title: Neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014 , Puolan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Puolan vuoden 2014 lähentymisohjelmasta

text:
               29.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/97

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014,
   Puolan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Puolan vuoden 2014 lähentymisohjelmasta
   2014/C 247/19
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.

               (4)

               Neuvosto antoi 9 päivänä heinäkuuta 2013 suosituksen (3) Puolan vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Puolan vuosien 2012–2016 tarkistetusta lähentymisohjelmasta.

               (5)

               Komissio hyväksyi 13 päivänä marraskuuta 2013 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2014 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi myös 13 päivänä marraskuuta 2013 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o1176/2011 (4) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa Puolan ei katsottu kuuluvan niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (6)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 20 päivänä joulukuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (7)

               Puola toimitti vuoden 2014 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2014 lähentymisohjelmansa 24 päivänä huhtikuuta 2014. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (8)

               Vuoden 2014 lähentymisohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian tavoitteena on saada alijäämä alle perussopimuksessa asetetun 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen viimeistään 2015 ja saavuttaa julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite viimeistään vuonna 2018. Keskipitkän aikavälin tavoite (1 % suhteessa BKT:hen rakenteellisin luvuin) on tiukempi kuin vakaus- ja kasvusopimuksessa vaaditaan. Vuoden 2014 lähentymisohjelmassa esitetyt julkisen talouden alijäämätavoitteet vastaavat tavoitetta korjata liiallinen alijäämä hyvissä ajoin. Vaikka vuoden 2014 (uudelleenlaskettu) rakenteellinen sopeutus on liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä annetun neuvoston suosituksen mukainen, se on vuonna 2015 vaadittua parannusta pienempi. Sen jälkeen kun liiallinen alijäämä on suunnitellusti korjattu, (uudelleenlaskettu) vuotuinen eteneminen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta jää suunnitelmien mukaan vähäisemmäksi kuin vakaus- ja kasvusopimuksessa vaaditaan. Sen vuoksi ohjelman tavoitteet ovat osittain vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten mukaiset. Julkisen velan odotetaan olevan edelleen alle 60 prosenttia suhteessa BKT:hen koko ohjelmakauden ajan. Puolan viranomaiset ennustavat, että julkinen velka supistuu merkittävästi, 57,1 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2013, 49,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2014, pääasiassa suuren kertaluonteisen eläkerahastovarojen siirron vuoksi, ja pysyttelee samalla tasolla vuonna 2015. Lähentymisohjelmassa esitetty julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on vuoden 2014 osalta uskottava ja vuoden 2015 osalta optimistinen, koska kokonaistuotannon kasvun ennustetaan olevan 3,8 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä on enemmän kuin komission yksiköiden kevään 2014 talousennusteessa esitetty 3,4 prosentin kasvuarvio. Asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen lähentymisohjelman arvioinnin ja komission talousennusteen perusteella neuvosto katsoo, että vaikka Puolan odotetaan pysyvän neuvoston vuodeksi 2014 suosittaman julkisen talouden alijäämän enimmäismäärän puitteissa, liiallisen alijäämän korjaamiseen kestävällä tavalla vuonna 2015 ja sen jälkeen asianmukaiseen etenemiseen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta kohdistuu riskejä.

               (9)

               Jotta julkisen talouden vakauttamisstrategian onnistuminen voitaisiin varmistaa, olisi tärkeää tukea julkisen talouden vakauttamista kattavilla rakenneuudistuksilla. Pitkän aikavälin kasvunäkymiä heikentää kasvua edistävien menojen (koulutus-, tutkimus- ja innovointimenot) vähäinen osuus. Terveydenhuoltomenojen odotetaan lisääntyvän huomattavasti keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä väestön ikääntyessä. Tästä aiheutuvaa julkisen talouden rasitusta voitaisiin vähentää ja terveydenhuoltopalvelujen saatavuutta lisätä vahvistamalla perusterveydenhuoltoa ja lähetejärjestelmiä sekä parantamalla sairaalahoidon kustannustehokkuutta. Verosäännösten heikko noudattaminen on edelleen ongelma, joka näkyy erityisesti verohallinnon tehokkuustasossa ja verovelvollisille aiheutuvan hallinnollisen rasituksen määrässä. Toisaalta Puola on julkaissut äskettäin toimintasuunnitelman verosäännösten noudattamisen ja verohallinnon tehokkuuden parantamiseksi vuosina 2014–2017. Puolassa on käytössä alennettuja alv-kantoja, mikä vaikuttaa osaltaan unionin suurimman alv-vajeen syntyyn. Se aiheuttaa tulonmenetyksiä ja lisää verosäännösten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia. Energiaverotus on suhteellisen alhaisella tasolla. Puolassa on toteutettu viime aikoina toimia finanssipoliittisen kehyksen parantamiseksi. Julkisen talouden kehykselle olisi hyödyksi, jos maahan perustettaisiin täysivaltainen riippumaton finanssipoliittinen neuvosto, jonka tehtävänä olisi valvoa kansallisten finanssipolitiikan sääntöjen täytäntöönpanoa etukäteistarkastusten avulla, arvioida makrotalouden ja julkisen talouden ennusteita ja analysoida julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä sekä arvioida finanssipoliittisten sääntöjen noudattamista jälkikäteen.

               (10)

               Nuorisotyöttömyys on viime vuoden aikana vähitellen lisääntynyt osittain siksi, että koulutusta ei ole edelleenkään kohdennettu riittävästi työmarkkinoiden tarpeisiin, ja siksi, että yhä suurempi osa nuorisosta ei ole työelämässä mutta ei myöskään koulutuksen piirissä. Ammattikoulutusjärjestelmän uudistus on parhaillaan käynnissä, mutta laadukkaan oppisopimuskoulutuksen ja työssäoppimisen saatavuutta on nuorisotakuun tavoitteiden mukaisesti parannettava edelleen, jotta voidaan lujittaa yhteistyötä oppilaitosten ja työnantajien välillä ja saavuttaa nuoret, jotka eivät ole rekisteröityneet työvoimapalvelujen piiriin. Jotta työntekijöiden taidot saataisiin vastaamaan paremmin työmarkkinoiden vaatimuksia, olisi kehitettävä myös elinikäistä oppimista, johon osallistuminen on erittäin vähäistä etenkin ikääntyneiden työntekijöiden parissa, joiden taidot ovat usein vanhentuneet. Työmarkkinoiden segmentoituminen jatkuu edelleen, sillä määräaikaisia työsopimuksia ja yksityisoikeudellisia sopimuksia käytetään laajalti. Määräaikaisten työsuhteiden osuus on suuri erityisesti nuorilla. Usein katsotaan, että määräaikaiset työsopimukset ovat työttömille keino päästä työmarkkinoille ja saada aikaa myöten vakituinen työsopimus. Tämä ei kuitenkaan näytä pitävän paikkaansa Puolassa useimpien työntekijöiden kohdalla, sillä siirtyminen määräaikaisista työsuhteista vakituisiin työsuhteisiin on vähäistä.

               (11)

               Tämä heikentää tuottavuutta ja työvoiman laatua. Naisten osallistuminen työmarkkinoille on edelleen vähäistä. Puola on toteuttanut useita toimenpiteitä naisten työvoimaosuuden parantamiseksi. On esimerkiksi parannettu päivähoitopalvelujen saatavuutta ja myönnetty lastentarhoille lisää julkista rahoitusta, jotta kannustettaisiin vanhempia lähettämään lapsensa esiopetukseen. Päivähoitopalvelujen saatavuus on silti edelleen heikkoa erityisesti maaseudulla, ja mahdollisuudet päästä esiopetuksen piiriin vaihtelevat. Ikääntyneiden työntekijöiden osallistuminen työmarkkinoille on Puolassa edelleen vähäistä. Varhaiseläkkeelle siirtymisen mahdollisuuksia on merkittävästi vähennetty, mutta ikääntyneiden työntekijöiden työllistettävyyden parantamiseksi ja työurien pidentämiseksi on toteutettava lisätoimia. Kaivostyöläisten ja viljelijöiden erityiseläkejärjestelmien uudistaminen on edelleen haaste. Viljelijöiden sosiaaliturvarahasto (KRUS) kannustaa pienviljelijöitä pysyttelemään maataloussektorilla, mikä johtaa maaseudulla piilotyöttömyyteen ja ruokkii epävirallista taloutta. Kaivostyöläisillä taas on eläkeoikeuksien kertymiseen ja vähimmäistyövuosien määrään liittyviä etuoikeuksia. Kumpikin järjestelmä haittaa työvoiman liikkuvuutta eri alojen ja alueiden välillä.

               (12)

               Puolan T&K-menot kuuluvat jäsenvaltioiden alhaisimpiin, ja maa kuuluu heikoimmin suoriutuvien joukkoon myös innovointia laajemmin mittaavien indikaattorien perusteella. Yksityissektorin T&K-menot ovat erityisen alhaiset. Alhaisten T&K-menojen lisäksi yritysten tutkimus- ja innovaatiotoiminta on vähäistä eikä liiketoimintaympäristö kannusta riittävästi innovointia. Innovoinnin tukijärjestelmälle on Puolassa ollut tyypillistä pyrkimys riskien välttämiseen. Järjestelmä on perustunut lähinnä avustuksiin ja teknologian omaksumisen ja siirtämisen tukemiseen sen sijaan, että olisi tuettu aidosti uutta innovointiin. Nykyiset T&K-verokannustimet eivät edistä tehokkaasti kotimaista T&K-toimintaa yksityisellä sektorilla, ja niitä käyttävät vain suuryritykset. Puolalaiset yritykset ovat luottaneet laajalti teknologian omaksumiseen. Näin on voitu lisätä tuottavuutta ja talouskasvua, mutta nyt Puolan on pyrittävä kehittämään kotimaista innovointia. Puolalaisyritysten innovointivalmiuksien parantaminen, tutkimuksen ja teollisuuden välisten yhteyksien tiivistäminen ja koko innovointisykliin soveltuvien kohdennettujen välineiden kehittäminen muodostavat edelleen haasteen.

               (13)

               Kaikilla Puolan talouselämän aloilla on edelleen mahdollista saada erittäin suuret hyödyt lisäämällä energiatehokkuutta, jonka avulla voidaan tukea kasvua, lisätä kilpailukykyä ja vähentää edelleen Puolan energiariippuvuutta. Kotimainen energian tuotantokapasiteetti on vanhentunut ja sähköverkko edelleen kuormitettu, mutta suunnitelmat energiaverkkojen yhteenliitettävyyden parantamiseksi naapurijäsenvaltioiden kanssa etenevät. Maakaasumarkkinoiden keskeisiä ongelmia ovat edelleen energialähteiden yksipuolisuus ja kilpailun puuttuminen.

