Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52006SC0110

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Latvian tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005-2008  /* SEK/2006/0110 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 1.2.2006SEK(2006) 110 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTOLatvian tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005–2008(komission esittämä)PERUSTELUTTaustaaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Sopimusta on muutettu kerran, vuonna 2005. Muuttamisen yhteydessä todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen budjettipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä parantamaan sopimuksen tehokkuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelmat, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistetut ohjelmat vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetut) vakausohjelmat, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetut) lähentymisohjelmat). Latvia toimitti ensimmäisen lähentymisohjelmansa toukokuussa 2004. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 5 päivänä heinäkuuta 2004 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.Jäsenvaltioiden on näissä ohjelmissa ilmoitettava keskipitkän aikavälin tavoitteena oleva julkisen talouden rahoitusasema ja esitettävä sen saavuttamiseksi ja säilyttämiseksi toteutettavat toimenpiteet sekä taustalla olevat taloutta koskevat oletukset. Keskipitkän aikavälin tavoite olisi tarkistetun sopimuksen mukaan eriytettävä jäsenvaltioittain, koska talouden tila ja julkisen talouden rahoitusasema ovat unionin eri jäsenvaltioissa erilaiset ja koska myös kestävyyteen kohdistuvat finanssipoliittiset riskit ovat erilaisia. Sopimukseen tehtyjen muiden tarkistusten mukaan olisi lisäksi saavutettava koko suhdannekierron ajaksi symmetrisempi lähestymistapa finanssipolitiikkaan tehostamalla budjettikuria taloudellisesti hyvinä aikoina. Samalla sellaiset suuret rakenneuudistukset, joilla on todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen, olisi otettava huomioon arvioitaessa, voidaanko keskipitkän aikavälin tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeutusurasta väliaikaisesti poiketa.Komissio on tutkinut Latvian viimeksi toimittaman tarkistetun lähentymisohjelman. Se on tässä yhteydessä ottanut huomioon yksiköidensä syksyn 2005 talousennusteen, käytännesäännöt[2], yhteisesti sovitut menetelmät, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa, sekä vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvät talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja on jäljempänä esitetyn arvion perusteella antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi.Arviointi1.  Latvia lähetti 30 päivänä marraskuuta 2005 komissiolle kolmannen tarkistetun lähentymisohjelmansa, joka kattaa vuodet 2005–2008. Ohjelma vastaa pääpiirteissään mallirakennetta, joka on määritetty uusissa käytännesäännöissä vakaus- ja lähentymisohjelmille. Ohjelmasta puuttuu kuitenkin joitakin vapaaehtoisia tietoja, jotka olisi uusien käytännesääntöjen mukaan annettava (erityisesti puuttuvat tiedot työn tuottavuudesta ja tehdyistä työtunneista).2.  Viime vuosikymmenen aikana Latvian kokonaistuotannon kasvu on ollut keskimäärin yli 6 prosenttia vuodessa. Tämä merkitsee huomattavaa elpymistä siirtymävaiheeseen liittyneen talouden epätasapainotilanteen jälkeen. Kokonaistuotannon odotetaan vihdoin vuonna 2005 ylittäneen ennen vuotta 1991 vallinneen tason. Kasvulle on ollut leimallista tuottavuuden voimakas kasvu ja viime aikoina myös työllisyyden kasvu. Ulkoisesta epätasapainosta, inflaatiosta ja luottojen määrän kasvusta johtuvasta ylikuumenemisesta on kuitenkin entistä enemmän merkkejä. Suuren ulkoisen epätasapainon vuoksi Latvia on tullut riippuvaiseksi pääomavirroista, ja ulkomaanvelka suhteessa BKT:hen on kasvanut. Tarkistetussa lähentymisohjelmassa ennustetaan, että kokonaistuotannon kasvu, joka oli 8,4 prosenttia vuonna 2005, supistuu 7,5 prosenttiin vuonna 2006 ja edelleen hieman eli 7,0 prosenttiin vuosina 2007 ja 2008. Yksityisen kulutuksen ja sijoittamisen odotetaan säilyvän tärkeimpinä kasvua vauhdittavina tekijöinä, kun taas nettoviennin odotetaan kääntyvän hieman positiiviseksi. BKT:n kasvuennuste on realistinen, kun sitä verrataan komission yksiköiden syksyn ennusteeseen (vuoteen 2007) ja potentiaalista kasvua koskeviin laskelmiin. Tarkistettuun lähentymisohjelmaan sisältyvien lukujen perusteella tehdyt laskelmat, joissa on käytetty yhteisesti sovittuja menetelmiä, osoittavat, että BKT:n potentiaalisen kasvun voidaan odottaa pysyvän voimakkaana, mutta keskipitkällä aikavälillä kasvukäyrä muuttuu lievästi laskusuuntaiseksi. Näyttää siltä, että tuotantokuilu on negatiivinen vuodesta 2007 alkaen. Potentiaalista kasvua (ja niin ollen myös tuotantokuilua) koskevaa laskelmaa on kuitenkin tulkittava varauksella niiden maiden osalta, joiden talous on nopeassa kiinniottovaiheessa. Ohjelmassa esitetyt YKHI-inflaatiota (hidastuu nopeasti vuoden 2005 6,9 prosentista – jäsenvaltioiden suurin luku – 3,5 prosenttiin vuonna 2008) ja vaihtotaseen vajetta (supistuu vuoden 2004 vajeesta, joka oli 13,0 prosenttia suhteessa BKT:hen, 8,0 prosenttiin vuonna 2008) koskevat ennusteet ovat molemmat optimistisia kun niitä verrataan etenkin komission yksiköiden syksyn ennusteeseen. Makrotalouden skenaarion mukaan riskit eivät ole vähäisiä, mihin olisi kiinnitettävä huomiota lähentymisprosessin kuluessa.3.  Lati liitettiin ERM II:een 2 päivänä toukokuuta 2005, ja se on siitä lähtien pysynyt vaihteluvälissä, joka on Latvian viranomaisten asettama ±1 prosentti keskuskurssin suhteen. Latin ja euron kolmen kuukauden korkoero supistui huomattavasti vuoden kuluessa, sillä se oli yli 100 peruspistettä tammikuun alussa ja noin 40 peruspistettä marraskuun lopussa. Rahamarkkinakorkojen erot suurenivat nopeasti joulukuun lopussa, mutta tämä näyttää johtuneen väliaikaisista likviditeettitekijöistä, jotka liittyivät siihen, että varantosuhde korotettiin 6 prosentista 8 prosenttiin 24 päivästä joulukuuta 2005. Valtion joukkovelkakirjojen korkoero euroalueen viitekorkoihin verrattuna säilyi suurimman osan vuotta 2005 alhaisena eli noin 50 peruspisteessä.4.  