title: Komission suositus, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2010 , itsesuojelu- ja ennaltaehkäisytoimenpiteistä aluksiin kohdistuvan merirosvouksen ja aseellisten ryöstöjen torjumiseksi (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               17.3.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 67/13

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 11 päivänä maaliskuuta 2010,
   itsesuojelu- ja ennaltaehkäisytoimenpiteistä aluksiin kohdistuvan merirosvouksen ja aseellisten ryöstöjen torjumiseksi
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2010/159/EU)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Koska merirosvous on lisääntynyt Somalian rannikon edustalla, kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) meriturvallisuuskomitea päätti 27 päivänä toukokuuta – 5 päivänä kesäkuuta 2009 pitämässään 86. kokouksessa hyväksyä toimenpiteitä; se ilmoitti näistä toimenpiteistä useissa kiertokirjeissä, joilla ajantasaistetaan voimassa olevia yleisiä suosituksia aluksiin kohdistuvan merirosvouksen ja aseellisten ryöstöjen torjumiseksi tai joissa määritellään erityisiä toimenpiteitä merirosvoukseen puuttumiseksi Adeninlahdella ja Somalian rannikon edustalla.

               (2)

               Kesäkuun 23 päivänä 2009 päivätyssä kiertokirjeessä MSC.1/Circ. 1334 annetaan alusten omistajille, liikennöitsijöille, päälliköille ja miehistölle ohjeita aluksiin kohdistuvan merirosvouksen ja aseellisten ryöstöjen ehkäisemiseksi ja torjumiseksi (Guidance to ship owners and ship operators, shipmasters and crews on preventing and suppressing acts of piracy and armed robbery against ships). Kiertokirjeessä luetellaan useita toimenpiteitä, joita aluksilla voidaan toteuttaa kaikissa tapauksissa hyökkäysten ehkäisemiseksi ja hyökkäystilanteessa miehistölle ja alukselle koituvien riskien minimoimiseksi.

               (3)

               Kesäkuun 16 päivänä 2009 päivätyssä kiertokirjeessä MSC.1/Circ. 1332 esitetään parhaat hallintakäytänteet merirosvouksen välttämiseksi, torjumiseksi ja viivyttämiseksi Adeninlahdella ja Somalian rannikon edustalla (Best management practices to avoid, deter or delay acts of piracy in the Gulf of Aden and off the coast of Somalia); merenkulkualan kumppanit ovat laatineet nämä parhaat hallintakäytänteet vapaaehtoiselta pohjalta, ja sopimuspuolet tukevat ja edistävät niitä, jotta Somalian rannikon edustalla oleviin uhkiin voidaan vastata nopeasti. Merenkulkualan kumppanit ovat laatineet näistä toimenpiteistä ajantasaistetun version 2, joka julkaistiin 29 päivänä syyskuuta 2009 päivätyssä kiertokirjeessä MSC.1/Circ. 1335.

               (4)

               Vaikka IMOn kiertokirjeissä selostetut toimenpiteet eivät ole pakollisia eivätkä sitovia, on selkeästi tarpeen parantaa meriturvallisuutta ja huolehtia siitä, että jäsenvaltion lipun alla purjehtivat alukset voivat suojella itseään parhaalla mahdollisella tavalla uusimman tietämyksen mukaisesti, kun ne navigoivat alueilla, joilla merirosvouksen ja aseellisten ryöstöjen riski on suuri.

               (5)

               Aluksiin kohdistuvat merirosvohyökkäykset ja aseelliset ryöstöt ovat usein väkivaltaisia, ja Somalian rannikon edustalla, Adeninlahdella ja Intian valtamerellä tällä hetkellä vallitsevan tilanteen lisäksi ne aiheuttavat vakavan uhan myös useilla muilla alueilla maailmassa.

               (6)

               Sitten vuoden 1991, jolloin IMO alkoi kerätä tietoja merirosvouksesta, merirosvot ovat olleet aktiivisimpia vuonna 2008, jolta on tilastoitu 293 aluksiin kohdistunutta hyökkäystä, 49 kaappausta, 889 panttivangiksi otettua merimiestä sekä 11 surmattua ja 21 kadonnutta tai oletettavasti kuollutta henkilöä. Vuodesta 2008 lähtien erityisesti aluksiin kohdistuvat hyökkäykset ja alusten valtaamiset ovat lisääntyneet rajusti Somalian rannikon edustalla, Adeninlahdella ja Intian valtamerellä. Merirosvot ovat hyökänneet lukuisiin aluksiin ja ottaneet ne valtaansa sekä pitäneet miehistöä panttivankina saadakseen lunnaat miehistön vapauttamista vastaan. Panttivankeudet ovat kestäneet useita viikkoja tai jopa kuukausia; tätä ei voida hyväksyä, sillä panttivankeus on hyvin traumaattista asianomaisille merimiehille.

               (7)

               Vuoden 2009 alun jälkeen hyökkäysten on todettu lisääntyneen Intian valtamerellä ja Adeninlahdella, vaikkakin kesällä hyökkäykset taukosivat vähäksi aikaa monsuunin vuoksi, joka vaikeutti merirosvojen navigointia. Vuonna 2009 merirosvot tekivät ainakin 164 hyökkäystä, joista 48 johti aluksen kaappaukseen.

               (8)

               Merenkulkualan yhtiöitä ja aluksia kehotetaan parhaissa hallintakäytänteissä rekisteröitymään Afrikan sarven meriturvallisuuskeskuksen (Maritime Security Centre (Horn of Africa) – MSCHOA) internetsivustolle (http://www.mschoa.org) ennen kauttakulkua Adeninlahdella. Rekisteröityneet alukset saavat haltuunsa kaikki saatavilla olevat tiedot senhetkisestä tilanteesta kyseisellä navigointialueella, ja ne asetetaan EU NAVFOR-ATALANTA -operaation joukkojen seurantaan, mikä vähentää hyökkäysriskiä. Silti yli kolmasosa aluksista ei vieläkään rekisteröidy MSCHOA:han ennen kauttakulkua; tällaiset alukset eivät myöskään voi hyödyntää niitä toimenpiteitä, joilla niiden kauttakulku kyseisellä alueella voitaisiin turvata.

               (9)

               Euroopan unionin neuvosto päätti 15 päivänä kesäkuuta 2009 pidentää EU NAVFOR-ATALANTA -operaatiota vuodella 13 päivästä joulukuuta 2009 alkaen ja siten osaltaan auttaa välttämään, ehkäisemään ja torjumaan merirosvousta ja aseellisia ryöstöjä Somalian rannikon edustalla. Tämä sotilasoperaatio on ensimmäinen merivoimien operaatio, joka suoritetaan Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan (ETPP) puitteissa. Operaatio käynnistettiin sen jälkeen, kun neuvosto totesi, että Somalian rannikon edustalla tapahtuva merirosvous on edelleen suuri uhka merenkululle asianomaisella alueella.

               (10)

               Koska kiertokirjeissä MSC.1/Circ. 1334 ja MSC.1/Circ. 1335 suositetuilla ennaltaehkäisevillä toimenpiteillä täydennetään EU NAVFOR-ATALANTA -operaatiota, panemalla ne tehokkaasti ja yhdenmukaisesti täytäntöön voidaan lisätä neuvoston hyväksymien meriturvallisuustoimenpiteiden tehokkuutta merirosvouksen torjumiseksi Somalian rannikon edustalla.

               (11)

               On jäsenvaltioiden tehtävä panna täytäntöön meriturvallisuutta parantavat toimenpiteet ja varmistaa, että tätä varten on käytössä kaikki tarvittavat keinot,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   1.   Jäsenvaltioita pyydetään varmistamaan, että ennaltaehkäisytoimenpiteet toteutetaan tehokkaalla ja yhdenmukaisella tavalla, jotta voidaan vastata uhkiin, joita merirosvous ja aseelliset ryöstöt aiheuttavat aluksille. Nämä toimenpiteet, jotka on jo koottu yhteen ja konsolidoitu, ovat saaneet laajan tuen kansainväliseltä merenkulkujärjestöltä (IMO) ja merenkulkualan organisaatioilta.
   2.   Yleiset toimenpiteet

               2.1

               Jäsenvaltioita pyydetään tiedottamaan alueellaan rekisteröidyille liikennöitsijöille kiertokirjeestä MSC.1/Circ. 1334, joka hyväksyttiin IMOn meriturvallisuuskomitean 86. istunnossa ja jossa esitetään ja ajantasaistetaan ennaltaehkäiseviä itsesuojelutoimenpiteitä, jotka alusten ja merenkulkualan yhtiöiden olisi pantava täytäntöön merirosvouksen ja aseellisten ryöstöjen torjumiseksi riskialueilla alusten ja satamarakenteiden kansainvälisen turvasäännöstön (Ship and Port Facility Security Code – ISPS) mukaisesti.

               2.2

               Jäsenvaltioita pyydetään tarkistamaan ennen kaikkea, että niiden alukset on miehitetty riittävällä ja tehokkaalla tavalla ISPS-säännöstön B-osan säännön 4.28 mukaisesti, joka Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 725/2004 (1) 3 artiklan 5 kohdan myötä on sitova.

         3.   Somalian rannikon edustan tilanteesta johtuvat erityiset toimenpiteet

               3.1

               Jäsenvaltioita pyydetään tiedottamaan alueellaan rekisteröityneille liikennöitsijöille kiertokirjeestä MSC.1/Circ. 1332, joka hyväksyttiin IMOn meriturvallisuuskomitean 86. istunnossa ja jota on täydennetty kiertokirjeellä MSC.1/Circ. 1335 ja jossa esitetään maailmanlaajuisesti sovellettavat parhaimmat hallintakäytänteet merirosvouksen ehkäisemiseksi, torjumiseksi ja viivyttämiseksi Adeninlahdella ja Somalian rannikon edustalla; merenkulkualan kumppanit julkaisevat parhaiden hallintakäytänteiden ajantasaistuksia säännöllisin väliajoin.

               3.2

               Jäsenvaltioita pyydetään toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet tämän suosituksen liitteessä esitettyjen Somalian rannikon edustalla tapahtuvan merirosvouksen torjumista koskevien parhaiden hallintokäytänteiden levittämiseksi, niistä säännöllisin väliajoin annettavien ajantasaistusten välittämiseksi edelleen ja niiden täytäntöönpanon todentamiseksi.

      Tehty Brysselissä 11 päivänä maaliskuuta 2010.

            Komission puolesta

         Siim KALLAS

            Varapuheenjohtaja

      (1)  EUVL L 129, 29.4.2004, s. 6.

      LIITE

         Parhaat hallintakäytänteet merirosvouksen torjumiseksi Adeninlahdella ja Somalian rannikon edustalla

         (Versio 2 – elokuu 2009)

      Tässä liitteessä esitetyille parhaille hallintakäytänteille merirosvouksen torjumiseksi Adeninlahdella ja Somalian rannikon edustalla antavat tukensa seuraavat kansainväliset merenkulkualan edustajat:

                  1)

                  International Association of Independent Tanker Owners (INTERTANKO)

                  2)

                  Kansainvälinen merenkulkutoimisto (ICS)

                  3)

                  Oil Companies International Marine Forum (OCIMF)

                  4)

                  Baltic and International Maritime Council (BIMCO)

                  5)

                  Kansainvälinen kaasusäiliöalus- ja terminaaliyhdistys (SIGTTO)

                  6)

                  Kansainvälinen kuivalastialusten omistajien yhdistys (INTERCARGO)

                  7)

                  International Group of Protection and Indemnity Clubs (IGP&I)

                  8)

                  Cruise Lines International Association (CLIA)

                  9)

                  Kansainvälinen merenkulkualan vakuuttajien liitto (IUMI)

                  10)

                  Joint War Committee (JWC) & Joint Hull Committee (JHC)

                  11)

                  International Maritime Bureau (IMB)

                  12)

                  International Transport Workers Federation (ITF)

            Parhaille hallintakäytänteille antavat tukensa myös

                  13)

                  Afrikan sarven meriturvallisuuskeskus (MSCHOA)

                  14)

                  UK Maritime Trade Operations (UKMTO Dubai)

                  15)

                  Maritime Liaison Office (MARLO)

         Ehdotukset varautumis- ja toimintakäytänteiksi Adeninlahden ja Somalian rannikon edustan kautta kulkevien alusten omistajille, liikennöitsijöille, johdolle ja päälliköille

         Tarkoitus

                  1.