               (14)

               Puolan alikehittynyt infrastruktuuri liikenteen ja kiinteän laajakaistan aloilla on edelleen merkittävä kasvun pullonkaula. Etenkin rapistunut rautatieverkko kaipaa mittavia investointeja, jotta voidaan lisätä rautateiden kilpailukykyä ja parantaa maantie- ja rautatiekuljetusten epätasapainoa. Vain noin kolmasosa käytössä olevasta yhteensä 20 000 kilometrin rautatieverkostosta on teknisesti hyvässä kunnossa. Rautatiehankkeiden oikea-aikaiseen toteuttamiseen liittyy edelleen ongelmia. Resurssitehokkuutta voidaan lisätä jätehuoltoa kehittämällä.

               (15)

               Sopimusten täytäntöönpanon varmistaminen on Puolassa hidasta, ja menettelyt rakennuslupien saamiseksi pitkät ja raskaat. Verosäännösten noudattamisesta aiheutuvat kustannukset ovat korkeat, mikä on liiketoimintaympäristön kannalta merkittävä ongelma. Puola on edistynyt merkittävästi säänneltyihin ammatteihin pääsyä helpottavan kunnianhimoisen uudistuksen toteuttamisessa.

               (16)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut kattavasti Puolan talouspolitiikkaa. Se on arvioinut kansallisen uudistusohjelman ja lähentymisohjelman. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Puolan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–6.

               (17)

               Neuvosto on tutkinut lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (5) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1,

         SUOSITTAA, että Puola toteuttaa vuosina 2014 ja 2015 toimia, joilla se

               1.

               lujittaa julkisen talouden strategiaa, jotta voidaan varmistaa liiallisen alijäämän korjaaminen kestävällä tavalla viimeistään vuonna 2015 toteuttamalla neuvoston liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä antamissa suosituksissa esitetty rakenteellinen sopeutus; sen jälkeen kun liiallinen alijäämä on korjattu, jatkaa vuotuisia rakenteellisia sopeutustoimia, joiden viitearvo on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, siihen asti, että keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan; julkisen talouden epätasapainotilojen korjaaminen kestävällä tavalla edellyttää, että toteutetaan uskottavasti kunnianhimoisia rakenneuudistuksia, jotka lisäävät talouden sopeutumiskykyä ja edistävät kasvua ja työllisyyttä; leikkaa tätä varten kasvua edistäviä menoja mahdollisimman vähän, parantaa sosiaalipolitiikan kohdentamista ja menojen kustannustehokkuutta ja terveydenhuoltosektorin tehokkuutta yleensä, laajentaa veropohjaa esimerkiksi puuttumalla alennettujen alv-kantojen laajaan käyttöön ja parantaa verosäännösten noudattamista erityisesti verohallintoa tehostamalla; perustaa riippumattoman finanssipoliittisen neuvoston;

               2.

               lujittaa toimia nuorisotyöttömyyden vähentämiseksi, erityisesti parantamalla edelleen koulutuksen kohdentamista työmarkkinoiden tarpeisiin, lisäämällä oppisopimuskoulutuksen ja työssäoppimisen saatavuutta ja kehittämällä työvoimapalvelujen piiriin kuulumattomien nuorten tavoittamiseksi tehtävää kenttätyötä sekä oppilaitosten ja työnantajien yhteistyötä nuorisotakuun tavoitteiden mukaisesti; lisää aikuisten osallistumista elinikäiseen oppimiseen, jotta osaamistarjonnan ja osaamiskysynnän kohtaamista voidaan parantaa; torjuu työmarkkinoiden segmentoitumista tehostamalla toimia, joilla edistetään siirtymistä määräaikaisesta työsuhteesta vakituiseen työsuhteeseen ja rajoittamalla yksityisoikeudellisten sopimusten liiallista käyttöä;

               3.

               jatkaa toimia, joilla lisätään naisten työvoimaosuutta, erityisesti toteuttamalla lisätoimia kohtuuhintaisten ja laadukkaiden päivähoitopalvelujen ja esiopetuksen saatavuuden parantamiseksi sekä varmistamalla näiden palvelujen rahoituksen jatkuvuuden; ottaa viljelijät yleisen eläkejärjestelmän piiriin alkaen siitä, että nopeutetaan viljelijöiden tulojen arviointia ja kirjaamista koskevan järjestelmän laatimista; lakkauttaa asteittain kaivostyöläisten oman eläkejärjestelmän ja siirtää heidät yleisen eläkejärjestelmän piiriin; tukee yleistä eläkeuudistusta tehostamalla toimia ikääntyneiden työntekijöiden työllistettävyyden parantamiseksi, jotta työmarkkinoilta poistumisikää voidaan myöhentää;

               4.

               parantaa verokannustimien tuloksellisuutta T&K-toiminnan edistämisessä yksityisellä sektorilla osana toimia, joilla lujitetaan yhteyksiä tutkimus-, innovaatio- ja teollisuuspolitiikan välillä, ja kohdentaa nykyiset välineet paremmin innovointisyklin eri vaiheisiin;

               5.

               uudistaa ja laajentaa energian tuotantokapasiteettia ja parantaa koko energiaketjun tehokkuutta; nopeuttaa ja laajentaa sähköverkon ja naapurijäsenvaltioihin ulottuvien rajatylittävien liitäntäverkkojen ja Liettuaan ulottuvan kaasun liitäntäverkon kehittämistä; varmistaa viipymättä rautateiden investointihankkeiden tuloksellisen täytäntöönpanon ja parantaa alan hallinnollisia valmiuksia; nopeuttaa toimia kiinteän laajakaistan kattavuuden lisäämiseksi; kehittää jätehuoltoa;

               6.

               jatkaa liiketoimintaympäristön parantamista yksinkertaistamalla sopimusten täytäntöönpanoa ja rakennuslupiin liittyviä vaatimuksia; tehostaa toimia yrityksille verosäännösten noudattamisesta aiheutuvien kustannusten ja ajanhukan vähentämiseksi; saattaa päätökseen parhaillaan toteutettavan uudistuksen, jonka tarkoituksena on helpottaa pääsyä säänneltyihin ammatteihin.

      Tehty Brysselissä 8 päivänä heinäkuuta 2014.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. C. PADOAN

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetty voimassa vuodelle 2014 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 6 päivänä toukokuuta 2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/322/EU (EUVL L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (3)  EUVL C 217, 30.7.2013, s. 63.

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1176/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011, makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta (EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: 2011/644/EU: Neuvoston suositus, annettu 15 päivänä helmikuuta 2011 , Euroopan kehitysrahaston (kymmenes EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2009

text:
               1.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 255/12

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 15 päivänä helmikuuta 2011,
   Euroopan kehitysrahaston (kymmenes EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2009
   (2011/644/EU)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun kumppanuussopimuksen (1), jota on muutettu Luxemburgissa 25 päivänä kesäkuuta 2005 allekirjoitetulla sopimuksella (2),
   ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen vuosia 2008–2013 koskevaan monivuotiseen rahoituskehykseen perustuvan yhteisön avun rahoituksesta AKT–EY-kumppanuussopimuksen mukaisesti sekä rahoitustuen myöntämisestä EY:n perustamissopimuksen neljännessä osassa tarkoitetuille merentakaisille maille ja alueille (3), jäljempänä ’sisäinen sopimus’, jolla on muun muassa perustettu kymmenes Euroopan kehitysrahasto (kymmenes EKR), ja erityisesti sen 11 artiklan 8 kohdan,
   ottaa huomioon kymmenenteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 18 päivänä helmikuuta 2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 215/2008 (4) ja erityisesti sen 142–144 artiklan,
   on tutkinut kymmenennen EKR:n toimiin liittyvän tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2009, tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen kahdeksannesta, yhdeksännestä ja kymmenennestä Euroopan kehitysrahastosta (EKR) rahoitetuista toimista (5) varainhoitovuodelta 2009 ja mainittuun vuosikertomukseen sisältyvät komission vastaukset,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Sisäisen sopimuksen 11 artiklan 8 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden kymmenennen EKR:n varainhoidosta.

               (2)

               Komissio on toteuttanut kymmenennen EKR:n toimet varainhoitovuoden 2009 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,

         SUOSITTAA, että Euroopan parlamentti myöntää komissiolle vastuuvapauden kymmenennen EKR:n toimien toteuttamisen osalta varainhoitovuodelta 2009.

      Tehty Brysselissä 15 päivänä helmikuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         MATOLCSY Gy.

      (1)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUVL L 287, 28.10.2005, s. 4.

      (3)  EUVL L 247, 9.9.2006, s. 32.

      (4)  EUVL L 78, 19.3.2008, s. 1.

      (5)  EUVL C 303, 9.11.2010, s. 243.


title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016, Maltan vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Maltan vuoden 2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 299/105

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016,
   Maltan vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Maltan vuoden 2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2016/C 299/25)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2016 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 17 ja 18 päivänä maaliskuuta 2016. Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Malta kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu. Samana päivänä komissio hyväksyi myös suosituksen neuvoston suositukseksi euroalueen talouspolitiikasta. Eurooppa-neuvosto vahvisti suosituksen 18 ja 19 päivänä helmikuuta 2016, ja neuvosto antoi sen 8 päivänä maaliskuuta 2016 (3). Koska Malta kuuluu maihin, joiden rahayksikkö on euro, ja koska taloudet ovat talous- ja rahaliitossa tiiviisti yhteydessä toisiinsa, Maltan olisi varmistettava, että suositus pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti.

               (2)

               Maltaa koskeva vuoden 2016 maaraportti julkaistiin 26 päivänä helmikuuta 2016. Siinä arvioitiin Maltan edistymistä neuvoston 14 päivänä heinäkuuta 2015 hyväksymien maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa.