Neuvosto hyväksyi aikaisemmassa, vuodet 2004–2007 kattavassa tarkistetussa lähentymisohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian 8 päivänä maaliskuuta 2005 antamassaan lausunnossa. Vaikka neuvosto ei antanut erityisiä talouspoliittisia suosituksia, se katsoi kuitenkin, että julkisen talouden tilanteen arviointi riippui siitä, riittääkö finanssipolitiikka vastaamaan taloudessa vallitseviin kysyntäpaineisiin niin, että inflaatio pystytään vakauttamaan silloisesta huippuvauhdista takaisin kohtuulliselle tasolle. Vuoden 2005 talousarvion toteuttamisen osalta komission yksiköiden syksyn 2005 ennusteessa arvioitiin, että julkisen talouden alijäämä on 1,2 prosenttia suhteessa BKT:hen (jos BKT:n kasvu on 9,1 prosenttia), kun taas edellisessä tarkistetussa lähentymisohjelmassa asetettu tavoite oli 1,6 prosenttia suhteessa BKT:hen (jos BKT:n kasvu on 6,7 prosenttia). Valtion talousarvion toteuttamista koskevien viimeaikaisten kassaperusteisten tietojen mukaan tulos on tätäkin parempi. Onkin hyvin todennäköistä, että vuonna 2005 toteutunut alijäämä on pienempi kuin nyt tarkistetussa ohjelmassa vuodeksi 2005 esitetty arvio, jonka mukaan julkisen talouden alijäämä suhteessa BKT:hen on 1,5 prosenttia (kokonaistuotannon 8,4 prosentin kasvun perusteella).5.  Vuoden 2005 julkisen talouden alijäämän toteutumasta tehtyyn erittäin varovaiseen arvion perusteella tarkistuksessa esitetään, että tavoitteena on vaatimaton alijäämän supistus ohjelmakauden loppupuolella. Tarkistetussa ohjelmassa ennustetaan, että julkisen talouden alijäämä säilyy 1,5 prosentissa vuonna 2006 ja että se supistuu 1,4 prosenttiin vuonna 2007 ja 1,3 prosenttiin viimeisenä ohjelmavuotena eli vuonna 2008. Sekä tulojen että menojen odotetaan lisääntyvän suhteessa BKT:hen ohjelmakauden aikana (2 prosenttiyksikköä). Julkisten investointien ja erittelemättömien muiden menojen odotetaan kasvavan eniten ja muiden kuin luontoismuotoisten sosiaalisten tulonsiirtojen vähenevän eniten. Perusjäämän odotetaan supistuvan samalla jaksolla 0,1 prosenttiyksikköä. Marraskuun 2005 tarkistetussa ohjelmassa vahvistetaan suurelta osin edellisessä tarkistuksessa esitetty laajuudeltaan ja ajoitukseltaan vaatimaton julkisen talouden sopeuttaminen, vaikka viimeisimmässä tarkistuksessa esitetty makrotalouden skenaario on huomattavasti vahvempi.6.  Laskelmat, jotka komissio on tehnyt yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti ohjelman perusteella, osoittavat, että rakenteellinen julkisen talouden rahoitusasema (eli suhdannekorjattu rahoitusasema, josta on vähennetty kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet), paranee vain vähän ohjelmakauden aikana (noin ¾ prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen). Suunnitellut julkisen talouden sopeuttamistoimet painottuvat ohjelmakauden loppuvuosiin, joina tuotantokuilun arvioidaan olevan negatiivinen. Tarkistetussa ohjelmassa asetetaan vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitettu julkisen talouden rahoitusasemaa koskeva keskipitkän aikavälin tavoite. Sen mukaan tarkoituksena on saavuttaa ohjelmakauden viimeisenä vuonna rakenteellinen alijäämä, joka on noin 1 prosentti suhteessa BKT:hen. Koska ohjelmaan sisältyvä keskipitkän aikavälin tavoite on vähimmäistasoa (noin 2 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) vaativampi, tavoitteen saavuttamisen pitäisi luoda riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoitteen voidaan katsoa olevan sopivalla tasolla, sillä se kuvastaa asianmukaisesti velkasuhdetta ja potentiaalisen tuotannon keskimääräistä kasvua pitkällä aikavälillä. Kun otetaan kuitenkin huomioon edellä mainitut kestävään taloudelliseen lähentymiseen liittyvät riskit, vaativampi keskipitkän aikavälin tavoite näyttäisi aiheelliselta.7.  Julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennustettua heikompi. Myönteistä on kuitenkin se, että koska julkisen talouden suunnittelu on ollut aiemmin varovaista, toteutuma voi olla tavoitetta parempi (kuten se oli vuonna 2004 ja kuten komissio olettaa olevan myös vuonna 2005). Talousarvion taustalla olevat kasvuennusteet ja arviot verojoustoista ovat tähän saakka olleet yleensä alhaisia. Lisäksi talousarvioon kirjatut menot eivät ole aina toteutuneet täysin, ensi sijassa siksi, että osaksi EU:n rahoittamien hankkeiden toteutus on viivästynyt. Toisaalta tarkistetussa ohjelmassa esitetyt verojoustoja koskevat ennusteet vaikuttavat melko suurilta. Lisäksi ohjelmassa viitataan useisiin (ehdotettuihin) sosiaalipoliittisiin toimenpiteisiin, jotka johtaisivat menojen kasvuun, kun taas ohjelmassa ennustetaan, että näiden menojen osuus vähenee.8.  Tämän riskinarvioinnin perusteella näyttää siltä, että ohjelmassa hahmoteltu julkisen talouden strategia ei välttämättä riitä sellaisen rakenteellisen julkisen talouden rahoitusaseman saavuttamiseen ohjelmakauden loppuun mennessä, joka voitaisiin katsoa asianmukaiseksi vakaus- ja kasvusopimuksen perusteella. Kun otetaan huomioon arvio, jonka mukaan julkisen talouden vuoden 2005 toteutuma on todennäköisesti ollut huomattavasti parempi kuin ohjelmassa on oletettu ja mahdollisesti lähellä keskipitkän aikavälin tavoitetta, vuoden 2006 julkisen talouden tavoite saattaa merkitä sitä, että keskipitkän aikavälin tavoitteesta poiketaan enintään noin ½ prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006 ja myös vuonna 2007. Jos osoittautuu, että julkisen talouden toteutuma on vuonna 2005 ennakoitua parempi, ja jos vuoden 2006 tavoite säilytetään, on myös vaarana, että vuoden 2006 finanssipolitiikan viritys voidaan tulkita elvyttäväksi ja aiheettomaksi siksi, että vuodet 2005–2006 voidaan katsoa taloudellisesti hyviksi ajoiksi. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo) ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä. Suunniteltua vahvempi rakenteellinen sopeuttamisura olisi aiheellinen myös vakaan makrotaloudellisen lähentymisprosessin varmistamiseksi.9.  Vakaus- ja kasvusopimuksen mukaan suuret rakenneuudistukset, joilla on todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen, olisi otettava huomioon määritettäessä ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävää sopeutusuraa tai arvioitaessa, voidaanko keskipitkän aikavälin tavoitteesta väliaikaisesti poiketa. Ohjelmassa huomautetaan, että käynnissä oleva eläkeuudistus ja erityisesti toisen pilarin käyttöön ottaminen vähentävät asteittain sosiaaliturvamaksujen osuutta julkisen talouden rahoitusasemassa vuoden 2004 tasoon verrattuna. Ohjelmassa arvioidaan, että eläkeuudistuksen nettokustannukset ovat 0,25 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja että ne nousevat asteittain 1 ¼ prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008. Tämän johdosta voitaisiin tilapäisesti poiketa ohjelmassa asetettuun keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävästä vaaditusta sopeutusurasta, joka on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosittain, koska sen perustana olevat rakenneuudistukset on esitetty ohjelmassa riittävän yksityiskohtaisesti ja niillä on merkittävä myönteinen vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen. Lisäksi näyttää siltä, että perustamissopimukseen ja vakaus- ja kasvusopimukseen sisältyvien julkista taloutta koskevien vaatimusten noudattaminen on varmistettu varmuusmarginaalilla niin, ettei alijäämä ylitä ohjelmakaudella 3 prosentin viitearvoa suhteessa BKT:hen. Näyttää kuitenkin siltä, että edellä esitetty ehdotus ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävän sopeutuksen nopeuttamisesta voidaan toteuttaa, sillä eläkeuudistuksen arvioidut nettokustannukset ovat ohjelman alkuvuosina vähäiset.10.  