                  Tämän asiakirjan tarkoituksena on tarjota merenkulkualan yhtiöille ja aluksille parhaat hallintakäytänteet merirosvohyökkäysten välttämiseksi, torjumiseksi ja viivyttämiseksi Adeninlahdella ja Somalian rannikon edustalla. Tästä asiakirjasta kuullut järjestöt edustavat mainittujen alueiden kautta kulkevien alusten omistajien ja liikennöitsijöiden enemmistöä.

                  2.

                  Kyseiset järjestöt kehottavat jäseniään noudattamaan näitä parhaita hallintakäytänteitä ja pyrkivät levittämään niitä muille merenkulkualan toimijoille parhaana keinona torjua merirosvoutta mainituilla alueilla. Tällä asiakirjalla täydennetään ohjeita, jotka on annettu IMOn meriturvallisuuskomitean kiertokirjeessä MSC.1/Circ.1334.

         Tyypilliset hyökkäykset ja niistä opittua

                  1.

                  Vuonna 2008 ja vuoden 2009 ensimmäisellä puoliskolla kauppa-aluksiin tehtiin merirosvohyökkäyksiä aikaisempaa enemmän Adeninlahdella ja Somalian rannikon edustalla sekä laajalla alueella Intian valtameren luoteisosassa. Suurin osa hyökkäyksistä tapahtui Adeninlahden pohjoisosassa, mutta niitä tapahtui myös kauempana Somalian itärannikosta.

                  2.

                  Hyökkäysten analysointi osoittaa, että merirosvot käyttävät hyväkseen aluksen heikkoja kohtia, joita ovat

                              a)

                              pieni nopeus

                              b)

                              matala varalaita

                              c)

                              riittämätön suunnittelu ja riittämättömät menettelyt

                              d)

                              ilmeisen alhainen hälytysvalmius ja/tai selkeiden itsesuojelutoimenpiteiden puuttuminen

                              e)

                              ilmeisen hidas reaktiokyky.

                  3.

                  Hyökkäyksissä käytetään yleensä kahta tai useampaa pientä suuren nopeuden (jopa 25 solmua) avovenettä (pikavenettä), joilla alusta lähestytään tavallisesti takaa paapuurista ja/tai perästä päin.

                  4.

                  Merirosvot, joilla on ollut käytössään emoalus (suurempi alus, joka kuljettaa miehistöä, varusteita, tarvikkeita ja pienempiä hyökkäyksessä käytettäviä aluksia) ovat pystyneet tekemään hyökkäyksiä kauempana rannikosta.

                  5.

                  Valppauden olisi oltava suurimmillaan auringonnousun ja -laskun aikaan, jolloin suurin osa hyökkäyksistä tehdään.

                  6.

                  Vaikka suuremmankaan nopeuden (vähintään 15 solmua) alukset eivät ole hyökkäyksiltä turvassa, suuri nopeus on kuitenkin tehokas puolustautumiskeino. Mainituilla alueilla tapahtuneissa hyökkäyksissä merirosvot ovat käyttäneet pelotteena pienaseita, kuten kranaatinheittimiä, joilla kohdealuksen kapteenit on saatu hidastamaan vauhtia. Täyden merinopeuden ylläpitäminen on tällaisessa tilanteessa osoittautunut tehokkaaksi keinoksi karistaa merirosvot kannoilta.

                  7.

                  Parhaiten hyökkäysyrityksistä ovat selviytyneet alukset, joiden miehistö on ollut varautunut hyökkäyksiin, saanut asianmukaista koulutusta ja toteuttanut passiivisia vastatoimia.

                  8.

                  Myös vallitsevat sää- ja meriolosuhteet vaikuttavat suuresti hyökkääjien toimintakykyyn. Yli 18 solmun tuulenvoimakkuus ja yli 2 metrin aallonkorkeus tarjoavat riittävän suojan kaikille muille paitsi kaikkein haavoittuvimmille aluksille, varsinkin jos kapteenit noudattavat parhaita hallintakäytäntöjä täysimääräisesti.

         Suositukset parhaiksi hallintakäytänteiksi

      1.   Johdanto

      a)   Tässä asiakirjassa esitetyt parhaat hallintakäytänteet on tarkoitettu alusten omistajille, liikennöitsijöille, kapteeneille ja miehistölle. Kapteeneilla on kuitenkin täydellinen valta päättää, mitä toimia ne toteuttavat merirosvohyökkäysten välttämiseksi, torjumiseksi ja viivyttämiseksi mainituilla alueilla.
      b)   Tässä asiakirjassa esitettyjä toimenpiteitä ei välttämättä voida soveltaa kaikkiin aluksiin. Siksi kunkin aluksen osalta olisi tehtävä riskianalyysi sen arvioimiseksi, mitkä parhaista hallintakäytänteistä ovat kaikkein soveltuvimpia. Jäljempänä selostetut hallintakäytänteet ovat kuitenkin yleisesti ottaen osoittautuneet tehokkaiksi.
      2.   Ennen kauttakulkua – yleinen varautuminen

      a)   Yleistä

                  i)

                  Alueella liikennöivien alusten tärkein yhteyspiste on UKMTO Dubai. Se viestii alusten kanssa ja on suorassa yhteydessä Afrikan sarven meriturvallisuuskeskukseen (MSCHOA) ja merivoimien komentajiin ja varmistaa siten päivittäisen yhteyden alusten kapteenien ja sotilasvoimien välillä. Alusten on ilmoitettava UKMTO Dubaille säännöllisin väliajoin asemansa ja reittisuunnitelmansa. Näiden tietojen avulla merivoimien yksiköt saavat tarkan kuvan merenkulusta (ks. liitteessä A oleva sanasto).

                  ii)

                  MSCHOA on EU:n johtamien sotilasvoimien (EU NAVFOR) suunnittelusta ja koordinoinnista vastaava viranomainen Adeninlahdella ja Somalian rannikon edustalla (ks. liitteessä A oleva sanasto).

                  iii)

                  Maritime Liaison Office (MARLO) toimii tietojenvaihtokanavana yhdistettyjen merivoimien (Combined Maritime Forces, CMF) ja kauppamerenkulun välillä kyseisillä alueilla (ks. liitteessä A oleva sanasto).

                  iv)

                  Ennen kulkua suuren riskin alueen kautta aluksen omistajan ja kapteenin olisi tuoreimpien saatavilla olevien tietojen perusteella tehtävä oma riskinarviointinsa sen määrittelemiseksi, millä todennäköisyydellä omaan alukseen hyökätään ja mitä seurauksia hyökkäyksellä olisi. Riskinarvioinnin tulosten pohjalta olisi kartoitettava toimet hyökkäysten ehkäisemiseksi, seurausten lieventämiseksi ja tilanteen normalisoimiseksi. Tämä edellyttää sekä lakisääteisten vaatimusten että täydentävien toimien soveltamista merirosvouksen torjumiseksi.

                  v)

                  Aluksen yhtiön kriisinhallintamenettelyihin olisi sisällytettävä asianmukaisia toimenpiteitä merirosvouhkaan vastaamiseksi ottamalla käyttöön IMOn ja muiden alan toimijoiden suosittelemia käytäntöjä, jotka on mukautettu olosuhteiden ja aluksen tyypin mukaan.

                  vi)

                  Alusten on ilmoitettava merivoimille kauttakulkuaikeestaan etukäteen, jotta nämä voivat kartoittaa riskit ja suunnitella asianmukaiset suojelutoimet. Yleensä ilmoittaminen tehdään

                              1)

                              tekemällä ensi-ilmoitus UKMTO Dubaille (sähköpostitse tai faksitse)

                              2)

                              tekemällä ensi-ilmoitus MARLOlle (sähköpostitse tai faksitse)

                              3)

                              rekisteröimällä kauttakulku MSCHOA:han (internetin välityksellä kohdassa Register Vessel Movement, sähköpostitse tai faksitse), jos alus aikoo kulkea Adeninlahden kautta tai navigoida alueella, joka rajoittuu 12 asteeseen pohjoista leveyttä, 58 asteeseen itäistä pituutta ja 10 asteeseen eteläistä leveyttä.

                  vii)

                  Vaikka merirosvojen nousu omaan alukseen olisikin pyrittävä estämään, etusijalla on kuitenkin miehistön ja matkustajien turvallisuus.

            b)   Yhtiön varautumistoimet
      On erittäin suotavaa, että yhtiön johto tai liikennöinnistä vastaava yksikkö rekisteröityy käyttäjäksi MSCHOA:n verkkosivustolle (www.mschoa.eu). Näin se voi tutustua sivuston niihin tietoihin, joihin pääsyä on rajoitettu, ja tarpeen mukaan tiedottaa niistä kalustolleen.

                  i)

                  Varmistetaan neljästä viiteen päivää ennen aluksen saapumista kansainväliselle suositellulle kauttakulkukäytävälle (IRTC) tai alueelle, joka rajoittuu 12 asteeseen pohjoista leveyttä tai 58 asteeseen itäistä pituutta tai 10 asteeseen eteläistä leveyttä, että aluksen kauttakulku on rekisteröity MSCHOA:han (internetin välityksellä kohdassa Register Vessel Movement, sähköpostitse tai faksitse). Huom. Rekisteröinnin voi tehdä joko alus tai yhtiö.

                  ii)

                  Käydään läpi aluksen turva-arviointi (SSA) ja aluksen turvasuunnitelman (SSP) täytäntöönpano, joita edellytetään alusten ja satamarakenteiden kansainvälisessä turvasäännöstössä (ISPS) merirosvouhkaan vastaamiseksi.

                  iii)

                  Yhtiön turvapäällikön olisi varmistettava, että suuren riskin kauttakulkua varten on laadittu varautumissuunnitelma ja että sitä on testattu, siitä on ohjeistettu ja siitä on keskusteltu kapteenin ja aluksen turvapäällikön kanssa.

                  iv)

                  Erityistä varovaisuutta on noudatettava alueilla, joilla merirosvoriskin tiedetään olevan erityisen suuri.

                  v)

                  Annetaan aluksen kapteenille opastusta siitä, miten riskialueen kautta olisi paras kulkea (ryhmässä, saatettuna ryhmässä, kansallisen saattoaluksen turvaamana jne.).

                  vi)

                  Annetaan miehistölle koulutusta säännöllisin väliajoin.

                  vii)

                  Yhtiö voi halutessaan käyttää yksityisiä turvamiehiä, mutta aseistettujen vartijoiden käyttöä ei suositella.

                  viii)

                  Harkitaan lisäresurssien käyttöä vartioinnin parantamiseksi.

                  ix)

                  Harkitaan itsesuojelutoimenpiteiden (Self Protection Measures, SPM) käyttöönottoa aluksella ennen kulkemista suuren riskin alueen kautta.

            c)   Aluksen kapteenin varautumistoimet

                  i)

                  Tehdään UKMTO Dubaille ja MARLOlle (sähköpostitse tai faksitse) ensi-ilmoitus (Initial Report), kun saavutaan raportointialueelle, jonka rajat ovat Suez, 78 astetta itäistä pituutta ja 10 astetta eteläistä leveyttä (ks. Anti-Piracy Planning chart Q6099).

                  ii)

                  Varmistetaan neljästä viiteen päivää ennen saapumista kansainväliselle suositellulle kauttakulkukäytävälle (IRTC) tai alueelle, jonka rajana on 12 astetta pohjoista leveyttä, 58 astetta itäistä pituutta tai 10 astetta eteläistä leveyttä, että aluksen kauttakulku on rekisteröity MSCHOA:han (internetin välityksellä kohdassa Register Vessel Movement, sähköpostitse tai faksitse). Huom. Rekisteröinnin voi tehdä joko alus tai yhtiö. Jos sen tekee yhtiö, kapteenien olisi varmistettava yhtiöltä, että MSCHOA on saanut asianmukaiset tiedot.

                  iii)

                  Ennen kauttakulkua alueella on suositeltavaa, että miehistöä ohjeistetaan asianmukaisesti.

                  iv)

                  Kokemus on osoittanut, että merirosvouksen vastainen varautumissuunnitelma toimii kaikkein tehokkaimmin, kun se on otettu käyttöön jo ennen kauttakulkua: ennen alueelle saapumista tehdään harjoituksia, käydään suunnitelma läpi ja ohjeistetaan kaikkia miehistön jäseniä heidän tehtävistään, myös siitä, mikä hätämerkki tarkoittaa merirosvohyökkäystä.

                  v)

                  Kapteeneiden olisi myös laadittava hätäviestintäsuunnitelma, joka sisältää kaikki tärkeät hätätilanteessa käytettävät numerot (esimerkiksi MSCHOA:n, IMB:n merirosvoraportointikeskuksen (PRC) ja yhtiön turvapäällikön puhelinnumerot, ks. liitteessä B oleva yhteystietoluettelo) ja ennalta laadittuja viestejä. Hätäviestintäsuunnitelman olisi oltava valmiina käsillä tai aina nähtävissä viestintäpaneelin läheisyydessä.

                  vi)

                  Määritellään aluksen automaattisen tunnistusjärjestelmän (AIS) käyttöpolitiikka. Ihmishengen turvallisuudesta merellä tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen (SOLAS) nojalla kapteeni voi päättää kytkeä AIS:n pois päältä, jos hän katsoo, että sen käyttö lisää aluksen haavoittuvuutta. Jotta merivoimat kuitenkin voisivat seurata alusten liikkeitä Adeninlahdella, on suositeltavaa, että AIS on kytkettynä päälle mutta että lähetetään ainoastaan aluksen nimi ja tiedot sijainnista, suunnasta, nopeudesta, navigointitilasta ja turvallisuuteen liittyvistä seikoista. Merivoimien tämänhetkisten ohjeiden mukaan Somalian rannikon edustalla liikennöitäessä AIS olisi parempi kytkeä pois päältä kokonaan, mutta tästä päättää viime kädessä kapteeni. Epäselvissä tapauksissa ohjeistus voidaan varmistaa MSHOA:lta.