               (3)

               Malta toimitti vuoden 2016 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2016 vakausohjelmansa 15 päivänä huhtikuuta 2016. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (4)

               Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (4) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa tämän säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla Euroopan rakenne- ja investointirahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

               (5)

               Maltaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota ja velkasääntöä. Hallitus suunnittelee vuoden 2016 vakausohjelmassaan julkisen talouden rahoitusaseman parantamista siten, että 0,1 prosentin ylijäämä suhteessa BKT:hen saavutetaan vuoteen 2019 mennessä. Rakenteellinen rahoitusasema paranee asteittain niin, että Malta saavuttaa julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteen, joka on rakenteellisesti tasapainoinen julkisen talouden rahoitusasema, vuoteen 2019 mennessä. Vakausohjelman mukaan on odotettavissa, että julkisen talouden velka suhteessa BKT:hen supistuu 62,6 prosenttiin vuonna 2016 ja edelleen 55,5 prosenttiin vuonna 2019. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on vuonna 2016 uskottava ja vuosina 2017–2019 varovainen. Toimenpiteitä, joita tarvitaan tukemaan suunniteltujen alijäämätavoitteiden saavuttamista vuodesta 2017 eteenpäin, ei kuitenkaan ole vielä riittävästi täsmennetty. Komission kevään 2016 talousennusteen mukaan on olemassa suuri riski, että keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeutusuralta poiketaan merkittävästi vuosina 2015 ja 2016, kun molemmat vuodet otetaan huomioon, mikä johtuu ennen muuta vuoden 2015 poikkeamasta, joka on korjattava vuonna 2016. Jos politiikka säilyy muuttumattomana, poikkeaminen jatkuu myös vuonna 2017. Vuoden 2015 poikkeama johtuu osittain investointien äkillisestä kasvusta, mikä johtuu pitkälti EU-varojen poikkeuksellisen korkeasta käyttöasteesta ennen ohjelmakauden 2007–2013 päättämistä. Jotta poikkeamaa saataisiin kavennettua vuosina 2015 ja 2016, vuoden 2016 vakausohjelmassa esitetään vuonna 2016 toteutettavaksi lisätoimia, joita ei vielä voitu ottaa huomioon komission kevään 2016 talousennusteessa. Näiden toimenpiteiden tarkoituksena on supistaa perusmenoja (0,16 prosenttia suhteessa BKT:hen) erityisesti palkansaajakorvausten, välituotekäytön ja pääomansiirtojen osalta. Lisäksi eräitä vuosien 2016–2019 tulopuolen toimenpiteitä koskevia arvioita on tarkistettu, jotta voidaan ottaa huomioon ajantasaiset tiedot, sekä vuoden 2015 toimenpiteiden toteutunut vaikutus. Yhteensä näiden toimenpiteiden alijäämää supistava nettovaikutus on 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Kun nämä toimenpiteet otetaan huomioon, julkisen talouden sopeutus paranisi komission ennusteeseen verrattuna, ja rakenteellisen rahoitusaseman pilari viittaisi jonkinasteiseen keskimääräiseen poikkeamiseen vuosina 2015 ja 2016, kun taas vuonna 2017 olisi edelleen olemassa merkittävän poikkeamisen riski. Maltan arvioidaan noudattavan velan supistamista koskevaa vertailuarvoa sekä vuonna 2016 että vuonna 2017. Neuvosto katsoo vakausohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2016 talousennusteen perusteella olevan vaarana, että Malta ei noudata vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Tämän vuoksi tarvitaan lisätoimenpiteitä, joilla varmistetaan vaatimusten noudattaminen vuosina 2016 ja 2017.

               (6)

               Maltan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys on edelleen haaste. Tämä johtuu pääasiassa väestön ikääntymiseen liittyvien terveydenhuolto-, pitkäaikaishoito- ja eläkemenojen vaikutuksesta talousarvioon. Eläkejärjestelmään kohdistuu kaksinkertainen haaste, sillä sen on saavutettava kestävyys ja varmistettava samalla eläkkeiden riittävyys. Eläkemenojen osuus oli vuonna 2013 EU:n keskiarvoa pienempi eli 9,6 prosenttia suhteessa BKT:hen, mutta sen ennustetaan kasvavan 12,8 prosenttiin vuoteen 2060 mennessä, jolloin se kuuluu EU:n suurimpiin. Hallitus hyväksyi maaliskuussa 2016 useita toimenpiteitä eläkejärjestelmän kestävyyden ja riittävyyden parantamiseksi, mutta niiden talousarviovaikutusta ei ole vielä arvioitu. Järjestelmän riittävyyden parantamiseksi maksuihin perustuvaa kansallista vähimmäiseläkettä korotetaan myös vuonna 2016, jotta se nousisi 60 prosenttiin mediaanitulosta vuoteen 2027 mennessä, ja sen kattavuutta laajennetaan. Uudistuksen tulokset riippuvat siitä, miten vanhempien ikäryhmien työllistyvyys onnistutaan turvaamaan. Eläkkeiden lisäksi EU:n keskiarvoa nopeammin kasvavat ennusteen mukaan myös terveydenhuoltoon ja pitkäaikaishoitoon liittyvät julkiset menot, joiden osuudet ovat nyt 2,1 prosenttia ja 1,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Viranomaiset ovat hyväksyneet kansallisen terveydenhuoltojärjestelmän strategian, ja meneillään on terveydenhuoltomenojen arviointi, jonka tarkoituksena on parantaa menojen tehokkuutta. Näistä toimista saatavat säästöt eivät kuitenkaan ole vielä toteutuneet. Pitkän aikavälin kestävyyttä edistäisi potentiaalisten säästöjen käyttäminen kattamaan ennustettua menojen kasvua.

               (7)

               Oppimis- ja koulutustulokset ovat huomattavista investoinneista huolimatta edelleen jäljessä tavoitteista. Tämä vaikuttaa työvoiman tarjonnan laatuun ja työvoimaosuuteen. Maltan työvoiman koulutustaso on edelleen EU:n alhaisimpia. Malta toteuttaa parhaillaan kattavaa elinikäisen oppimisen strategiaa, mutta osallistuminen elinikäisen oppimisen ohjelmiin on edelleen rajallista etenkin heikon koulutustason työntekijöiden keskuudessa. Tähän liittyviä haasteita ovat tiettyjen kohderyhmien tavoittaminen, koulutukseen pääsyn parantaminen sekä oppilaitosten ja työnantajien väliset kumppanuudet. Vuonna 2015 hyväksyttiin säädös opettajien täydennyskoulutuslaitoksen (Institute for Education) perustamisesta. Tämän oppilaitoksen päätavoitteena on i) antaa opettajille päivittäisessä työssä tarvittavat taidot; ii) tarjota opettajankouluttajille tapaamispaikka kokemusten jakamiseen ja iii) edistää koulutusalan johtamista. Oppilaitos on nyt aloittamassa toimintaansa, ja sen odotetaan muodostuvan tärkeimmäksi tekijäksi opettajien ammatillisiin kehitystarpeisiin vastaamisessa. Edistymistä tällä alalla on seurattava.

               (8)

               Lukuun ottamatta vuosina 2014 ja 2015 toteutettuja yksittäisiä suuren mittakaavan hankkeita investoinnit ovat olleet Maltassa vähäisiä, mikä johtuu talouden rakenteellisista muutoksista ja pullonkauloista. Tämä liittyy lähinnä vähemmän pääomavaltaisten palvelualojen kasvavaan merkitykseen, mikä vähentää talouden tulevia investointitarpeita. Maassa on kuitenkin edelleen eräitä investointitoimintaa heikentäviä haasteita, kuten riittämätön innovointikapasiteetti, osaamisvajeet, julkishallinnon ja oikeusjärjestelmän tehottomuus, sääntelytaakka ja huomattavat liikenneruuhkat.

               (9)

               Liikenne- ja kuljetusinfrastruktuuri on yksi tärkeimpiä ulkomaisten investointien tekemistä haittaavia esteitä. Liikenteen ulkoiskustannukset ovat Maltan taloudessa huomattavat. Ne johtuvat pääasiassa maan liikenneverkon tehottomasta käytöstä ja siitä, ettei yksityisautoilulle ole olemassa todellisia vaihtoehtoja. Henkilöautojen suuri määrä, saasteet ja liikenneruuhkat aiheuttavat haasteita myös kansalliselle liikennesektorille. Kattavaa liikennestrategiaa ei ole vielä pantu täytäntöön siitä huolimatta, että kansallisen liikennestrategian ja yleiskaavan laatiminen on edellytys varojen saamiselle EU:n rakenne- ja investointirahastoista (2014–2020), joista osarahoitetaan liikenneinvestointeja.

               (10)

               Hallitus on toteuttanut useita toimenpiteitä parantaakseen pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) rahoituksen saantia. Toimenpiteillä on pyritty tarjoamaan oman pääoman ehtoista ja riskipääomarahoitusta, johon on viime vuosina todettu liittyvän pullonkauloja. Tuleviin toimenpiteisiin kuuluvat keskitetyn luottorekisterin ja kehityspankin perustaminen, minkä lisäksi Maltan pörssin on tarkoitus perustaa väline, joka auttaa erityisesti pk-yrityksiä saamaan rahoitusta pääomamarkkinoilta. Pankkialan ulkopuolisten instrumenttien saatavuuteen liittyy edelleen vaikeuksia, mutta Maltan pk-yritysten rahoitusympäristö on silti parempi kuin monissa muissa EU:n jäsenvaltioissa.

               (11)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Maltan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2016 maaraportissa. Se on arvioinut myös vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Maltalle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Maltan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska EU:n yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1 ja 2.

               (12)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (5) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1,

         SUOSITTAA, että Malta toteuttaa vuosina 2016 ja 2017 toimia, joilla se

               1.

               merkittävää tavoitteesta poikkeamista koskevan suuren riskin vuoksi sopeuttaa julkista taloutta vuosittain 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta vuosina 2016 ja 2017 toteuttamalla tarvittavat rakenteelliset toimet; vauhdittaa toimenpiteitä julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden varmistamiseksi;

               2.

               toteuttaa toimenpiteitä työvoiman tarjonnan lujittamiseksi erityisesti lisäämällä matalan osaamistason työntekijöiden osallistumista elinikäiseen oppimiseen.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2016.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. KAŽIMÍR

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1176/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011, makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta (EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (3)  EUVL C 96, 11.3.2016, s. 1.

