title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2011 , Belgian vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä vuosia 2011–2014 koskevaa Belgian tarkistettua vakausohjelmaa koskevan neuvoston lausunnon antamisesta

text:
               15.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/1

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2011,
   Belgian vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä vuosia 2011–2014 koskevaa Belgian tarkistettua vakausohjelmaa koskevan neuvoston lausunnon antamisesta
   2011/C 209/01
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020, joka perustuuu talouspolitiikan koordinoinnin tehostamiseen ja keskittyy avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn lisäämiseksi.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2), jotka yhdessä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011 ensimmäisen vuotuisen kasvuselvityksen, joka tarkoitti uuden talouden ohjauksen ja hallinnan jakson alkua EU:ssa ja ensimmäistä politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjaksoa, jonka perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa.

               (4)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta 2011 julkisen talouden vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka ovat 15 päivänä helmikuuta ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston päätelmien ja komission vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että etusijalle on asetettava talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden kestävyyden palauttaminen, työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten avulla sekä uudet kasvua edistävät toimet. Se kehotti kaikkia jäsenvaltioita toteuttamaan näihin painopisteisiin perustuvia konkreettisia toimenpiteitä, jotka sisällytetään niiden vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

               (5)

               Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 25 päivänä maaliskuuta 2011 Euro Plus -sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa riittävän ajoissa, jotta ne voidaan sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

               (6)

               Belgia toimitti vuoden 2011 tarkistetun vakausohjelmansa, joka koskee vuosia 2011–2014, sekä vuoden 2011 kansallisen uudistusohjelmansa 15 päivänä huhtikuuta 2011. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (7)

               Belgian BKT:n kasvu oli vuotta 2008 edeltävällä vuosikymmenellä vahvaa BKT:n kasvaessa keskimäärin 2,3 prosentin vuosivauhtia. Maailmanlaajuisen taantuman vaikutukset tuntuivat Belgiassa täysimääräisinä vuonna 2009, jolloin BKT supistui 2,8 prosenttia. Taantuman vaikutukset työllisyyteen olivat suhteellisen vähäiset. Tehtyjen työtuntien tilapäinen väheneminen ja työtuntia kohti laskettu työn tuottavuuden lasku toimivat puskureina. Vuonna 2009 työllisyys väheni 0,4 prosenttia mutta kasvoi jälleen vuonna 2010. Sen sijaan työttömyys, joka ennen taantumaa oli 7 prosenttia, kasvoi 8,3 prosenttiin vuonna 2010. Elpyminen oli vuonna 2010 maailmankaupan piristymisen ansiosta odotettua voimakkaampaa, ja BKT kasvoi 2,2 prosenttia. Julkisen talouden alijäämä kasvoi vuosien 2008 ja 2009 välisenä aikana 1,3 prosentista 5,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen, mikä johtui automaattisista vakauttajista ja kriisin johdosta toteutetuista harkinnanvaraisista toimenpiteistä.

               (8)

               Neuvosto katsoo asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen tarkistetun vakausohjelman arvioinnin perusteella, että vakausohjelmaan sisältyvien julkisen talouden ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Vaikka skenaario perustuu jonkin verran vähemmän optimistisiin kasvuoletuksiin vuoden 2011 osalta, se vastaa pitkälti komission yksiköiden viimeisintä kevään 2011 ennustetta. Alijäämän oltua vuonna 2010 odotettua pienempi eli 4,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vakausohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian tavoitteena on supistaa alijäämä edelleen 3,6 prosenttiin vuonna 2011 ja alle 3 prosentin viitearvon vuoteen 2012 mennessä, joka on neuvoston asettama määräaika liiallisen alijäämän korjaamiselle. Vuodeksi 2011 suunniteltu alijäämän supistaminen vaikuttaa mahdolliselta, kun otetaan huomioon, että talousennusteet ovat melko varovaisia. Finanssipoliittiset toimet jäävät kuitenkin todennäköisesti alle neuvoston suosittaman keskimääräisen vuositason, joka on 0,75 prosenttia suhteessa BKT:hen, etenkin vuonna 2011, jolloin ne olisivat vain 0,4 prosenttia, ja vuonna 2012, jolloin ne olisivat vain 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen rakenteellisesti mitattuna. Lisäksi vuotta 2012 ja sitä seuraavia vuosia koskevia alijäämätavoitteita ei tueta erityisin sopeuttamistoimenpitein. Myöskään keskipitkän aikavälin tavoitetta, joksi on asetettu 0,5 prosentin rakenteellinen ylijäämä suhteessa BKT:hen, ei odoteta saavutettavan vuodet 2011–2014 kattavalla vakausohjelmakaudella.

               (9)

               Koska vuonna 2010 saavutetut tulokset olivat odotettua paremmat, olisi aiheellista, että alijäämää supistetaan vuonna 2011 suunniteltua enemmän ja että kynnysarvoon eli 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen pyritään suunniteltua nopeammassa tahdissa. Liiallista alijäämää ei liioin pystytä poistamaan vuoteen 2012 mennessä eikä keskipitkän aikavälin tavoitetta pystytä lähestymään ilman uusia vakauttamistoimenpiteitä. Koska verorasitus on Belgiassa jo etenkin ansiotulon osalta erittäin suuri, näiden vakauttamistoimenpiteiden olisi oltava ennen kaikkea menoperusteisia.

               (10)

               Talous- ja finanssikriisi käänsi julkisen velan pitkään jatkuneen supistumiskehityksen toiseen suuntaan. Velkasuhde, joka oli ollut laskusuunnassa vuodesta 1993 (jolloin se oli suurimmillaan eli 134 prosenttia suhteessa BKT:hen ja josta lähtien se jatkoi supistumistaan vuoteen 2007 saakka, jolloin se oli 84 prosenttia suhteessa BKT:hen), on jälleen kasvanut vuodesta 2008, ja vuoden 2010 lopussa se oli 96,8 prosenttia suhteessa BKT:hen. Korkea velkasuhde on edelleen merkittävä haaste, etenkin koska väestön ikääntymisen pitkän aikavälin vaikutukset julkiseen talouteen ovat merkittävämmät kuin EU:ssa keskimäärin, mikä johtuu lähinnä eläkemenojen suhteellisen suuresta kasvusta, josta aiheutuu julkiselle taloudelle lisärasitteita. Viranomaiset linjaavat vakausohjelmassa kolmehaaraisen strategian, jolla hillitään ikääntymiseen liittyvien kulujen ennustettua merkittävää kasvua (julkisen velan määrän pienentäminen, työllisyys- ja osallistumislukujen nostaminen sekä vahvan ja yhteisvastuuseen perustuvan sosiaaliturvajärjestelmän tarjoaminen). Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä voitaisiin parantaa varmistamalla riittävät perusylijäämät keskipitkällä aikavälillä ja jatkamalla Belgian sosiaaliturvajärjestelmän uudistamista etenkin eläkejärjestelmän osalta. Komission viimeisimmän arvion mukaan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen liittyvät riskit vaikuttavat korkeilta.

               (11)

               Merkittävä haaste Belgialle on sen varmistaminen, että rahoitussektori on vakaa ja toimiva, jotta se voi vastata reaalitalouden rahoituksenvälitystarpeisiin. Finanssikriisi on kahden viime vuoden aikana koetellut Belgian rahoitussektoria, minkä seurauksena taseet ovat pienentyneet, valtiontukea on myönnetty huomattava määrä ja pankkivalvontaa on muutettu. Pankkisektorin rahoitustilanne on edelleen hauras. Belgian pankkisektori on myös hyvin keskittynyt ja suhteellisen suuri talouden kokoon nähden.

               (12)

               Vuonna 1996 annetussa laissa työllisyyden edistämisestä ja kilpailukyvyn ennakoivasta turvaamisesta säädetään, että palkkojen kehityksen Belgiassa olisi vastattava palkkojen kehitystä sen kolmessa naapurimaassa (Ranskassa, Saksassa ja Alankomaissa), jotta työvoimakustannukset voitaisiin pitää hallinnassa. Tämän lain avulla ei kuitenkaan ole pystytty estämään sitä, että palkat ovat Belgiassa vuosina 2005–2010 kasvaneet nopeammin kuin sen kolmessa naapurivaltiossa samalla kun tuottavuuden kasvu on ollut hitaampaa kuin näissä maissa. Yksikkötyökustannukset ovat tämän seurauksena kasvaneet Belgiassa nopeammin kuin sen naapurimaissa ja euroalueella keskimäärin. Ongelma on erityisen suuri siksi, että Belgia on erikoistunut tuotteisiin, joissa teknologian osuus on suhteellisen vähäinen, joten se kohtaa erittäin kovaa kilpailua alhaisemman kustannustason maista. Vaikka palkkasääntö auttaa rajaamaan palkkaneuvotteluja, sääntöä voitaisiin parantaa siten, että otetaan huomioon erot tuottavuuden kasvussa, ja siten, että käyttöön otetaan nykyistä tehokkaampi järjestelmä jälkikäteen tehtäviä korjauksia varten tapauksissa, joissa tavoitteita ei saavuteta.

               (13)

               Työmarkkinoilla on tiettyjä jäykkyyksiä, jotka ovat merkittäviä esteitä työn vastaanottamiselle; näitä ovat kestoltaan rajoittamaton työttömyysetuuskausi, korkea todellinen marginaaliveroaste ja suuri verokiila (etenkin matalapalkkaisten työntekijöiden tapauksessa) sekä työnteon aloittamiseen liittyvä sosiaaliavun lakkauttamisen ja korkean veroasteen yhteisvaikutus. Lisäksi ikääntyneille tarjolla olevat useat mahdollisuudet työmarkkinoilta poistumiseen kannustavat työnteon lopettamiseen ennen lakisääteistä 65 vuoden eläkeikää. Aktiivisten työvoimapoliittisten toimenpiteiden lisäuudistuksilla ja niiden laajentamisella koskemaan yli 50-vuotiaita voitaisiin osaltaan nostaa kokonaistyöllisyysastetta ja parantaa työnhaun kannustimia. Lisäksi työttömyysetuuksien tason alentaminen edelleen työttömyyden jatkuessa ja työttömyysetuuskauden lyhentäminen tarjoaisivat nuorille nykyistä enemmän kannustimia työmarkkinoille tulemiseen. Varhaiseläkkeelle siirtymisen edellytysten tiukentamisella kannustettaisiin ikääntyneitä työntekijöitä säilymään työvoiman piirissä ja työelämästä jo jonkin aikaa poissa olleita ikääntyneitä työntekijöitä palaamaan työmarkkinoille. Lisäksi EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisten työllisyysaste (40,9 prosenttia) on paljon EU:n keskiarvoa alempi.

               (14)

               Työhön kohdistuva kokonaisverorasitus on Belgiassa EU:n suurimpia, ja tätä rasitusta vähentämällä työnteosta voitaisiin näin ollen tehdä houkuttelevampaa. Kun otetaan kuitenkin huomioon jatkossa tarvittavat merkittävät vakauttamistoimet, tämän rasituksen vähentämistä on tarpeen kompensoida vastaavilla vähemmän vääristävien verojen korotuksilla, eli esimerkiksi kulutusverojen korotuksilla tai ympäristöverojen painottamisella. Belgiassa energian implisiittinen veroaste on huomattavasti matalampi kuin sen naapurimaissa. Sen lisäksi, että työn verokiila on Belgiassa suuri, ympäristöverojen suhde työhön kohdistuviin veroihin on koko EU:n alhaisin. Tämä on osaltaan johtanut tilanteeseen, jolle on ominaista sekä korkea työttömyys että melko suuri energiankulutus, mikä puolestaan vaikeuttaa työllisyyteen ja energiatehokkuuteen liittyvien tavoitteiden saavuttamista.

               (15)

               Monien tavaroiden ja palvelujen hinnat ovat yleisesti ottaen korkeammat kuin muissa jäsenvaltioissa, mikä on osoitus siitä, että kilpailupaineita on vähän etenkin vähittäismarkkinoilla ja verkkotoimialoilla, sekä siitä, että valvontakehys on heikko. Vähittäiskaupan alalla markkinoille tulon esteitä ja toiminnan rajoituksia on runsaasti. Kilpailua rajoitetaan edelleen säännöksillä, joilla rajoitetaan aukioloaikoja, suojataan vakiintuneita toimijoita alalle pyrkiviltä uusilta yrityksiltä ja estetään uusien liiketoimintamallien ja teknologioiden levittämistä. Verkkotoimialojen kilpailua haittaa Belgiassa yleisesti ongelma, joka johtuu vakiintuneen operaattorin vahvasta asemasta ja merkittävistä markkinoille pääsyn esteistä muihin jäsenvaltioihin verrattuna, mikä merkitsee sitä, että kyseisillä aloilla aikaisemmin monopoliasemassa olleet toimijat pystyvät edelleen korkeampia hintoja veloittamalla saamaan suurempia voittoja kuin kilpailumarkkinoilla olisi mahdollista.

               (16)

               Belgian viranomaiset ovat tehneet useita Euro Plus -sopimukseen liittyviä sitoumuksia. Sitoumukset koskevat sopimuksen neljää osa-aluetta. Niissä keskitytään toimiin, joiden tavoitteena on supistaa alijäämää, pitää energian hinnat kurissa, kannustaa kilpailua, hallita reaalipalkkojen kasvua, ottaa käyttöön valvontakehys rahoitussektorin seurantaa varten sekä toteuttaa toimenpiteitä todellisen eläkeiän nostamiseksi. Ei ole kuitenkaan tietoa toimenpiteistä, joita on toteutettava vaadittavan julkiseen talouteen liittyvän tavoitteen saavuttamiseksi, eikä siitä, miten reaalipalkkojen kasvu ja energian hinnat voitaisiin pitää kurissa. Varhaiseläkejärjestelmien osalta ei ole selvää, aiotaanko niin kutsuttua sukupolvien välistä solidaarisuussopimusta tarkastella uudelleen ja milloin tällainen uudelleentarkastelu on tarkoitus tehdä sekä millaisia vaikutuksia sillä olisi konkreettisten toimenpiteiden tasolla. Nämä sitoumukset on arvioitu ja otettu huomioon suosituksissa.