            3.   Ennen kauttakulkua – alusten varautuminen

      a)   Alueella liikennöiviä aluksia pyydetään ilmoittamaan UKMTO Dubaille ja MARLOlle keskipäivän sijaintinsa, kurssinsa, nopeutensa sekä arvioitu ja todellinen saapumisaika.
      b)   Aluksia pyydetään tihentämään raportointiväliä, kun ne navigoivat tunnetusti suuren riskin alueella tai merirosvoalueella, ja ilmoittamaan, kun ne kulkevat Adeninlahdella pisteen A tai pisteen B kautta (ks. Anti-Piracy Chart G6099).
      c)   Liikennöitäessä Adeninlahdella

                  i)

                  Euroopan unionin johtamat merivoimat (EUNAVFOR) suosittavat vahvasti, että alukset suorittavat kauttakulkunsa IRTC:ssä. Länteen liikennöivien alusten olisi pidättäydyttävä käytävän pohjoisosassa ja itään liikennöivien eteläosassa. Adeninlahdella ryhmässä tehtävää kauttakulkua suunnittelevat alukset saavat tietoa ryhmäkauttakulkujen aikatauluista ja nopeuksista MSCHOA:n verkkosivustolta.

                  ii)

                  Kauttakulkevien alusten olisi vältettävä Jemenin aluevesiä. Kansainvälisen tapaoikeuden mukaan kansainväliset (muut kuin Jemenin) sotilasvoimat eivät pysty suojelemaan aluksia, joihin hyökätään Jemenin aluevesillä.

                  iii)

                  Aluksia saatetaan pyytää muuttamaan kauttakulkusuunnitelmaansa, jotta se olisi MSCHOA:n reittisuosituksen mukainen.

                  iv)

                  Ryhmässä kauttakulkevien alusten ei pitäisi olettaa, että ne voivat suorittaa koko kauttakulun sotalaivan saattamina. Kaikki Adeninlahdella olevat – sekä EUNAVFORiin kuuluvat että sen kanssa toimensa koordinoivat – sotalaivat ovat kuitenkin tietoisia Adeninlahdella ryhmässä tehtävistä kauttakuluista, ja niiden saatavilla on täydelliset tiedot kaikista haavoittuvista aluksista.

                  v)

                  MSCHOA suosittaa vahvasti, että kapteenit pyrkivät kaikin keinoin kulkemaan Adeninlahden suurimman riskin alueiden kautta pimeän aikaan (MSCHOA antaa tästä aluksille ohjeita), sillä yöaikaan onnistuttu tekemään vain muutamia hyökkäyksiä.

            d)   Liikennöitäessä muualla kuin Adeninlahdella

                  i)

                  Somalian itärannikon edustalla navigoivien alusten olisi tutustuttava MSCHOA:n verkkosivustoon tai käännyttävä UKMTO Dubain puoleen saadakseen kaikkein uusimman reittisuosituksen.

                  ii)

                  Kapteenien olisi edelleen tavalliseen tapaan pidettävä UKMTO Dubai ajan tasalla aluksensa kurssista ja muista yksityiskohdista.

            e)   Liitteestä B saa hyödylliset yhteystiedot.
      4.   Ennen kauttakulkua – alusten puolustautumiskeinot

      a)   Huolehditaan siitä, että aluksen toimintatapoja mukautetaan etukäteen riittävällä tavalla miehityksen mukaan, jotta vartiossa olevat miehistön jäsenet ovat riittävän levänneitä ja saaneet asianmukaista ohjeistusta ja jotta heitä on riittävä määrä. Kapteenin ja vartiossa olevien miehistön jäsenten olisi tunnettava aluksen siksak-ohjausliikkeiden vaikutukset (kaikissa merenkäyntiolosuhteissa) ja tiedettävä erityisesti, missä määrin nämä ohjausliikkeet voivat hidastaa aluksen nopeutta.
      b)   Harkitaan, pitäisikö kuljettaessa Adeninlahden ja Somalian rannikon edustan kautta rajoittaa ulkoinen viestintä (radiot, puhelimet ja AIS-tiedot) turvallisuuden kannalta välttämättömään viestintään ja SOLAS-tietoihin.
      c)   Parannetaan valmiuksia ja hyödynnetään varajärjestelmiä käyttämällä lisäkoneistoa, muun muassa generaattoreita ja ohjausmoottoreita.
      d)   Lisätään miehitystä tähystyspaikoilla/komentosillalla.
      e)   Varmistetaan, että miehistöä on konehuoneessa.
      f)   Suojataan pääsy komentosillalle, konehuoneeseen, peräsinkonehuoneeseen ja kaikkiin asuin-/sisätiloihin ja valvotaan sitä. Kaikki mahdolliset sisäänkäynnit (ovet, valoventtiilit, tuuletusaukot jne.) olisi riskiarvioitava ja suojattava asianmukaisesti, varsinkin jos ne ovat niin suuret, että hyökkääjä voisi päästä niiden kautta alukseen. Kuljettaessa suuren riskin alueen kautta olisi huolehdittava siitä, että asuintiloihin ja sisällä oleviin työskentelytiloihin pääsee ainoastaan yhden sisäänkäynnin kautta. Käyttöönotetut toimenpiteet eivät saa estää hätäuloskäynnin käyttöä sisätiloista käsin, mutta samalla hätäuloskäynti on suojattava niin, etteivät merirosvot pääse sen kautta alukseen.
      g)   Hätätilanteessa sotalaivoihin saa yhteyden VHF-kanavalla 16 (tai varakanavalla 8).
      h)   Tarkistetaan, että kaikki portaat ja ulkovarusteet on ahdettu suojaan tai nostettu kannelle.
      i)   Tarkistetaan, että etukäteen valitut itsesuojeluvälineet on kiinnitetty asianmukaisesti ja että ne toimivat tarkoituksenmukaisesti. On muistettava, että tilapäisesti käytettävät välineet eivät välttämättä toimi odotetulla tavalla eivätkä siksi aina anna täyttä suojaa.
      j)   Jos aluksen varalaita on suhteellisen matala, harkitaan mahdollisuutta leventää sivulaitoja, jotta heittokoukuilla olisi vähemmän tartuntapintaa. MSCHOA:n verkkosivustolla on esimerkkejä tällaisista toimenpiteistä.
      k)   On suositeltavaa nimetä kokoontumispaikka tai ”linnoitus” merirosvohyökkäyksen varalta ja harjoitella lukitsemismenettelyitä, jotta voidaan viivyttää mahdollista aluksen valtaamista ja siten voittaa aikaa. Kokoontumispaikka ei saisi olla ulkolaipioiden ja valoventtiilien läheisyydessä. Koska ”linnoitusten” käytöstä ja käyttötavasta käydään parhaillaan keskustelua, kapteeneiden olisi säännöllisin väliajoin tarkistettava asiasta annettu ohjeistus MSCHOA:lta.
      l)   Harkitaan nukkien käyttöä parraskaiteilla lisätähystäjien simuloimiseksi. Jos alus on kuitenkin tyypiltään sellainen, että siinä on tähystyksen kannalta ns. kuolleita kulmia, joita turvallisuusarvioinnin perusteella pidetään riskinä, voi olla tarpeen lisätä vartioivaa miehistöä.
      m)   Palopumppujen ja -letkujen olisi oltava paineistettuja ja valmiina tyhjennettäväksi yli laidan eri puolilla alusta, erityisesti sen kaikkein haavoittuvimmissa osissa.
      n)   Olisi myös harkittava vesiverhon luomista aluksen ympärille, jotta voidaan torjua merirosvojen nouseminen alukseen.
      o)   Harkitaan piikkilangan tai muiden fyysisten esteiden käyttöä aluksen peräosassa / matalimmissa sisäänkäynneissä; ne eivät kuitenkaan saa heikentää miehistön turvallisuutta ja pakenemismahdollisuuksia.
      p)   Harkitaan passiivisten puolustautumisvälineiden käyttöä.
      q)   Harkitaan pimeänäkölaitteiden käyttöä pimeän aikana.
      r)   Käytetään CCTV-valvontakameroita (jos asennettu).
      5.   Kauttakulun aikana – operaatiot

      a)   Itsesuojeluvälineiden käyttö ei saa aiheuttaa aluksen miehistölle tarpeetonta vaaraa.
      b)   On erittäin suositeltavaa, että kaikki Adeninlahdella navigoivat alukset käyttävät IRTC:tä ja noudattavat MSCHOA:n verkkosivustolla olevia ohjeita ryhmässä tehtävistä kauttakuluista ja niiden aikatauluista.
      c)   Merenkulkijoita pyydetään myös kiinnittämään huomiota IMOn 4 päivänä elokuuta 2009 antamaan kiertokirjeeseen SN.1/Circ. 281 (Information on Internationally Recognised Transit Corridor (IRTC) for Ships Transiting the Gulf of Aden), jossa ohjeistetaan, että sotilasviranomaiset tekevät IRTC:hen muutoksia vallitsevien olojen vuoksi. Merenkulkijoita kehotetaan siksi tutustumaan ajantasaisiin tietoihin MSCHOA:n verkkosivustolla (http://www.mschoa.org) tai aluetta koskeviin navigointivaroituksiin (NAV-warnings).
      d)   Jos aikomuksena on tehdä kauttakulku ryhmässä IRTC:tä käyttäen: edetään ryhmän vauhdilla mutta pysytään tietoisina aluksen rajoituksista (esimerkiksi tämänhetkinen ohjeistus on, että jos aluksen täysi merinopeus on 16 solmua, sen olisi ryhmässä tehtävässä kauttakulussa edettävä 14 solmun vauhdilla ja pidettävä loput 2 solmua varalla).
      e)   Jos aikomuksena ei ole tehdä kauttakulkua ryhmässä IRTC:tä käyttäen: pidetään yllä täysi merinopeus suuren riskin alueella (tämänhetkinen ohjeistus on, että jos aluksen täysi merinopeus on yli 18 solmua, sen ei pidä hidastaa vauhtiaan ryhmässä tehtävää kauttakulkua varten, vaan sen olisi pidettävä yllä täysi merinopeus ja pyrittävä kulkemaan suuren riskin alueen kautta pimeän aikaan).
      f)   Alusten olisi aina noudatettava kansainvälisiä sääntöjä yhteentörmäyksen estämiseksi merellä. IRTC:lle saapuvien ja siltä poistuvien alusten kapteenien olisi pyrittävä välttämään tilanteita, jotka heikentävät muiden alusten navigoinnin turvallisuutta. Kulkuvaloja ei pitäisi kytkeä pois päältä pimeän aikaan. Noudatetaan lippuvaltion viranomaisen antamia ohjeita.
      g)   Käytetään kansivalaistusta vain, jos se on turvallisuuden kannalta tarpeen. Varjoisten kohtien valaiseminen aluksen rungon ympärillä voi parantaa tähystysnäkyvyyttä, mutta se ei saa heikentää aluksen navigoinnin turvallisuutta. Jos aluksen läheisyydessä havaitaan epäilyttävää toimintaa, harkitaan kauko-ohjattujen hakuvalojen käyttöä (jos asennettuna), sillä valonheittimet saattavat toimia pelotteena ja siten estää mahdollisen hyökkäyksen (merivoimien tämänhetkinen suositus on, että kauttakulun aikana käytetään ainoastaan kulkuvaloja).
      h)   Pidetään komentosillalla näkyvillä valokuvia merirosvojen emoaluksista. Ilmoitetaan UKMTO Dubaille ja IMB PRC:lle välittömästi kaikista havaituista emoaluksista ja emoalusepäilyistä (liitteessä C on esimerkki raportista, jolla ilmoitetaan tällaisista tiedoista tai muusta hyökkäyksestä taikka havainnosta).
      i)   Kapteenin olisi pyrittävä arvioimaan vaaratilanne mahdollisimman aikaisin. Jos kapteeni katsoo, että vaaratilanne on kehittymässä, hänen olisi välittömästi otettava yhteyttä UKMTO Dubaihin.
      j)   Tähystetään tarkasti kaikilla käytettävissä olevilla keinoilla epäilyttäviä aluksia, erityisesti sellaisia, jotka lähestyvät omaa alusta takaa tai joltakin neljännekseltä.
      k)   Suojellaan miehistöä tarpeettomilta riskeiltä. Kun alus kulkee suuren riskin alueen kautta, kannella olisi suoritettava vain tärkeimmät työt. Kapteenin olisi mahdollisuuksien mukaan pidettävä miehistö poissa ulkokannelta pimeän aikaan mutta samalla varmistettava, että tähystäjiä on aina tarvittava määrä asianmukaisen tähystyksen suorittamiseksi.
      l)   Käytetään valoja, hälytyskelloja ja miehistön toimintaa, jotta epäillyt merirosvot tietävät tulleensa havaituksi.
      m)   Harkitaan erilaisten kaupallisesti saatavilla olevien ei-tappavien puolustautumisvälineiden hankkimista; yhtiöiden olisi kuitenkin arvioitava näiden välineiden tarkoituksenmukaisuutta aluksen ominaispiirteisiin ja haavoittuvuuteen nähden.
      6.   Merirosvohyökkäyksen käynnistyttyä