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52007SC0139

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Unkarin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2006-2010  /* SEK/2007/0139 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 7.2.2007SEK(2007) 139 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/979 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Unkarin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2006–2010(komission esittämä)PERUSTELUTYleistä taustaaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Kun sopimusta vuonna 2005 uudistettiin, todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen finanssipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelma, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistettu ohjelma vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetun) vakausohjelman, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetun) lähentymisohjelman). Unkari toimitti ensimmäisen lähentymisohjelmansa toukokuussa 2004. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 5 päivänä heinäkuuta 2004 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.Taustaa tarkistetun ohjelman arvioimiseksiKomissio on tutkinut Unkarin uusimman tarkistetun lähentymisohjelman, joka toimitettiin sille 1 päivänä joulukuuta 2006, ja on antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi (ks. jäljempänä keskeiset kohdat, joita on arvioitu).Jotta voitaisiin saada kuva siitä, millaisessa kehyksessä tarkistetussa lähentymisohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa arvioidaan, jäljempänä esitetään tiivistelmä seuraavista seikoista:1.  talouden ja finanssipolitiikan kehitys kymmenen viime vuoden aikana2.  maan tilanne vakaus- ja kasvusopimuksen korjaavaa menettelyä koskevien säännösten perusteella (liiallisia alijäämiä koskeva menettely)3.  viimeisin arvio maan tilanteesta vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten perusteella (tiivistelmä edellistä tarkistettua lähentymisohjelmaa koskevasta neuvoston lausunnosta) ja4.  komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta.Talouden ja finanssipolitiikan viimeaikainen kehitysUnkarin talouskasvu on ollut melko vahvaa kymmenen viime vuoden aikana, ja kasvu on ollut entistä tasapainoisempaa vuodesta 2003 lähtien. Työllisyysaste ja työvoimaosuus ovat kuitenkin edelleen EU:n alhaisimpien joukossa, ja viime vuosina kasvuhakuinen finanssipolitiikan viritys on aiheuttanut vakavaa epätasapainoa. Julkisen talouden hyvin suuri ja kasvava alijäämä on lisännyt julkista velkaa huomattavasti. Tätä silmällä pitäen ja kun myös otetaan huomioon ikääntymiseen liittyvien menojen odotettu kasvu pitkällä aikavälillä, Unkarin julkisen talouden kestävyyteen liittyy huomattava riski. Palkkakustannusten kasvu on varsinkin vuodesta 2001 lähtien vaikuttanut omalta osaltaan työllisyyskasvun pysähtymiseen. Kannustinjärjestelmät eivät ole myöskään innostaneet tarpeeksi työntekijöitä jäämään työmarkkinoille, eikä koulutusjärjestelmien tarjoama ammattitaito vastaa riittävällä tavalla uusien tuotantorakenteiden vaatimuksia. Kasvuhakuinen finanssipolitiikka vaikuttaa myös syrjäyttäneen yksityiset sijoitukset. Se on samanaikaisesti myötävaikuttanut korkean ulkoisen vajeen säilymiseen ja johtanut ulkomaisen nettovelan huomattavaan kasvuun. Kasvuhakuiseen finanssipolitiikkaan on viimeaikoina yhdistynyt kotitalouksien suojaamattoman valuuttamääräisen velan kasvu, mikä on lisännyt kotitalouksien alttiutta valuuttakurssivaihteluille.Unkarin liiallista alijäämää koskeva menettelyNeuvosto teki 5 päivänä heinäkuuta 2004 päätöksen, jonka mukaan Unkarilla on perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohdan mukainen liiallinen alijäämä. Samanaikaisesti neuvosto osoitti Unkarille 104 artiklan 7 kohdan mukaisen suosituksen, jonka mukaan liiallinen alijäämä oli korjattava vuoteen 2008 mennessä Unkarin toukokuussa 2004 esittämään lähentymisohjelmaan sisältyvän sopeutusuran mukaisesti. Neuvosto päätti kuitenkin perustamissopimuksen 104 artiklan 8 kohdan mukaisesti 18 päivänä tammikuuta 2005, että vaikka joitakin alijäämää supistavia toimenpiteitä oli toteutettu vuosina 2004 ja 2005, Unkari ei ollut noudattanut heinäkuussa 2004 esitettyjä suosituksia, sillä sekä vuoden 2004 että vuoden 2005 tavoitteista jäätäisiin arvioiden mukaan huomattavasti.Neuvosto antoi 8 päivänä maaliskuuta 2005 perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisen toisen suosituksen, sillä Unkari ei vielä kuulu euroalueeseen, ja tämän vuoksi siihen ei sovelleta perustamissopimuksen 104 artiklan 9 kohdan ja 11 kohdan mukaisia kahta seuraavaa vaihetta liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä. Neuvosto suositteli, että ”Unkarin viranomaiset toteuttavat 8 päivään heinäkuuta 2005 mennessä tehokkaita, mielellään rakenteellisia toimia tarkistetussa lähentymisohjelmassa esitetyn vuoden 2005 alijäämätavoitteen saavuttamiseksi”. Lisäksi mahdollisten veronalennusten täytäntöönpanon ja ajoittamisen ehdoksi olisi asetettava joulukuussa 2004 komissiolle toimitetun tarkistetun lähentymisohjelman alijäämätavoitteiden saavuttaminen.Neuvosto päätti 8 päivänä marraskuuta 2005 toistamiseen perustamissopimuksen 104 artiklan 8 kohdan mukaisesti, että Unkari ei ollut noudattanut perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisia uusia suosituksia. Neuvosto otti erityisesti huomioon, että vuosien 2005 ja 2006 alijäämätavoitteista jäätäisiin huomattavasti ja että veronalennusten toteuttaminen vuodesta 2006 alkaen oli vastoin neuvoston maaliskuussa 2005 esittämää suositusta.Neuvosto antoi 10 päivänä lokakuuta 2006 kolmannen kerran perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisen Unkarille osoitetun suosituksen, jolla määräaikaa liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi pidennettiin yhdellä vuodella eli vuoteen 2009. Tavoite vaikuttaa asianmukaiselta, sillä se merkitsee rakenteellisen alijäämän huomattavaa, yli 6 ½ prosentin korjausta suhteessa BKT:hen kolmen vuoden aikana. Neuvosto kehotti Unkaria supistamaan alijäämää uskottavalla ja kestävällä tavalla ja varmistamaan, että julkisen talouden bruttovelkasuhde saatetaan vakaaseen laskusuuntaan noudattamalla syyskuussa 2006 esitetyssä tarkistetun lähentymisohjelman mukautetussa versiossa vahvistettua alijäämän monivuotista supistusuraa. Lisäksi Unkaria kehotettiin hyväksymään ja täytäntöönpanemaan nopeasti suunnitellut rakenteelliset uudistukset, jotta julkinen talous kohenee kestävällä tavalla. Unkaria kehotettiin myös kehittämään talousarvion valvontaa parantamalla julkista taloutta koskevia sääntöjä ja tiukentamalla institutionaalista kehystä. Määräajaksi, johon mennessä Unkarin on toteutettava suositusten mukaisia tehokkaita toimia, asetettiin 10 päivä huhtikuuta 2007. Määräajan päätyttyä komissio arvioi Unkarin viranomaisten toteuttamia toimia.Neuvoston edellisestä ohjelmasta esittämä lausuntoNeuvosto antoi 10 päivänä lokakuuta 2006 lausunnon syyskuussa 2006 esitetystä tarkistetun lähentymisohjelman mukautetusta versiosta, joka kattaa vuodet 2005–2009 ja joka oli laadittu joulukuun 2005 tarkistuksesta esitetyn neuvoston arvion johdosta. Neuvosto katsoi, että ”alijäämän supistaminen suunnitellulla tavalla riippuu kaavailtujen rakenneuudistusten tinkimättömästä toteuttamisesta, menojen hallinnasta ohjelman ensimmäisistä vuosista alkaen sekä julkisen talouden institutionaalisen rakenteen vahvistamisesta Unkarissa. Neuvosto kehottaa Unkarin hallitusta pyrkimään mahdollisimman hyviin tuloksiin kaikkien näiden tekijöiden osalta.” Neuvoston lausunto ei sisältänyt erityisiä talouspoliittisia suosituksia, koska neuvosto osoitti samaan aikaan Unkarille perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisen suosituksen (ks. edellä 2.2 jakso).Komission arvio kansallisesta uudistusohjelmastaUnkari on esittänyt kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman, jonka täytäntöönpanosta toimitettiin kertomus tarkistetun kansallisen uudistusohjelman muodossa 13 päivänä lokakuuta 2006. Unkarin tarkistetussa kansallisessa uudistusohjelmassa säilytetään vuoden 2005 kansallisessa uudistusohjelmassa yksilöidyt keskeiset haasteet, täydennetään niitä uudella energiaa ja ympäristöä koskevalla painopisteellä ja panostetaan aktiiviseen työmarkkinapolitiikkaan. Siinä myös suunnitellaan julkisen talouden rahoitusaseman saattamista kestävälle perustalle lyhyellä aikavälillä, mikä edistäisi kasvua ja työpaikkojen luomista keskipitkällä aikavälillä.Komission tätä ohjelmaa koskevasta arviosta (joka hyväksyttiin osana joulukuussa 2006 annettua vuotuista seurantakertomusta [2] ) kävi ilmi, että Unkari on edistynyt vain vähän vuoden 2005 kansallisen uudistusohjelmansa toteuttamisessa. Koska julkisen talouden tavoitteista on poikettu huomattavasti, hallituksen on pitänyt tarkistaa merkittävästi julkisen talouden sopeutusuraansa sekä hyväksyä ja toteuttaa julkisen talouden vakauttamistoimenpiteitä. Sekä työllisyyden että mikrotalouspolitiikan osalta on toteutettu joitakin uudistuksia. Näillä aloilla on kuitenkin vielä paljon tehtävää. Samoin on parannettava makrotalouden vakautta.Havaittujen vahvuuksien ja heikkouksien perusteella suositettiin, että Unkari toteuttaisi seuraavanlaisia toimia: julkisen talouden alijäämän ja bruttovelkasuhteen supistaminen realistisella tavalla, julkishallinnon, terveydenhuoltoalan sekä eläke- ja koulutusjärjestelmien uudistaminen, aktiivinen työmarkkinapolitiikka, uudet työnteon kannustimet ja tasavertaiset mahdollisuudet korkeatasoiseen koulutukseen.Keskeiset kohdat, joita on arvioitu Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan (vakausohjelmat) ja 9 artiklan 1 kohdan (lähentymisohjelmat) nojalla on arvioitu seuraavat seikat: ovatko ohjelman taustalla olevat taloutta koskevat oletukset realistisia; mikä on jäsenvaltioiden esittämä keskipitkän aikavälin tavoite ja onko sopeutusura sopiva; ovatko sopeutusuran suhteen toteutettavat ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi suhdannekierron aikana; arvioitaessa keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa: toteutetaanko sopeutustoimia enemmän taloudellisesti hyvinä aikoina (taloudellisesti huonoina aikoina sopeutustoimia voidaan toteuttaa vähemmän) ja – euroalueen ja ERM II -jäsenvaltioiden osalta – pyrkiikö jäsenvaltio vuosittain parantamaan suhdannetasoitettua rahoitusasemaansa ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi); määriteltäessä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa (jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tavoitettaan) tai sallittaessa väliaikainen poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta (jäsenvaltiot, jotka ovat saavuttaneet tavoitteensa): sellaisten huomattavien rakenneuudistusten toteuttaminen, jotka tuovat suoria pitkäaikaisia kustannussäästöjä (myös potentiaalista kasvua lisäämällä) ja joilla on sen vuoksi todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen (edellyttäen, että säilytetään riittävä varmuusmarginaali, jolla varmistetaan, ettei 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity, ja edellyttäen, että julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan palaavan takaisin keskipitkän aikavälin tavoitteeseen ohjelmakaudella); erityistä huomiota on kiinnitettävä eläkeuudistuksiin, joilla otetaan käyttöön monipilarinen järjestelmä, johon sisältyy pakollinen täysin rahastoiva pilari; vastaako jäsenvaltion talouspolitiikka talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelmassa esitettyjen makrotaloudellisten oletusten realistisuutta arvioidaan komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen perusteella ja soveltaen yhteisesti sovittuja menetelmiä, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa. Arvioitaessa, vastaako ohjelma talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, käytetään perustana vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyviä julkista taloutta koskevia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Arviointi kattaa myös seuraavat: kuinka velkasuhde on kehittynyt ja miltä julkisen talouden kestävyys näyttää pitkällä aikavälillä. Näihin olisi vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2005 annetun neuvoston selvityksen mukaan kiinnitettävä riittävästi huomiota julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnassa. Komission 12 päivänä lokakuuta 2006 antamassa tiedonannossa määritellään, kuinka pitkän aikavälin kestävyyttä olisi arvioitava[3]; kuinka hyvin ohjelma on sopusoinnussa jäsenvaltion esittämän, kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman kanssa. Eurooppa-neuvostolle 7 päivänä kesäkuuta 2005 esittämiensä vuosien 2005–2008 julkista taloutta koskevien laajojen suuntaviivojen saatteessa Ecofin-neuvosto totesi, että kansallisten uudistusohjelmien olisi vastattava vakaus- ja lähentymisohjelmia; onko noudatettu käytännesääntöjä[4], joissa muun muassa määrätään vakaus- ja lähentymisohjelmien yhteisestä rakenteesta ja tietotaulukoista. |-  Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/979 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Unkarin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2006–2010EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:5.  Neuvosto tutki [27 päivänä tammikuuta 2007] Unkarin tarkistetun lähentymisohjelman, joka kattaa vuodet 2006–2010.6.  Ohjelmassa esitetyn makrotalouden skenaarion mukaan taloudellinen toimeliaisuus hidastuu julkisen talouden vakauttamistoimenpiteiden seurauksena vuosina 2007 ja 2008 ja vakauttamistoimenpiteitä edeltäviin kasvulukuihin päästään taas vuoteen 2009 mennessä. Saatavilla olevien tietojen perusteella tämä skenaario näyttää pääpiirteissään realistisilta vuoteen 2008 saakka ja saattaa jopa olla hieman varovainen, kun taas ohjelmakauden loppuvuosina skenaario vaikuttaa melko suotuisalta. Ohjelmassa ennustetaan inflaation kiihtyvän vuonna 2007 ja hidastuvan nopeasti sen jälkeen. Koko ohjelmakauden inflaatioura vaikuttaa kuitenkin hieman suotuisalta.7.  Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämäksi vuonna 2006 arvioidaan syyskuussa 2006 tarkistetussa lähentymisohjelmassa esitetyn uuden tavoitteen mukaisesti[6] 10,1 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun joulukuussa 2005 tarkistetun lähentymisohjelman tavoite oli 6,1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Alkuperäisen alijäämätavoitteen ylittyminen tapahtui lähes kokonaisuudessaan menopuolella (noin 5 % suhteessa BKT:hen) ja koski ennen kaikkea julkisen talouden instituutioiden toimintakustannuksia, eläke- ja terveydenhuoltomenoja ja paikallishallinnon tekemiä investointeja. Tavoitteen ylittymisessä näkyy myös erään moottoritieinvestoinnin sisällyttäminen julkisen talouden menoihin (1,1 % suhteessa BKT:hen). Kesällä 2006 hyväksyttyyn julkisen talouden korjaavaan pakettiin (1 ½ % suhteessa BKT:hen) sisältyy tuloja lisääviä toimenpiteitä sekä joitakin viipymättä toteutettavia menoleikkauksia, joita tehdään terveydenhuoltoalalla, kaasun hintatuissa ja julkishallinnossa. Näillä toimenpiteillä (lukuun ottamatta talousarvion yleisvarauksen – 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen – poistoa) odotetaan olevan huomattavia vaikutuksia myös vuonna 2007 ja sen jälkeen.8.  Tarkistuksen päätavoitteena on korjata liiallinen alijäämä vuoteen 2009 mennessä (alijäämän supistaminen vuoden 2006 10,1 prosentista 3,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009[7]) syyskuussa 2006 esitetyn tarkistuksen mukaisesti pitkälti samanlaista makrotalouden skenaariota vastaan. Alijäämää on tarkoitus supistaa edelleen vuonna 2010. Perusjäämän pitäisi parantua suunnilleen saman verran. Suunniteltu sopeutus on etupainotteinen, sillä lähes puolet alijäämän supistuksesta tapahtuu vuonna 2007. Suunniteltuun nimelliseen sopeutukseen on ohjelmakaudella tarkoitus päästä kasvattamalla tuloja suhteessa BKT:hen lähes 1 prosenttiyksiköllä ja alentamalla menoja suhteessa BKT:hen lähes 6,5 prosenttiyksiköllä. Verorasitusta korotetaan aluksi 1,6 prosenttiyksiköllä suhteessa BKT:hen vuonna 2007, mutta korotus korvataan vähitellen menopuolen toimenpiteillä. Kesän 2006 jälkeen hyväksyttyjen menoleikkausten ja budjettijäädytysten lisäksi viranomaiset ovat ryhtyneet tiukentamaan menojen hallintaa ja tehostamaan julkisen talouden institutionaalista kehystä. Lisäksi ohjelma sisältää laajan rakenneuudistussuunnitelman, jonka tavoitteena on varmistaa alijäämätavoitteiden saavuttaminen varsinkin ohjelman loppuvuosina.9.  Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen rahoitusaseman (eli suhdannetasoitetun julkisen talouden rahoitusaseman ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä) odotetaan paranevan vuoden 2006 9 ¾ prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen noin 3 prosentin alijäämään ohjelmakauden loppuun mennessä. Ohjelmassa asetetaan julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteeksi 0,5 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, mutta sitä ei ole tarkoitus saavuttaa ohjelmakauden aikana. Tavoite on hivenen kunnianhimoisempi kuin edellisessä ohjelmatarkistuksessa, jossa keskipitkän aikavälin tavoitteeksi asetettu rakenteellinen alijäämä oli 0,5–1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Keskipitkän aikavälin tavoite vastaa riittävällä tavalla velkasuhdetta ja keskimääräistä potentiaalista tuotannon kasvua pitkällä aikavälillä. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arviolta noin 1 ½ prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen) tiukempi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi.10.  Julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennakoitua huonompi varsinkin vuodesta 2008 lähtien. Makrotalouden näkymistä alijäämäuralle aiheutuvat riskit ovat pitkälti tasapainossa vuoteen 2008 saakka, mutta BKT:n ennakoitua heikompi kasvu ohjelman loppuvuosina voi johtaa arvioitua suurempaan alijäämään. Vaikka lyhyen aikavälin menoleikkaukset ja väliaikaiset budjettijäädytykset on suunnitelmien mukaan sisällytetty vuoden 2007 talousarvioon, on edelleenkin hieman epävarmaa, saadaanko menot jäädytettyä tehokkaasti (kun myös otetaan huomioon, että tällainen menojen hallinta sujui huonosti vuosina 2004–2006). Jää nähtäväksi, tehoavatko uudet julkista taloutta koskevat säännöt ja monivuotisen talousarviokehyksen luomiseksi toteutetut ensimmäiset toimet, jotta säännöllisistä menoylityksistä päästäisiin eroon. Hallitus on tehnyt päätöksiä toimista julkishallinnon, terveydenhuollon, eläke- ja koulutusjärjestelmien sekä hintatukien uudistamiseksi. Näiden toimenpiteiden johdosta julkisen talouden toteutuma voi olla lähempänä vuosien 2007 ja 2008 alijäämätavoitteita kuin komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteessa arvioidaan. Jäljelle jäävät rakenneuudistustoimet on kuitenkin vielä täsmennettävä tarkkaan ja toteutettava. Niitä tarvitaan korvaamaan menoja hillitsevät toimenpiteet, joiden soveltaminen päättyy vuoden 2008 lopussa. Ohjelman loppuvuosina on myös vaalien johdosta budjettikurin löystymisen riski, sillä aiemmilta vuosilta on tämänsuuntaisia kokemuksia. Jos julkisten liikenneyhtiöiden rakenneuudistussuunnitelmilla ei saavuteta toivottuja tuloksia, näiden yhtiöiden lisääntyvät tappiot saattavat lisäksi kasvattaa alijäämää väliaikaisesti.11.  Tämän riskinarvioinnin perusteella näyttää siltä, että ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys on pääosin asianmukainen liiallisen alijäämän korjaamiseksi vuoteen 2009 mennessä, kuten neuvosto on suositellut. Tämä edellyttää, että julkisen talouden strategia pannaan täysimääräisesti täytäntöön. Tämä merkitsee erityisesti vuoden 2007 talousarvioon ja uuteen ohjelmaan sisältyvien vakauttamistoimenpiteiden täysimääräistä toteuttamista ja ilmoitettujen uusien rakenneuudistustoimenpiteiden tarkempaa täsmentämistä ja oikea-aikaista hyväksymistä. Kun liiallinen alijäämä on saatu suunnitelmien mukaisesti korjattua, sopeutusvauhtia kohti ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitetta olisi kiristettävä vuonna 2010. Tämä olisi myös ensimmäinen askel kohti riittävää varmuusmarginaalia, jolla varmistetaan, ettei julkisen talouden alijäämälle asetettu 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity normaaleissa suhdannevaihteluissa, sillä tällaista varmuusmarginaalia ei tällä hetkellä ole.12.  Julkisen bruttovelan arvioidaan olevan 67 ½ prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, joten velkasuhde ylittää sille perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Ohjelmassa velkasuhteen ennustetaan kasvavan 71 ¼ prosenttiin vuoteen 2008 mennessä. Vuoden 2008 jälkeen sen odotetaan supistuvan ja olevan taas 67 ½ prosenttia vuonna 2010. Edellä mainittujen julkisen talouden tavoitteisiin liittyvien riskien vuoksi velkasuhde ei kuitenkaan todennäköisesti kehity yhtä suotuisasti kuin ohjelmassa ennustetaan. Tämän riskinarvioinnin perusteella velkasuhde ei supistu riittävästi nopeasti kohti viitearvoa ennen kuin ohjelmakauden lopussa.13.  