               (17)

               Komissio on arvioinut vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä Euro Plus -sopimuksen. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Belgian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta sekä sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska EU:n talouden ohjausta ja hallintaa on tarpeen tehostaa kokonaisuudessaan antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Tämän perusteella komissio katsoo, että alijäämää pitäisi olla mahdollista supistaa vuonna 2011 suunniteltua enemmän ja että uusia vakauttamistoimia olisi esitettävä vuotta 2012 ja sen jälkeisiä vuosia varten. Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden parantamiseksi tarvitaan eläkejärjestelmään liittyviä lisäuudistuksia. Lisäksi olisi toteutettava toimia kilpailukyvyn parantamiseksi, työllistymisen tukemiseksi, työhön kohdistuvan verorasituksen siirtämiseksi kulutukseen ja energiaan sekä investointi- ja kasvumahdollisuuksien lisäämiseksi palvelualalla ja verkkotoimialoilla.

               (18)

               Neuvosto on tutkinut Belgian vuoden 2011 tarkistetun vakausohjelman edellä esitetyn arvioinnin perusteella ja ottaen huomioon myös Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan nojalla 2 päivänä joulukuuta 2009 annetun neuvoston suosituksen, ja sen lausunto (3) esitetään erityisesti 1 ja 2 suosituksissa,

         SUOSITTAA, että Belgia toteuttaa vuosina 2011 ja 2012 toimia, joilla se

               1.

               hyödyntää käynnissä olevaa talouden elpymistä nopeuttaakseen liiallisen alijäämän korjaamista; toteuttaa tätä varten tarvittavat erityistoimenpiteet, jotka koskevat lähinnä menopuolta, vuoden 2012 talousarvioon mennessä saavuttaakseen keskimääräisen vuotuisen julkisen talouden tervehdyttämisen, joka on liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä annettujen suositusten mukainen, jolloin korkea julkisen talouden velkasuhde saadaan käännettyä laskuun; julkisen talouden alijäämän pitäisi tämän seurauksena olla huomattavasti alle viitearvon eli alle 3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuoteen 2012 mennessä; varmistaa, että keskipitkän aikavälin tavoitetta lähestytään vuosittain vähintään 0,5 prosentilla suhteessa BKT:hen;

               2.

               parantaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä; EU:n kolmiosaisen strategian puitteiden mukaisesti painopisteen olisi oltava ikääntymiseen liittyvien menojen hillitsemisessä, erityisesti ehkäisemällä varhaista työmarkkinoilta poistumista todellisen eläkeiän nostamiseksi selvästi; olisi harkittava myös toimenpiteitä, joilla luodaan yhteys lakisääteisen eläkeiän ja elinajanodotteen välille;

               3.

               puuttuu rahoitussektorin rakenteellisiin heikkouksiin erityisesti viemällä rakenneuudistuksen päätökseen pankeissa, joilla ei ole riittävästi rahoitettua ja elinkelpoista liiketoimintamallia;

               4.

               toteuttaa toimenpiteitä, joilla työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisen käytännön mukaisesti uudistetaan palkkaneuvottelujärjestelmää ja palkkojen indeksointijärjestelmää sen varmistamiseksi, että palkkakehitys vastaa paremmin työvoiman tuottavuuden ja kilpailukyvyn kehitystä;

               5.

               lisää osallistumista työmarkkinoille vähentämällä matalapalkkaisten raskasta vero- ja sosiaaliturvataakkaa talousarvion kannalta neutraalilla tavalla sekä ottamalla käyttöön järjestelmän, jossa työttömyysetuudet vähenevät asteittain työttömyyskauden jatkuessa; toteuttaa toimenpiteitä, joilla verorasitusta siirretään työstä kulutukseen ja joilla verojärjestelmästä tehdään ympäristöystävällisempi; tehostaa aktiivista työmarkkinapolitiikkaa ottamalla toimenpiteiden kohteeksi ikääntyneet työntekijät ja muita heikommassa asemassa olevat ryhmät;

               6.

               ottaa käyttöön toimenpiteitä kilpailun lisäämiseksi vähittäiskaupan alalla vähentämällä markkinoille pääsyn esteitä ja toiminnan rajoituksia; ja ottaa käyttöön toimenpiteitä kilpailun lisäämiseksi sähkö- ja kaasumarkkinoilla lisäämällä alakohtaisesta sääntelystä vastaavien viranomaisten sekä kilpailuviranomaisten toiminnan vaikutusta.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetään vuonna 2011 voimassa jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 19 päivänä toukokuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä 2011/308/EU (EUVL L 138, 26.5.2011, s. 56).

      (3)  Lausunto, jota tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdassa.


Avis juridique important

|

32003H0734

Komission suositus, annettu 29 päivänä syyskuuta 2003, yhteisestä käytännöstä liikkeeseen laskettavien eurokolikoiden kansallisten puolien muuttamisessa (tiedoksiannettu numerolla K(2003) 3388)

Virallinen lehti nro L 264 , 15/10/2003 s. 0038 - 0039

Komission suositus,annettu 29 päivänä syyskuuta 2003,yhteisestä käytännöstä liikkeeseen laskettavien eurokolikoiden kansallisten puolien muuttamisessa(1)(tiedoksiannettu numerolla K(2003) 3388)(Ainoastaan englannin-, espanjan-, hollannin-, italian-, kreikan-, portugalin-, ranskan-, ruotsin-, saksan- ja suomenkieliset tekstit ovat todistusvoimaiset)(2003/734/EY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat laskea liikkeeseen metallirahoja saatuaan Euroopan keskuspankin hyväksymisen liikkeeseen laskemisen määrälle.(2) Perustamissopimuksen 106 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen mukaisesti neuvosto on toteuttanut tällä alalla yhdenmukaistamistoimia antamalla liikkeeseen tarkoitettujen metallirahojen yksikköarvoista ja teknisistä eritelmistä 3 päivänä toukokuuta 1998 neuvoston asetuksen (EY) N:o 975/98(2), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 423/1999(3).(3) Euron käyttöönotosta 3 päivänä toukokuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 974/98(4), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2596/2000(5), 11 artiklan mukaan ainoastaan kyseisten yksikköarvojen ja teknisten eritelmien mukaisilla euro- ja senttimääräisillä metallirahoilla on laillisen maksuvälineen asema kaikissa kyseisessä asetuksessa määritellyissä "osallistuvissa" jäsenvaltioissa. Eurokolikot on otettu käyttöön koko euroalueella 1 päivänä tammikuuta 2002 tapahtuneen liikkeeseenlaskun jälkeen.(4) Veronassa huhtikuussa 1996 pidetyssä Ecofin-neuvoston epävirallisessa kokouksessa sovittiin, että eurokolikoilla on yhteinen puoli ja kansallinen puoli. Komission järjestämän kolikoiden suunnittelukilpailun jälkeen jäsenvaltioiden päämiehet valitsivat kolikoiden eri yksikköarvojen yhteiset kuva-aiheet Amsterdamissa joulukuussa 1997 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa. Kukin jäsenvaltio valitsi itse eurokolikoiden kansallisen puolen kuva-aiheet.(5) Neuvosto päätti 23 päivänä marraskuuta 1998, että "uusien seteleiden ja kolikoiden ensimmäisinä käyttövuosina juhlarahoja ei lasketa liikkeeseen". Euromääräiset juhlarahat ovat liikkeeseen laskettavia erikoiskolikoita, jotka ovat asetuksessa (EY) N:o 975/98 säädettyjen teknisten eritelmien mukaisia, mutta joiden vakiomuotoiset kansalliset kuva-aiheet on korvattu erityisillä kuva-aiheilla tärkeän kansallisen tapahtuman tai henkilön muistoksi.(6) Soveltamalla yhteistä käytäntöä liikkeeseen laskettavien eurokolikoiden kansallisiin puoliin tehtävissä muutoksissa voidaan varmistaa erityisesti se, että ammatissaan kolikoita käsittelevät henkilöt ja kansalaiset saavat riittävän ajoissa tiedot tämäntyyppisistä tulevista muutoksista.(7) Jäsenvaltioita on kuultu ennen tällä suosituksella vahvistettavan yhteisen käytännön laatimista, jotta niiden erilaiset kansalliset perinteet ja mieltymykset voidaan ottaa huomioon. Yhteisen käytännön pitäisi antaa jäsenvaltioille riittävästi liikkumavaraa, jotta ne voivat noudattaa kansallisia perinteitään.(8) Juhlarahoja tulee laskea liikkeeseen vain erittäin merkittävien tapahtumien tai henkilöiden muistoksi, koska niitä käytetään koko euroalueella. Vähemmän merkityksellisiä aiheita on parempi juhlistaa keräilykappaleilla, joita ei ole tarkoitettu liikkeeseen ja jotka on voitava helposti erottaa liikkeeseen lasketuista kolikoista.(9) Käyttämällä juhlarahoissa vain yhtä yksikköarvoa noudatetaan monissa jäsenvaltioissa vallitsevaa käytäntöä ja luodaan asianmukaiset puitteet tällaiselle liikkeeseenlaskulle. Kaksi euroa on sopivin yksikköarvo pääasiassa sen vuoksi, että kyseisen kolikon läpimitta on suuri ja sen tekniset ominaisuudet tarjoavat riittävän suojan väärennöksiä vastaan.(10) Juhlarahojen määrää on rajoitettava, jotta niiden osuus kaikista liikkeessä olevista kahden euron kolikoista pysyy riittävän pienenä. Enimmäismäärien on kuitenkin oltava sellaisia, että liikkeeseen voidaan laskea riittävästi juhlarahoja, jotta niitä on tarpeeksi saatavilla ainakin rajoitettuna ajanjaksona.(11) Euroopan unioni on tehnyt Monacon ruhtinaskunnan, San Marinon tasavallan ja Vatikaanivaltion kanssa valuuttasuhteista sopimuksen, jonka mukaan ne voivat laskea liikkeeseen tietyn määrän eurokolikoita. Yhteistä käytäntöä on sovellettava myös kyseisten valtioiden liikkeeseen laskemiin eurokolikoihin,SUOSITTELEE:1 artiklaLiikkeeseen laskettavien tavallisten eurokolikoiden kansallisiin puoliin tehtävät muutoksetEuro- tai senttimääräisten kolikoiden kansallisten puolien kuva-aiheita ei saa muuttaa ennen vuoden 2008 loppua paitsi, jos kolikossa kuvattu valtionpäämies vaihtuu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän suosituksen 2 artiklan soveltamista. Ennen tämän määräajan loppua komission on arvioitava tarvetta jatkaa kyseistä määräaikaa tai ottaa käyttöön uusi käytäntö.2 artiklaEuromääräisten juhlarahojen liikkeeseenlaskuEuromääräisiä juhlarahoja, joiden kansallinen puoli poikkeaa liikkeeseen lasketuista tavallisista eurokolikoista, voidaan laskea liikkeeseen vuodesta 2004 seuraavin edellytyksin:a) jäsenvaltio saa toteuttaa vuodessa yhden liikkeeseenlaskun, sanotun kuitenkaan rajoittamatta c alakohdan i alakohdan soveltamista. Tätä rajoitusta ei sovelleta, jos kaikki euroalueen jäsenvaltiot laskevat yhdessä liikkeeseen juhlarahan;b) kyseisissä liikkeeseenlaskuissa saa laskea liikkeeseen ainoastaan yksikköarvoltaan kahden euron kolikoita;c) yksittäisen liikkeeseenlaskun aikana liikkeeseen laskettavien kolikoiden määrä ei saa ylittää korkeampaa seuraavista kahdesta enimmäismäärästä:i) 0,1 prosenttia kaikkien liikkeeseenlaskijavaltioiden juhlarahan liikkeeseenlaskuvuotta edeltävän vuoden alkuun mennessä liikkeeseen laskemien kahden euron kolikoiden kokonaismäärästä; enimmäismäärää voidaan korottaa 2,0 prosenttiin kaikkien liikkeeseenlaskijavaltioiden liikkeeseen laskemista kahden euron kolikoista, jos juhlistetaan maailmanlaajuista ja erittäin symbolista tapahtumaa; tässä tapauksessa liikkeeseenlaskija ei saa järjestää toista vastaavaa juhlarahan liikkeeseenlaskua neljän seuraavan vuoden aikana ja sen on lisäksi perusteltava korkeamman enimmäismäärän soveltaminen 3 artiklan ensimmäisen kohdan b alakohdassa säädetyissä etukäteen annetuissa tiedoissa;ii) 5,0 prosenttia kyseisen liikkeeseenlaskijavaltion juhlarahan liikkeeseenlaskuvuotta edeltävän vuoden alkuun mennessä liikkeeseen laskemien kahden euron kolikoiden kokonaismäärästä.3 artiklaKansallisten puolien kuva-aiheet ja tulevien muutosten julkistaminenKaikkiin liikkeeseen laskettaviin euro- tai senttimääräisiin kolikoihin on sovellettava seuraavia sääntöjä:a) vakiintuneen käytännön mukaisesti kansallisella puolella on oltava kuva-aihetta ympäröivät kaksitoista tähteä ja kolikon lyöntivuosi;b) komissiolle on ilmoitettava eurokolikoiden kansallisiin puoliin suunnitelluista muutoksista vähintään kuusi kuukautta ennen kolikoiden liikkeeseenlaskua. Komissio pyytää talous- ja rahoituskomitealta hyväksynnän kaikkiin juhlarahojen liikkeeseenlaskuihin, joiden suunniteltu liikkeeseen laskettava määrä ylittää 2 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohdan i alakohdassa tarkoitetun 0,1 prosentin enimmäismäärän;c) kaikki merkitykselliset tiedot kolikoiden uusista kansallisista malleista julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.4 artiklaOsoitusBelgian kuningaskunnalle, Saksan liittotasavallalle, Helleenien tasavallalle, Espanjan kuningaskunnalle, Ranskan tasavallalle, Irlannille, Italian tasavallalle, Luxemburgin suurherttuakunnalle, Alankomaiden kuningaskunnalle, Itävallan tasavallalle, Portugalin tasavallalle ja Suomen tasavallalle, joiden on noudatettava tätä suositusta.Tehty Brysselissä 29 päivänä syyskuuta 2003.Komission puolestaPedro Solbes MiraKomission jäsen(1) Ks. myös tätä suositusta koskeva komission tiedonanto (EUVL C 247, 15.10.2003).(2) EYVL L 139, 11.5.1998, s. 6.(3) EYVL L 52, 27.2.1999, s. 2.(4) EYVL L 139, 11.5.1998, s. 1.(5) EYVL L 300, 29.11.2000, s. 2.