      a)   Noudatetaan aluksen ennalta laadittua varautumissuunnitelmaa.
      b)   Otetaan käyttöön hätäviestintäsuunnitelma ja ilmoitetaan hyökkäyksestä välittömästi UKMTO Dubaille, joka on tärkein yhteyspiste hyökkäystilanteissa (varayhteyspiste on jatkuvasti miehitetty meriturvallisuuskeskus MSCHOA).
      c)   Aktivoidaan aluksen turvahälytysjärjestelmä (SSAS), joka tekee hälytyksen aluksen yhtiön turvapäällikölle ja aluksen lippuvaltiolle. Hyökkäystä koskevat ilmoitukset (post-attack report) olisi tehtävä mahdollisimman nopeasti kaikkiin merirosvoraportoinnista vastaaviin keskuksiin, kuten kohdassa 9 on selostettu.
      d)   Jos kapteeni on kuljettaessa merirosvoalueen kautta kytkenyt AIS:n pois päältä (mihin hänellä on oikeus), AIS olisi kytkettävä päälle heti, jos alukseen hyökätään.
      e)   Annetaan hätähälytys ja ilmoitetaan merirosvohyökkäyksestä aluksen hätäsuunnitelman mukaisesti.
      f)   Tehdään hätäilmoitus (”Mayday”) VHF-kanavalla 16 (ja varakanavalla 8, jota merivoimat seuraavat). Lähetetään hätäsanoma digitaaliselektiivikutsujärjestelmän (DSC) ja Inmarsat-C-järjestelmän kautta tapauksen mukaan. Pidetään yllä puhelinyhteyttä UKMTO Dubaihin.
      g)   Estetään pikaveneitä pääsemästä aluksen lähelle muuttamalla suuntaa ja lisäämällä nopeutta mahdollisuuksien mukaan (1). Merirosvojen on erittäin vaikea nousta alukseen, joka

                  i)

                  kulkee yli 15 solmun nopeudella ja

                  ii)

                  tekee ohjausliikkeitä. On suositeltavaa, että kapteenit tekevät mahdollisimman aikaisessa vaiheessa jatkuvia pieniä siksak-ohjausliikkeitä vauhtia hidastamatta alukseen nousun torjumiseksi. Harkitaan merirosvojen altistamista tuulelle/aallokolle sekä keula- ja peräaaltojen käyttämistä, jotta merirosvoalus ei pääse rinnalle. Kapteenin ja vahtipäällikön olisi tunnettava aluksen käsittely- ja ohjausominaisuudet. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä vaihtelevien ruorikomentojen seurauksiin ja siihen, miten ne voivat vaikuttaa aluksen nopeuteen.

            h)   Käytetään palopumppua puolustautumisvälineenä.
      i)   Harkitaan eteenpäin suunnattujen kansivalojen kytkemistä päälle, jotta alukseen kiinnitettäisiin huomiota ja jotta apuun tulevat sotilasvoimat tunnistaisivat aluksen hyökkäyksen kohteena olevaksi alukseksi.
      j)   Kootaan kaikki muu miehistö yhteen aluksen varautumissuunnitelman mukaisesti.
      7.   Merirosvojen noustua alukseen

      a)   Ennen kuin merirosvot pääsevät komentosillalle, ilmoitetaan tilanteesta UKMTO Dubaille ja ajan salliessa myös yhtiölle.
      b)   Vastarintaan ei pidä ryhtyä, sillä se voisi johtaa tarpeettomaan väkivallankäyttöön ja asettaa miehistön entistä suurempaan vaaraan.
      c)   Jos komentosilta/konehuone on evakuoitava, päämoottori olisi pysäytettävä, mahdollisuuksien mukaan olisi pysäytettävä kokonaan aluksen kulku ja alus olisi navigoitava pois muiden alusten läheisyydestä.
      d)   On tärkeää pysyä rauhallisena ja suostua merirosvojen vaatimuksiin.
      e)   Varmistetaan, että koko muu miehistö paitsi komentosillan ryhmä pysyttelee samassa paikassa yhdessä.
      f)   Jos miehistö on lukinnut itsensä ”linnoitukseen”, varmistetaan, että käytettävissä on puolustautumiskeinoja/suoja siltä varalta, että merirosvot pyrkivät sisään voimakeinoin. On tärkeää pysyä poissa sisäänkäyntien/ovien ja venttiileiden/ikkunoiden lähettyviltä – merirosvojen sisääntuloa ei pidä yrittää estää. Käytetään ”linnoituksen” hätäviestintävälineitä yhteyden pitämiseksi viranomaisiin.
      8.   Sotilasvoimien väliin tullessa

      a)   Miehistöä olisi ohjeistettava, että sotilaallisen väliintulon aikana EI pidä käyttää salamavaloa.
      b)   Kun sotilasvoimat ryhtyvät toimiin aluksella, koko miehistön olisi pysyteltävä matalana kannella ja peitettävä päänsä käsillään niin, että kädet ovat näkyvillä ja tyhjät.
      c)   Miehistön on oltava valmiina vastaamaan sotilasvoimien esittämiin kysymyksiin henkilöllisyydestä ja asemasta aluksella.
      d)   On muistettava, ettei englanti ole alueen kaikkien merivoimien työkieli.
      e)   Sotilasvoimat saattavat aluksi ottaa määräysvaltaansa kaikki henkilöt. Tämä on tavallinen käytäntö. Ohjeistetaan miehistöä tästä, valmistetaan sitä tällaiseen tilanteeseen ja pyydetään sitä tekemään yhteistyötä sotilasvoimien kanssa aluksella suoritettavan väliintulon alkuvaiheissa.
      9.   Raportoiminen hyökkäyksen jälkeen (ks. liite C)

      a)   On erittäin tärkeää, että merirosvohyökkäyksestä tai epäilyttävästä toiminnasta laaditaan yksityiskohtainen raportti MSCHOA:lle, UKMTO Dubaille ja IMB:lle.
      b)   Raporttien pohjalta voidaan analysoida perusteellisesti merirosvojen toimintaa ja selvittää sen kehityssuuntaukset, arvioida merirosvojen käyttämiä tekniikoita ja taktiikan muutoksia sekä laatia asianmukaisia varoituksia muita lähialueella liikennöiviä kauppalaivoja varten.
      c)   Kapteeneita pyydetään siksi täyttämään liitteessä C oleva vakiomuotoinen raporttilomake.

         Parhaiden hallintakäytänteiden ajantasaistaminen

                  1.

                  Parhaita hallintakäytänteitä ajantasaistetaan säännöllisin väliajoin operaatioista saadun kokemuksen perusteella. Tämän asiakirjan osapuolet pyrkivät kokoontumaan säännöllisin väliajoin parhaiden hallintakäytänteiden ajantasaistamiseksi ja niihin tehtyjen tarkistusten jakamiseksi jäsenilleen ja muille tahoille, joita asia koskee.

                  2.

                  Epäselvissä tapauksissa tutustu MSCHOA:n verkkosivustoon, jolta saa aina lisätietoja asiaankuuluvista aiheista (huom. kaikki edellä luetellut organisaatiot eivät välttämättä ole hyväksyneet näitä tietoja).

         (1)  Jos voidaan voittaa aikaa, kunnes sotilasvoimat saapuvat, merirosvot yleensä keskeyttävät hyökkäyksensä. On todennäköisempää, että merivoimien apu on lähellä merirosvojen hyökätessä, jos MSCHOA:han on tehty rekisteröinti jo varhaisessa vaiheessa ja jos noudatetaan UKMTO Dubain antamia ohjeita ryhmässä tehtävien kauttakulkujen aikataulusta ja annetaan sille sijaintitiedot säännöllisin väliajoin.

         LIITE A

            SANASTO

         Koordinoivien tahojen tehtävät ja keskinäiset suhteet.

            EUNAVFOR

         EUNAVFOR on Afrikan sarven meriturvallisuuskeskuksen (MSCHOA) koordinointiviranomainen. Lisä- ja yhteystietoja saa MSCHOA:n verkkosivustolta.

            MSCHOA – Afrikan sarven meriturvallisuuskeskus (Maritime Security Centre – Horn of Africa)

         Euroopan unioni (EU) perusti MSCHOA:n osana Euroopan turvallisuus- ja puolustuspoliittista aloitetta, jolla pyritään torjumaan Afrikan sarvessa esiintyvää merirosvoutta. MSCHOA:n toiminta käynnistyi, kun EU:n sotilaallinen koordinointitoimi (EU NAVCO) perustettiin syyskuussa 2008. Tämä Brysselissä sijaitseva koordinointiyksikkö on luonut laajat yhteydet merenkulkuyhteisön kanssa ja on koordinoinut toimia alueella toimivien EU:n joukkojen kanssa. Marraskuussa 2008 Euroopan unionin neuvosto otti suuren edistysaskeleen käynnistämällä sotilaallisen merioperaation (EU NAVFOR ATALANTA), jonka tavoitteena on parantaa meriturvallisuutta Somalian rannikon edustalla ehkäisemällä ja torjumalla merirosvousta sekä suojelemalla alueella liikennöiviä kauppalaivoja.