Julkinen velka oli arvion mukaan 14,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 eli selvästi alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Velkasuhteen ennustetaan supistuvan ohjelmakaudella erittäin vähän eli 14,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008. Alijäämien vaikutuksia lieventää merkittävästi huomattava BKT:n nimelliskasvu.11.  Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät muodostavan vähäisen riskin Latvian julkisen talouden kestävyydelle. Nykyisen erittäin pienen bruttovelkasuhteen ennustetaan säilyvän alle 60 prosentin viitearvon koko ennustejakson (2005–2050) ajan. Latvian vuonna 1996 käynnistetty eläkeuudistus auttaa hillitsemään merkittävästi väestön ikääntymisen vaikutusta julkiseen talouteen.12.  Ohjelmassa esitetyt julkista taloutta koskevat toimet ovat pääpiirteissään yhdenmukaiset vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Lähentymisohjelmassa esitetään erityisesti toimenpiteitä työpaikkojen ja kasvun tukemiseksi. Näihin kuuluvat tulo- ja menorakenteen muuttaminen (erityisesti siirtämällä verotaakkaa välittömästä verotuksesta välilliseen verotukseen ja vähentämällä tulonsiirtoja) ja julkisten investointien asettaminen menojen painopistealueeksi. Finanssipolitiikan virityksen mahdollista roolia erityisesti inflaation hillitsemisen ja ulkoisen epätasapainon korjaamisen tapaisten keskeisten tavoitteiden saavuttamisessa ei ole kuitenkaan tarkasteltu riittävästi.13.  Latvian 21 päivänä lokakuuta 2005 toimittamassa uudistetun kasvua ja työllisyyttä koskevan Lissabonin strategian mukaisessa kansallisessa uudistusohjelmassa todetaan, että makrotalouden vakauden varmistaminen on tärkein haaste, jolla on vaikutusta julkiseen talouteen. Sen vuoksi siinä annetaan budjettipolitiikan kurinalaisuuden vahvistamiselle ja julkisen talouden suunnittelumenettelyille tärkeä asema. Uudistusohjelman sisältämien vähäisten konkreettisten uudistustoimenpiteiden vaikutukset julkiseen talouteen näkyvät lähentymisohjelmaan sisältyvissä julkista taloutta koskevissa ennusteissa. Julkista taloutta koskevat lähentymisohjelman toimenpiteet ovat kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyjen toimien mukaisia. Kuten edellä mainittiin, lähentymisohjelmassa esitetään erityisesti toimenpiteitä työpaikkojen ja kasvun tukemiseksi. Näihin kuuluvat tulo- ja menorakenteen muuttaminen (erityisesti siirtämällä verotaakkaa välittömästä verotuksesta välilliseen verotukseen ja vähentämällä tulonsiirtoja) ja julkisten investointien asettaminen menojen painopistealueeksi.Kun otetaan huomioon edellä esitetty arviointi sekä tarve varmistaa kestävä lähentyminen, johon voidaan pyrkiä muun muassa korjaamalla ulkoista epätasapainoa ja hillitsemällä inflaatiota, Latvian olisi aiheellista harkita, voitaisiinko rahoitusaseman osalta saavuttaa suunniteltua kunnianhimoisempi tavoite, erityisesti nopeuttamalla ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamista ja säilyttämällä se ohjelmakauden ajan sekä välttämällä myötäsyklistä finanssipolitiikkaa taloudellisesti hyvinä aikoina.Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTOLatvian tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005–2008EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[3] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:14.  Neuvosto tutki [14 päivänä helmikuuta 2006] Latvian tarkistetun lähentymisohjelman, joka kattaa vuodet 2005–2008.15.  Latvian kokonaistuotannon kasvu on viime vuosikymmenen aikana ollut keskimäärin yli 6 prosenttia vuodessa. Kasvulle on ollut leimallista tuottavuuden voimakas kasvu ja viime aikoina myös työllisyyden kasvu. Suuren ulkoisen epätasapainon vuoksi Latvia on kuitenkin tullut riippuvaiseksi pääomavirroista, ja ulkomaanvelka suhteessa BKT:hen on kasvanut. Inflaatio on kiihtynyt vuoden 2003 puolivälin jälkeen ja on tällä hetkellä yli 6 prosenttia; tämä heikentää talouden ulkoista kilpailukykyä ja muodostaa uhkan kasvulle. Ohjelman perustana olevan makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu hidastuu vuoden 2005 8,4 prosentista keskimäärin 7,2 prosenttiin ohjelman jäljellä olevalla kaudella. Saatavilla olevien tietojen perusteella tämä skenaario näyttää perustuvan realistisiin kasvuoletuksiin. Inflaatiota ja vaihtotaseen vajetta koskevat ohjelmaan sisältyvät ennusteet vaikuttavat varsin alhaisilta.16.  Ohjelma vastaa pääpiirteissään mallirakennetta, joka on määritetty uusissa käytännesäännöissä vakaus- ja lähentymisohjelmille[4].17.  Vuoden 2005 arvioitu julkisen talouden alijäämä on tarkistetun ohjelman mukaan 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen olettaen, että BKT kasvaa 8,4 prosenttia. Tämä tarkoittaa edelliseen ohjelmaan verrattuna hieman pienempää alijäämää ja huomattavasti parempaa kasvua (alijäämä 1,6 prosenttia suhteessa BKT:hen, kasvu 6,7 prosenttia). Komission yksiköiden syksyn ennusteessa arvioitiin, että alijäämä olisi 1,2 prosenttia suhteessa BKT:hen, jos BKT:n kasvu on 9,1 prosenttia. Valtion talousarvion toteuttamista koskevien viimeaikaisten kassaperusteisten tietojen mukaan tulos on parempi kuin mitä esitettiin tarkistetussa ohjelmassa ja komission yksiköiden syksyn ennusteessa.18.  Neuvoston 8 päivänä maaliskuuta 2005 antamassa lausunnossa edellisestä tarkistetusta ohjelmasta ei annettu erityisiä talouspoliittisia suosituksia. Siinä kuitenkin todettiin, että arvio julkisen talouden vakauttamisurasta ja julkisen talouden tilanteen asianmukaisuudesta riippui ulkoisen tasapainon suotuisasta kehityksestä, taloudessa vallitsevista kysyntäpaineista ja inflaation vakauttamisesta silloisesta huippuvauhdista takaisin kohtuulliselle tasolle.19.  