title: Komission suositus, annettu 10 päivänä huhtikuuta 2008 , henkisen omaisuuden hallinnoinnista tietämyksensiirtotoimissa sekä korkeakoulujen ja muiden julkisten tutkimusorganisaatioiden käytännesäännöistä (tiedoksiannettu numerolla K(2008) 1329) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               5.6.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 146/19

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 10 päivänä huhtikuuta 2008,
   henkisen omaisuuden hallinnoinnista tietämyksensiirtotoimissa sekä korkeakoulujen ja muiden julkisten tutkimusorganisaatioiden käytännesäännöistä
   (tiedoksiannettu numerolla K(2008) 1329)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2008/416/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 165 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Käynnistäessään Lissabonin strategiaa uudelleen vuonna 2005 valtioiden ja hallitusten päämiehet korostivat, miten keskeisessä asemassa julkisten tutkimusorganisaatioiden, kuten korkeakoulujen, ja yritysten yhteyksien parantaminen voi olla helpotettaessa ideoiden levittämistä ja käyttöä dynaamisessa osaamisyhteiskunnassa ja lisättäessä kilpailukykyä ja hyvinvointia.

               (2)

               Tietämystä olisi pyrittävä paremmin muuntamaan sosioekonomisiksi hyödyiksi. Tästä syystä julkisten tutkimusorganisaatioiden on levitettävä ja tehokkaammin hyödynnettävä julkisrahoitteisen tutkimuksen tuloksia, jotta ne voitaisiin jalostaa uusiksi tuotteiksi ja palveluiksi. Tähän päästään erityisesti korkeakoulumaailman ja yritysmaailman yhteistoiminnalla – yhdessä yksityisen sektorin kanssa toteutetulla tai rahoitetulla yhteis- tai sopimustutkimuksella – sekä lisensoinnilla ja tutkimuslähtöisten uusyritysten synnyttämisellä.

               (3)

               Julkisrahoitteisen tutkimuksen tulosten tehokas hyödyntäminen edellyttää henkisen omaisuuden (eli laajassa mielessä ymmärretyn osaamisen, kuten keksintöjen, ohjelmistojen, tietokantojen ja mikro-organismien riippumatta siitä, onko ne suojattu esimerkiksi patentein) asianmukaista hallinnointia, tarvittavan yrittäjyyskulttuurin ja siihen liittyvien taitojen kehittämistä julkisissa tutkimusorganisaatioissa sekä parempaa yhteydenpitoa ja vuorovaikutusta julkisen ja yksityisen sektorin välillä.

               (4)

               Julkisten tutkimusorganisaatioiden aktiivinen osallistuminen henkisen omaisuuden hallinnointiin ja tietämyksensiirtoon on olennaisen tärkeää sosioekonomisten hyötyjen luomisen sekä opiskelijoiden ja tutkijoiden kiinnostuksen herättämisen ja suuremman tutkimusrahoituksen saamisen kannalta.

               (5)

               Jäsenvaltiot ovat viime vuosina pyrkineet helpottamaan tietämyksensiirtoa kansallisella tasolla, mutta huomattavat erot kansallisten sääntelyjärjestelmien, toimintaperiaatteiden ja käytänteiden välillä sekä erilaiset normit henkisen omaisuuden hallinnoinnissa julkisissa tutkimusorganisaatioissa estävät tai haittaavat ylikansallista tietämyksensiirtoa Euroopassa ja eurooppalaisen tutkimusalueen syntyä.

               (6)

               Komissio antoi vuonna 2007 yhteiseurooppalaisista tietämyksensiirron puitteista tiedonannon (1), jonka pohjalta Eurooppa-neuvosto pyysi kesäkuussa 2007 komissiota laatimaan jäsenvaltioille annettavan suosituksen muodossa ohjeet henkisen omaisuuden hallinnoinnista julkisissa tutkimusorganisaatioissa.

               (7)

               Tällä suosituksella pyritään antamaan jäsenvaltioille ja niiden eri alueille toimintapoliittisia ohjeita kansallisten ohjeistojen ja säännöstöjen kehittämiseksi tai päivittämiseksi ja tarjoamaan julkisille tutkimusorganisaatioille käytännesäännöt, joiden avulla voidaan parantaa henkisen omaisuuden ja tietämyksensiirron hallinnointia julkisissa tutkimusorganisaatioissa.

               (8)

               Tutkimuksen ja kehittämisen alan yhteistoiminnan sekä yhteisön ja kolmansien maiden välisten tietämyksensiirtotoimien olisi perustuttava selkeisiin ja yhdenmukaisiin suosituksiin ja käytänteisiin, joilla varmistetaan, että kansainvälisessä tutkimusyhteistyössä syntyvä henkinen omaisuus on tasapuolisesti ja oikeudenmukaisesti käytettävissä kaikkia toimintaan osallistuvia tahoja hyödyttävällä tavalla. Tässä yhteydessä vertailukohtana olisi käytettävä liitteenä olevia käytännesääntöjä.

               (9)

               Tähän liittyen on yksilöity joukko hyviä toimintatapoja, joista on tarkoitus olla jäsenvaltioille apua tämän suosituksen noudattamisessa. Kukin jäsenvaltio voi itse valita ne menettelytavat ja käytänteet, joilla ne parhaiten pystyvät varmistamaan tämän suosituksen noudattamisen olosuhteisiinsa nähden tuloksellisimmalla tavalla, koska yhdessä jäsenvaltiossa toimivat ratkaisut eivät välttämällä sovellu yhtä hyvin johonkin toiseen jäsenvaltioon. Huomioon olisi otettava myös jo olemassa olevat yhteisön ja OECD:n tasolla annetut ohjeistot.

               (10)

               Komission ja jäsenvaltioiden olisi seurattava tämän suosituksen noudattamista ja vaikutuksia sekä tuettava tiedonvaihtoa tietämyksensiirtoon liittyvistä hyvistä toimintatavoista,

         SUOSITTAA, ETTÄ JÄSENVALTIOT

               1.

               varmistavat, että kaikki julkiset tutkimusorganisaatiot sisällyttävät tietämyksensiirron strategisiin tehtäviinsä,

               2.

               rohkaisevat julkisia tutkimusorganisaatioita laatimaan ja julkistamaan liitteessä I esitettyjen käytännesääntöjen mukaiset toimintaperiaatteet ja käytänteet henkisen omaisuuden hallinnointia varten,

               3.

               tukevat tietämyksensiirtovalmiuksien ja -taitojen kehittämistä julkisissa tutkimusorganisaatioissa sekä toimia, joilla parannetaan opiskelijoiden – erityisesti luonnontieteiden ja teknologian opiskelijoiden – tietoisuutta ja osaamistasoa henkiseen omaisuuteen, tietämyksen siirtoon ja yrittäjyyteen liittyvissä kysymyksissä,

               4.

               edistävät julkisin varoin luodun tietämyksen laajaa levittämistä pyrkimällä lisäämään tutkimustulosten avointa saatavuutta samalla kuitenkin soveltuvin osin suojaten asiaan liittyvä henkinen omaisuus,

               5.

               tekevät yhteistyötä parantaakseen henkisen omaisuuden omistajuusjärjestelmiensä yhdenmukaisuutta tavoitteena helpottaa rajat ylittävää yhteistoimintaa ja tietämyksen siirtoa tutkimuksen ja kehittämisen alalla,

               6.

               käyttävät tässä suosituksessa hahmoteltuja periaatteita perustana ottaessaan käyttöön tai tarkistaessaan kansallisia ohjeita ja säännöksiä henkisen omaisuuden hallinnoinnista ja tietämyksen siirrosta julkisissa tutkimusorganisaatioissa sekä tehdessään tutkimusyhteistyösopimuksia kolmansien maiden kanssa, toteuttaessaan muunlaisia toimenpiteitä tietämyksen siirron edistämiseksi tai laatiessaan uutta asiaan liittyvää politiikkaa tai uusia rahoitusjärjestelmiä valtiontukisääntöjen puitteissa,

               7.

               varmistavat käytännesääntöjen mahdollisimman laajan käyttöönoton joko suoraan tai kansallisten tai alueellisten tutkimusrahoituselinten asettamien sääntöjen kautta,

               8.

               varmistavat, että jäsenvaltioista ja kolmansista maista tulevia osallistujia kohdellaan kansainvälisissä tutkimushankkeissa tasapuolisesti ja oikeudenmukaisesti hankkeissa syntyvän henkisen omaisuuden omistajuuden ja käyttömahdollisuuksien suhteen kaikkia toimintaan osallistuvia tahoja hyödyttävällä tavalla,

               9.

               nimeävät kansallisen yhteyspisteen, jonka tehtävänä on yhteistyössä muiden jäsenvaltioiden vastaavien yhteyspisteiden kanssa koordinoida tietämyksen siirtoon liittyviä toimia julkisten tutkimusorganisaatioiden ja yksityisen sektorin välillä sekä ratkaista ylikansallisiin tilanteisiin liittyviä ongelmia,

               10.

               perehtyvät liitteessä II esiteltyihin hyviin toimintatapoihin ja hyödyntävät niitä kansallisten olosuhteiden edellyttämällä tavalla,

               11.

               ilmoittavat komissiolle 15 päivään heinäkuuta 2010 mennessä ja sen jälkeen joka toinen vuosi tämän suosituksen pohjalta toteutetuista toimenpiteistä ja niiden vaikutuksista.

      Tehty Brysselissä 10 päivänä huhtikuuta 2008.

            Komission puolesta

         Janez POTOČNIK

            Komission jäsen

      (1)  KOM(2007) 182.

      LIITE I
      Henkisen omaisuuden hallinnointia tietämyksensiirtotoimissa koskevat käytännesäännöt korkeakouluille ja muille julkisille tutkimusorganisaatioille
      Nämä käytännesäännöt koostuvat kolmesta periaatekokonaisuudesta.
      Organisaation sisäiset henkistä omaisuutta koskevat periaatteet muodostavat perussäännöt, joita julkisen tutkimusorganisaation olisi noudatettava voidakseen tuloksellisesti hallinnoida omassa tai muiden tahojen kanssa yhteistyössä suoritettavassa tutkimus- ja kehittämistoiminnassa syntyvää henkistä omaisuutta.
      Tietämyksen siirtoa koskevilla periaatteilla täydennetään henkistä omaisuutta koskevia periaatteita keskittymällä yksityiskohtaisemmin henkisen omaisuuden aktiiviseen siirtoon ja hyödyntämiseen riippumatta siitä, onko se suojattu.
      Yhteis- ja sopimustutkimusta koskevia periaatteita on tarkoitus soveltaa kaikenlaiseen julkisen tutkimusorganisaation yhdessä yksityisen sektorin kanssa harjoittamaan tai rahoittamaan tutkimustoimintaan, kuten yhteistutkimukseen (jossa kaikilla osallistujilla on T&K-tehtäviä) ja sopimustutkimukseen (jossa yksityinen yritys ostaa T&K-työtä julkiselta tutkimusorganisaatiolta).
      Organisaation sisäiset henkistä omaisuutta koskevat periaatteet

                  1.

                  Julkiselle tutkimusorganisaatiolle laaditaan osana sen pitkän aikavälin strategiaa ja missiota erityisesti henkistä omaisuutta koskevat periaatteet, joista tiedotetaan sisäisesti ja ulkoisesti sekä perustetaan yksi yhteinen asiasta vastaava yhteyspiste.

                  2.

                  Periaatteiden olisi sisällettävä henkilökunnalle ja opiskelijoille selkeät säännöt, jotka koskevat erityisesti uusien kaupallista potentiaalia omaavien ideoiden julkistamista, tutkimustulosten omistusoikeutta, dokumentointia, eturistiriitojen käsittelyä ja sitoumuksia kolmansien osapuolten suuntaan.

                  3.

                  Julkisen sektorin organisaation strategian ja mission mukaisesti pyritään edistämään henkisen omaisuuden tunnistamista, hyödyntämistä ja tarvittaessa suojaamista pyrkien mahdollisimman suuriin sosioekonomisiin hyötyihin. Tässä voidaan noudattaa erilaisia strategioita – mahdollisesti tieteen/tekniikan osa-alueen mukaan – kuten esimerkiksi julkisen tiedon lähestymistapaa tai avoimen innovoinnin lähestymistapaa.

                  4.

                  Luodaan riittävät kannustimet, joilla varmistetaan, että asiaan liittyvä henkilöstö pyrkii aktiivisesti toteuttamaan henkistä omaisuutta koskevia periaatteita. Kannustimien ei tulisi olla pelkästään taloudellisia, vaan edistää myös urakehitystä ottamalla henkilöstöarvioinneissa huomioon akateemisten ansioiden ohella myös henkiseen omaisuuteen ja tietämyksen siirtoon liittyvät näkökohdat.