            UKMTO Dubai – (UK) Maritime Trade Operations

         Yhdistyneen kuningaskunnan Maritime Trade Operations -organisaation Dubaissa sijaitseva toimisto (UKMTO Dubai) toimii yhteyspisteenä yritysten ja yhdistettyjen merivoimien (CMF) välillä. UKMTO Dubai myös hallinnoi vapaaehtoista raportointijärjestelmää (Voluntary Reporting Scheme), jonka välityksellä kauppalaivoja kannustetaan lähettämään päivittäin ilmoituksia sijainnistaan ja arvioidusta saapumisajastaan seuraavaan satamaan, kun ne kulkevat Sueziin, 78 asteen itäiseen pituuspiiriin ja 10 asteen eteläiseen leveyspiiriin rajoittuvan alueen kautta. Näiden tietojen avulla UKMTO Dubai voi seurata alusten liikennöintiä ja lähettää sijaintitiedot edelleen CMF:lle ja EU:n päämajaan. Kauppaliikenteeseen vaikuttavia uusia ja tärkeitä tietoja voidaan tämän jälkeen lähettää suoraan aluksille sen sijaan, että ne lähetettäisiin ensin alusten yhtiöihin, mikä parantaa valmiutta vastata ongelmiin ja säästää aikaa.
         Lisätietoja ja tietoja vapaaehtoiseen raportointijärjestelmään liittymisestä saa UKMTO Dubailta sähköpostiosoitteesta UKMTO@eim.ae

         LIITE B

            Hyödyllisiä yhteystietoja

            UKMTO Dubai

                     Sähköposti:

                     UKMTO@eim.ae

                     Puhelin

                     + 971 505523215

                     Matkapuhelin

                     Faksi

                     + 971 43065710

                     Teleksi

                     (51) 210473

            MSCHOA

                     Raportointi verkkosivustolle

                     www.mschoa.org

                     Puhelin

                     + 44 (0) 1923958545

                     Faksi

                     + 44 (0) 1923958520

                     Sähköposti:

                     postmaster@mschoa.org

            IMB PRC

                     Sähköposti:

                     piracy@icc-ccs.org

                     Puhelin

                     + 60 320310014

                     Matkapuhelin

                     Faksi

                     + 60 320785769

                     Teleksi

                     MA34199 IMBPC1

            MARLO

                     Sähköposti:

                     Marlo.bahrain@me.navy.mil

                     Puhelin

                     + 973 17853927

                     Matkapuhelin

                     + 973 39442117

         LIITE C

            SEURANTARAPORTTI – MERIROSVOHYÖKKÄYS

            Parhaita hallintakäytäntöjä täydentäviä lisäohjeita kalastusaluksille merirosvouksen torjumiseksi Adeninlahdella ja Somalian rannikon edustalla

         I   Suositukset kalastusalueilla liikennöiville aluksille

                     1.

                     Muiden kuin somalialaisten kalastusalusten olisi vältettävä kalastusta ja liikennöintiä 200 mpk:n etäisyydellä Somalian rannikosta riippumatta siitä, onko niille myönnetty lupa kyseiseen tarkoitukseen.

                     2.

                     Aluksen ei pidä aloittaa kalastamista, kun tutka havaitsee tuntemattomia veneitä sen läheisyydessä.

                     3.

                     Jos miehistö havaitsee merirosvojen tavallisesti käyttämiä polyesteriveneitä, aluksen on siirryttävä pois niiden läheisyydestä täydellä nopeudella vasten tuulta ja aallokkoa, jotta merirosvojen navigointi vaikeutuu.

                     4.

                     Aluksen on vältettävä pysähtymistä pimeän aikaan ja miehistön on oltava valppaana sekä oltava vartiossa komentosillalla, kannella ja konehuoneessa.

                     5.

                     Kalastuksen aikana, jolloin alus on haavoittuvainen, miehistön on oltava valppaana ja pidettävä tutkavahtia, jotta viranomaisille voidaan ilmoittaa mahdollisesta hyökkäyksestä nopeasti ja yksityiskohtaisesti.

                     6.

                     Navigoitaessa pimeän aikaan aluksen on käytettävä ainoastaan välttämättömiä kulku- ja turvavaloja, jotta alus ei kiinnitä merirosvojen huomiota, jotka saattavat väijyä lähistöllä tutkattomissa veneissään.

                     7.

                     Kun alus ajelehtii kalastuksen aikana pimeän aikaan, miehistön on oltava vartiossa komentosillalla, kannella ja konehuoneessa. Aluksen on käytettävä ainoastaan välttämättömiä kulku- ja turvavaloja. Moottorin on oltava käynnistysvalmiina.

                     8.

                     Aluksen on pysyteltävä poissa tuntemattomien alusten lähistöltä.

                     9.

                     Miehistön on käytettävä VHF-kanavaa mahdollisimman vähän, jotta merirosvot eivät havaitse alusta ja jotta alusta olisi vaikeampi paikantaa.

                     10.

                     Kun merivartioston lentokoneita liikennöi alueella, miehistön on aktivoitava AIS aluksen tunnistamisen ja seuraamisen helpottamiseksi.

               II   Tunnistaminen

                     1.

                     Johdolle suositetaan vahvasti, että se rekisteröi MSCHOA:han kalastusaluksensa koko siksi ajaksi, jona ne liikennöivät Somalian rannikon edustalla. Mahdollisuuksien mukaan olisi myös toimitettava täydellinen luettelo aluksilla olevasta miehistöstä ja alusten suunnitelmista.

                     2.

                     Annetaan miehistölle koulutusta ennen kauttakulkua tai kalastusta riskialueella.

                     3.

                     Jos alus on varustettu satelliittiseurantalaitteilla (VMS), johdon olisi varmistettava, että MSCHOA voi tutustua niiden tietoihin.

                     4.

                     Kun kalastusalukset ovat saaneet tietää, että tietyllä alueella epäillään liikennöivän merirosvojen emoaluksia, kalastusalusten olisi vältettävä liikennöintiä tällaisilla alueilla ja pyrittävä kaikin keinoin havaitsemaan mahdollisimman aikaisessa vaiheessa kaikki epäilyttävien pienten tai suurten alusten liikkeet.

                     5.

                     Kalastusalusten olisi aina annettava tunnistetietonsa, kun ATALANTA-operaatioon taikka muuhun kansainväliseen tai kansalliseen merirosvouksen torjuntaoperaatioon kuuluva lentokone tai alus sitä pyytää.

                     6.

                     Sotilas-, kauppa- ja kalastusalusten olisi viipymättä vastattava kaikkiin tunnistepyyntöihin, joita lähestyttävä kalastusalus on tehnyt (jotta kalastusalus voisi tarvittaessa paeta nopeammin, erityisesti jos alus on parhaillaan kalastamassa).

               III   Hyökkäystilanteessa

                     1.

                     Jos alukseen hyökätään tai lähistöllä on havaittu epäilyttävä alus, siitä on ilmoitettava viranomaisille (UKMTO ja MSCHOA) ja varoitettava muuta laivastoa.

                     2.

                     Ilmoitetaan aluksen (maissa olevan) varakapteenin yhteystiedot; varakapteenin tietämys aluksesta voi vaikuttaa sotilasvoimien väliintulon onnistumiseen.

            Ainoastaan kurenuotta-aluksille tarkoitetut suositukset

                     3.

                     Evakuoidaan koko miehistö kannelta ja märssykorista.

                     4.

                     Jos kurenuotta on vielä levitettynä, kun merirosvot ovat ottaneet aluksen haltuunsa, pyydetään merirosvoilta lupa nostaa verkot. Jos merirosvot sallivat kurenuotan noston, ahdetaan kurenuotta ohjeiden mukaisesti suojaan ja selostetaan merirosvoille, miten laitteisto toimii, jottei synny väärinymmärryksiä.


title: Neuvoston suositus, annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015, Belgian vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Belgian vuoden 2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 272/24

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015,
   Belgian vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Belgian vuoden 2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2015/C 272/07)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 14 päivänä heinäkuuta 2015 komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (3). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat, jotka jäsenvaltioita on kehotettu ottamaan huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Neuvosto antoi 8 päivänä heinäkuuta 2014 suosituksen (4) Belgian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Belgian vuoden 2014 tarkistetusta vakausohjelmasta. Komissio esitti 28 päivänä marraskuuta 2014 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 473/2013 (5) mukaisesti lausuntonsa Belgian alustavasta talousarviosuunnitelmasta vuodeksi 2015.

               (4)

               Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2014 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2015 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi samana päivänä asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella myös varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Belgia kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (5)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 18 päivänä joulukuuta 2014 investointien edistämisen, rakenneuudistusten tehostamisen ja julkisen talouden vastuullisen ja kasvua edistävän vakauttamisen painopisteet.

               (6)

               Komissio julkaisi 26 päivänä helmikuuta 2015 Belgiaa koskevan vuoden 2015 maaraportin. Siinä arvioitiin Belgian edistymistä 8 päivänä heinäkuuta 2014 hyväksyttyjen maakohtaisten suositusten noudattamisessa. Maaraportti sisältää myös asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Belgian makrotaloudessa on epätasapainoja, jotka edellyttävät politiikkatoimia ja seurantaa. Erityisesti tuotteiden ulkoisen kilpailukyvyn kehitykseen liittyy edelleen riskejä ja siihen on syytä kiinnittää huomiota myös jatkossa, koska ulkoisen kilpailukyvyn heikkeneminen uudelleen saattaisi uhata makrotalouden vakautta. Lisätoimet, joilla varmistetaan kustannusparametrien lähentyminen, hidastaisivat työllisyyden heikkenemistä avoimella sektorilla, ja tuntuvaa edistymistä pitkään jatkuneen kustannuseron kaventamisessa voitaisiin vahvistaa siirtämällä verotuksen painopistettä muualle kuin työn verotukseen. Julkinen velka on edelleen suuri, mutta monet tekijät lieventävät siihen liittyviä makrotaloudellisia riskejä.

               (7)

               Belgia toimitti vuoden 2015 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2015 vakausohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2015. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (8)

               Belgiaan sovelletaan tällä hetkellä vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota ja väliaikaista velkasääntöä vuosina 2014–2016. Komissio antoi 27 päivänä helmikuuta 2015 SEUT-sopimuksen 126 artiklan 3 kohdan nojalla kertomuksen, sillä Belgian edistymisen ei odotettu riittävän velkasäännön noudattamiseen vuosina 2014–2015 ja alijäämälle suhteessa BKT:hen asetettu 3 prosentin viitearvo ylittyi vuonna 2014. Analyysin loppupäätelmä oli, että velkakriteerin olisi katsottava tuolloin täyttyneen ja että alijäämälle asetetun viitearvon ylittyminen oli vähäinen, väliaikainen ja poikkeuksellinen (ja johtui tilastoinnin muuttumisesta). Tämä analyysi pitää edelleen pitkälti paikkansa. Vuoden 2015 vakausohjelmassa hallitus kaavailee rakenteellisen rahoitusaseman asteittaista parantamista niin, että julkisen talouden rahoitusasema on rakenteellisin luvuin tasapainossa vuoteen 2018 mennessä. Uudelleenlaskettu rakenteellinen rahoitusasema (6) viittaa kuitenkin siihen, että vuonna 2018 rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen olisi 0,3 prosenttia. Hallitus ei suunnittele ohjelmakaudella saavuttavansa keskipitkän aikavälin tavoitetta, joka on 0,75 prosentin rakenteellinen ylijäämä suhteessa BKT:hen. Julkisen talouden velan odotetaan olevan suurimmillaan 106,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015 ja supistuvan vähitellen 102 prosenttiin vuonna 2018. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Toimenpiteitä, joiden avulla tuetaan suunniteltujen alijäämätavoitteiden saavuttamista vuodesta 2016 eteenpäin, ei kuitenkaan ole vielä täsmennetty riittävästi. Komission kevään 2015 talousennusteen perusteella menojen nettokasvun odotetaan vuonna 2015 vastaavan menojen kasvulle asetettua vertailuarvoa. On kuitenkin olemassa riski, että siitä poiketaan vuosina 2014–2015 jonkin verran lähinnä vuonna 2014 tapahtuneen lipsumisen vuoksi. Jos politiikka säilyy muuttumattomana, riskinä on myös, että edellytetyltä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeutusuralta poiketaan merkittävästi vuosina 2015–2016. Siksi molempina vuosina tarvitaan lisätoimenpiteitä. Neuvosto katsoo vakausohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2015 talousennusteen perusteella olevan vaarana, että Belgia ei noudata vakaus- ja kasvusopimuksen määräyksiä.

               (9)

               Liittovaltio on sopinut mittavasta eläkeuudistuksesta, jolla kavennetaan todellisen ja lakisääteisen eläkeiän välistä eroa ja nostetaan jälkimmäistä. Varhaiseläkeikää on määrä edelleen nostaa vuoden 2016 jälkeen niin, että vuonna 2018 se on 63 vuotta ja edellyttää vähintään 42 vuoden työuraa vuodesta 2019 alkaen. Liittovaltio on sopinut, että pidemmällä aikavälillä lakisääteinen eläkeikä nostetaan 65 vuodesta 66 vuoteen vuonna 2025 ja 67 vuoteen vuonna 2030. Suunnitteilla on ottaa asteittain käyttöön eläkepisteisiin perustuva eläkejärjestelmä, jonka mekanismit mukautuvat väestön ja talouden kehitykseen, kuten elinajanodotteen nousuun tai taloudellisen huoltosuhteen muutoksiin. Väestön ikääntymisen vaikutukset poistavan ja julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden turvaavan vakauttamisstrategian onnistuminen riippuu tämän eläkeuudistuksen nopeasta täytäntöönpanosta. Koska ikääntyneiden työntekijöiden työllistettävyyttä tukevia kannustimia on edelleen vain vähän, eläkeuudistusten rinnalle tarvitaan työllisyystukitoimenpiteitä ja aktiiviseen ikääntymiseen tähtääviä työmarkkinauudistuksia.