Väestön ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvat pitkän aikavälin vaikutukset ovat Unkarissa huomattavasti suuremmat kuin EU:ssa keskimäärin. Erityisesti tähän vaikuttaa eläkemenojen huomattava kasvu suhteessa BKT:hen pitkällä aikavälillä. Vaikka ensimmäisiä tärkeitä toimia on toteutettu, ohjelmassa suunniteltujen, ikääntymiseen liittyvien menojen huomattavaa kasvua hillitsevien muidenkin uudistustoimenpiteiden täysimääräinen toteuttaminen vähentäisi julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvia riskejä. Lisäksi on tärkeää panna merkille, että julkisen talouden alkuasetelma on huomattavasti heikompi kuin vuonna 2005 ja muodostaa riskin julkisen talouden kestävyydelle myös ilman väestön ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvia pitkän aikavälin vaikutuksia. Lisäksi bruttovelan määrä ylittää perustamissopimuksessa määrätyn viitearvon. Julkisen talouden vakauttaminen edelleen suunnitelmien mukaisesti vähentäisi julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvia riskejä. Kaiken kaikkiaan Unkarin julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän huomattavia riskejä.14.  Lähentymisohjelma sisältää laadullisen arvion siitä, miten lokakuussa 2006 esitetty Unkarin tarkistettu kansallinen uudistusohjelma vaikuttaa keskipitkän aikavälin finanssipoliittiseen strategiaan. Ohjelmassa esitetään myös joitakin tietoja siitä, millaisia suoria julkisen talouden kustannuksia tai säästöjä aiheutuisi kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitelluista tärkeimmistä uudistuksista. Julkista taloutta koskevissa ennusteissa ei kuitenkaan oteta erityisesti huomioon, miten kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitellut toimet vaikuttavat julkiseen talouteen. Lähentymisohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimet vaikuttavat kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien mukaisilta. Lähentymisohjelmassa mainitut rakenneuudistussuunnitelmat ja hiljattain hyväksytyt toimenpiteet vastaavat kokonaisuudessaan kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyä uudistussuunnitelmaa ja erityisesti julkishallinnon ja terveydenhuollon aloilla sekä eläke- ja koulutusjärjestelmien ja eri tukijärjestelmien osalta hyväksyttyjä uudistustoimia.15.  Ohjelmaan sisältyvä julkisen talouden strategia on pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen.16.  Vakaus- ja lähentymisohjelmia koskevissa käytännesäännöissä täsmennettyjen tietovaatimusten osalta voidaan todeta, että ohjelmassa esitetään kaikki pakolliset tiedot ja suurin osan vapaaehtoisista tiedoista[8].Yleisenä päätelmänä voidaan todeta, että ohjelmassa suunnitellaan viime vuosien huomattavien alijäämien supistamista sopeuttamalla julkista taloutta etupainotteisesti ja se on pääosin asianmukainen liiallisen alijäämän korjaamiseksi vuoteen 2009 mennessä eli neuvoston asettamassa määräajassa. Kesän 2006 jälkeen on toteutettu joitakin tuloja lisääviä ja menoja hillitseviä toimenpiteitä sekä ensimmäisiä toimia julkishallinnon, terveydenhuollon sekä eläke- ja koulutusjärjestelmien uudistamiseksi. Julkisen talouden alijäämä- ja velkatavoitteiden saavuttamiseen liittyy kuitenkin riskejä varsinkin vuodesta 2008 alkaen.Edellä esitetyn arvion ja 10 päivänä lokakuuta 2006 annetun 104 artiklan 7 kohdan mukaisen suosituksen perusteella Unkaria kehotetaan:i) noudattamaan tiukasti vuoden 2007 talousarviota ja toteuttamaan riittäviä toimia – ja tarvittaessa lisätoimenpiteitä – sen varmistamiseksi, että liiallinen alijäämä saadaan korjattua vuoteen 2009 mennessä, ja varmistamaan, että julkinen bruttovelka suhteessa BKT:hen saadaan vakaaseen laskusuuntaan mieluiten ennen vuotta 2009;ii) kehittämään talousarvion valvontaa parantamalla julkista taloutta koskevia sääntöjä ja tiukentamalla julkisen talouden institutionaalista kehystä jatkaen vuoden 2007 talousarvioon sisältyviä ensimmäisiä toimia;iii) hillitsemään menoja pysyvästi hyväksymällä ja toteuttamalla ripeästi ilmoitetut toimenpiteet, joilla on tarkoitus virtaviivaistaa julkishallintoa ja terveydenhuoltoalaa sekä uudistaa koulutusjärjestelmää;iv) parantamaan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä etenemällä riittävästi kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta ja toteuttamalla ilmoitetut eläkejärjestelmän lisäuudistustoimenpiteet, kun huomioon otetaan velkaantumisaste ja ikääntymiseen liittyvien menojen kasvu.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |BKT:n määrä (% muutos) | LO joulukuu 2006 | 4,2 | 4,0 | 2,2 | 2,6 | 4,2 | 4,3 |KOM marraskuu 2006 | 4,2 | 4,0 | 2,4 | 2,7 | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu |LO syyskuu 2006 | 4,1 | 4,1 | 2,2 | 2,6 | 4,1 | Tieto puut-tuu |LO joulukuu 2005 | 4,2 | 4,3 | 4,1 | 4,1 | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu |YKHI-inflaatio (%) | LO joulukuu 2006 | 3,6 | 3,9 | 6,2 | 3,3 | 3,0 | 2,8 |KOM marraskuu 2006 | 3,5 | 3,9 | 6,8 | 3,9 | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu |LO syyskuu 2006 | 3,6 | 3,5 | 6,2 | 3,3 | 3,0 | Tieto puut-tuu |LO joulukuu 2005 | 3,5 | 2,1 | 3,0 | 2,4 | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu |Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | LO joulukuu 20061 | 0,5 | 0,9 | -0,4 | -1,2 | -0,5 | 0,4 |KOM marraskuu 20065 | 0,6 | 1,0 | 0,1 | -0,5 | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu |LO syyskuu 20061 | 0,3 | 0,8 | -0,3 | -0,9 | 0,0 | Tieto puut-tuu |LO joulukuu 20051 | -1,0 | -0,5 | -0,1 | 0,4 | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu |Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2006 | -7,8 | -10,1 | -6,8 | -4,3 | -3,2 | -2,7 |KOM marraskuu 2006 | -7,8 | -10,1 | -7,4 | -5,6 | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu |LO syyskuu 2006 | -7,5 | -10,1 | -6,8 | -4,3 | -3,2 | Tieto puut-tuu |LO joulukuu 20056 | -7,4 | -6,1 | -4,7 | -3,4 | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu |Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2006 | -3,7 | -6,2 | -2,4 | 0,0 | 0,9 | 1,1 |KOM marraskuu 2006 | -3,7 | -6,1 | -2,9 | -1,4 | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu |LO syyskuu 2006 | -3,4 | -6,3 | -2,4 | -0,2 | 0,8 | Tieto puut-tuu |LO joulukuu 20056 | -3,8 | -2,9 | -1,7 | -0,7 | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu |Suhdannetasoitettu rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 20061 | -8,0 | -10,5 | -6,6 | -3,8 | -3,0 | -2,9 |KOM marraskuu 2006 | -8,1 | -10,5 | -7,4 | -5,4 | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu |LO syyskuu 20061 | -7,6 | -10,5 | -6,7 | -3,9 | -3,2 | Tieto puut-tuu |LO joulukuu 2005 | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu |Rakenteellinen rahoitusasema2 (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 20063 | -8,0 | -9,8 | -5,6 | -3,7 | -3,0 | -2,9 |KOM marraskuu 20064 | -8,5 | -10,3 | -6,5 | -5,1 | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu |LO syyskuu 2006 | -7,6 | -9,7 | -5,8 | -3,6 | -3,2 | Tieto puut-tuu |LO joulukuu 2005 | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu |Julkinen bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2006 | 61,7 | 67,5 | 70,1 | 71,3 | 69,3 | 67,5 |KOM marraskuu 2006 | 61,7 | 67,6 | 70,9 | 72,7 | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu |LO syyskuu 2006 | 62,3 | 68,5 | 71,3 | 72,3 | 70,4 | Tieto puut-tuu |VO joulukuu 20056 | 61,5 | 63,0 | 63,2 | 62,3 | Tieto puut-tuu | Tieto puut-tuu |Huom. |1 Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. |2 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. |3 Ohjelman mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, 1,0 prosenttia vuonna 2007 ja 0,1 prosenttia 2008, kaikki alijäämää lisääviä). |4 Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, supistaa alijäämää; 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, 0,9 prosenttia vuonna 2007 ja 0,3 prosenttia vuonna 2008, kaikki alijäämää lisääviä). |5 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 3,7 prosenttia vuonna 2005, 3,6 prosenttia vuonna 2006, 3,4 prosenttia vuonna 2007 ja 3,2 prosenttia vuonna 2008. 6 Vertailukelpoisuuden vuoksi joulukuun 2005 lähentymisohjelman julkista taloutta koskevia lukuja on mukautettu eläkejärjestelmän uudistukseen liittyvien kustannusten ottamiseksi huomioon. |Lähde: |Lähentymisohjelma (LO), komission yksiköiden syksyn 2006 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. |[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komission tiedonanto kevään Eurooppa-neuvostolle Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian täytäntöönpano – Tulosten vuosi , KOM(2006) 816, 12.12.2006.[3] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys EU:ssa , KOM(2006) 574, 12.10.2006, ja Euroopan komissio, talouden ja rahoituksen pääosasto (2006), The long-term sustainability of public finances in the European Union , European Economy nro 4/2006.[4] ”Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet”, hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005.[5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Joulukuussa 2005 tarkistetusta lähentymisohjelmasta antamassaan lausunnossa neuvosto oli katsonut, että menojen suunniteltua 7,5 prosentin leikkausta suhteessa BKT:hen ei tuettu konkreettisin toimenpitein. Sen vuoksi se kehotti Unkaria esittämään 1 päivään syyskuuta 2006 mennessä tarkistetun lähentymisohjelman mukautetun version, jossa esitettäisiin keskipitkän aikavälin sopeutusuran kanssa kaikilta osin yhdenmukaiset konkreettiset ja rakenteelliset toimenpiteet. Tämän pyynnön mukaisesti Unkari esitti neuvostolle ja komissiolle tarkistetun ohjelmansa 1 päivänä syyskuuta 2006.[7] Alijäämätavoitteena oleva 3,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2009 ylittäisi edelleen perustamissopimuksessa asetetun 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen. Ohjelmassa oletetaan, että neuvosto ja komissio ottavat huomioon 20 prosenttia eläkeuudistuksesta talousarvioon aiheutuvasta vuotuisesta rasituksesta (jonka odotetaan olevan 0,3 % suhteessa BKT:hen kyseisenä vuonna) tehdessään päätöksen Unkarin osalta aloitetun liiallista alijäämää koskevan menettelyn kumoamisesta (noudattaen neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97, sellaisena kuin se on muutettuna, 2 artiklan 7 kohtaa, jossa todetaan, että jos julkisen talouden alijäämä ”… on supistunut merkittävästi ja jatkuvasti ja saavuttanut lähellä viitearvoa olevan tason ”, neuvoston ja komission olisi otettava huomioon täysin rahastoivan pilarin sisältävästä eläkeuudistuksesta aiheutuvat nettokustannukset viiden vuoden siirtymäkauden ajan soveltamalla lineaarista vähennystä ja samalla otettava huomioon käytännesäännöissä olevat täytäntöönpanosäännöt).[8] Ohjelmassa ei esitetä julkisen talouden menoja koskevia toimintokohtaisia tietoja eikä tietoja tehdyistä työtunneista tai valtion rahoitusomaisuudesta ja -velasta. Myös jotkin tiedot julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyydestä puuttuvat .