Tarkistetun lähentymisohjelman mukaan tavoitteena on vaatimaton julkisen talouden alijäämän supistus. Ohjelmassa ennustetaan, että julkisen talouden alijäämä on 1,5 prosenttia vuonna 2005, 1,5 prosenttia vuonna 2006, 1,4 prosenttia vuonna 2007 ja 1,3 prosenttia viimeisenä ohjelmavuotena eli vuonna 2008. Perusjäämän odotetaan supistuvan samalla jaksolla 0,1 prosenttiyksikköä. Sekä tulojen että menojen odotetaan lisääntyvän suhteessa BKT:hen ohjelmakauden aikana (2,1 ja 1,9 prosenttiyksikköä). Julkiset investoinnit ja erittelemättömät muut menot kasvavat eniten (investoinnit, jotka ovat 2,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, kasvavat 3,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008; muut menot, jotka ovat 12,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, kasvavat 13,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008) ja muut kuin luontoismuotoiset sosiaaliset tulonsiirrot vähenevät eniten (9,3 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2005 8,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008). Marraskuussa 2005 tehdyssä tarkistuksessa vahvistetaan edellisessä tarkistetussa ohjelmassa suunniteltu mukautus suurelta osin, vaikka kasvunäkymät ovat huomattavasti paremmat.20.  Laskelmat, jotka komissio on tehnyt yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti ohjelman perusteella, osoittavat, että rakenteellinen julkisen talouden rahoitusasema (eli suhdannekorjattu rahoitusasema, josta on vähennetty kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet), paranee vain vähän ohjelmakauden aikana (noin ¾ prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen). Suunnitellut julkisen talouden sopeuttamistoimet painottuvat ohjelmakauden loppuvuosiin, joina tuotantokuilun arvioidaan olevan negatiivinen. Tarkistetussa ohjelmassa asetetaan vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitettu julkisen talouden rahoitusasemaa koskeva keskipitkän aikavälin tavoite. Sen mukaan tarkoituksena on saavuttaa ohjelmakauden viimeisenä vuonna rakenteellinen alijäämä, joka on noin 1 prosentti suhteessa BKT:hen. Koska ohjelmaan sisältyvä keskipitkän aikavälin tavoite on vähimmäistasoa (noin 2 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) vaativampi, tavoitteen saavuttamisen pitäisi luoda riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoitteen voidaan katsoa olevan sopivalla tasolla, sillä se kuvastaa asianmukaisesti velkasuhdetta ja potentiaalisen tuotannon keskimääräistä kasvua pitkällä aikavälillä. Kun otetaan kuitenkin huomioon edellä mainitut kestävään taloudelliseen lähentymiseen liittyvät riskit, vaativampi keskipitkän aikavälin tavoite näyttäisi aiheelliselta.21.  Julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennustettua heikompi. Vaikka aikaisempien talousarvioiden taustalla olleet kasvuennusteet ja arviot verojoustoista ovat yleensä olleet varovaisia, tämä ei välttämättä pidä enää paikkaansa nykyisessä ohjelmassa, sillä siinä esitetyt verojoustoja koskevat oletukset näyttävät suotuisilta. Lisäksi ohjelmassa viitataan useisiin (ehdotettuihin) sosiaalipoliittisiin toimenpiteisiin, jotka johtaisivat pikemminkin menojen kasvuun kuin niiden vähenemiseen, kuten ohjelmassa on ennakoitu.22.  Tämän riskinarvioinnin perusteella näyttää siltä, että ohjelmaan sisältyvä finanssipolitiikan viritys ei välttämättä riitä sellaisen rakenteellisen julkisen talouden rahoitusaseman saavuttamiseen ohjelmakauden loppuun mennessä, joka voitaisiin katsoa asianmukaiseksi vakaus- ja kasvusopimuksen perusteella. Kuten edellä todettiin, ohjelmassa esitettyä kunnianhimoisempi strategia olisi suotava. Vauhti, jolla julkista taloutta sopeutetaan ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, ei ole vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain käyttäen viitearvona 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä. Jos rakenteellinen rahoitusasema heikkenee vuonna 2006 ja jos vuoden 2006 tavoite säilytetään, vaikka vuoden 2005 julkisen talouden toteutuma osoittautuu huomattavasti odotettua paremmaksi, tämä merkitsee finanssipolitiikan huomattavaa keventämistä edelleen jatkuvien erittäin suurten kysyntäpaineiden ja vakauteen kohdistuvien riskien puitteissa.23.  Vakaus- ja kasvusopimuksen mukaan suuret rakenneuudistukset, joilla on todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen, olisi otettava huomioon määritettäessä ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävää sopeutusuraa tai arvioitaessa, voidaanko keskipitkän aikavälin tavoitteesta väliaikaisesti poiketa. Ohjelmassa huomautetaan, että käynnissä oleva eläkeuudistus ja erityisesti toisen pilarin käyttöön ottaminen vähentävät asteittain sosiaaliturvamaksujen osuutta julkisen talouden rahoitusasemassa vuoden 2004 tasoon verrattuna. Ohjelmassa arvioidaan, että eläkeuudistuksen nettokustannukset ovat 0,25 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja että ne nousevat asteittain 1 ¼ prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008. Tämän johdosta voitaisiin tilapäisesti poiketa ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävästä vaaditusta vuosittaisesta sopeutusurasta, joka on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, koska sen perustana olevat rakenneuudistukset on esitetty ohjelmassa riittävän yksityiskohtaisesti ja niillä on merkittävä myönteinen vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen. Lisäksi näyttää siltä, että perustamissopimukseen ja vakaus- ja kasvusopimukseen sisältyvien julkista taloutta koskevien vaatimusten noudattaminen on varmistettu varmuusmarginaalilla niin, ettei alijäämä ylitä ohjelmakaudella 3 prosentin viitearvoa suhteessa BKT:hen. Näyttää kuitenkin siltä, että edellä esitetty ehdotus ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävän sopeutuksen nopeuttamisesta voidaan toteuttaa, sillä eläkeuudistuksen arvioidut nettokustannukset ovat ohjelman alkuvuosina vähäiset.24.  Julkinen velka oli arvion mukaan 14,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 eli selvästi alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Velkasuhteen ennustetaan supistuvan ohjelmakaudella erittäin vähän eli 14,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008. Jatkuvien alijäämien vaikutuksia lieventää merkittävästi huomattava BKT:n nimelliskasvu.25.  Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät muodostavan vähäisen riskin Latvian julkisen talouden kestävyydelle[5]. Nykyisen erittäin pienen bruttovelkasuhteen ennustetaan säilyvän alle 60 prosentin viitearvon koko ennustejakson (2005–2050) ajan. Latvian vuonna 1996 käynnistetty eläkeuudistus auttaa hillitsemään merkittävästi väestön ikääntymisen vaikutusta julkiseen talouteen.26.  