               (10)

               Belgian verojärjestelmälle on tyypillistä suuri kokonaisverorasitus, suhteellisen korkeat verokannat ja kapeat veropohjat. Verorasitus kohdistuu erityisen raskaasti työhön. Tämän seurauksena työvoimakustannukset ovat korkeat, mikä estää työpaikkojen luomista, ja verokiilat suuria, mikä luo työttömyysloukkuja. Lisäksi – osittain siksi, että on haluttu alentaa korkeita verokantoja – on yleistä, että veropohjia kaventavat lukuisat verovapautukset, vähennykset, alennetut verokannat ja verotuet, jotka vähentävät tehokkuutta sekä luovat vääristymiä ja mahdollisia porsaanreikiä. Verojärjestelmään sisältyy tiettyjä ympäristön kannalta haitallisia erityispiirteitä. Näiden heikkojen kohtien vuoksi Belgiaa on toistuvasti neuvottu yksinkertaistamaan ja muokkaamaan verojärjestelmäänsä, jotta verorasitusta voidaan tasapainottaa, verotuksen porsaanreikiä tukkia ja vähentää veropoikkeuksilla luotua, toisinaan vahingollista eriytymistä. Kattava verouudistus, jossa muun muassa siirrettäisiin verotuksen painopistettä työn verottamisesta vähemmän kasvua haittaaviin veropohjiin, on toistaiseksi edistynyt vain vähän. Veropohjia, joita voitaisiin laajentaa, ovat esimerkiksi ympäristö- ja kulutusverot sekä tietyntyyppiset rahoitustulot. Siirtämällä verotuksen painopistettä pois työstä ja laajentamalla samalla veropohjia (tarkistamalla nykyisiä verosäännöksiä, tukia, -vapautuksia ja -vähennyksiä) voitaisiin parantaa verojärjestelmän kokonaistasapainoa ja oikeudenmukaisuutta, tukea työllisyyttä, kilpailukykyä ja sosiaalisia ja ympäristöön liittyviä tavoitteita sekä torjua veronkiertoa ja aggressiivista verosuunnittelua.

               (11)

               Belgian työmarkkinoille tyypilliset rakenteelliset ongelmat johtavat edelleen krooniseen työvoiman alikäyttöön ja aggregaattitasolla matalaan työllisyys- ja työssäkäyntiasteeseen. Ongelmat liittyvät lähinnä siihen, että palkkojen ja tuottavuuden välinen kytkös on heikko, ja siihen, että työnteolla on taloudellisia pidäkkeitä. Belgiassa on myös pulaa korkean osaamistason työntekijöistä ja ongelmia osaamisen kysynnän ja tarjonnan kohtaamisessa. Eri hallitukset viittaavat sopimuksissaan ja uudistusohjelmissaan tarpeeseen luoda vahvempi yhteys koulutus- ja työllistämistoimijoiden välillä, jotta voidaan parantaa kieli-, ammatti- ja yleissivistävää koulusta ja kehittää opiskelijoille ja työttömille vaihtoehtoista koulutusta. Edistyminen on kuitenkin hidasta. Nämä rakenteelliset tekijät vaikuttavat työmarkkinoilla erityisen voimakkaasti tiettyihin ryhmiin, kuten nuoriin ja ikääntyneisiin työttömiin sekä maahanmuuttajataustaisiin henkilöihin.

               (12)

               Belgian heikentynyt ulkoinen kilpailukyky aiheuttaa edelleen maan taloudelle makrotaloudellisia riskejä. Talouden ongelmana ovat korkeat työvoimakustannukset, jotka ovat keskimäärin korkeammat kuin naapurimaissa. Palkkakehitys on tarpeen kytkeä tiiviimmin tuottavuuteen ja tehdä palkanmuodostuksesta joustavampaa niin, että talouden sopeutusmahdollisuudet lisääntyvät. Eräiden kohdennettujen toimien avulla on pyritty alentamaan tiettyjen erityisryhmien työvoimakustannuksia ja kaventamaan brutto- ja nettopalkkojen välistä kuilua palkka-asteikon alapäässä. Jos kuilu halutaan kokonaan kuroa umpeen, tarvitaan kuitenkin lisätoimia, jotka riippuvat palkanmuodostusjärjestelmään tehtävistä uudistuksista. Kustannushaitan kertymiseen liittyy työpaikkojen menettäminen, ja se voi lopulta johtaa korjausliikkeeseen, jos asiaan ei puututa. Muita yritysten keskeisiä kustannustekijöitä ovat energiakustannukset ja voimakkaasti säänneltyjen ja kilpailulta suojattujen välituotepalveluiden kustannukset. Ulkoista kilpailukykyä on huomattavasti varaa parantaa myös muiden kuin kustannustekijöiden osalta. Nykyisen hyvinvointitason turvaamiseksi ja parantamiseksi on tuottavuuden lisäämiseen pantava enemmän painoa. Se edellyttää jatkuvaa pyrkimistä arvoketjussa ylempänä oleviin tuotteisiin ja niihin liittyviin palveluihin vahvistamalla innovointimenestystä ja T&K-tulosten hyödyntämistä. Hallinnollisia esteitä olisi vähennettävä ja toteutettava toimenpiteitä, joilla edistetään yrittäjyyttä ja päästetään yritysdynamiikka valloilleen. Erittäin pieni uusien yritysten osuus viittaa siihen, että yritysilmasto ei suosi yritystoiminnan aloittamista ja laajentamista. Haasteena on myös kilpailun lisääminen vähittäiskaupassa ja asiantuntijapalveluissa. Myös julkisen infrastruktuurin pullonkaulojen poistaminen ja pääomakannan laadun ja riittävyyden parantaminen lisäinvestoinneilla erityisesti maantie- ja rautatieinfrastruktuurin osalta vahvistaisi Belgian kokonaistuottavuutta.

               (13)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Belgian talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2015 maaraportissa. Se on arvioinut myös vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Belgialle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Belgian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4.

               (14)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (7) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (15)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4.

               (16)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut myös koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän analyysin perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro (8). Koska Belgian rahayksikkö on euro, sen olisi myös varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,

         SUOSITTAA, että Belgia toteuttaa vuosina 2015 ja 2016 toimia, joilla se

               1.

               sopeuttaa julkista taloutta kohti keskipitkän aikavälin julkisen talouden tavoitetta vähintään 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015 ja vuonna 2016; käyttää satunnaisvoittoja saattaakseen julkisen talouden velkasuhteen asianmukaiselle lasku-uralle; täydentää eläkeuudistusta kytkemällä lakisääteisen eläkeiän elinajanodotteeseen; sopii täytäntöönpanokelpoisesta julkisen talouden tavoitteiden jakamisesta kaikkien hallintotasojen kesken;

               2.

               hyväksyy ja toteuttaa kattavan verouudistuksen, jolla laajennetaan veropohjaa, siirretään verorasitusta pois työn verottamisesta ja poistetaan tehottomia verotukia;

               3.

               parantaa työmarkkinoiden toimivuutta vähentämällä työnteon taloudellisia pidäkkeitä, parantamalla tiettyjen kohderyhmien pääsyä työmarkkinoille sekä puuttumalla osaamisvajeisiin ja osaamisen kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuuteen;

               4.

               palauttaa kilpailukyvyn varmistamalla työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisten käytäntöjen mukaisesti, että palkkakehitys noudattaa tuottavuuden kehitystä.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 2015.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Pidetty voimassa jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodelle 2014 6 päivänä toukokuuta 2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/322/EU (EUVL L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Belgian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja samassa yhteydessä annettu neuvoston lausunto Belgian vuoden 2014 vakausohjelmasta (EUVL C 247, 29.7.2014, s. 1).

      (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 473/2013, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, alustavien talousarviosuunnitelmien seurantaa ja arviointia sekä euroalueen jäsenvaltioiden liiallisen alijäämän tilanteen korjaamisen varmistamista koskevista yhteisistä säännöksistä (EUVL L 140, 27.5.2013, s. 11).

      (6)  Rakenteellinen rahoitusasema, jonka komissio on laskenut uudelleen vakausohjelman tietojen perusteella yhteisesti sovittuja menetelmiä noudattaen.

      (7)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

      (8)  EUVL C 272, 18.8.2015, s. 98.


title: Komission suositus, annettu 30 päivänä huhtikuuta 2009 , rahoituspalvelualan palkka- ja palkkiopolitiikasta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               15.5.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 120/22

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 30 päivänä huhtikuuta 2009,
   rahoituspalvelualan palkka- ja palkkiopolitiikasta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2009/384/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan toisen luetelmakohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Liiallinen riskinotto rahoituspalvelualalla ja varsinkin pankeissa ja sijoituspalveluyrityksissä on myötävaikuttanut rahoitusalan yritysten konkursseihin ja systeemisiin ongelmiin jäsenvaltioissa ja koko maailmassa. Ongelmat ovat levinneet muualle talouteen ja aiheuttaneet yhteiskunnalle suuria kustannuksia.

               (2)

               Vaikka rahoituspalvelualan epäasianmukaiset palkka- ja palkkiokäytännöt eivät olleetkaan vuosina 2007 ja 2008 puhjenneen finanssikriisin keskeisin syy, vallitsee laaja yksimielisyys siitä, että ne johtivat liialliseen riskinottoon ja näin ollen myötävaikuttivat rahoitusalan suurten yritysten huomattaviin tappioihin.

               (3)

               Palkka- ja palkkiokäytännöt ovat suuressa osassa rahoituspalvelualaa olleet ristiriidassa tehokkaan ja moitteettoman riskinhallinnan kanssa. Suuntauksena on ollut palkita käytännöillä nopeiden voittojen tavoittelua ja kannustaa henkilöstöä harjoittamaan liiallista riskitoimintaa, joka toisi nopeasti suuria tuloja mutta altistaisi rahoitusalan yritykset suuremmille potentiaalisille tappioille pidemmällä aikavälillä.

               (4)

               Jos riskinhallinta- ja valvontajärjestelmät toimisivat vakaasti ja hyvin tehokkaasti, palkka- ja palkkiokäytäntöjen tarjoamat riskinottokannustimet olisivat periaatteessa sopusoinnussa rahoitusalan yritysten riskirajan kanssa. Kaikilla riskinhallinta- ja valvontajärjestelmillä on kuitenkin rajoituksensa, ja, kuten finanssikriisi on osoittanut, ne voivat epäonnistua epätarkoituksenmukaisista kannustimista aiheutuneiden riskien hoitamisessa, kun riskit monimutkaistuvat ja riskinottotavat lisääntyvät koko ajan. Liiketoimintayksiköiden ja riskinhallinta- ja valvontajärjestelmistä vastaavan henkilöstön yksinkertainen toiminnallinen erottaminen toisistaan on näin ollen tarpeen, mutta sekään ei enää yksin riitä.

               (5)

               Jos itse palkka- ja palkkiojärjestelmään luotaisiin tarkoituksenmukaisia kannustimia, niiden pitäisi vähentää riskinhallintaan kohdistuvaa rasitusta ja lisätä todennäköisyyttä, että järjestelmät toimivat tehokkaasti. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa moitteetonta palkka- ja palkkiopolitiikkaa koskevat periaatteet.

               (6)

               Kun otetaan huomioon rahoituspalvelualan kilpailupaineet ja se seikka, että useat rahoitusalan yritykset toimivat useissa eri maissa, on tärkeää varmistaa, että moitteetonta palkka- ja palkkiopolitiikkaa koskevia periaatteita sovelletaan johdonmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Moitteetonta palkka- ja palkkiopolitiikkaa koskevia periaatteita olisi kuitenkin sovellettava maailmanlaajuisesti ja johdonmukaisella tavalla, jotta niillä olisi enemmän vaikutusta.