                  5.

                  Julkisen tutkimusorganisaation olisi harkittava johdonmukaisten henkisen omaisuuden ”salkkujen” muodostamista – esimerkiksi tietyillä teknologian aloilla – ja tarpeen mukaan muiden julkisten organisaatioiden henkisen omaisuuden ottamista mukaan tarkoituksenmukaisten kokonaisuuksien luomiseksi patenteista ja henkisestä omaisuudesta. Tämä voisi helpottaa hyödyntämistä, luoda kriittistä massaa ja alentaa kolmansille osapuolille aiheutuvia kustannuksia.

                  6.

                  Opiskelijoille ja tutkimushenkilöstölle olisi tarjottava koulutusta henkistä omaisuutta ja tietämyksen siirtoa koskevan tietoisuuden ja perusosaamisen parantamiseksi sekä varmistettava, että henkisen omaisuuden ja tietämyksen siirron hallinnoinnista vastaavalla henkilöstöllä on tarvittavat taidot ja kouluttautumismahdollisuudet.

                  7.

                  Olisi laadittava ja julkistettava tulosten julkaisemista ja levittämistä koskevat periaatteet, joilla pyritään edistämään tutkimuksen ja kehittämisen tulosten laajaa levitystä (esimerkiksi julkistamalla vapaaseen käyttöön), hyväksyen kuitenkin mahdolliset viiveet tapauksissa, joissa on tarkoitus hakea henkiselle omaisuudelle suojaa – tämä viive olisi kuitenkin pidettävä mahdollisimman lyhyenä.

            Tietämyksen siirtoa koskevat periaatteet

                  8.

                  Julkisrahoitteisen tutkimuksen tulosten käytön edistämiseksi ja niiden sosioekonomisten vaikutusten maksimoimiseksi on syytä harkita kaikkia mahdollisia hyödyntämismekanismeja (kuten lisensointia tai tutkimuksesta syntyviä uusia yrityksiä) ja kaikkia mahdollisia hyödyntämiskumppaneita (kuten tutkimuslähtöisiä uusyrityksiä tai jo olemassa olevia yrityksiä, muita julkisia tutkimusorganisaatioita, sijoittajia tai innovoinnin tukipalveluita ja -organisaatioita) ja valita näistä tarkoituksenmukaisimmat.

                  9.

                  Vaikka henkisen omaisuuden ja tietämyksen siirron ennakoivalla hallinnoinnilla saatetaankin luoda julkiselle tutkimusorganisaatiolle lisätuloja, tämän ei kuitenkaan tulisi olla päätavoitteena.

                  10.

                  Julkisella tutkimusorganisaatiolla olisi oltava itsellään tai käytettävissään ammattitaitoisia tietämyksen siirron palveluja ja teknisen taustan omaavan henkilöstön lisäksi oikeudellisten, taloudellisten ja kaupallisten näkökohtien sekä henkisen omaisuuden suojaamisen ja suojan valvonnan asiantuntijoita.

                  11.

                  Julkisen tutkimusorganisaation sisäisten käytäntöjen yhdenmukaistamiseksi ja kaikkien sopimusten tasapuolisuuden varmistamiseksi olisi laadittava ja julkistettava erityiset lisensointiperiaatteet. Erityisesti julkisen tutkimusorganisaation omistaman henkisen omaisuuden omistusoikeuden siirtoja ja lisenssien myöntämisiä yksinoikeudella (1) olisi harkittava tarkkaan, varsinkin kun kyseessä ovat Euroopan ulkopuoliset kolmannet osapuolet. Hyödyntämistarkoituksiin myönnetyistä lisensseistä olisi saatava asianmukainen taloudellinen tai muunlainen korvaus.

                  12.

                  Julkisen tutkimusorganisaation olisi laadittava ja julkistettava tutkimuslähtöisten uusyritysten perustamista koskevat periaatteet, jotka kannustavat sen henkilöstöä osallistumaan tarpeen mukaan tutkimuslähtöisten uusyritysten perustamiseen ja joissa luodaan selkeät puitteet tutkimuslähtöisten uusyritysten ja julkisen tutkimusorganisaation pitkän aikavälin suhteille.

                  13.

                  Samoin olisi laadittava selkeät periaatteet sille, miten tietämyksen siirrosta saatavat tulot jaetaan julkisen tutkimusorganisaation, tietämyksen luomisesta vastaavan yksikön ja keksijöiden välillä.

                  14.

                  Henkisen omaisuuden suojaamiseen ja tietämykseen siirtoon liittyvää toimintaa ja näihin liittyviä saavutuksia olisi seurattava ja niistä olisi tiedotettava säännöllisesti. Julkisen tutkimusorganisaation tutkimustuloksille, niihin liittyvälle erityisasiantuntemukselle ja henkiseen omaisuuteen kohdistuville oikeuksille olisi niiden hyödyntämisen edistämiseksi saatava lisää näkyvyyttä yksityisellä sektorilla.

            Yhteis- ja sopimustutkimusta koskevat periaatteet (2)

                  15.

                  Yhteis- ja sopimustutkimusta koskevien sääntöjen olisi oltava linjassa kunkin osapuolen mission kanssa. Niissä olisi otettava huomioon yksityisen rahoituksen taso ja niiden olisi vastattava tutkimustoimien tavoitteita ja varsinkin maksimoitava tutkimuksen kaupalliset ja sosioekonomiset vaikutukset, tuettava julkisen tutkimusorganisaation tavoitetta saada yksityistä tutkimusrahoitusta, tuettava sellaista henkisen omaisuuden tasoa, joka mahdollistaa jatkossakin akateemisen ja yhteistyössä tehtävän tutkimuksen sekä vältettävä T&K-tulosten levittämisen vaikeuttamista.

                  16.

                  Henkiseen omaisuuteen liittyvät seikat olisi tehtävä selväksi hankehallinnon tasolla tutkimushankkeen mahdollisimman aikaisessa vaiheessa, mieluiten jo ennen sen käynnistymistä. Henkiseen omaisuuteen liittyviä kysymyksiä ovat esimerkiksi hankkeen puitteissa luodun henkisen omaisuuden (tulosaineisto) omistusoikeuksien jakautuminen, hankkeen osallistujien hallussa ennen hankkeen käynnistymistä olevan ja hankkeen toteutuksen tai tulosten hyödyntämisen kannalta välttämättömän henkisen omaisuuden (tausta-aineisto) yksilöinti, tulosaineiston ja tausta-aineiston käyttöoikeudet (3) näitä tarkoituksia varten ja hankkeesta aiheutuvien tulojen jakaminen.

                  17.

                  Yhteistutkimushankkeessa tulosaineiston omistusoikeuden olisi pysyttävä sen luoneella osallistujalla, mutta se voidaan osoittaa myös muille osallistujille ennalta tehdyllä sopimuksella, jossa otetaan asianmukaisesti huomioon kunkin osallistujan etunäkökohdat, tehtävät ja rahoitus- tai muu osuus hankkeessa. Sopimustutkimuksessa julkisen tutkimusorganisaation luoman tulosaineiston omistaa yksityistä sektoria edustava osallistuja. Hankkeen ei tulisi vaikuttaa tausta-aineiston omistusoikeuksiin.

                  18.

                  Käyttöoikeuksiin (3) liittyvät seikat olisi tehtävä osallistujien kesken selviksi tutkimushankkeen mahdollisimman aikaisessa vaiheessa, mieluiten jo ennen sen käynnistymistä. Jos se on välttämätöntä tutkimushankkeen toteutuksen tai osallistujan tulosaineiston hyödyntämisen kannalta, muiden osallistujien tausta- ja tulosaineiston käyttöoikeuksien olisi oltava saatavilla ehdoin, joissa otetaan asianmukaisesti huomioon kunkin osallistujan etunäkökohdat, tehtävät ja rahoitus- tai muu osuus hankkeessa.

         (1)  Kun on kyse sellaisista T&K-tuloksista, joilla voi olla useita sovellusaloja, olisi vältettävä lisenssien myöntämistä yksinoikeudella ilman että käyttöoikeus rajataan tietylle käyttöalalle. Julkisen tutkimusorganisaation olisi pidettävä itsellään riittävät oikeudet tulosten levittämiseen ja lisätutkimukseen.

         (2)  Julkisen tutkimusorganisaation ryhtyessä yhteis- tai sopimustutkimukseen yrityksen kanssa komissio katsoo automaattisesti (eli ilman ilmoitusvaatimusta), että julkisen tutkimusorganisaation kautta ei kanavoidu yritykselle epäsuoraa valtiontukea edellyttäen, että yhteisön puitteissa tutkimus- ja kehitystyöhön sekä innovaatiotoimintaan myönnettävälle valtiontuelle asetetut ehdot täyttyvät (EUVL C 323, 30.12.2006 – erityisesti kohdat 3.2.1 ja 3.2.2).

         (3)  Käyttöoikeuksilla viitataan osallistujien toisilleen myöntämiin käyttöoikeuksiin, erotuksena kolmansille osapuolille myönnettäviin lisensseihin. Niissä olisi määriteltävä, mitkä osallistujat voivat käyttää mitäkin osaa tausta- ja tulosaineistosta tutkimus- ja/tai hyödyntämistarkoituksiin ja millä ehdoin.

      LIITE II
      Viranomaisten toimintamallit, joiden on todettu helpottavan korkeakoulujen ja muiden julkisten tutkimusorganisaatioiden harjoittamaa henkisen omaisuuden hallinnointia tietämyksensiirtotoimissa
      Tietämyksensiirto osa julkisten tutkimusorganisaatioiden strategista missiota

                  1.

                  Tietämyksensiirto korkeakoulujen ja yritysten välillä nostetaan pysyväksi poliittiseksi ja operatiiviseksi painopistealueeksi jäsenvaltion kaikissa julkista tutkimusrahoitusta tarjoavissa elimissä sekä valtakunnallisella että alueellisella tasolla.

                  2.

                  Asia kuuluu selvästi yhden yksittäisen ministeriön toimivaltaan. Kyseisen ministeriön tehtävänä on koordinoida tietämyksensiirron edistämistoimia muiden ministeriöiden kanssa.

                  3.

                  Kukin tietämyksensiirtotoimia toteuttava ministeriö ja alueellinen hallintoelin nimeävät toimien vaikutusten seuraamisesta vastaavan vastuuhenkilön. Vastuuhenkilöt kokoontuvat säännöllisesti vaihtamaan tietoja ja keskustelemaan tavoista parantaa tietämyksen siirtoa.

            Henkisen omaisuuden hallinnointiperiaatteet

                  4.

                  Julkisin varoin aikaansaadun henkisen omaisuuden asianmukaista hallinnointia edistetään ja edellytetään, että siinä noudatetaan vakiintuneita periaatteita, joissa otetaan huomioon yritysmaailman perustellut etunäkökohdat (esim. tilapäiset salassapitovelvoitteet).

                  5.

                  Tutkimuspolitiikassa korostetaan riippuvuussuhteita yksityiseen sektoriin, mikä auttaa yksilöimään teknologiatarpeita, edistää yksityisiä tutkimusinvestointeja ja kannustaa hyödyntämään julkisrahoitteisia tutkimustuloksia.

            Tietämyksensiirtovalmiudet ja -taidot

                  6.

                  Julkisilla tutkimusorganisaatioilla ja niiden henkilöstöllä on riittävästi resursseja ja kannustimia harjoittaa tietämyksensiirtotoimintaa.

                  7.

                  Erityistoimin pyritään varmistamaan, että julkisten tutkimusorganisaatioiden saatavilla ja entistä helpommin rekrytoitavissa on näihin kysymyksiin perehtyneitä asiantuntijoita (esim. teknologiansiirtoasiantuntijoita).

                  8.

                  Käytössä on valikoima mallisopimuksia sekä päätöksenteon apuväline, joka helpottaa tiettyjen muuttujien perusteella sopivimman mallisopimuksen valintaa.

                  9.

                  Ennen uusien tietämyksensiirtoa edistävien mekanismien (kuten työntekijäliikkuvuus- ja rahoitusjärjestelmien) käyttöönottoa kuullaan asianmukaisia sidosryhmiä, kuten pk- ja suuryrityksiä sekä julkisia tutkimusorganisaatioita.

                  10.

                  Julkisten tutkimusorganisaatioiden resurssien yhdistämistä paikallisesti tai alueellisesti edistetään silloin, kun niillä ei ole riittävästi tutkimusmenoja, jotta niiden kannattaisi pitää omaa tietämyksensiirtoyksikköä tai henkisen omaisuuden hallinnosta vastaavaa työntekijää.

                  11.

                  Perustetaan tutkimuslähtöisten uusyritysten tukiohjelmia, joihin sisältyy yrittäjäkoulutusta ja julkisten tutkimusorganisaatioiden vahvaa vuorovaikutusta paikallisten yrityshautomoiden, rahoittajien, yritystoiminnan tukiorganisaatioiden jne. kanssa.

                  12.

                  Julkisten tutkimusorganisaatioiden tietämyksensiirtoa ja vuorovaikutusta yritysten kanssa, esimerkiksi asiantuntijoiden palkkaamista, tuetaan valtion varoin.

            Johdonmukaisuus ylikansallisessa yhteistyössä

                  13.

                  Ylikansallisen tietämyksensiirron edistämiseksi ja muista maista tulevien osallistujien kanssa tehtävän yhteistyön helpottamiseksi julkisrahoitteisessa tutkimuksessa syntyvän henkisen omaisuuden omistusoikeudet määritellään selkein säännöin ja nämä säännöt sekä tietämyksen siirtoon mahdollisesti vaikuttavat rahoitusehdot asetetaan helposti saataville. Useimmissa EU:n jäsenvaltioissa julkisissa tutkimusorganisaatioissa sovelletaan henkiseen omaisuuteen järjestelmää, jossa henkisen omaisuuden omistajuus kuuluu organisaatiolle sen sijaan että tutkimusta ohjaavalla professorilla olisi siihen etuoikeus.

