, vankiloissa, säilöönottokeskuksissa tai muissa turvapaikanhakijoille ja maahantulijoille sekä kodittomalle väestölle tarkoitetuissa vastaanottorakenteissa. Jos seulonta toistetaan, se olisi tehtävä mahdollisuuksien mukaan 2–4 päivän välein, ja ainakin ensimmäinen pika-antigeenitestillä saatu positiivinen tulos olisi vahvistettava RT-PCR-menetelmällä;

                              e)

                              epidemiologisissa tilanteissa tai alueilla, joilla positiivisten testitulosten osuus on suuri tai erittäin suuri (esim. > 10 %), pika-antigeenitestejä voidaan käyttää kansallisen toimivallan mukaisesti koko populaation kattavaan seulontaan ottaen huomioon ja ottamalla käyttöön asianmukainen arviointijärjestelmä vaikutusten mittaamiseksi. Tämä edellyttää erityisten testausvälien määrittelemistä testien toistamista varten. ECDC tukee jäsenvaltioita tässä julkaisemalla covid-19-testausta koskevat päivitetyt ohjeet, joissa käsitellään koko populaation kattavan testauksen etuja ja haasteita sekä pika-antigeenitestien käyttöä tässä yhteydessä;

                  7.

                  varmistettava, että käyttöön otetaan strategioita, joilla selvennetään, milloin vaaditaan RT-PCR-menetelmällä tehtävä varmistustesti tai toinen pika-antigeenitesti, kuten 18 päivänä marraskuuta 2020 annetussa komission suosituksessa täsmennetään, ja että varmistustestausta varten on käytettävissä riittävästi kapasiteettia;

                  8.

                  varmistettava, että käytössä on asianmukaiset bioturvallisuustoimenpiteet, joihin kuuluu riittävien henkilönsuojainten saatavuus terveydenhuoltohenkilökunnalle ja muille näytteiden keruuseen osallistuville koulutetuille toimijoille erityisesti silloin, kun pika-antigeenitestejä käytetään koko populaation kattavassa seulonnassa ja testaukseen osallistuvien toimijoiden määrä on merkittävä;

                  9.

                  seurattava edelleen muihin nukleiinihappopohjaisiin pikatesteihin liittyvää kehitystä SARS-CoV-2-infektion havaitsemiseksi (8) sekä serologisten diagnostisten testien ja multipleksitekniikoiden käyttöönottoa. Pika-antigeenitestien käyttöä koskevia testausstrategioita ja toimintatapoja olisi tarvittaessa mukautettava. Lisäksi olisi seurattava huolellisesti pika-antigeenitestejä varten tehtävän omatoimisen näytteenoton käyttömahdollisuuksien kehittymistä, kun esimerkiksi testauskapasiteetissa ja koulutettujen toimijoiden suorittamaan näytteenottoon liittyvissä resursseissa on puutteita, ja vastattava siihen ECDC:n tuella;

                  10.

                  jatkettava testaustarpeiden seurantaa ja arviointia epidemiologisen kehityksen ja kansallisissa, alueellisissa ja paikallisissa testausstrategioissa määriteltyjen tavoitteiden mukaisesti ja varmistettava, että käytössä on tarvittavat resurssit ja kapasiteetti kysyntään vastaamiseksi;

         Pika-antigeenitestien ja RT-PCR-testien validointi ja vastavuoroinen tunnustaminen

      Jäsenvaltioiden olisi

                  11.

                  rajoittamatta direktiivin 98/79/EY soveltamista sovittava yhteisestä, sellaisten covid-19-taudin pika-antigeenitestien päivitetystä luettelosta, joiden katsotaan olevan tarkoituksenmukaisia käytettäviksi 6 kohdassa kuvatuissa tilanteissa ja jotka ovat niiden testausstrategioiden mukaisia sekä pidettävä luetteloa yllä ja jaettava se ECDC:n ja komission (9) kanssa; näiltä testeiltä edellytetään, että

                              a)

                              niissä on CE-merkintä;

                              b)

                              ne täyttävät ≥ 90%:n herkkyyttä ja 97%:n tarkkuutta koskevat suorituskyvyn vähimmäisvaatimukset.