               (7)

               Kevään Eurooppa-neuvostolle antamassaan tiedonannossa ”Elvytys Euroopassa” (1) komissio esitteli suunnitelmansa rahoitusjärjestelmän vakauden ja luotettavuuden palauttamiseksi. Tiedonannossa ilmoitettiin erityisesti, että rahoituspalvelualan palkka- ja palkkiopolitiikasta annettaisiin uusi suositus, jotta rahoitusalan yritysten riskinhallintaa voitaisiin parantaa ja palkkakannustimet sovittaa kestäviin tuloksiin.

               (8)

               Tässä suosituksessa vahvistetaan rahoituspalvelualan palkka- ja palkkiopolitiikkaa koskevat yleiset periaatteet, ja sitä olisi sovellettava kaikkiin rahoituspalvelualalla toimiviin yrityksiin.

               (9)

               Nämä yleiset periaatteet saattavat olla tietyille rahoitusalan yritysten luokille merkityksellisempiä kuin muille, kun otetaan huomioon voimassa olevat säännökset ja rahoituspalvelualan yleiset käytännöt. Näitä periaatteita olisi sovellettava yhtä aikaa mahdollisten muiden, tiettyä rahoitusalaa ohjaavien sääntöjen tai säännösten kanssa. Välittäjien ja ulkoisten palveluntarjoajien ulkoistamisen yhteydessä saamia palkkioita ja provisioita ei pitäisi sisällyttää tähän suositukseen, koska tällaisia palkkioita ja provisioita koskeviin korvauskäytäntöihin sovelletaan jo osittain erityisjärjestelmiä, erityisesti rahoitusvälineiden markkinoista 21 päivänä huhtikuuta 2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2004/39/EY (2) ja vakuutusedustuksesta 9 päivänä joulukuuta 2002 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2002/92/EY (3). Tämän suosituksen soveltaminen ei myöskään vaikuta työmarkkinaosapuolten mahdollisiin oikeuksiin työehtosopimusneuvotteluissa.

               (10)

               Kun kyseessä ovat rahoitusalan yritykset, joiden arvopaperit on otettu kaupankäynnin kohteeksi direktiivissä 2004/39/EY tarkoitetuilla säännellyillä markkinoilla yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa, tätä suositusta sovelletaan yhdessä julkisesti noteerattujen yhtiöiden hallinto- tai valvontaelinten jäsenten palkkoja ja palkkioita koskevan asianmukaisen järjestelmän edistämisestä 14 päivänä joulukuuta 2004 annetun komission suosituksen 2004/913/EY (4) ja suositusten 2004/913/EY ja 2005/162/EY täydentämisestä julkisesti noteerattujen yhtiöiden hallinto- tai valvontaelinten jäsenten palkkoja ja palkkioita koskevan järjestelmän osalta 30 päivänä huhtikuuta 2009 annetun komission suosituksen 2009/385/EY (5) kanssa ja niiden lisäksi.

               (11)

               Tietyn rahoitusalan yrityksen palkka- ja palkkiopolitiikka olisi myös suhteutettava kyseisen yrityksen kokoon sekä sen toiminnan luonteeseen ja monimutkaisuuteen.

               (12)

               Käyttöön olisi otettava riskikeskeinen palkka- ja palkkiopolitiikka, joka on sopusoinnussa tehokkaan riskinhallinnan kanssa eikä johda liialliseen riskialtistumiseen.

               (13)

               Palkka- ja palkkiopolitiikan olisi katettava ne henkilöstöluokat, joiden ammatillisella toiminnalla on olennainen vaikutus rahoitusalan yrityksen riskiprofiiliin. Jotta vältettäisiin liiallisen riskinoton kannustimet, käyttöön olisi otettava näiden henkilöstöluokkien palkkoja ja palkkioita koskevat erityisjärjestelyt.

               (14)

               Palkka- ja palkkiopolitiikan tavoitteena tulisi olla henkilöstön jäsenten henkilökohtaisten tavoitteiden saattaminen asianomaisen rahoitusalan yrityksen pitkän aikavälin etujen mukaisiksi. Palkka- ja palkkiojärjestelmän tulosperusteisten osatekijöiden arvioinnin olisi perustuttava pidemmän aikavälin tulokseen, ja siinä olisi otettava huomioon suoritukseen liittyvät jäljellä olevat riskit. Tulosta olisi arvioitava monivuotisessa, esimerkiksi 3–5-vuotisessa kehyksessä, jotta voitaisiin varmistaa, että arviointiprosessi perustuu pidemmän aikavälin tulokseen ja että palkka- ja palkkiojärjestelmän tulosperusteisten osatekijöiden tosiasiallinen maksaminen ulottuu yrityksen liiketoimintasyklin yli.

               (15)

               Rahoitusalan yritysten olisi voitava vaatia takaisin palkan ja palkkion muuttuvat tulosperusteiset osat, jotka on maksettu ilmeisen virheellisiksi jälkeenpäin osoittautuneiden tietojen perusteella.

               (16)

               Yleisenä periaatteena on, ettei työsopimuksen ennenaikaiseen päättymiseen liittyvillä erorahoilla pitäisi palkita epäonnistumista. Kun kyseessä ovat julkisesti noteerattujen rahoitusalan yritysten hallinto- tai valvontaelinten jäsenet, olisi sovellettava erorahoja koskevia erityissäännöksiä, jotka vahvistetaan suosituksessa 2009/385/EY.

               (17)

               Jotta palkka- ja palkkiopolitiikka vastaisi rahoituslaitoksen tavoitteita, liiketoimintastrategiaa, arvoja ja pitkän aikavälin etuja, taloudellisen tuloksen lisäksi huomioon olisi otettava muita seikkoja, kuten rahoituslaitoksen järjestelmien ja valvontarakenteiden sekä asiakas- ja sijoittajasuhteita ohjaavien standardien noudattaminen.

               (18)

               Jotta palkka- ja palkkiopolitiikka olisi moitteetonta, päätöksenteko- ja valvontajärjestelmän on oltava tehokas. Rahoitusalan yrityksen palkka- ja palkkiopolitiikkaa koskevan päätöksentekoprosessin olisi oltava sisäisesti avoin, ja se olisi suunniteltava siten, että vältetään eturistiriidat ja varmistetaan mukana olevien henkilöiden riippumattomuus.

               (19)

               Rahoitusalan yrityksen hallintoelimellä olisi oltava lopullinen vastuu koko yrityksen palkka- ja palkkiopolitiikasta ja sen toteuttamisen valvonnasta. Tarvittavan asiantuntemuksen varmistamiseksi prosessissa olisi oltava mukana valvontatoimi ja tapauksen mukaan henkilöstöosasto ja asiantuntijoita. Valvontatoimen olisi varsinkin oltava mukana myös palkka- ja palkkiopolitiikan suunnittelussa ja valvonnassa, ja valvontatoimen palkka- ja palkkiojärjestelmän olisi oltava riittävä, jotta se houkuttaisi ammattitaitoisia työntekijöitä ja jotta varmistettaisiin näiden henkilöiden riippumattomuus liiketoimintayksiköistä, joita he valvovat. Lakisääteisen tilintarkastajan olisi nykyisten raportointivelvollisuuksien rajoissa raportoitava palkka- ja palkkiopolitiikan toteuttamisen tarkastelussa havaituista olennaisista heikkouksista hallinto- tai valvontaelimelle tai tarkastuskomitealle.

               (20)

               Palkka- ja palkkiopolitiikan suunnittelun ja toteuttamisen valvonta on todennäköisemmin tehokasta, jos rahoitusalan yrityksen sidosryhmille, tarpeen mukaan myös työntekijöiden edustajille, tiedotetaan asianmukaisesti palkka- ja palkkiopolitiikan luomisesta ja seurannasta ja ne saadaan osallistumaan kyseiseen prosessiin. Rahoitusalan yritysten olisi tätä varten annettava olennaiset tiedot sidosryhmilleen.

               (21)

               Tässä suosituksessa vahvistettujen periaatteiden täytäntöönpanoa olisi lujitettava kansallisen valvontamenettelyn avulla. Valvojan kokonaisarvioon rahoitusalan yrityksen moitteettomuudesta olisi sen vuoksi sisällyttävä arvio siitä, noudattaako kyseisen yrityksen palkka- ja palkkiopolitiikka tässä suosituksessa vahvistettuja periaatteita.

               (22)

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että jos rahoitusalan yrityksen sääntömääräinen kotipaikka tai päätoimipaikka sijaitsee kolmannessa maassa mutta yrityksen sivuliike toimii jäsenvaltion alueella, sivuliikkeeseen sovelletaan samoja palkka- ja palkkiopolitiikkaa koskevia periaatteita kuin niihin rahoitusalan yrityksiin, joiden sääntömääräinen kotipaikka tai päätoimipaikka sijaitsee jonkin jäsenvaltion alueella.

               (23)

               Tämän suosituksen soveltaminen ei rajoita toimenpiteitä, joita jäsenvaltiot voivat toteuttaa valtion antamaa tukea saavien rahoitusalan yritysten palkka- ja palkkiopolitiikan osalta.

               (24)

               Jäsenvaltioiden ilmoitukseen tämän suosituksen mukaisista toimenpiteistä olisi sisällyttävä selkeä aikataulu, jonka kuluessa rahoitusalan yritysten olisi otettava käyttöön tässä suosituksessa vahvistettujen periaatteiden mukainen palkka- ja palkkiopolitiikka,

         SUOSITTAA:

      I   JAKSO

      Soveltamisala ja määritelmät

   1.   Soveltamisala

               1.1

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että II, III ja IV jaksoon sisältyviä periaatteita sovelletaan kaikkiin rahoitusalan yrityksiin, joiden sääntömääräinen kotipaikka tai päätoimipaikka sijaitsee niiden alueella.

               1.2

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että II, III ja IV jaksoon sisältyviä periaatteita sovelletaan kaikkien niiden henkilöstöluokkien palkkoihin ja palkkioihin, joiden ammatillinen toiminta vaikuttaa olennaisesti rahoitusalan yrityksen riskiprofiiliin.

               1.3

               Kun jäsenvaltiot toteuttavat toimenpiteitä varmistaakseen, että rahoitusalan yritykset panevat kyseiset periaatteet täytäntöön, niiden olisi otettava huomioon asianomaisen rahoitusalan yrityksen luonne, koko ja erityinen toiminta-ala.

               1.4

               Jäsenvaltioiden olisi sovellettava II, III ja IV jaksoon sisältyviä periaatteita rahoitusalan yrityksiin yrityskohtaiselta ja konsolidoidulta perustalta. Moitteetonta palkka- ja palkkiopolitiikkaa koskevia periaatteita olisi sovellettava konsernitasolla emoyhtiöön ja sen tytäryrityksiin, offshore-rahoituskeskuset mukaan luettuina.

               1.5

               Tätä suositusta ei sovelleta välittäjien ja ulkoisten palveluntarjoajien ulkoistamisen yhteydessä saamiin palkkioihin ja provisioihin.

         2.   Tässä suosituksessa käytettävät määritelmät

               2.1

               ”Rahoitusalan yrityksellä” tarkoitetaan yrityksen oikeudellisesta asemasta ja yrityksen sääntelystä riippumatta mitä tahansa yritystä, joka harjoittaa mitä tahansa seuraavaa toimintaa ammattimaisesti:

                           a)

                           talletusten ja muiden takaisin maksettavien varojen vastaanottaminen;

                           b)

                           direktiivissä 2004/39/EY tarkoitettujen sijoituspalveluiden tarjoaminen ja/tai tarkoitettujen sijoitustoimintojen harjoittaminen;

                           c)

                           vakuutus- tai jälleenvakuutustoimintaan osallistuminen;

                           d)

                           edellä a, b tai c kohdassa esitettyjen toimintojen kaltaisten liiketoimien harjoittaminen.

                     Rahoitusalan yrityksen määritelmä kattaa luottolaitokset, sijoituspalveluyritykset, vakuutus- ja jälleenvakuutusyritykset, eläkerahastot ja yhteissijoitusjärjestelyt muttei rajoitu niihin.

               2.2

               ”Hallinto- tai valvontaelimen jäsenellä” tarkoitetaan ketä tahansa rahoitusalan yrityksen hallinto-, johto- tai valvontaelimen jäsentä.

               2.3

               ”Valvontatoimella” tarkoitetaan riskinhallintoa, sisäistä valvontaa ja vastaavanlaisia tehtäviä rahoitusalan yrityksessä.