				|

		52012PC0146

			Suositus NEUVOSTON PÄÄTÖS Espanjassa ja Puolassa sijaitsevien kaupunkien nimeämisestä Euroopan kulttuuripääkaupungeiksi vuodeksi 2016 /* COM/2012/0146 final */

			   	PERUSTELUT
Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa
koskevasta yhteisön toiminnasta vuosina 2007–2019 24. lokakuuta 2006 tehdyssä
Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 1622/2006/EY[1] vahvistetaan menettely, jolla
Euroopan kulttuuripääkaupungit nimetään. Päätöksen 2 artiklan nojalla
vuodesta 2009 lähtien Euroopan kulttuuripääkaupungiksi nimetään kaksi kaupunkia
kahdesta eri jäsenvaltiosta päätöksen liitteessä olevan kronologisen
järjestyksen mukaisesti. Espanjalla ja Puolalla on oikeus järjestää tapahtuma
vuonna 2016.
Vuodesta 2016 alkaen Euroopan
kulttuuripääkaupunkien nimeäminen tapahtuu seuraavan menettelyn mukaisesti.
Asianomaiset jäsenvaltiot julkaisevat
hakemuspyynnön viimeistään kuusi vuotta ennen tapahtumaa. Viimeistään viisi
vuotta ennen tapahtumaa kolmestatoista riippumattomasta kulttuurialan
asiantuntijasta koostuva valintalautakunta kutsutaan kokoon esivalintakokousta
varten. Valintalautakunta arvioi hakemukset päätöksen N:o 1622/2006/EY 4
artiklassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti ja laatii luettelon
esivalinnan läpäisseistä ehdokaskaupungeista, joiden hakemuksia tarkastellaan
uudelleen niiden täydentämisen jälkeen.
Yhdeksän kuukauden kuluttua
esivalintakokouksesta kyseiset kaksi jäsenvaltiota kutsuvat valintalautakunnan
kokoon lopullista valintaa varten. Valintalautakunta arvioi esivalinnan
läpäisseet kaupungit kattavasti sitä varten vahvistettujen perusteiden pohjalta
ja suosittelee tämän jälkeen kulttuuripääkaupungiksi yhtä kaupunkia kummastakin
asianomaisesta jäsenvaltiosta.
Näiden suositusten pohjalta kumpikin
jäsenvaltio nimeää yhden kaupungin Euroopan kulttuuripääkaupungiksi ja
ilmoittaa siitä Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja alueiden
komitealle viimeistään neljä vuotta ennen tapahtuman suunniteltua alkua.
Euroopan parlamentti voi antaa komissiolle
lausunnon viimeistään kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun nimeämisestä on
ilmoitettu.
Neuvosto nimeää komission suosituksesta
asianomaiset kaupungit virallisesti Euroopan kulttuuripääkaupungeiksi siksi
vuodeksi, joksi niitä on esitetty.
Kun edellä kuvatut kaksi valintavaihetta oli
saatu päätökseen, valintalautakunta suositteli kesäkuussa 2011 antamissaan
raporteissa, että tapahtuman järjestävät vuonna 2016 Donostia-San Sebastián
(Espanja) ja Wrocław (Puola). Kumpikin jäsenvaltio ilmoitti näistä
nimeämisistä Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja alueiden
komitealle syksyllä 2011.
Euroopan parlamentti toimitti myönteisen
lausuntonsa komissiolle joulukuun lopussa 2011.
Edellisen perusteella komissio toimittaa
päätöksen N:o 1622/2006/EY 9 artiklan 3 kohdan mukaisesti neuvostolle
oheisen suosituksen Donostia-San Sebastiánin ja Wrocławin nimeämisestä
virallisesti Euroopan kulttuuripääkaupungeiksi vuodeksi 2016.
Suositus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
Espanjassa ja Puolassa sijaitsevien
kaupunkien nimeämisestä Euroopan kulttuuripääkaupungeiksi vuodeksi 2016
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon Euroopan kulttuuripääkaupunki
-tapahtumaa koskevasta yhteisön toiminnasta vuosina 2007–2019 24 päivänä
lokakuuta 2006 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o
1622/2006/EY[2]
ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon
komission ---------------- 2012 antaman suosituksen,
ottaa huomioon
valintalautakunnan kesäkuussa 2011 antamat raportit Euroopan
kulttuuripääkaupungin valintamenettelystä Espanjassa ja Puolassa
sekä katsoo
seuraavaa:
Päätöksen N:o
1622/2006/EY 4 artiklassa tarkoitetut perusteet täyttyvät kokonaisuudessaan,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Nimetään Donostia-San Sebastián (Espanja) ja
Wrocław (Puola) ”Euroopan kulttuuripääkaupungeiksi vuodeksi 2016”.
2 artikla
Tämä päätös
tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan
unionin virallisessa lehdessä.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EUVL
L 304, 3.11.2006, s. 1.
[2]               EUVL
L 304, 3.11.2006, s. 1.


				|

		52012DC0322

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Alankomaiden vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Alankomaiden vuosien 2012–2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2012/0322 final */