Ohjelmassa esitetyt julkista taloutta koskevat toimet ovat pääpiirteissään yhdenmukaiset vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Lähentymisohjelmassa esitetään erityisesti toimenpiteitä työpaikkojen ja kasvun tukemiseksi. Näihin kuuluvat tulo- ja menorakenteen muuttaminen (erityisesti siirtämällä verotaakkaa välittömästä verotuksesta välilliseen verotukseen ja vähentämällä tulonsiirtoja) ja julkisten investointien asettaminen menojen painopistealueeksi. Ohjelmassa olisi kuitenkin keskityttävä keskeisten tavoitteiden saavuttamiseen. Näitä tavoitteita ovat inflaation hillitseminen, ulkoisen epätasapainon korjaaminen ja työvoimaosuuden lisääminen edistämällä kattavia työmarkkinoita.27.  Latvian 21 päivänä lokakuuta 2005 toimittamassa uudistetun kasvua ja työllisyyttä koskevan Lissabonin strategian mukaisessa kansallisessa uudistusohjelmassa todetaan, että makrotalouden vakauden varmistaminen on tärkein haaste, jolla on vaikutusta julkiseen talouteen. Sen vuoksi budjettipolitiikan kurinalaisuuden vahvistamisella ja julkisen talouden suunnittelumenettelyillä on tärkeä asema. Uudistusohjelman sisältämien vähäisten konkreettisten uudistustoimenpiteiden vaikutukset julkiseen talouteen näkyvät lähentymisohjelmaan sisältyvissä julkista taloutta koskevissa ennusteissa. Julkista taloutta koskevat lähentymisohjelman toimenpiteet ovat kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyjen toimien mukaisia. Kuten edellä mainittiin, lähentymisohjelmassa esitetään erityisesti toimenpiteitä työpaikkojen ja kasvun tukemiseksi. Näihin kuuluvat tulo- ja menorakenteen muuttaminen (erityisesti siirtämällä verotaakkaa välittömästä verotuksesta välilliseen verotukseen ja vähentämällä tulonsiirtoja) ja julkisten investointien asettaminen menojen painopistealueeksi.Kun otetaan huomioon edellä esitetty arviointi sekä tarve varmistaa kestävä lähentyminen, johon voidaan pyrkiä muun muassa korjaamalla ulkoista epätasapainoa ja hillitsemällä inflaatiota, Latvian olisi aiheellista harkita, voitaisiinko rahoitusaseman osalta saavuttaa suunniteltua kunnianhimoisempi tavoite, erityisesti nopeuttamalla ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamista ja säilyttämällä se ohjelmakauden ajan sekä välttämällä myötäsyklistä finanssipolitiikkaa taloudellisesti hyvinä aikoina.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |BKT:n määrä (muutos, %) | LO marraskuu 2005 | 8,5 | 8,4 | 7,5 | 7,0 | 7,0 |KOM marraskuu 2005 | 8,3 | 9,1 | 7,7 | 7,1 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2004 | 8,1 | 6,7 | 6,5 | 6,5 | Tieto puuttuu |YKHI-inflaatio (%) | LO marraskuu 2005 | 6,2 | 6,9 | 5,6 | 4,3 | 3,5 |KOM marraskuu 2005 | 6,2 | 6,8 | 6,0 | 4,8 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2004 | 6,2 | 4,3 | 3,0 | 3,0 | Tieto puuttuu |Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | LO marraskuu 20053 | 0,5 | 0,8 | 0,4 | -0,5 | -1,1 |KOM marraskuu 20055 | 0,1 | 0,8 | 0,3 | -0,7 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 20043 | 1,6 | 0,9 | 0,0 | -0,5 | Tieto puuttuu |Julkisen talouden rahoitusasema1 (% suhteessa BKT:hen) | LO marraskuu 2005 | -1,0 | -1,5 | -1,5 | -1,4 | -1,3 |KOM marraskuu 2005 | -1,0 | -1,2 | -1,5 | -1,5 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2004 | -1,7 | -1,6 | -1,5 | -1,4 | Tieto puuttuu |Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | LO marraskuu 2005 | -0,2 | -0,7 | -0,8 | -0,6 | -0,6 |KOM marraskuu 2005 | -0,2 | -0,5 | -0,8 | -0,8 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2004 | -0,9 | -0,8 | -0,8 | -0,7 | Tieto puuttuu |Suhdannetasoitettu rahoitusasema = rakenteellinen rahoitusasema2 (% suhteessa BKT:hen) | LO marraskuu 20053 | -1,1 | -1,7 | -1,6 | -1,3 | -1,0 |KOM marraskuu 20054 | -1,0 | -1,5 | -1,6 | -1,3 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2004 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |Julkisen talouden bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | LO marraskuu 2005 | 13,1 | 14,9 | 13,6 | 13,7 | 14,7 |KOM marraskuu 2005 | 14,7 | 12,8 | 13,0 | 13,2 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2004 | 14,2 | 14,5 | 15,8 | 15,0 | Tieto puuttuu |Huom. 1 Käynnissä olevan eläkeuudistuksen nettokustannukset (toisen pilarin käyttöönotto) sisältyvät alijäämään. Kustannukset ovat arviolta 0,27 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, 0,37 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, 0,62 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007 ja 1,32 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2008. 2 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. Ohjelmassa esitetty suhdannetasoitetun rahoitusaseman paraneminen vuositasolla, mukautettuna eläkeuudistuksen asteittaisen toteuttamisen vaikutuksella, olisi 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, 0,6 prosenttia vuonna 2007 ja 1,0 prosenttia vuonna 2008, jolloin vuosien 2006–2008 keskiarvo on 0,6 prosenttia. Koska ohjelmassa ei ole määritetty muita kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä, suhdannetasoitettu rahoitusasema on sama kuin rakenteellinen rahoitusasema. 3 Komission yksiköiden laskelmat ohjelmassa esitettyjen tietojen perusteella. 4 Komission yksiköiden ennusteessa ei ole kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 5 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 7,9 prosenttia vuonna 2004, 8,3 prosenttia vuonna 2005, 8,3 prosenttia vuonna 2006 ja 8,2 prosenttia vuonna 2007. Lähde: Lähentymisohjelma (LO), komission yksiköiden syksyn 2005 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. |[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Asiakirjat, joihin tässä tekstissä viitataan, löytyvät seuraavasta verkkosivustosta: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] ”Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet”, jonka Ecofin-neuvosto hyväksyi 11. lokakuuta 2005.[3] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät Internet-osoitteestahttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[4] Ohjelmasta puuttuu kuitenkin joitakin vapaaehtoisia tietoja, jotka olisi uusien käytännesääntöjen mukaan annettava (erityisesti puuttuvat tiedot työn tuottavuudesta ja tehdyistä työtunneista).[5] Yksityiskohtia pitkän aikavälin kestävyydestä on komission tekemässä ohjelman teknisessä arvioinnissa (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm).