               2.4

               ”Palkan ja palkkion muuttuvalla osalla” tarkoitetaan tulosperusteista palkan tai palkkion osaa, mukaan lukien bonukset.

      II   JAKSO

      Palkka- ja palkkiopolitiikka

   3.   Yleistä

               3.1

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että rahoitusalan yritykset ottavat käyttöön palkka- ja palkkiopolitiikan, joka on sopusoinnussa moitteettoman ja tehokkaan riskinhallinnan kanssa, edistää sitä eikä houkuttele liialliseen riskinottoon, ja että yritykset toteuttavat ja ylläpitävät tällaista politiikkaa.

               3.2

               Palkka- ja palkkiopolitiikan olisi vastattava rahoitusalan yrityksen liiketoimintastrategiaa, tavoitteita, arvoja ja pitkän aikavälin etuja, kuten kestäviä kasvunäkymiä, ja oltava sopusoinnussa asiakkaiden ja sijoittajien suojelua palvelujen tarjonnan yhteydessä koskevien periaatteiden kanssa.

         4.   Palkka- ja palkkiopolitiikan rakenne

               4.1

               Jos palkkaan ja palkkioon sisältyy muuttuva osa tai bonus, palkka- ja palkkiopolitiikkaan olisi luotava tarkoituksenmukainen tasapaino palkan ja palkkion kiinteiden ja muuttuvien osien välille. Palkan ja palkkion osien välinen tarkoituksenmukainen tasapaino voi vaihdella henkilöstön jäsenten, markkinatilanteen ja rahoitusalan yrityksen erityisen toimintaympäristön mukaan. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että rahoitusalan yrityksen palkka- ja palkkiopolitiikassa vahvistetaan muuttuvalle osalle enimmäismäärä.

               4.2

               Palkan ja palkkion kokonaismäärästä olisi säilytettävä riittävän suuri osuus kiinteänä, jotta rahoitusalan yritys pystyisi harjoittamaan täysin joustavaa bonuspolitiikkaa. Rahoitusalan yrityksen olisi varsinkin pystyttävä pidättämään bonukset kokonaan tai osittain, jos asianomainen henkilö, asianomainen liiketoimintayksikkö tai itse rahoitusalan yritys ei täytä tulosperusteita. Rahoitusalan yrityksen olisi myös pystyttävä pidättämään bonukset, jos sen tilanne heikkenee huomattavasti, ja varsinkin, jos ei enää voida olettaa, että yritys pystyy jatkamaan tai jatkaa liiketoimintaansa.

               4.3

               Jos tarkoituksena on maksaa huomattava bonus, bonuksen pääosan maksua olisi lykättävä tietyn vähimmäisajan. Lykättävän bonusosan määrityksessä olisi verrattava bonuksen kokonaismäärää palkan ja palkkion kokonaismäärään.

               4.4

               Lykättävässä bonusosassa olisi otettava huomioon bonuksen perustana olevaan suoritukseen liittyvät jäljellä olevat riskit, ja se voi koostua osakepääomasta, optioista, käteisestä rahasta tai muista varoista, joiden maksua lykätään lykkäysajanjakson verran. Lykättävään bonusosaan liittyvän tulevan suorituksen mittaaminen olisi riskipainotettava 5 kohdassa esitetyllä tavalla.

               4.5

               Työsopimuksen ennenaikaiseen päättymiseen liittyvien sopimusperusteisten erorahojen olisi liityttävä pidemmän aikavälin tulokseen, ja ne olisi suunniteltava siten, ettei palkita epäonnistumista.

               4.6

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että rahoitusalan yrityksen hallinto- tai valvontaelin voi vaatia henkilöstön jäseniä maksamaan tulosperusteisen bonuksen kokonaan tai osittain takaisin, jos se on maksettu ilmeisen virheellisiksi jälkeenpäin osoittautuneiden tietojen perusteella.

               4.7

               Palkka- ja palkkiopolitiikan rakennetta olisi päivitettävä ajan mittaan sen varmistamiseksi, että se kehittyy vastaamaan rahoitusalan yrityksen muuttuvaa tilannetta.

         5.   Tulosten mittaaminen

               5.1

               Jos kyseessä on tulospohjainen palkka ja palkkio, sen kokonaismäärän olisi perustuttava kokonaisarvioon asianomaisen henkilön ja asianomaisen liiketoimintayksikön suorituksesta ja rahoitusalan yrityksen kokonaistuloksesta.

               5.2

               Tulosta olisi arvioitava monivuotisessa kehyksessä, jotta voitaisiin varmistaa, että arviointiprosessi perustuu pidemmän aikavälin tulokseen ja että bonuksien tosiasiallinen maksaminen ulottuu yrityksen liiketoimintasyklin yli.

               5.3

               Kun bonus tai bonuspooli perustuu tulosten mittaamiseen, mittausta olisi tarkistettava perustana olevaan suoritukseen liittyvien nykyisten ja tulevien riskien valossa, ja huomioon olisi otettava sidotun pääoman kustannukset ja vaadittu likviditeetti.

               5.4

               Määriteltäessä yksittäisen henkilön suoritusta huomioon olisi otettava myös muita kuin taloudellisia perusteita, kuten sisäisten sääntöjen ja menettelyjen sekä asiakas- ja sijoittajasuhdetta ohjaavien standardien noudattaminen.

         6.   Päätöksenteko- ja valvontajärjestelmä

               6.1

               Palkka- ja palkkiopolitiikkaan olisi sisällyttävä eturistiriitojen välttämiseen tähtääviä toimenpiteitä. Rahoitusalan yrityksessä palkkojen ja palkkioiden määrittämiseen sovellettavien menettelyjen olisi oltava selkeitä, dokumentoituja ja sisäisesti avoimia.

               6.2

               Hallinto- tai valvontaelimen olisi määritettävä jäsentensä palkat ja palkkiot. Hallinto- tai valvontaelimen olisi myös vahvistettava rahoitusalan yrityksen palkka- ja palkkiopolitiikan yleiset periaatteet ja vastattava niiden täytäntöönpanosta.

               6.3

               Palkka- ja palkkiopolitiikan suunnittelussa olisi oltava mukana myös valvontatoimi ja tapauksen mukaan henkilöstöosasto ja ulkoisia asiantuntijoita.

               6.4

               Palkka- ja palkkiopolitiikasta vastaavilla hallinto- tai valvontaelimen jäsenillä, palkkiokomiteoiden jäsenillä sekä palkka- ja palkkiopolitiikan suunnittelussa ja toteuttamisessa mukana olevilla henkilöstön jäsenillä olisi oltava tarvittava asiantuntemus ja toiminnallinen riippumattomuus liiketoimintayksiköistä, joita he valvovat, ja heidän olisi näin ollen kyettävä riippumattomasti arvioimaan palkka- ja palkkiopolitiikan sopivuutta, myös sen vaikutuksia riskeihin ja riskinhallintaan.

               6.5

               Valvontatoimen olisi keskitetysti, riippumattomasti ja sisäisesti tarkastettava ainakin vuosittain, että hallinto- tai valvontaelimen määrittelemää politiikkaa ja menettelyjä on noudatettu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6.2 kohdassa vahvistettua hallinto- tai valvontaelimen yleistä vastuuta palkka- ja palkkiopolitiikan toteuttamisesta. Tarkastustoimen olisi raportoitava tämän tarkastelun tuloksista hallinto- tai valvontaelimelle.

               6.6

               Valvontamenettelyihin osallistuvien henkilöstön jäsenten olisi oltava riippumattomia valvonnassaan olevista liiketoimintayksiköistä, heillä olisi oltava asianmukainen määräysvalta, ja heidän olisi saatava tehtäviinsä liittyvien tavoitteiden saavuttamisen mukainen korvaus riippumatta siitä, millainen on heidän valvonnassaan olevien liiketoiminta-alojen tulos. Varsinkin kun kyseessä ovat vakuutus- ja jälleenvakuutusyritykset, aktuaaritoimen ja vastaavan aktuaarin palkan ja palkkioiden olisi vastattava näiden roolia asianomaisessa yrityksessä eikä palkkaa ja palkkiota pitäisi suhteuttaa kyseisen yrityksen tulokseen.

               6.7

               Henkilöstön jäsenten, joihin sovelletaan palkka- ja palkkiopolitiikan yleisiä periaatteita, olisi voitava tutustua näihin periaatteisin. Näille henkilöstön jäsenille olisi ennakolta ilmoitettava heidän palkkojensa ja palkkioidensa määritysperusteista sekä arviointiprosessista. Arviointiprosessi ja palkka- ja palkkiopolitiikka olisi dokumentoitava asianmukaisesti, ja niiden olisi oltava asianmukaisille henkilöstön jäsenille läpinäkyviä.

      III   JAKSO

      Tietojen antaminen

               7.

               Rahoitusalan yrityksen olisi annettava II jaksossa tarkoitettua palkka- ja palkkiopolitiikkaa koskevat merkitykselliset tiedot ja politiikan mahdollisen muutoksen vuoksi päivitetyt tiedot selkeällä ja helposti ymmärrettävällä tavalla asianomaisille sidosryhmille, sanotun kuitenkaan rajoittamatta luottamuksellisuuteen ja tietosuojaan liittyviä sääntöjä. Tiedot voidaan antaa itsenäisenä palkka- ja palkkiopolitiikkaa koskevana selvityksenä, määräajoin tilinpäätöksen yhteydessä tai missä tahansa muussa muodossa.

               8.

               Seuraavat tiedot olisi annettava:

                           a)

                           palkka- ja palkkiopolitiikan määrittelyssä käytettyä päätöksentekoprosessia koskevat tiedot, tarvittaessa myös tiedot palkkiokomitean kokoonpanosta ja valtuuksista, palkka- ja palkkiopolitiikan määrittelyssä apuna käytetyn ulkopuolisen konsultin nimi ja asianomaisten sidosryhmien rooli;

                           b)

                           tiedot palkkauksen ja tulosten välisestä suhteesta;

                           c)

                           tiedot tulosten mittaamisessa ja riskipainotuksessa käytetyistä perusteista;

                           d)

                           tiedot tulosperusteista, joita sovelletaan osakkeita, optioita tai palkan ja palkkion muuttuvia osia myönnettäessä;

                           e)

                           mahdolliseen vuotuiseen bonusjärjestelmään ja muihin luontoisetuihin sovellettavat keskeiset parametrit ja perusteet.

               9.

               Määrittäessään sitä, kuinka paljon tietoja olisi annettava, jäsenvaltioiden olisi otettava huomioon asianomaisen rahoitusalan yrityksen luonne, koko ja erityinen toiminta-ala.

      IV   JAKSO

      Valvonta

               10.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset ottavat huomioon rahoitusalan yrityksen koon, luonteen ja toiminnan monimutkaisuuden valvoessaan, onko II ja III jaksoon sisällytettyjä periaatteita noudatettu.

               11.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että rahoitusalan yritykset ilmoittavat tämän suosituksen soveltamisalaan kuuluvasta palkka- ja palkkiopolitiikasta toimivaltaisille viranomaisille, mukaan lukien tiedot tässä suosituksessa vahvistettujen periaatteiden noudattamisesta, esittämällä palkka- ja palkkiopolitiikkaa koskevan selvityksen, jota päivitetään asianmukaisesti.

               12.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset voivat pyytää ja saada kaikki tiedot, joita ne tarvitsevat sen arvioimiseksi, missä määrin II ja III jaksossa esitettyjä periaatteita on noudatettu.

      V   JAKSO

      Loppusäännökset

               13.

               Jäsenvaltioita kehotetaan toteuttamaan tämän suosituksen soveltamisen edistämiseksi tarvittavat toimenpiteet 31 päivään joulukuuta 2009 mennessä ja ilmoittamaan komissiolle toimenpiteet, jotka ne ovat toteuttaneet tämän suosituksen mukaisesti, jotta komissio voi seurata tilannetta ja arvioida sen perusteella jatkotoimenpiteiden tarpeen.

               14.

               Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 30 päivänä huhtikuuta 2009.

            Komission puolesta

         Siim KALLAS

            Varapuheenjohtaja

      (1)  KOM(2009) 114.

      (2)  EUVL L 145, 30.4.2004, s. 1.

      (3)  EUVL L 9, 15.1.2003, s. 3.

      (4)  EUVL L 385, 29.12.2004, s. 55.

      (5)  Katso tämän virallisen lehden sivu 28.