                  14.

                  Kun tehdään kansainvälisiä tutkimusyhteistyösopimuksia ja niiden alaisten hankkeiden rahoituksessa sovelletaan molempien sopimuspuolina olevien maiden järjestelmiä, hankkeita koskevissa säännöissä annetaan kaikille osallistujille samanlaiset oikeudet varsinkin liittyen henkisen omaisuuden käyttöoikeuksiin ja niiden rajoituksiin.

            Tietämyksen levittäminen

                  15.

                  Julkiset tutkimusrahoitusorganisaatiot edellyttävät, että julkisrahoitteisessa tutkimuksessa syntyvät vertaisarvioidut tieteelliset julkaisut asetetaan vapaasti saataville.

                  16.

                  Tutkimusdatan vapaata saatavuutta edistetään julkisrahoitteisen tutkimustoiminnan tulosten saatavuutta koskevien OECD:n periaatteiden ja suuntaviivojen mukaisesti ottaen huomioon kaupalliseen hyödyntämiseen liittyvät rajoitukset.

                  17.

                  Julkisin varoin kehitetään yhdessä avoimen saatavuuden periaatteiden kanssa tutkimustulosten arkistointitapoja (esimerkiksi internetpohjaisia tietokantoja).

            Edistymisen seuranta

                  18.

                  Luodaan tarvittavat mekanismit, joilla seurataan ja arvioidaan julkisten tutkimusorganisaatioiden edistymistä tietämyksensiirtotoimissaan esimerkiksi yksittäisten julkisten tutkimusorganisaatioiden vuosikertomusten kautta. Nämä tiedot ja esimerkit parhaista toimintatavoista asetetaan myös muiden jäsenvaltioiden saataville.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52005SC0230