title: Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Ruotsin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005-2008

text:
Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52006SC0027

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen Neuvoston lausunto Ruotsin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005-2008  /* SEK/2006/0027 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 11.1.2006SEK(2006) 27 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/979 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Ruotsin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005-2008(komission esittämä)PERUSTELUTTaustaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Sopimusta on muutettu kerran, vuonna 2005. Muuttamisen yhteydessä todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen budjettipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelmat, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistetut ohjelmat vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetut) vakausohjelmat, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetut) lähentymisohjelmat). Ruotsi toimitti ensimmäisen lähentymisohjelmansa joulukuussa 1998. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 8 päivänä helmikuuta 1999 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.Jäsenvaltioiden on näissä ohjelmissa ilmoitettava keskipitkän aikavälin tavoitteena oleva julkisen talouden rahoitusasema ja esitettävä sen saavuttamiseksi ja säilyttämiseksi toteutettavat toimenpiteet sekä taustalla olevat taloutta koskevat oletukset. Keskipitkän aikavälin tavoite olisi tarkistetun sopimuksen mukaan eriytettävä jäsenvaltioittain, koska talouden tila ja julkisen talouden rahoitusasema ovat unionin eri jäsenvaltioissa erilaiset ja koska myös kestävyyteen kohdistuvat finanssipoliittiset riskit ovat erilaisia. Sopimukseen tehtyjen muiden tarkistusten mukaan olisi lisäksi saavutettava koko suhdannekierron ajaksi symmetrisempi lähestymistapa finanssipolitiikkaan tehostamalla budjettikuria taloudellisesti hyvinä aikoina. Samalla sellaiset suuret rakenneuudistukset, joilla on todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen, olisi otettava huomioon arvioitaessa, voidaanko keskipitkän aikavälin tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeutusurasta väliaikaisesti poiketa.Komissio on tutkinut Ruotsin viimeksi toimittaman tarkistetun lähentymisohjelman. Se on tässä yhteydessä ottanut huomioon yksiköidensä syksyn 2005 talousennusteen, käytännesäännöt[2], yhteisesti sovitut menetelmät, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa, sekä vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvät talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja on jäljempänä esitetyn arvion perusteella antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi.Arviointi1.  Ruotsi lähetti 24 päivänä marraskuuta 2005 komissiolle kuudennen tarkistetun lähentymisohjelmansa, joka kattaa vuodet 2005–2008. Ohjelma perustuu Ruotsin parlamentin 16 päivänä joulukuuta 2005 hyväksymään vuoden 2006 talousarvioesitykseen. Ohjelma noudattaa pääpiirteissään uusissa käytännesäännöissä määriteltyä vakaus- ja lähentymisohjelmien rakennemallia. Ohjelmassa on puutteita joidenkin uusissa käytännesäännöissä määriteltyjen pakollisten ja valinnaisten tietojen osalta (esimerkiksi palkansaajakorvauksia koskevat tiedot puuttuvat). Ruotsin ohjelmassa ei selvästi määritellä, mikä on julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite, kuten käytännesäännöissä edellytetään.2.  Viimeisen kymmenen vuoden ajan vuotuinen BKT:n kasvu on Ruotsissa ollut keskimäärin hieman alle 3 prosenttia. Kasvulle on ollut leimallista voimakas tuottavuuden kasvu ja nettoviennin myönteinen vaikutus. Muutaman viime vuoden aikana työllisyyden kasvu on kuitenkin ollut heikkoa ja työllissyysaste on alentunut työttömyyden lisääntyessä. Inflaatiokehitys on pysynyt Riksbankin asettaman tavoitteen (2 prosenttia +/- 1 prosenttiyksikköä) alarajoilla. Ohjelmassa ennustetaan kokonaistuotannon kasvun olevan 2,4 prosenttia vuonna 2005, 3,1 prosenttia vuonna 2006, 2,8 prosenttia vuonna 2007 ja 2,3 prosenttia vuonna 2008. Työllisyyden kasvun odotetaan elpyvän tulevina vuosina. Tarkistetun ohjelman taustalla oleva makrotalouden skenaario vaikuttaa kaiken kaikkiaan realistiselta ja vastaa pääpiirteissään komission yksiköiden arviota ja syksyn 2005 talousennustetta. Tarkistettujen lukujen perusteella tehdyt laskelmat, joissa on sovellettu yhteisesti sovittuja menetelmiä, osoittavat, että potentiaalisen BKT:n kasvun voidaan odottaa pysyvän suhteellisen voimakkaana, mutta keskipitkällä aikavälillä kasvukäyrä muuttuu lievästi laskusuuntaiseksi. Taloudessa oli jonkin verran vapaita resursseja vuonna 2005 mutta jo vuonna 2006 tuotantokuilu umpeutuu. Inflaatiopaineiden odotetaan pysyvän vähäisinä ja lähenevän ohjelmakaudella vähitellen Riksbankin 2 prosentin tavoitetta. Ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta.3.  Ruotsin kruunu pysytteli suhteellisen vakaana euroon nähden vuosina 2002–2004 mutta on hiljattain heikentynyt huolimatta Ruotsin vakaista makrotaloudellisista olosuhteista, vakaista kasvunäkymistä ja vaihtotaseen ylijäämästä. Tämä johtuu todennäköisesti suhteellisen alhaisista repokoroista. Valtion pitkäaikaisten joukkovelkakirjojen tuottoero Ruotsin ja euroalueen välillä oli 50 peruspisteen tienoilla vuoden 2004 alussa mutta on sen jälkeen laskenut lähes nollaan.4.  