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Alankomaiden vuoden 2012 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Alankomaiden vuosien 2012–2015 vakausohjelmaa
koskeva neuvoston lausunto
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[2],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[3],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26
päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään
uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on
tehostaa talouspolitiikan koordinointia. Strategia keskitetään avainalueisiin,
joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja
kilpailukyvyn lisäämiseksi.
(2)       Neuvosto antoi 13 päivänä
heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan
laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010
päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista[4]. Yhdessä
nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin
ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja
työllisyyspolitiikassaan.
(3)       Neuvosto antoi
12 päivänä heinäkuuta 2011 suosituksen Alankomaiden kansallisesta
uudistusohjelmasta vuodelta 2011 ja lausunnon Alankomaiden tarkistetusta vakausohjelmasta
vuosiksi 2011–2014.
(4)       Komissio hyväksyi 23 päivänä
marraskuuta 2011 toisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi toinen
politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka perusta on
Eurooppa 2020 -strategiassa. Komissio hyväksyi 14 päivänä helmikuuta 2012
asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan
kertomuksen[5],
jossa se katsoi, että Alankomaat ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(5)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
2 päivänä maaliskuuta 2012 rahoitusvakauden turvaamisen, julkisen talouden
vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti tarvetta jatkaa
eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa
talouden normaali luotottaminen, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua
työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(6)       Lisäksi Eurooppa-neuvosto
kehotti 2 päivänä maaliskuuta 2012 Euro Plus ‑sopimukseen osallistuvia
jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan
sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.
(7)       Alankomaat toimitti vuosia
2012–2015 koskevan vakausohjelmansa sekä vuoden 2012 kansallisen
uudistusohjelmansa 27 päivänä huhtikuuta 2012. Ohjelmat on arvioitu samaan
aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
(8)       Neuvosto on neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vuoden 2012 vakausohjelman arvioinnin
perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden kehitysarvioiden perustana
oleva makrotalouden skenaario on optimistinen. Vuodeksi 2013 vakausohjelmassa
ennustetaan 1¼ prosentin talouskasvua ottamatta huomioon uusien kasvua
koskevien vakautustoimenpiteiden negatiivista vaikutusta. Komissio ennustaa saman
skenaarion (eli politiikka pysyy muuttumattomana) perusteella hitaampaa 0,7
prosentin kasvua. Ohjelman ilmoitettuna tavoitteena on toteuttaa neuvoston
suositukset liiallisen alijäämän korjaamisesta ja parantaa julkisen talouden
rahoitusasemaa edelleen kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin
tavoitetta. Tavoitteeseen pyritään toteuttamalla rakenteellisia toimia, jotka
ovat vuositasolla vähintään 0,5 prosenttia. Ohjelmassa julkisen talouden
alijäämätavoitteeksi asetetaan vuoden 2013 osalta 3 prosenttia suhteessa
BKT:hen ja vahvistetaan rakenteellisen alijäämän osalta edellinen keskipitkän
aikavälin tavoite eli 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä vastaa riittävästi
vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Kauden 2010–2013 finanssipoliittisten
toimien keskimääräinen vuosivaikutus eli 0,75 prosenttia suhteessa BKT:hen,
joka perustuu (uudelleenlaskettuun) julkisen talouden rakenteelliseen
rahoitusasemaan[6],
vastaa neuvoston suosituksessa edellytettyä rakenteellisten toimien tasoa, joka
on ¾ prosenttia suhteessa BKT:hen. Koska ohjelmassa ei aseteta julkisen
talouden tavoitteita vuoden 2013 jälkeiselle ajalle, julkisen talouden
korjaustoimien kestävyyttä vuonna 2013 samoin kuin edistymistä keskipitkän
aikavälin tavoitteen saavuttamisessa ohjelmakauden loppuvuosina, mukaan lukien
menojen kasvulle vakaus- ja kasvusopimuksessa asetetun viitearvon
noudattaminen, ei voida arvioida. Ohjelmointikauden julkisen talouden
kasvuarvioihin kohdistuu täytäntöönpanoriskejä. Ne eivät liity ainoastaan
äskettäin ilmoitettuihin vakauttamistoimiin vaan myöskin eräiden, väistyvän
hallituksen aiemmin sopimien toimenpiteiden täytäntöönpanoon. Myöskään
hallituksen huhtikuussa 2012 ehdottamia lisätoimenpiteitä ja niiden vaikutusta
julkiseen talouteen ei ole eritelty ja kvantifioitu riittävästi. Julkisen
talouden sopeuttaminen on toistaiseksi perustunut lähinnä menojen
leikkaamiseen, mikä vaikuttaa myös kasvua edistäviin menoihin. Vuoden 2012
vakausohjelman mukaan velan osuuden BKT:stä odotetaan nousevan edelleen. Vuonna
2012 se nousee suhteellisen paljon 70,2 prosenttiin ja vuonna 2013 vielä hieman
70,7 prosenttiin uusien vakauttamistoimenpiteiden vaikutuksen huomioon ottaen. Velkasuhteen
ennakoidaan siis pysyvän reilusti yli 60 prosentin viitearvon. Ohjelmassa ei
määritetä velkatavoitteita vuosille 2014 ja 2015, joten arviota vakaus- ja
kasvusopimuksessa asetetun velanvähennystavoitteen noudattamisesta vuoden 2013
jälkeen ei voida esittää.
(9)       Työmarkkinaosapuolet ja
Alankomaiden hallitus pääsivät syyskuussa 2011 kokonaisvaltaiseen sopimukseen
eläkeuudistuksesta, ja hallitus on esittänyt suunnitelmat lakisääteisen
eläkeiän nostamisesta 66 vuoteen vuonna 2019 ja 67 vuoteen vuonna 2024. Vuoden
2024 jälkeen lakisääteinen eläkeikä sidotaan elinajanodotteeseen. Tästä
johtuvaa todellisen eläkkeellesiirtymisiän nousua tuettaisiin
työmarkkinatoimenpitein. Hallituksessa sovitun mukaisesti eläkeuudistuksella
pyritään varmistamaan, että toisen pilarin kustannukset ja riskit jakautuvat
asianmukaisella ja kestävällä tavalla niin sukupolvien sisällä kuin niiden
välillä. Alankomaiden hallitus on laatinut pitkäaikaishoitoa koskevan
suunnitelman. Väestön ikääntymisestä Alankomaissa aiheutuvan taloudellisen
rasituksen vähentämiseksi tarvitaan konkreettisia lisätoimenpiteitä.
(10)     Kotitalouksien toiseen tulonsaajaan
kohdistuvia verotuksellisia pidäkkeitä on karsittu, mutta ei vielä riittävästi.
Jäljellä olevien pidäkkeiden poistaminen edistäisi työvoiman tarjontaa ja
tehostaisi inhimillisen pääoman kohdentumista. Muita heikommassa asemassa
olevien ryhmien työmarkkinoille sijoittumista olisi parannettava.
(11)     Yrityspolitiikan alalla on
vahvistettu huippualojen ohjelmat, ja hallitus ja toimialojen edustajat ovat
allekirjoittaneet alakohtaiset innovointisopimukset. Tuki yksityissektorin
tutkimukselle kasvaa RDA+ -verovähennysjärjestelyn käyttöönoton myötä.
Järjestely on osa kannustinpakettia, jolla edistetään innovointia,
yksityissektorin tutkimus- ja kehitystyötä sekä tiede- ja yritysmaailman
välisten yhteyksien tiivistämistä. Huippualoihin ei pitäisi kuitenkaan panostaa
perustutkimuksen kustannuksella eikä sulkea pois innovatiivisia yrityksiä,
jotka eivät toimi kyseisillä huippualoilla.
(12)     Alankomaiden
asuntomarkkinoille on syntynyt viimeisten neljän vuosikymmenen aikana
rakenteellisia vääristymiä. Omistusasumiseen liittyvät perustavanlaatuiset
tarjonnan rajoitukset ja verokannustimet (lähinnä suurituloisia suosivat
asuntolainojen korkovähennykset) ovat johtaneet pääomien tehottomaan
kohdentumiseen kiinteistömarkkinoilla. Vuokramarkkinoilla, jolla yhteiskunnan
tukemien asuntojen osuus on erittäin suuri, asuntotarjonta on hyvin
joustamatonta. Syynä tähän on maan sosiaalipolitiikka sekä vuokrille ja
vuokrankorotuksille asetetut ylärajat. Omistusasumista suosivan verokohtelun
muuttaminen auttaisi osaltaan pienentämään Alankomaiden asuntomarkkinoiden
rakenteellisia vääristymiä.
(13)     Alankomaat on tehnyt useita
sitoumuksia Euro Plus -sopimuksen nojalla. Nämä sitoumukset ja vuonna 2011
esitettyjen sitoumusten täytäntöönpano liittyvät työllisyyden edistämiseen,
kilpailukyvyn parantamiseen, rahoitusjärjestelmän vakauden vahvistamiseen ja
julkisen talouden kestävyyden parantamiseen. Komissio on arvioinut Euro
Plus -sopimukseen perustuvien sitoumusten täytäntöönpanoa. Arvioinnin
tulokset on otettu huomioon suosituksissa.
(14)     Komissio on laatinut
EU-ohjausjakson puitteissa kattavan analyysin Alankomaiden talouspolitiikasta.
Se on arvioinut vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman. Se on ottanut
huomioon niiden merkityksen Alankomaiden finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja
talouspolitiikan kestävyyden kannalta ja arvioinut, ovatko ne EU:n sääntöjen ja
ohjeiden mukaisia ottaen huomioon, että Euroopan unionin yleistä talouden
ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin
päätöksiin. EU-ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset on otettu
huomioon jäljempänä esitettävissä suosituksissa 1–5.
(15)     Neuvosto on tutkinut
Alankomaiden vakausohjelman edellä esitetyn arvioinnin perusteella, ja se antaa
lausuntonsa[7]
erityisesti jäljempänä esitettävässä suosituksessa 1,
SUOSITTAA, että Alankomaat toteuttaisi
vuosina 2012-2013 toimia, joilla se
1.           varmistaa etenemisen kohti
liiallisen alijäämän korjaamista hyvissä ajoin ja kestävällä tavalla; tässä
tarkoituksessa panee vuoden 2012 julkisen talouden strategian täytäntöön
kaikilta osin ja suunnitellun mukaisesti; määrittelee tarvittavat toimenpiteet
vuoden 2013 talousarvion toteutuksen varmistamiseksi niin, että voidaan
varmistaa liiallista alijäämää koskevan menettelyn mukaisesti annettuihin neuvoston
suosituksiin sisältyvien rakenteellisten sopeutustoimien täytäntöönpano; sen
jälkeen huolehtii tarvittavista rakenteellisista sopeutustoimista, joiden
avulla voidaan edetä riittävässä määrin kohti julkisen talouden keskipitkän
aikavälin tavoitetta, myös menojen kasvulle asetettua viitearvoa, ja varmistaa
riittävä edistyminen kohti velanvähennystavoitetta turvaamalla samalla menojen
toteutuminen kasvun kannalta suoraan merkityksellisillä aloilla, kuten
tutkimuksessa, innovoinnissa ja koulutuksessa; toimittaa tässä tarkoituksessa
ja uuden hallituksen muodostamisen jälkeen vuoden 2012 tarkistetun
vakausohjelman, joka sisältää vahvistetut tavoitteet ja toimenpiteet vuoden
2013 jälkeiselle ajalle;
2.           toteuttaa toimenpiteitä
lakisääteisen eläkeiän nostamiseksi muun muassa sitomalla sen
elinajanodotteeseen ja toteuttaa niiden tueksi työmarkkinatoimenpiteitä sekä
parantaa samalla julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä; mukauttaa
toista eläkepilaria lakisääteisen eläkeiän nousun huomioimiseksi ja varmistaa
samalla, että kustannukset ja riskit jakautuvat asianmukaisella tavalla sekä
sukupolvien sisällä että niiden välillä; toteuttaa suunnitellun
pitkäaikaishoidon uudistuksen ja täydentää sitä uusilla toimenpiteillä väestön
ikääntymistä silmällä pitäen;
3.           lisää varsinkin
ikääntyneiden, naisten, vammaisten ja maahanmuuttajien osallistumista
työmarkkinoille vähentämällä kotitalouksien toiseen tulonsaajaan kohdistuvia
verotuksellisia pidäkkeitä edelleen, tukemalla työmarkkinasiirtymiä ja
puuttumalla jäykkyyksiin;
4.           edistää innovointia,
yksityissektorin T&K-investointeja, tiede- ja yritysmaailman yhteyksien
tiivistämistä ja teollisuuden uudistumista ottamalla yrityspolitiikan
puitteissa käyttöön sopivia kannustimia ja huolehtimalla samalla niiden saatavuudesta
muillakin kuin huippualoilla sekä varmistamalla perustutkimuksen jatkumisen;
5.           toteuttaa toimia
asuntomarkkinoiden uudistamiseksi asteittain muun muassa seuraavin tavoin:
i) muuttamalla omistusasumista suosivaa verokohtelua muun muassa
poistamalla vaiheittain asuntolainojen verovähennykset ja/tai soveltamalla
laskennallisten vuokrien järjestelmää, ii) mahdollistamalla
markkinalähtöisemmän hinnoittelumekanismin vuokra-asuntomarkkinoilla sekä
iii) sopeuttamalla yhteiskunnan tukemien asuntojen vuokrat kotitalouksien
tuloihin.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L
209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2012)
322 final.
[3]               P7_TA(2012)0048
ja P7_TA(2012)0047.
[4]               Neuvoston
päätös 2012/238/EU, annettu 26 päivänä huhtikuuta 2012.
[5]               COM(2012)
68 final.
[6]               Suhdannetasoitettu
rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä,
komission yksiköiden uudelleenlaskemana ohjelman tietojen perusteella
yhteisesti sovittuja menetelmiä käyttäen.
[7]               Neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.