Suositus: neuvoston lausunto 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen Yhdistyneen kuningaskunnan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuodesta 2003/04 vuoteen 2009/10  /* SEK/2005/0230 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 16.2.2005SEK(2005) 230 lopullinenSuositus:NEUVOSTON LAUSUNTO7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen Yhdistyneen kuningaskunnan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuodesta 2003/04 vuoteen 2009/10(komission esittämä)PERUSTELUTJulkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1] säädetään, että yhtenäisvaluutan ulkopuolelle jäävien maiden oli esitettävä neuvostolle ja komissiolle lähentymisohjelmat 1 päivään maaliskuuta 1999 mennessä. Neuvoston oli tutkittava kyseisen asetuksen 9 artiklan mukaisesti kukin lähentymisohjelma komission ja perustamissopimuksen 114 artiklassa määrätyn komitean (talous- ja rahoituskomitea) arvioiden perusteella. Komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan neuvosto antoi ohjelmaa tutkittuaan siitä lausunnon. Asetuksen mukaan jäsenvaltioiden on toimitettava vuosittain tarkistetut lähentymisohjelmat, jotka neuvosto voi tutkia samaa menettelyä noudattaen.Yhdistynyt kuningaskunta toimitti 22 päivänä joulukuuta 1998 ensimmäisen lähentymisohjelman, joka kattoi vuodet 1997/98–2003/04. Neuvosto antoi ohjelmasta lausunnon 8 päivänä helmikuuta 1999. Ohjelmasta on esitetty tarkistettu versio tämän jälkeen vuosittain. Yhdistynyt kuningaskunta esitti viimeisimmän tarkistetun lähentymisohjelman 17 päivänä joulukuuta 2004. Komission yksiköt ovat laatineet tarkistuksesta teknisen arvion, joka perustuu komission yksiköiden syksyn 2004 talousennusteisiin, käytännesääntöihin[2], yhteisesti sovittuun potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arviointimenetelmään, talouspolitiikan vuosien 2003–2005 laajoissa suuntaviivoissa annettuihin suosituksiin sekä periaatteisiin, jotka määritetään finanssipolitiikan koordinoinnin tehostamisesta 27 päivänä marraskuuta 2002 annetussa komission tiedonannossa neuvostolle ja Euroopan parlamentille[3]. Arvioinnin tuloksena voidaan todeta seuraavaa:-  Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toimittivat kuudennen tarkistetun lähentymisohjelmansa (jäljempänä ’tarkistus’) 17 päivänä joulukuuta 2004, ja se kattaa ajanjakson varainhoitovuodesta 2003/04 varainhoitovuoteen 2009/10. Tarkistukseen sisältyvät viranomaisten viimeisimmät julkista taloutta koskevat ennusteet, jotka julkistettiin 2 päivänä joulukuuta 2004 talousarvion valmisteluraportissa (Pre-Budget Report). Ohjelma vastaa osittain tietovaatimuksia, jotka tarkistetuissa käytännesäännöissä asetetaan vakaus- ja lähentymisohjelmien sisällölle ja muodolle. Kokonaismenoja ja -tuloja koskevia tietoja ei esitetä yhdenmukaistetun EKT95-järjestelmän mukaisesti eikä tietoja esitetä käytännesäännöissä sovittuja yhdenmukaistettuja taulukkoja käyttäen. Lisäksi tarkistuksessa käsitellään UMTS-taajuuksien myynnistä saatavia tuloja edelleen vuotuisena tulovirtana eikä omaisuuserän myyntinä ja siinä ei anneta tietoja näiden tulojen merkityksestä julkista taloutta koskevien ennusteiden kannalta.-  Makrotaloudellisen keskiennusteen mukaan vakaa talouskasvu hidastuu trendikasvuksi vuonna 2006 ja sen jälkeen. Kasvu todennäköisesti tasapainottuu jälleen jossain määrin, sillä kotimaisen kysynnän ennustetaan pienenevän ja nettoviennillä viime aikoina kasvuun olleen kielteisen vaikutuksen poistuvan. Tällä hetkellä käytettävissä olevien tietojen mukaan ohjelmaan sisältyvät makrotaloudelliset ennusteet näyttävät pääpiirteissään realistisilta huolimatta siitä, että riskinä on kasvun hidastuminen odotettua enemmän lyhyellä aikavälillä. Ennuste näyttää vuoden 2005 osalta suotuisalta, mutta vastaa vuoden 2006 osalta komission yksiköiden ennustetta. Viranomaisten ennuste trendin mukaisesta kasvusta vuonna 2007 ja sen jälkeen on hieman pienempi kuin komission yksiköiden viimeisimmät arviot potentiaalisesta kasvusta.-  On kuitenkin tärkeää huomata, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten julkista taloutta koskevat ennusteet perustuvat skenaarioon, jossa trendin mukainen tuotannon kasvu on neljännesprosenttiyksikön hitaampaa kuin makrotaloudellisessa keskiennusteessa käytetty kasvuvauhti. Jopa tässä hitaammassa kasvuskenaariossa on riski, että BKT:n kasvu on vuonna 2005 ennustettua hitaampaa; on kuitenkin todennäköistä, että trendin mukaista tuotannon kasvua koskeva keskipitkän aikavälin oletus osoittautuu varovaiseksi arvioksi.-  Vakaista työmarkkinoista ja keskimääräisten tulojen paranemisesta huolimatta YKHI-inflaatio pysyi hitaana vuonna 2004, yleensä selvästi alle virallisen 2 prosentin inflaatiotavoitteen. Tulevia hintapaineita ennakoiden Englannin pankki nosti ohjauskorkoaan neljästi vuoden aikana, minkä seurauksena repokorko nousi marraskuusta 2003 yhteensä 125 pistettä 4,75 prosenttiin. Englannin punnan valuuttakurssi vahvistui hieman nimellisesti vuoden alkupuoliskolla, mutta heikkeni sen jälkeen ja vuoden 2004 lopussa kyseinen indeksi ei poikennut juurikaan vuoden alun tasosta; tämän kehityksen mukaisesti valuuttakurssi suhteessa euroon vahvistui vuoden 2004 alkupuoliskolla ja oli vuoden lopussa lähellä samaa tasoa kuin 12 kuukautta aikaisemmin. Viime vuoden aikana Yhdistyneen kuningaskunnan joukkovelkakirjojen tuotto noudatti pääosiltaan kansainvälisten joukkovelkakirjamarkkinoiden suuntauksia. Sitä vastoin ero valtion 10 vuoden joukkovelkakirjojen tuotossa Saksaan verrattuna nousi noin 50 pisteestä vuoden 2004 alussa lähes 100 pisteen huippulukemaan marraskuun puolivälissä. Tämä johtui lyhyen aikavälin korkojen välisen eron suurenemisesta ja siitä, että valtio laski Yhdistyneessä kuningaskunnassa liikkeeseen edellisiin vuosiin verrattuna enemmän joukkovelkakirjalainoja.-  Yhdistyneen kuningaskunnan finanssipolitiikan puitteet perustuvat kahteen koko julkista sektoria koskevaan finanssipoliittiseen sääntöön: ”kultaiseen sääntöön”, jonka tavoitteena on varmistaa, että hallitus ottaa suhdannejakson aikana lainaa ainoastaan nettoinvestointien rahoittamiseen eikä juoksevien menojen rahoittamiseen; ja ”kestäviä investointeja koskevaan sääntöön”, jonka tavoitteena on pitää julkisen sektorin nettovelka ”vakaalla ja maltillisella tasolla” alle 40 prosentissa suhteessa BKT:hen suhdannejakson aikana. Tämän perusteella tarkistetussa ohjelmassa ennustetaan alijäämän pienenevän 3,2 prosentista varainhoitovuonna 2003/04 alle 3 prosentin viitearvon varainhoitovuonna 2004/2005 (tämä varainhoitovuosi muodostaa viitejakson arvioitaessa Yhdistyneen kuningaskunnan julkista taloutta vakaus- ja kasvusopimuksen perusteella). Tarkistuksessa ennustetaan alijäämän pienenevän sen jälkeen asteittain keskipitkällä aikavälillä, mutta ainoastaan 1,7 prosentin tasolle varainhoitovuonna 2008/09. Menosuhde jatkaa kasvuaan hallituksen ensisijaisten poliittisten tavoitteiden mukaisesti, nettoinvestointien lisääntyminen mukaan luettuna, mutta odotettu tulosuhteen paraneminen johtaa julkisen talouden rahoitusaseman yleiseen parantumiseen. Alijäämäennusteita vuoteen 2006/07 asti on tarkistettu ylöspäin edelliseen tarkistukseen verrattuna huolimatta pääosiltaan muuttumattomista makrotaloudellisista näkymistä ja ne on säilytetty ennallaan vuoden 2007/08 osalta. Lyhyellä aikavälillä löysempää finanssipolitiikkaa on vuoden 2005/06 jälkeen tarkoitus seurata edellistä tarkistusta tiukempi julkisen talouden vakauttaminen.-  Riskit alijäämän nousemisesta ennustettua suuremmaksi näyttävät painottuvan lähitulevaisuuteen. Erityisesti alijäämä voi varainhoitovuonna 2004/05 olla yli 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Riskejä on sekä lyhyellä että keskipitkällä aikavälillä, koska vuoden 2005 kasvuennuste on suhteellisen suotuisa ja koska on mahdollista, että tulot, erityisesti yritysverot, elpyvät odotettua hitaammin. Erityisesti vuodesta 2006/07 alkaen, jolloin menojen kasvun ennustetaan hidastuvan, ministeriöiden voi olla vaikeaa sopeutua tiukempiin talousarvioihin ja ne voivat sen vuoksi turvautua kertyneisiin käyttämättömiin varoihin. Vuodesta 2006/07 alkaen suhteellisen varovaiset makrotaloudelliset ennusteet kuitenkin tasoittavat nämä kielteiset riskit.-  Edellä esitetyn riskienarvioinnin perusteella voidaan todeta, että ohjelman mukainen finanssipolitiikka ei näytä tarjoavan riittävää varmuusmarginaalia sen takaamiseksi, ettei julkisen talouden alijäämälle asetettu 3 prosentin viitearvo ylity normaaleissa suhdannevaihteluissa ennustejakson aikana. Se ei myöskään riitä varmistamaan sitä, että vakaus- ja kasvusopimuksessa keskipitkän aikavälin tavoitteeksi asetettu lähellä tasapainoa oleva julkisen talouden rahoitusasema saavutetaan vuoteen 2009/10 mennessä. Samanaikaisesti on kuitenkin pantava merkille, että velka-aste on suhteellisen pieni ja ennustettuihin rahoitusasemiin vaikuttaa edellä mainittu merkittävän julkisen investointiohjelman täytäntöönpano.-  Bruttovelka-asteen odotetaan nousevan maltillisesti tarkistuksen kattaman ajanjakson aikana (pääosin seurauksena perusjäämän alijäämäisyydestä) ja se on suurimmillaan vuonna 2007/08 alle 43 prosenttia suhteessa BKT:hen eli selvästi perustamissopimuksessa vahvistetun 60 prosentin viitearvon alapuolella.-  Ohjelmassa tarkastellaan hallituksen rakenneuudistusohjelman etenemistä edellisen tarkistuksen jälkeen ja annetaan tietoja työvoima-, hyödyke- ja pääomamarkkinoiden uudistuksista. Siinä käsitellään myös muita julkisen talouden parantamiseen tähtääviä toimenpiteitä, jotka sisältyvät julkisen sektorin tehokkuutta parantavaan suureen ohjelmaan ja jotka ovat yhdenmukaisia vuosien 2003–2005 talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa esitetyn suosituksen kanssa, jonka mukaan Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten olisi varmistettava, että ilmoitettuihin julkisten menojen korotuksiin liittyvät julkiset palvelut ”tarjotaan tehokkaasti ja kustannustehokkaasti”. Tarkistuksessa mainitaan myös merkittäviä meneillä olevia pyrkimyksiä parantaa julkisen sektorin tuotoksen arviointia.-  Yhdistyneen kuningaskunnan julkisen talouden kestävyys vaikuttaa pitkällä aikavälillä varsin myönteiseltä. Suhteellisen pieni velan määrä suhteessa BKT:hen ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyydelle nykyisessä politiikassa asettama suuri painoarvo ovat tässä suhteessa myönteisiä tekijöitä. Ohjelmassa hahmoteltu strategia perustuu pääasiassa nopeaan ja vakaaseen pitkän aikavälin talouskasvuun, jonka edellytyksenä on terve ja kestävä julkinen talous. Väestön ikääntymiseen liittyvien kustannusten nousemista ei voida sulkea pois, koska on mahdollista, että yksityisissä eläkejärjestelmissä ei ole riittävästi varoja, mikä voisi vaikuttaa Yhdistyneen kuningaskunnan julkiseen talouteen. Tämän vuoksi viranomaiset ottavat huhtikuussa 2005 käyttöön eläketurvarahaston, jonka tarkoituksena on suojata maksukyvyttömien yksityisten eläkejärjestelmien jäseniä. Tämän järjestelmän tehokkuus on kuitenkin vielä testattava. Lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan finanssipolitiikkaa koskevien sääntöjen mukaan julkisten eläkemenojen lisääntyminen olisi (keskimäärin suhdannejakson aikana) rahoitettava tuloilla tai menorakennetta uudistamalla. Yhdistyneen kuningaskunnan varsin alhaisen veroasteen pitäisi helpottaa pitkällä aikavälillä mahdollisesti esiin tulevaa epätasapainoa.-  Kaiken kaikkiaan tarkistuksessa esitetty talouspolitiikka noudattaa osittain Yhdistyneelle kuningaskunnalle talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen vuoden 2004 tarkistuksessa osoitettua maakohtaista julkista taloutta koskevaa suositusta, jonka mukaan Yhdistyneen kuningaskunnan olisi parannettava suhdannetasoitettua rahoitusasemaa, jotta keskipitkällä aikavälillä saavutetaan lähellä tasapainoa oleva tai ylijäämäinen rahoitusasema. Vuoden 2004/05 osalta toteutumatiedot eivät vahvista merkittävää edistystä tapahtuneen ja sekä tulojen että menojen osalta on paljon epävarmuutta, joten riskinä on, että alijäämä on suurempi kuin 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Lisäksi vuonna 2005/06 suunniteltu lievästi elvyttävä finanssipolitiikka ja keskipitkän aikavälin finanssipolitiikka eivät noudata talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa esitettyä suositusta.