Tammikuun 18 päivänä 2005 esittämässään lausunnossa neuvosto hyväksyi Ruotsin vuoden 2004 tarkistetussa lähentymisohjelmassa esitetyn finanssipoliittisen strategian. Vuoden 2005 talousarvion toteutumisesta voidaan todeta, että vuoden 2004 tarkistuksessa vuodelle 2005 esitetty julkisen talouden ylijäämätavoite oli 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun se tämän tarkistuksen mukaan on 1,6 prosenttia huolimatta siitä, että vuoden 2005 kasvuennustetta on tarkistettu alaspäin. Yleisesti ottaen tuloja on ollut odotettua enemmän, mikä johtuu osittain joistakin kertaluonteisista yritysveroista, mutta myös hallitusta menokehityksestä.5.  Ruotsin julkisen talouden puitteilla tähdätään terveen julkisen talouden ylläpitämiseen täystyöllisyyden ja kestävän kasvun oloissa. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi puitteissa on asetettu julkisen talouden ylijäämätavoitteeksi keskimäärin 2 prosenttia suhteessa BKT:hen koko suhdannekierron ajan sekä monivuotiset nimelliskatot valtion menoille ja paikallishallinnon talouden tasapainotusvaatimus. Tarkistetussa ohjelmassa ennustetaan, että julkisen talouden ylijäämä on 1,6 prosenttia vuonna 2005, 0,9 prosenttia vuonna 2006, 1,2 prosenttia vuonna 2007 ja 1,7 prosenttia viimeisenä ohjelmavuotena eli vuonna 2008. Sekä meno- että tulosuhteen trendi on vähitellen aleneva ennustejaksolla. Tulosuhde pienenee etupainotteisesti mutta menosuhde ohjelmakauden jälkipuolella. Vaikka eläkejärjestelmän ja paikallistalouden oletetaan olevan vakaasti ylijäämäisiä, valtiontalouden alijäämä muuttaa julkisen talouden rahoitusasemaa. Eurostatin maaliskuussa 2004 toisen pilarin rahastoivien eläkejärjestelmien luokittelusta tekemän päätöksen täytäntöönpanoon sovelletaan Ruotsissa vuoteen 2007 ulottuvaa siirtymäkautta. Tämän päätöksen täytäntöönpano vaikuttaisi julkisen talouden rahoitusasemaan siten, että BKT:tä tarkistettaisiin noin 1 prosentti alaspäin joka vuosi. Uusimmassa tarkistetussa ohjelmassa vahvistetaan edellisessä ohjelmassa suunniteltu sopeuttaminen hieman suotuisammassa makrotalouden skenaariossa.6.  Komission yksiköiden yhteisesti sovittuja menetelmiä käyttäen tekemien ohjelmaan perustuvien laskelmien mukaan suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema on vuonna 2006 noin 1 prosentti suhteessa BKT:hen, kun kertaluonteisia toimia ei oteta huomioon. Vastaava luku vuonna 2005 oli 1¾ prosenttia. Näin ollen vuodeksi 2006 kaavailtu julkisen talouden kasvu tapahtuu tuotantokuilun kaventuessa ja suhdannetilanteen parantuessa. Suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema paranee tämän jälkeen vähitellen 1½–2 prosenttiin vuosina 2007–2008.7.  Ohjelmassa esitetään tarkistettua strategiaa ohjaavana keskipitkän aikavälin viitearvona 2 prosentin keskimääräinen kansallinen ylijäämätavoite koko suhdannekierron ajaksi. Kyseinen viitearvo on myös sääntöihin perustuvien Ruotsin julkisen talouden puitteiden perusteena. Tämän vuoksi 2:ta prosenttia suhteessa BKT:hen voidaan pitää ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteena.8.  Koska ohjelmassa esitetty keskipitkän aikavälin tavoite on vähimmäisvaatimusta kunnianhimoisempi (arvioitu alijäämäksi, joka on noin ½ prosenttia suhteessa BKT:hen), se riittänee toteutuessaan varmuusmarginaaliksi liiallisen alijäämän varalta. Keskipitkän aikavälin tavoitteen tarkoituksenmukaisuudesta voidaan todeta, että se on huomattavasti kunnianhimoisempi kuin ohjelmassa ennustettu velkasuhde ja keskimääräinen potentiaalisen tuotannon kasvu edellyttäisivät. Sen saavuttaminen on kuitenkin tärkeää julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden varmistamiseksi.9.  Kaiken kaikkiaan julkisen talouden ennusteisiin kohdistuvat riskit näyttävät olevan positiivisia. Tämä johtuu siitä, että uusimpien kansantalouden tilinpidosta saatujen tietojen mukaan kasvu on vuonna 2005 ollut ohjelmassa ennustettua suurempi. Lisäksi viimeisimmät kassatiedot osoittavat, että verotulot ovat vuoden 2005 loppupuolella olleet huomattavasti suuremmat kuin uusimman ohjelman talousarvioluvuissa esitetään. Julkisen talouden toteutuma voi näin ollen olla ohjelmassa ennustettua heikompi.10.  Tämän riskinarvioinnin perusteella voidaan todeta, että ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys näyttää pääpiirteissään riittävän varmistamaan, että ohjelmassa esitetty keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan ohjelmakauden loppuun mennessä. Koska vuoden 2006 talousarvio on elvyttävä, julkisen talouden rahoitusasema poikkeaa keskipitkän aikavälin tavoitteesta noin 1 prosentilla suhteessa BKT:hen vuosina 2006 ja 2007 vaarantaen näin keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisen ohjelmakauden aikana. Lisäksi voimakkaasti elvyttävä vuoden 2006 finanssipolitiikan viritys, johon liittyy julkisen talouden suhdannetasoitetun rahoitusaseman heikkeneminen lähes 1 prosenttiyksiköllä, ei ehkä ole täysin asianmukainen siinä mielessä, että kyseinen ajanjakso voidaan luokitella "hyviksi ajoiksi". Kuten edellä mainitaan, ohjelmassa esitetty keskipitkän aikavälin tavoite on kuitenkin huomattavasti kunnianhimoisempi kuin vakaus- ja kasvusopimuksessa edellytetään. Se tarjoaa koko ohjelmakauden ajaksi riittävän varmuusmarginaalin, jotta alijäämän 3 prosentin raja-arvoa suhteessa BKT:hen ei ylitetä normaaleissa suhdannevaihteluissa. Tämä arviointi vaikuttaisi pätevän myös, kun toisen pilarin rahastoivat eläkejärjestelmät luokitellaan vuonna 2007 julkisen talouden tilinpidon ulkopuolelle Eurostatin vaatimusten mukaisesti. Yleisesti ottaen julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla ja julkistaloutta koskeva strategia on esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta.11.  