                              c)

                              vähintään yksi jäsenvaltio on validoinut tiedot tällaisten tutkimusten menetelmistä ja tuloksista covid-19:n yhteydessä käytettäviksi soveltuvina, kuten validointiin käytetystä näytetyypistä, olosuhteista, joissa testin käyttöä on arvioitu, ja siitä, onko vaadittuihin herkkyyskriteereihin tai muihin suorituskyvyn osatekijöihin liittynyt ongelmia;

                  12.

                  sovittava siitä, että 11 kohdassa tarkoitettua yhteistä luetteloa pika-antigeenitesteistä päivitetään säännöllisesti, erityisesti kun saadaan uusia tuloksia riippumattomista validointitutkimuksista ja markkinoille tulee uusia testejä. Luettelon tulevissa päivityksissä olisi myös otettava huomioon, miten SARS-CoV-2-viruksen mutaatiot saattavat vaikuttaa tiettyjen pika-antigeenitestien tehokkuuteen, mahdollistaen tehottomiksi todettujen testien poistamisen luettelosta. Olisi seurattava SARS-CoV-2-viruksen mutaatioiden vaikutusta myös RT-PCR-testien tehokkuuteen;

                  13.

                  jatkettava investointeja pika-antigeenitestien riippumattomien ja käyttötilannekohtaisten validointitutkimusten tekemiseen, jotta voidaan arvioida niiden suorituskykyä NAAT-testeihin ja erityisesti RT-PCR-määrityksiin nähden. Jäsenvaltioiden olisi sovittava tällaisten validointitutkimusten puitteista esimerkiksi määrittelemällä käytettävät menetelmät ja prioriteettialueet ja -tilanteet, joissa validointitutkimuksia edellytetään. Tällaisten puitteiden olisi täytettävä ECDC:n pika-antigeenitestejä koskevissa teknisissä ohjeissa kuvatut vaatimukset (10). Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kaikki validointitiedot jaetaan mahdollisuuksien mukaan, kun otetaan huomioon sovellettava yleinen tietosuojalainsäädäntö;

                  14.

                  jatkettava EU:n tason yhteistyötä, jota tehdään arvioitaessa pika-antigeenitestien kliinisestä käytöstä kerättyä näyttöä, muun muassa EUnetHTA:n yhteisen toimen ja muiden mahdollisten tulevien yhteistyömekanismien kautta;

                  15.

                  sovittava 11 kohdassa tarkoitettuun yhteiseen luetteloon sisältyvien tietojen perusteella niistä pika-antigeenitesteistä, joiden testitulokset ne tunnustavat vastavuoroisesti kansanterveystoimenpiteitä varten;

                  16.

                  harkittava aina, kun 11 kohdassa tarkoitettua luetteloa päivitetään, olisiko jokin pika-antigeenitesti lisättävä niiden pika-antigeenitestien luetteloon, joiden tulokset tunnustetaan vastavuoroisesti, tai poistettava siitä;

                  17.

                  tunnustettava vastavuoroisesti sertifioitujen terveydenhuoltoalan elinten toisessa jäsenvaltiossa covid-19-tartunnan havaitsemiseksi tekemien RT-PCR-testien tulokset;

                  18.

                  helpotettava käytännössä pika-antigeenitestien ja RT-PCR-testien tulosten vastavuoroista tunnustamista neuvoston suosituksen 2020/1475 18 kohdan mukaisesti, ja sovittava testituloksesta annettavaan todistukseen sisällytettävistä yhteisistä vakioiduista perustiedoista;

                  19.

                  selvitettävä aika- ja kustannusnäkökohdat huomioon ottaen, onko tarpeen ja mahdollista luoda digitaalinen alusta, jota voidaan käyttää standardisoitujen covid-19-testitodistusten (sekä pika-antigeenitestien että RT-PCR-testien) aitouden validoimiseen, ja jaettava tällaisten keskustelujen tulokset komission kanssa.

         Tehty Brysselissä 21 päivänä tammikuuta 2021.

               Neuvoston puolesta

               Puheenjohtaja

            (Ms) Ana Paula ZACARIAS

         (1)  EUVL C 122 I, 15.4.2020, s. 1.

         (2)  COM(2020) 318 final.

         (3)  EUVL L 360, 30.10.2020, s. 43.

         (4)  EUVL L 392, 23.11.2020, s. 63.

         (5)  EYVL L 331, 7.12.1998, s. 1.

         (6)  EUVL L 117, 5.5.2017, s. 176. Asetuksessa säädetään siirtymäajasta, joka alkaa sen voimaantulosta (toukokuu 2017) ja jonka aikana in vitro -diagnostiikkaan tarkoitettujen lääkinnällisten laitteiden vaatimustenmukaisuus voidaan arvioida joko kyseisen asetuksen tai direktiivin 98/79/EY mukaisesti.

         (7)  EUVL L 337, 14.10.2020, s. 3.

         (8)  Esimerkiksi: RT-LAMP (käänteistranskriptio-silmukkavälitteinen isoterminen monistus), TMA (transkriptiovälitteinen monistus) ja CRISPR (tasaisin välimatkoin klusteroituneet lyhyet palindromiset toistot).

         (9)  Komission tietokanta: JRC COVID-19 In Vitro Diagnostic Devices and Test Methods

         (10)  Options for the use of rapid antigen tests for COVID-19 in the EU/EEA and the UK. Tukholma, 19. marraskuuta 2020. ECDC: Tukholma; 2020.