-  Edellä esitetyn perusteella Yhdistyneen kuningaskunnan olisi varmistettava, että alijäämä on suunnitelmien mukaisesti alle 3 prosenttia suhteessa BKT:hen varainhoitovuonna 2004/05, ja parannettava suhdannetasoitettua rahoitusasemaa sen varmistamiseksi, että keskipitkällä aikavälillä saavutetaan lähellä tasapainoa oleva tai ylijäämäinen rahoitusasema ja se säilytetään.Edellä esitetyn arvion perusteella komissio antaa oheisen suosituksen neuvoston lausunnoksi Yhdistyneen kuningaskunnan lähentymisohjelmasta ja toimittaa sen neuvostolle.Suositus:NEUVOSTON LAUSUNTO7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen Yhdistyneen kuningaskunnan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuodesta 2003/04 vuoteen 2009/10EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[4] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:1.  Neuvosto tarkasteli 8 päivänä maaliskuuta 2005 Yhdistyneen kuningaskunnan tarkistettua lähentymisohjelmaa, joka kattaa ajanjakson vuodesta 2003/04 vuoteen 2009/10. Ohjelma noudattaa osittain vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevien tarkistettujen käytännesääntöjen tietovaatimuksia. Kokonaismenoja ja -tuloja koskevia tietoja ei esitetä yhdenmukaistetun EKT95-järjestelmän mukaisesti eikä tietoja esitetä käytännesäännöissä sovittuja yhdenmukaistettuja taulukkoja käyttäen. Lisäksi tarkistuksessa käsitellään UMTS-taajuuksien myynnistä saatavia tuloja edelleen vuotuisena tulovirtana eikä omaisuuserän myyntinä ja siinä ei anneta tietoja näiden tulojen merkityksestä julkista taloutta koskevien ennusteiden kannalta. Tämän vuoksi Yhdistynyttä kuningaskuntaa kehotetaan noudattamaan tietovaatimuksia.2.  Ohjelma sisältää kaksi erilaista skenaariota makrotaloudellisille ja julkista taloutta koskeville ennusteille: ”yleisen” makrotaloudellisen skenaarion ja hitaamman kasvun skenaarion, joka perustuu oletukseen, että trendin mukainen kasvu on neljännesprosenttiyksikön hitaampaa kuin keskiennusteessa; julkisen talouden ennusteet perustuvat jälkimmäiseen skenaarioon. Sen vuoksi hitaamman kasvun skenaariota pidetään lähtökohtana arvioitaessa julkista taloutta koskevia ennusteita, ja sen oletukset ovat suurelta osin realistisia. Skenaariossa ennustetaan kokonaistuotannon kasvun olevan 3 prosenttia vuonna 2005, eli ainoastaan hieman hitaampaa kuin vuonna 2004, jolloin se oli 3 ½ prosenttia. Tämän jälkeen kasvu hidastuu 2 ¼ prosenttiin vuoteen 2007/08 mennessä. Tällä hetkellä käytettävissä olevien tietojen perusteella on olemassa riski, että BKT kasvaa vuonna 2005 ennustettua hitaammin, koska ennustettu kasvu vaikuttaa olevan nykyisen ennustemarginaalin ylärajoilla. On kuitenkin todennäköistä, että keskipitkällä aikavälillä trendin mukaista tuotannon kasvua koskeva oletus, johon julkista taloutta koskevat ennusteet perustuvat, osoittautuu varovaiseksi arvioksi. Ohjelman inflaatioennusteet lienevät myös realistisia.3.  Yhdistyneen kuningaskunnan finanssipolitiikan puitteet perustuvat kahteen julkista sektoria koskevaan finanssipoliittiseen sääntöön: ”kultaiseen sääntöön”, jonka tavoitteena on varmistaa, että hallitus ottaa suhdannejakson aikana lainaa ainoastaan nettoinvestointien rahoittamiseen eikä juoksevien menojen rahoittamiseen; ja ”kestäviä investointeja koskevaan sääntöön”, jonka tavoitteena on pitää julkisen sektorin nettovelka ”vakaalla ja maltillisella tasolla” alle 40 prosentissa suhteessa BKT:hen suhdannejakson aikana. Tämän perusteella tarkistetussa ohjelmassa ennustetaan alijäämän pienenevän arvioidusta 3,2 prosentista varainhoitovuonna 2003/04 alle 3 prosentin viitearvon varainhoitovuonna 2004/2005 (tämä varainhoitovuosi muodostaa viitejakson arvioitaessa Yhdistyneen kuningaskunnan julkista taloutta vakaus- ja kasvusopimuksen perusteella). Tarkistuksessa ennustetaan alijäämän pienenevän sen jälkeen asteittain keskipitkällä aikavälillä, mutta ainoastaan 1,7 prosentin tasolle varainhoitovuonna 2008/09. Menosuhde jatkaa kasvuaan hallituksen ensisijaisten poliittisten tavoitteiden mukaisesti, mutta odotettu tulosuhteen paraneminen johtaisi toteutuessaan julkisen talouden rahoitusaseman yleiseen parantumiseen. Kokonaismenoihin sisältyy merkittävän julkisen investointiohjelman täytäntöönpano, jonka tavoitteena on nostaa julkiset nettoinvestoinnit 1,9 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2004/05 2,4 prosenttiin vuonna 2007/08. Vuoden 2003 tarkistukseen verrattuna alijäämäennusteita on tämän ja seuraavan varainhoitovuoden osalta tarkistettu ylöspäin. Varainhoitovuoden 2005/06 jälkeen tarkistukseen sisältyvät keskipitkän aikavälin ennusteet kuitenkin kuvaavat hieman nopeampaa julkisen talouden vakauttamista edellisen tarkistuksen sisältämiin ennusteisiin verrattuna.4.  On olemassa selvä riski, että julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennustettua huonompi lyhyellä aikavälillä. Erityisesti alijäämä voi varainhoitovuonna 2004/05 olla yli 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Riskejä on sekä lyhyellä että keskipitkällä aikavälillä, koska vuoden 2005 BKT:n kasvuennuste on suhteellisen suotuisa ja koska on mahdollista, että tulot, erityisesti yritysverot, elpyvät odotettua hitaammin. Erityisesti vuodesta 2006/07 alkaen, jolloin menojen kasvun ennustetaan hidastuvan, ministeriöiden voi olla vaikeaa sopeutua tiukempiin talousarvioihin ja ne voivat sen vuoksi turvautua kertyneisiin käyttämättömiin varoihin. Vuodesta 2006/07 alkaen suhteellisen varovaiset makrotaloudelliset ennusteet kuitenkin tasoittavat nämä kielteiset riskit.5.  Edellä esitetyn riskienarvioinnin perusteella voidaan todeta, että ohjelman mukainen finanssipolitiikka ei näytä tarjoavan riittävää varmuusmarginaalia sen takaamiseksi, ettei julkisen talouden alijäämälle asetettu 3 prosentin viitearvo ylity normaaleissa suhdannevaihteluissa ennustejakson aikana. Se ei myöskään riitä varmistamaan sitä, että vakaus- ja kasvusopimuksessa keskipitkän aikavälin tavoitteeksi asetettu lähellä tasapainoa oleva julkisen talouden rahoitusasema saavutetaan vuoteen 2009/10 mennessä. Samanaikaisesti on kuitenkin pantava merkille, että velka-aste on suhteellisen pieni ja ennustettuihin rahoitusasemiin vaikuttaa edellä mainittu merkittävän julkisen investointiohjelman täytäntöönpano.6.  Bruttovelan arvioidaan olevan 39,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2003/04 eli merkittävästi alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Ohjelmassa ennustetaan velkasuhteen nousevan maltillisesti alle kaksi prosenttiyksikköä vuonna 2009/10 päättyvällä kaudella.7.  Yhdistyneen kuningaskunnan julkisen talouden kestävyys vaikuttaa pitkällä aikavälillä varsin myönteiseltä huolimatta väestön ikääntymisestä julkiselle taloudelle ennusteiden mukaan aiheutuvista kustannuksista. Suhteellisen pieni velan määrä suhteessa BKT:hen ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyydelle nykyisessä politiikassa asettama suuri painoarvo ovat tässä suhteessa myönteisiä tekijöitä. Väestön ikääntymiseen liittyvien kustannusten nousemista ei voida sulkea pois, koska on mahdollista, että yksityisissä eläkejärjestelmissä ei ole riittävästi varoja, mikä voisi vaikuttaa Yhdistyneen kuningaskunnan julkiseen talouteen. Tämän vuoksi viranomaiset ottavat huhtikuussa 2005 käyttöön eläketurvarahaston, jonka tarkoituksena on suojata maksukyvyttömien yksityisten eläkejärjestelmien jäseniä. Nämä toimenpiteet ovat tervetulleita, vaikka niiden tehokkuudesta ei ole vielä todisteita. Yhdistyneen kuningaskunnan varsin alhaisen veroasteen pitäisi helpottaa pitkällä aikavälillä mahdollisesti esiin tulevaa epätasapainoa.8.  Tarkistuksessa esitetty talouspolitiikka noudattaa osittain Yhdistyneelle kuningaskunnalle talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen vuoden 2004 tarkistuksessa osoitettua maakohtaista julkista taloutta koskevaa suositusta, jonka mukaan Yhdistyneen kuningaskunnan olisi liiallisen alijäämän muodostumisen välttämiseksi parannettava suhdannetasoitettua rahoitusasemaa julkisen talouden vakauttamiseksi, jotta saavutetaan keskipitkällä aikavälillä lähellä tasapainoa oleva tai ylijäämäinen rahoitusasema. Vuoden 2004/05 osalta riskinä on, että alijäämä on suurempi kuin 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Lisäksi vuonna 2005/06 suunniteltu lievästi elvyttävä finanssipolitiikka ja keskipitkän aikavälin finanssipolitiikka eivät noudata talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa esitettyä suositusta.* * *Edellä esitetyn arvion perusteella neuvosto katsoo, että Yhdistyneen kuningaskunnan olisi (i) varmistettava, että alijäämä on suunnitelmien mukaisesti alle 3 prosenttia suhteessa BKT:hen varainhoitovuonna 2004/05 ja (ii) parannettava suhdannetasoitettua rahoitusasemaa sen varmistamiseksi, että keskipitkällä aikavälillä saavutetaan lähellä tasapainoa oleva tai ylijäämäinen rahoitusasema ja se säilytetään.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu1. Yleinen makrotaloudellinen ennuste | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |BKT:n määrä – yleinen ennuste (muutos, %) | LO 12/2004 | 3¼ | 3 - 3½ | 2½ - 3 | 2¼ - 2¾ | - |KOM | 3,3 | 2,8 | 2,8 | - | - |LO 12/2003 | 3 - 3½ | 3 - 3½ | 2½ - 3 | - | - |YKHI-inflaatio (%) | LO 12/2004 | 1¼ | 1¾ | 2 | 2 | - |KOM | 1,4 | 1,9 | 2,0 | - | - |LO 12/2003 | 1¾ | 2 | 2 | - | - |2. Makrotaloudellinen ennuste, johon julkinen talous perustuu | 2004/05 | 2005/06 | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 |BKT:n määrä – julkinen talous2 (muutos, %) | LO 12/2004 | 3¼ | 3 | 2½ | 2¼ | 2¼ |KOM 3 | 3,3 | 2,8 | 2,8 | - | - |LO 12/2003 | 3¼ | 2¾ | 2½ | 2¼ | 2¼ |YKHI-inflaatio (%) | LO 12/2004 | 1¼ | 1¾ | 2 | 2 | 2 |KOM | 1,4 | 1,9 | 2,0 | - | - |LO 12/2003 | 1¾ | 2 | 2 | 2 | 2 |Julkisen talouden rahoitusasema4 (suhteessa BKT:hen) | LO 12/2004 | -2,9 | -2,8 | -2,3 | -2,1 | -1,7 |KOM 3 | -2,8 | -2,6 | -2,4 | - | - |LO 12/2003 5 | -2,7 | -2,5 | -2,2 | -2,1 | -1,9 |Perusjäämä 5 (suhteessa BKT:hen) | LO 12/2004 | -0,9 | -0,7 | -0,2 | -0,1 | - |KOM 3 | -0,9 | -0,6 | -0,4 | - | - |LO 12/2003 | -0,5 | -0,4 | - | - | - |Suhdannetasoitettu rahoitusasema (suhteessa BKT:hen) | LO 12/2004 | -2,8 | -2,9 | -2,3 | -2,0 | -1,6 |KOM 3 | -2,7 | -2,4 | -2,1 | - | - |LO 12/2003 1 | -2,4 | -2,4 | -2,2 | -2,0 | -1,8 |Julkisen talouden bruttovelka (suhteessa BKT:hen) | LO 12/2004 | 40,9 | 41,8 | 42,4 | 42,8 | 42,8 |KOM 3 | 40,4 | 40,9 | 41,2 | - | - |LO 12/2003 | 40,2 | 40,8 | 41,1 | 41,4 | 41,5 |Huom: 1 Komission yksiköiden laskelmat, jotka perustuvat ohjelmassa annettuihin tietoihin. 2 BKT-ennuste, johon viranomaisten julkista taloutta koskevat ennusteet pohjautuvat; perustuu trendin mukaista kasvua koskevaan arvioon, joka on neljännesprosenttiyksikön pienempi kuin viranomaisten keskiennuste. 3 Komission tiedot koskevat kalenterivuotta (esim. kalenterivuosi 2004 vastaa varainhoitovuotta 2004/05). 4 Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset sisällyttävät julkisen talouden rahoitusasemaa koskevaan ennusteeseensa noin 1,4 miljardin Englannin punnan vuotuiset tulot UMTS-toimilupien myynnistä vuonna 2000. Tämän korjaaminen ennusteiden saattamiseksi liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn mukaisiksi johtaa noin 0,1 prosenttiyksikön vähentämiseen rahoitusasemasta (eli alijäämän suurenemiseen) kunakin vuonna. Kaikki tässä taulukossa esitetyt luvut ovat komission yksiköiden tällä tavoin korjaamia tarkistuksessa esitettyjä lukuja. 5 Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ilmoittavat perusjäämän ilman nettokorkoja eikä ainoastaan ilman korkomenoja kuten komissio. Esitetyt luvut ovat komission yksiköiden uudelleenlaskemia lukuja, jotka perustuvat tarkistetun ohjelman 4.4 taulukossa esitettyihin lukuihin. Lähteet: Lähentymisohjelma (LO); komission yksiköiden syksyn 2004 talousennuste (KOM); komission yksiköiden laskelmat. | [1] EYVL L 209, 2.8.1997. Kaikki asiakirjat, joihin tässä lausunnossa viitataan, on julkaistu seuraavalla Internet-sivulla:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskeva talous- ja rahoituskomitean tarkistettu lausunto, jonka Ecofin-neuvosto on hyväksynyt 10.7.2001.[3] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[4] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Kaikki asiakirjat, joihin tässä lausunnossa viitataan, on julkaistu Internet-sivulla: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


				|

		52013DC0362

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Italian vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Italian vuosien 2012–2017 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2013/0362 final - 2013/ () */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Italian vuoden 2013 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Italian vuosien 2012–2017 vakausohjelmaa
koskeva neuvoston lausunto
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011
annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011[2] ja erityisesti sen 6 artiklan 1
kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[3],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[4],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi
kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on
tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin,
joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia
vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.
(2)       Neuvosto antoi 13 päivänä
heinäkuuta 2010 komission ehdotusten perusteella suosituksen jäsenvaltioiden ja
unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21
päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista[5].
Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita
kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja
työllisyyspolitiikassaan.
(3)       Valtion- ja hallitusten
päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen,
joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason
toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He
päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja
ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 ‑strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)       Neuvosto antoi 6 päivänä
heinäkuuta 2012 suosituksen Italian vuoden 2012 kansallisesta
uudistusohjelmasta ja lausunnon Italian vuosien 2011–2015 tarkistetusta
vakausohjelmasta.
(5)       Komissio hyväksyi
28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen[6]. Tästä alkoi vuoden 2013
talouspolitiikan EU-ohjausjakso. Komissio hyväksyi niin ikään 28 päivänä
marraskuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia
koskevan kertomuksen[7],
jossa se katsoi, että Italia kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(6)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
14 päivänä maaliskuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen
talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että
on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista,
palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä,
puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)       Komissio julkaisi 10 päivänä
huhtikuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun
Italiaa koskevan perusteellisen tarkastelun[8]
tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Italian
makrotaloudessa on epätasapainotiloja, jotka edellyttävät määrätietoisia
politiikkatoimia. Erityisesti ulkoisen kilpailukyvyn heikkeneminen sekä suuri
julkinen velka kasvun pysytellessä jatkuvasti heikkona ovat edelleen Italian
merkittävämmät makrotalouden epätasapainotilat.
(8)       Italia toimitti vuosia
2012–2017 koskevan vuoden 2013 vakausohjelmansa ja vuoden 2013 kansallisen
uudistusohjelmansa 11 päivänä huhtikuuta 2013. Ohjelmien toimittamisen jälkeen
28 päivänä huhtikuuta nimitetty uusi hallitus ilmoitti aikovansa tehostaa
rakenneuudistusohjelmaa ja vahvisti samalla vakausohjelmassa esitetyt julkisen
talouden tavoitteet. Toukokuun 17 päivänä hyväksyttiin asetus, joka sisältää
uusia säännöksiä kiinteistöverotuksesta ja jolla palkkatäydennysjärjestelmä
laajennetaan koskemaan vajaatyöllistettyjä työntekijöitä. Ohjelmat ja
hallituksen toteuttamat uudet toimenpiteet on arvioitu samaan aikaan, jotta
niiden keskinäiset yhteydet on pystytty ottamaan huomioon.
(9)       Neuvosto on neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vuosien 2013–2017 vakausohjelman arvioinnin
perusteella sitä mieltä, että vuotta 2014 koskevien julkisen talouden
ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario on optimistinen verrattuna
komission yksiköiden kevään 2013 talousennusteeseen. Ohjelma on realistinen
vuodesta 2015 alkaen edellyttäen, että hyväksytyt rakenneuudistukset
toteutetaan täysimääräisesti, mikä on edelleen haasteellista. Uusi hallitus
vahvisti ohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian, ja parlamentti hyväksyi
sen. Sen tavoitteena on pitää alijäämä alle 3 prosentissa suhteessa BKT:hen
koko ohjelmakauden ajan, saavuttaa keskipitkän aikavälin tavoite vuonna 2013 ja
vähentää valtionvelkaa suhteessa BKT:hen vuodesta 2014 alkaen. Ohjelmassa
vahvistetaan keskipitkän aikavälin tavoite, joka on vakaus- ja kasvusopimuksen
mukainen rakenteellisesti tasapainoinen julkisen talouden rahoitusasema.
Alijäämä supistui 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2012 ja 3 päivänä
toukokuuta julkaistun komission kevään 2013 talousennusteen mukaan alijäämän
odotetaan pysyvän viitearvon alapuolella vuosina 2013–2014. Arvioidaan, ettei
Italian hallituksen 17 päivänä toukokuuta hyväksymillä säännöksillä ole
huomattavaa vaikutusta alijäämään, jos ne pannaan täytäntöön johdonmukaisesti.
Rakenteellinen rahoitusasema parani kumulatiivisesti 2,7 prosenttiyksikköä
suhteessa BKT:hen vuosina 2009–2012, ja jos oletetaan, että politiikka ei
muutu, rakenteellisen rahoitusaseman ennustetaan paranevan yhdellä
prosenttiyksiköllä ja olevan –0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013,
mutta heikentyvän sen jälkeen hieman vuonna 2014. Rakenteellinen perusjäämä
olisi lähes 5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014. Vuodeksi 2013
ennustettu rakenteellinen sopeutus on asianmukainen myös menoanalyysin perusteella,
kun menoista on vähennetty harkinnanvaraiset tulopuolen toimenpiteet. Sen
sijaan näyttää siltä, että vuonna 2014 poiketaan keskipitkän aikavälin
tavoitteeseen johtavalta sopeutusuralta. Ohjelman mukaan julkinen velka olisi
suurimmillaan vuonna 2013, minkä jälkeen se alkaisi supistua muun muassa
yksityistämistulojen ansiosta. Näiden tulojen suuruus on yksi prosenttiyksikkö
suhteessa BKT:hen vuodessa. Ennusteen mukaan velka suhteessa BKT:hen kasvaa
kuitenkin edelleen, mikä johtuu osaksi myös kauppaluottojen maksamisesta. Tämän
vaikutus on noin 2,5 prosenttiyksikköä vuosina 2013–2014, mutta tässä luvussa
ei oteta huomioon yksityistämistuloja, sillä niitä koskevia yksityiskohtaisia
tietoja ei ole vielä määritetty. Italia on vuodesta 2013 alkaen kolmevuotisessa
siirtymävaiheessa velkakriteerin noudattamisen osalta, ja vakausohjelmassa
esitetty velkakehitys varmistaa riittävän edistymisen kohti sen noudattamista.
Ohjelmassa esitetyt alijäämää ja velkaa koskevat ennusteet nojautuvat julkisten
talouden toimenpiteiden ja hyväksyttyjen rakenneuudistusten täysimääräiseen
toteuttamiseen. Nämä toimenpiteet ovat olennaisia markkinoiden luottamuksen
vakiinnuttamiseksi sekä kasvun ja työllisyyden edistämiseksi.
(10)     Vaikka Italia on toteuttanut
merkittäviä uudistuksia julkisen talouden kestävyyden edistämiseksi ja kasvun
vauhdittamiseksi, niiden toteuttaminen täysimääräisesti on edelleen haaste ja
lisätoimia tarvitaan. Useita ehdotettuja keskeisiä toimenpiteitä ei ole vielä
hyväksytty tai ne edellyttävät lainsäädäntöä ja vaarana on, että niiden
käytännön toteuttamista ei seurata johdonmukaisesti hallinnon kaikilla
tasoilla. Tarkasteltaessa sääntely- ja menettelykehystä, ohjausjärjestelmän
laatua ja hallinnon kapasiteettia voidaan todeta, että julkisen hallinnon tehokkuus
kärsii edelleen merkittävistä heikkouksista, jotka vaikuttavat uudistusten
toteuttamiseen ja liiketoimintaympäristöön.
(11)     Liiketoimintaympäristön
parantamiseksi on välttämätöntä saattaa siviilioikeusjärjestelmän uudistus
päätökseen toteuttamalla nopeasti tuomioistuinten organisointia koskeva
tarkistus ja lyhentämällä asioiden kohtuuttoman pitkiä käsittelyaikoja,
purkamalla asioiden käsittelysumaa ja vähentämällä oikeusjuttujen suurta
määrää. Perustuslakituomioistuimen lokakuussa 2012 antaman sovittelua koskevan
päätöksen johdosta tarvitaan toimia, joilla voidaan edistää tuomioistuinten
ulkopuolisten riitojenratkaisujärjestelmien käyttöä. Korruptio on vakava
ongelma, ja sen kustannukset ovat arviolta neljä prosenttia suhteessa BKT:hen.
Tämä heikentää suuresti talouden elpymismahdollisuuksia. Marraskuussa 2012
annetussa korruption vastaisessa laissa edellytetään seurantatoimia. Korruption
torjuntatoimien toimivuutta voitaisiin parantaa edelleen erityisesti
vanhentumissäännön osalta, sillä vanhentumisajat ovat nykyisin lyhyitä.
(12)     Tähän mennessä hyväksyttyyn
kunnianhimoiseen julkisen talouden vakauttamisstrategiaan liittyy
perustuslakiin huhtikuussa 2012 lisätty sääntö tasapainoisesta talousarviosta
ja toimia julkisten menojen tehokkuuden ja laadun parantamiseksi.
Täytäntöönpanon puutteellisuus on kuitenkin heikentänyt toteutettujen toimien
vaikuttavuutta erityisesti siltä osin kuin on kyse julkisen sektorin työvoiman
tehokkuudesta ja provinssien määrän vähentämisestä.
Koheesiotoimintasuunnitelman myötä on ollut mahdollista nopeuttaa
rakennerahastovarojen käyttöä. Näiden varojen määrä on noin 12,1 miljardia
euroa kolmella peräkkäisellä jaksolla. Varojen hallinnoinnin parantaminen ei
ole kuitenkaan erityisen kunnianhimoista varsinkaan Etelä-Italiassa, mikä on
erittäin huolestuttavaa ohjelmakauden 2014–2020 kannalta. Julkisten varojen
käyttöä voidaan siis tehostaa huomattavasti.
(13)     Pankeilla on perinteisesti
ollut merkittävä asema Italian talouselämän tukemisessa, erityisesti pienten
yritysten lainoituksessa, mutta niiden kyky suoriutua tästä tehtävästä on
heikentynyt taantuman pitkittymisen vuoksi. Kasvanut luottoriski ja siihen
liittyvä järjestämättömien luottojen suuri määrä, joka kasvaa edelleen, on
vähentänyt lainanantoa ja heikentänyt pankkien kannattavuutta entisestään.
Tämän johdosta Italian keskuspankki arvioi parhaillaan ongelmalainojen varalta
tehtyjen varausten riittävyyttä paikan päällä tehtävissä tarkastuksissa. Tietyt
italialaisten pankkien hallinnointi- ja ohjausjärjestelmien piirteet voivat rajoittaa
niiden suorittaman rahoituksen välityksen tehokkuutta. Italia on ottanut
käyttöön toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on edistää muiden
rahoituskanavien, erityisesti pääomarahoituksen, käyttöä, ja lisätä
innovointikapasiteettia, mutta niiden käyttömahdollisuudet ovat edelleen
rajalliset eikä niitä ole vielä toteutettu täysimääräisesti. Kaupallisissa
toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta annetun EU:n direktiivin
saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä ja kertyneiden kauppaluottojen
suunniteltu maksaminen parantavat osaltaan yritysten likviditeettiä.
(14)     Kesäkuussa 2012 hyväksyttiin
laaja työmarkkinauudistus, jonka tavoitteena on puuttua työmarkkinoiden
jäykkyyksiin ja segmentoitumiseen. Uudistuksen täytäntöönpano on saatettava päätökseen
antamalla täytäntöönpanolainsäädäntö, ja sen käytännön toteutusta on seurattava
tarkasti. Lisäksi valtion työvoimapalveluja ei ole vielä yhdistetty
työttömyysetuuksien hallinnointiin, jotta voitaisiin tukea tehokkaiden
aktivointistrategioiden täytäntöönpanoa. Työmarkkinaosapuolet
määrittelivät uuden palkanmuodostuskehyksen useissa vuosina 2011–2013 tehdyissä
sopimuksissa. Sitä tuetaan verokannusteilla palkkakehityksen saattamiseksi
tuottavuutta ja paikallisia työmarkkinaolosuhteita paremmin vastaavaksi. Tämä
kehys olisi pantava täytäntöön ja sitä olisi mukautettava asteittain
seurannassa saatavien tulosten perusteella.
(15)     Nuorisotyöttömyys ja niiden
nuorten osuus, jotka eivät ole töissä tai koulutuksessa, kasvoi edelleen ja
vastaavat luvut olivat 37 prosenttia ja 21,1 prosenttia vuoden 2012 lopussa.
Sekä korkea-asteen koulutukseen osallistumisen taso että korkea-asteen
tutkinnon suorittaneiden nuorten työllisyysaste ovat EU:n alhaisimmat, mikä
osoittaa, että nuorten tutkinnon suorittaneiden taidoilla ei ole paljonkaan
kysyntää työmarkkinoilla. Vaikkakin koulunkäynnin keskeyttäminen vähenee
hieman, keskeyttäneiden määrä on edelleen suuri. Tämä aiheuttaa huolta
koulutusjärjestelmän suorituskyvystä. Yksi olennaisista tekijöistä on
opetusala, jolle on nykyisin tyypillistä yksi urapolku, ja se tarjoaa
rajoitetusti mahdollisuuksia ammatilliseen kehittymiseen. Naisten
osallistuminen työmarkkinoille on edelleen vähäistä ja sukupuolten välinen
työllisyyskuilu on yksi EU:n suurimmista. Köyhyys- ja syrjäytymisriski ja
erityisesti vakava aineellinen puute ovat lisääntyneet huomattavasti.
Sosiaaliturvajärjestelmällä on puolestaan entistä enemmän vaikeuksia huolehtia
sosiaalisista tarpeista, koska suurin osa sosiaaliturvamenoista koostuu
eläkkeistä, ja sosiaalisia tulonsiirtoja, eläkkeitä lukuun ottamatta, ei ole
riittävästi kohdennettu köyhyyden torjumiseen ja sosiaalisen osallisuuden
edistämiseen.
(16)     Verojärjestelmän rakenne on
edelleen monimutkainen ja rasittaa suuresti työvoimaa ja pääomaa. Vuosina
2010–2011 toteutettujen toimien lisäksi on toteutettu toimenpiteitä, joiden
tarkoituksena on siirtää verorasitusta tuotannontekijöistä kulutukseen,
kiinteään omaisuuteen ja ympäristöön, mutta ne ovat olleet melko rajallisia. Lisätoimia
tarvitaan edelleen verojärjestelmän yksinkertaistamiseksi, veromenojen
virtaviivaistamiseksi, kiinteistöverojen saattamiseksi vastaamaan
markkina-arvoja, verosääntöjen noudattamisen parantamiseksi ja veronkierron
torjumiseksi. Kiinteistörekisteriin merkittyjen arvojen suunnitellun tarkistuksen
yhteydessä toteutettavan kiinteistöverouudistuksen tarkoituksena on parantaa
verotuksen oikeudenmukaisuutta ottaen huomioon vakausohjelmassa esitetyn
julkisen talouden strategian mukaiset rajoitukset. Harmaan talouden ja pimeän
työn vähentäminen voi hyödyttää julkista taloutta, ja sillä voi olla myönteisiä
vaikutuksia pääomaan. Alv-poikkeusten tai alennettujen verokantojen ja suorien
verotukien tarkistus saattaa edellyttää joitain muutoksia sosiaalisiin
tulonsiirtoihin, jotta tulonjakoon kohdistuvat vaikutukset olisivat
mahdollisimman pieniä.
(17)     Kilpailun vapauttamiseksi
palvelualalla on toteutettu huomattavia toimia. Säänneltyjen ammattien
uudistusta olisi kuitenkin jatkettava pidemmälle jäljellä olevien rajoitusten
poistamiseksi, ja sen keskeisiä periaatteita olisi varjeltava mahdollisilta
takaiskuilta, erityisesti niiltä, jotka johtuvat oikeusalan ammattien
uudistuksesta. Perustuslakituomioistuimen heinäkuussa 2012 antaman tuomion
johdosta on tärkeää ryhtyä toimiin myös paikallisten julkisten palvelujen
avaamiseksi kilpailulle.
(18)     Verkkotoimialojen
uudistus on parhaillaan käynnissä. Sen osana avataan markkinoille pääsy ja
parannetaan infrastruktuurin kapasiteettia, mutta jäljellä on vielä merkittäviä
haasteita. Toimintojen eriyttäminen on tarkoitus saada kaasualalla päätökseen
viimeistään syyskuussa 2013, ja maaliskuussa 2013 hyväksytty energiastrategia
on pantava täytäntöön. Televiestinnän avaaminen kilpailulle on myös
mahdollista. Italia ei ole vielä perustanut uutta liikenneviranomaista, joka
vastaisi maanteistä, lentoasemista, satamista ja rautateistä. Tämän
viranomaisen olisi oltava riippumaton, ja sillä olisi oltava toimintansa
edellyttämät resurssit ja valtuudet määrätä seuraamuksia. Myös sisäistä ja
rajat ylittävää infrastruktuuria vaivaavat vakavat ongelmat, kuten pohjoisen ja
etelän väliset erot, vaikuttavat osaltaan korkeisiin energiahintoihin,
laajakaistan vähäiseen levinneisyyteen ja liikenteen pullonkauloihin.
(19)     Komissio on EU-ohjausjakson
osana analysoinut kattavasti Italian talouspolitiikkaa. Se on arvioinut
vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman ja esittänyt perusteellisen
tarkastelun. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Italian
finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan
myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä
talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin
kansallisiin päätöksiin. EU-ohjausjakson yhteydessä annetut komission
suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–6.
(20)     Neuvosto on tutkinut Italian
vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[9] ilmenee erityisesti jäljempänä
esitettävästä suosituksesta 1.
(21)     Neuvosto on tutkinut
kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen
tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6
artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä
suosituksista 1–6.
(22)     Komissio on EU-ohjausjakson
osana myös analysoinut koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut
tämän perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on
euro. Myös Italian olisi varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan
täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,
SUOSITTAA, että Italia toteuttaisi
vuosina 2013–2014 toimia, joilla se
1.           varmistaa, että alijäämä
pysyy alle 3 prosentin suhteessa BKT:hen vuonna 2013 toteuttamalla hyväksytyt
toimenpiteet kokonaisuudessaan; jatkaa rakenteellista sopeutusta sopivaan
tahtiin vakauttamalla julkista taloutta kasvua edistävällä tavalla, jotta
keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan ja säilytetään vuodesta 2014 alkaen;
saavuttaa suunnitellut rakenteelliset perusylijäämät, jotta erittäin suuri
julkinen velka suhteessa BKT:hen saadaan vakaaseen laskuun (velkasuhteen
ennustetaan olevan 132,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014); jatkaa
julkisten menojen tehokkuuden ja laadun kestävää parantamista panemalla
täytäntöön vuonna 2012 hyväksytyt toimenpiteet täysimääräisesti ja edistämällä
toimia säännöllisillä ja perusteellisilla menoarvioilla hallinnon kaikilla
tasoilla;
2.           huolehtii vireillä olevien
uudistusten oikea-aikaisesta toteuttamisesta hyväksymällä nopeasti tarvittavan
lainsäädännön ja toteuttamalla ne käytännössä hallinnon kaikilla tasoilla
kaikkien asiaankuuluvien sidosryhmien kanssa ja seuraamalla vaikutuksia; lisää
julkisen hallinnon tehokkuutta ja parantaa hallinnon eri tasojen välistä
koordinointia; yksinkertaistaa hallinto- ja sääntelykehystä kansalaisten ja
yritysten kannalta ja lyhentää asioiden käsittelyaikoja ja vähentää
siviilioikeusjuttujen suurta määrää esimerkiksi edistämällä tuomioistuinten
ulkopuolisten riitojenratkaisujärjestelmien käyttöä; lujittaa oikeudellista
kehystä korruption torjumiseksi muuan muassa tarkistamalla vanhentumisaikoja
koskevia sääntöjä; hyväksyy rakenteelliset toimenpiteet EU:n varojen
hallinnoinnin parantamiseksi Etelä-Italiassa ohjelmakauden 2014–2020 osalta;
3.           edistää hallinnointi- ja
ohjausjärjestelmiä pankkisektorilla, mikä parantaa tehokkuutta ja
kannattavuutta ja tukee siten tuotantotoimintaan annettavaa luotonantoa;
edistää meneillään olevia toimia omaisuuserien laadun arvioimiseksi koko pankkisektorilla
ja helpottaa pankkien taseissa olevia järjestämättömiä lainoja koskevan
ongelman ratkaisemista; edistää pääomamarkkinoiden monipuolistumiskehitystä
edelleen ja parantaa yritysten mahdollisuuksia hankkia rahoitusta, erityisesti
pääomaa, ja lisää puolestaan niiden innovointikapasiteettia ja kasvua;
4.           huolehtii työmarkkinoita ja
palkanmuodostusta koskevien uudistusten tehokkaasta täytäntöönpanosta
palkkakehityksen saattamiseksi vastaamaan paremmin tuottavuutta; ryhtyy
lisätoimiin edistääkseen erityisesti naisten ja nuorten osallistumista
työmarkkinoille esimerkiksi nuorisotakuulla; vahvistaa
ammattikoulutusta, huolehtii tehokkaammista julkisista työvoimapalveluista ja
parantaa korkea-asteen opiskelijoiden ura- ja neuvontapalveluja; vähentää
kotitalouksien toisen tulonsaajan työntekoon kohdistuvia taloudellisia esteitä
ja parantaa hoito- ja koulun ulkopuolisia palveluja; lisää toimia koulunkäynnin
keskeyttämisen estämiseksi ja parantaa koulutuksen laatua ja tuloksia
esimerkiksi uudistamalla opettajien ammatillista ja urakehitystä; varmistaa
sosiaalisten tulonsiirtojen toimivuuden, erityisesti kohdentamalla etuudet
paremmin, varsinkin niiden pienituloisten kotitalouksien osalta, joissa on
lapsia;
5.           siirtää verotaakkaa työstä ja
pääomasta kulutukseen, kiinteään omaisuuteen ja ympäristöön ilman
talousarviovaikutusta; tarkistaa tätä varten alv-poikkeusten ja alennettujen
verokantojen sekä suorien verotukien soveltamisalan ja uudistaa
kiinteistörekisterijärjestelmän kiinteään omaisuuteen kohdistuvien juoksevien
verojen saattamiseksi markkina-arvojen mukaisiksi; jatkaa veronkierron
torjuntaa, parantaa verosäännösten noudattamista ja ryhtyy määrätietoisiin
harmaata taloutta ja pimeää työtä torjuviin toimiin;
6.           varmistaa niiden
toimenpiteiden asianmukaisen täytäntöönpanon, jotka tähtäävät palvelusektorin
markkinoiden avaamiseen kilpailulle; poistaa jäljellä olevat
asiantuntijapalveluita koskevat rajoitukset ja helpottaa markkinoille tuloa
esimerkiksi julkisten paikallispalveluiden tuottamisessa edistämällä julkisten
hankintamenettelyjen käyttöä (suorien käyttöoikeuksien sijaan); jatkaa
markkinoille tulon ehtojen parantamiseen tähtäävien toimenpiteiden
toteuttamista verkkotoimialoilla ensisijaisesti huolehtimalla
liikenneviranomaisen perustamisesta; parantaa infrastruktuurin kapasiteettia
keskittymällä energian liitäntäverkkoihin, intermodaalikuljetuksiin ja
nopeisiin laajakaistayhteyksiin televiestinnässä, jotta voidaan myös puuttua
pohjoisen ja etelän välisiin eroihin.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2013) 362 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 ja P7_TA(2013)0053.
[5]               Neuvoston päätös 2013/208/EU, annettu 22 päivänä
huhtikuuta 2013.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 118 final.
[9]               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan
mukaisesti.