Julkisen velan arvioidaan pienenevän edelleen ja olevan 46 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2008. Pääosin velkaa ottaa valtio, jonka talousarvio on alijäämäinen, ja eläkejärjestelmän ylijäämä sijoitetaan pääasiassa muualle kuin julkisiin varoihin, mikä hidastaa bruttovelkasuhteen supistumista. Velkasuhde ilman rahoitusvaroja on negatiivinen, mikä merkitsee julkishallinnon nettovarallisuusasemaa, jonka ennustetaan paranevan noin –6 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2004 lähes –9 prosenttiin vuonna 2008. Nämä ennusteet vaikuttavat realistisilta.12.  Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät Ruotsissa olevan julkisen talouden kestävyyden kannalta vähäinen riski. Bruttovelka on tällä hetkellä selvästi alle 60 prosentin viitearvon ja sen ennustetaan pysyvän viitearvon alapuolella lähes koko ohjelmakauden ajan. Ruotsin finanssipolitiikassa painotetaan julkisen talouden kestävyyttä. Tämä strategia, johon kuuluu muun muassa eläkeuudistus, jolla pyritään hillitsemään eläkemenoja ja kerryttämään varoja, parantaa julkisen talouden näkymiä. Nykyinen suotuisa julkisen talouden rahoitusasema auttaa rajoittamaan väestön ikääntymisen ennustettua vaikutusta julkiseen talouteen, ja kestävyyttä parantaa suunniteltu vakauttaminen kohti 2 prosentin keskipitkän aikavälin tavoitetta ohjelmakauden lopussa.13.  Suunnitellut toimenpiteet ovat yleisesti ottaen yhdenmukaiset vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien julkista taloutta koskevien maakohtaisten talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Koska Ruotsi suunnittelee säilyttävänsä julkisen talouden rahoitusaseman riittävän vakaana keskipitkällä aikavälillä, lipsuminen keskipitkän aikavälin tavoitteesta vuosina 2006–2007 voi aiheuttaa myötäsyklisyyttä ja vaarantaa myös keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisen ohjelmakauden lopussa.14.  Kasvua ja työllisyyttä koskevan Lissabonin strategian mukaisessa Ruotsin kansallisessa uudistusohjelmassa, joka annettiin 21 päivänä lokakuuta 2005, painotetaan erityisesti kestävää kehitystä ja sitä, että työmarkkinoille osallistumisen ja tehtyjen työtuntien määrän lisääminen ja pitäminen korkealla tasolla asettavat suuria haasteita ja että niillä on huomattava vaikutus julkiseen talouteen pitkällä aikavälillä. Kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyy vuoden 2006 talousarvio, johon myös lähentymisohjelman tarkistus perustuu, ja siinä mielessä nämä kaksi asiakirjaa ovat yhdenmukaisia.15.  Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/979 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Ruotsin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005-2008EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[3] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:16.  Neuvosto tutki 24 päivänä tammikuuta 2006 Ruotsin tarkistetun lähentymisohjelman, joka kattaa vuodet 2005–2008. Ohjelma noudattaa pääpiirteissään uusissa käytännesäännöissä määriteltyä vakaus- ja lähentymisohjelmien rakennemallia. Ohjelmassa on puutteita joidenkin uusissa käytännesäännöissä määriteltyjen pakollisten ja valinnaisten tietojen osalta (esimerkiksi palkansaajakorvauksia koskevat tiedot puuttuvat). Ruotsin ohjelmassa ei selvästi määritellä, mikä on julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite, kuten käytännesäännöissä edellytetään.17.  Vuotuinen BKT:n kasvu on Ruotsissa ollut keskimäärin hieman alle 3 prosenttia viimeiset kymmenen vuotta. Kasvulle on ollut leimallista voimakas tuottavuuden kasvu ja nettoviennin myönteinen vaikutus. Muutaman viime vuoden aikana työllisyyden kasvu on kuitenkin ollut heikkoa ja työllissyysaste on alentunut työttömyyden lisääntyessä. Ohjelman perustana olevassa makrotalouden skenaariossa ennustetaan kokonaistuotannon kasvun nopeutuvan vuoden 2005 2,4 prosentista 3,1 prosenttiin vuonna 2006 ja keskimäärin 2,5 prosenttiin ohjelmakauden seuraavien vuosien aikana. Ohjelman kahden ensimmäisen vuoden kasvunäkymät johtuvat kohentuneesta suhdannetilanteesta, joka pysyy sen jälkeen yleisesti ottaen neutraalina. Tällä hetkellä saatavilla olevien tietojen perusteella tämä skenaario vaikuttaa realistisilta. Ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat myös realistisilta.18.  Tammikuun 18 päivänä 2005 esittämässään lausunnossa neuvosto hyväksyi Ruotsin vuoden 2004 tarkistetussa lähentymisohjelmassa esitetyn finanssipoliittisen strategian. Vuoden 2005 talousarvion toteutumisesta voidaan todeta, että vuoden 2004 tarkistuksessa vuodelle 2005 esitetty julkisen talouden ylijäämätavoite oli 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun se tämän tarkistuksen mukaan on 1,6 prosenttia huolimatta siitä, että vuoden 2005 kasvuennustetta on tarkistettu alaspäin. Yleisesti ottaen tuloja on ollut odotettua enemmän, mikä johtuu osittain joistakin kertaluonteisista yritysveroista, mutta myös hallitusta menokehityksestä.19.  Ruotsin julkisen talouden puitteilla tähdätään terveen julkisen talouden ylläpitämiseen täystyöllisyyden ja kestävän kasvun oloissa. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi puitteissa on asetettu julkisen talouden ylijäämätavoitteeksi keskimäärin 2 prosenttia suhteessa BKT:hen koko suhdannekierron ajan sekä monivuotiset nimelliskatot valtionhallinnon menoille ja paikallishallinnon talouden tasapainotusvaatimus. Tarkistetussa ohjelmassa ennustetaan, että julkisen talouden ylijäämä on 1,6 prosenttia vuonna 2005, 0,9 prosenttia vuonna 2006, 1,2 prosenttia vuonna 2007 ja 1,7 prosenttia viimeisenä ohjelmavuotena eli vuonna 2008. Sekä meno- että tulosuhteen trendi on vähitellen aleneva ennustejaksolla. Tulosuhde pienenee etupainotteisesti vuonna 2006 verovähennysten vuoksi, kun taas menosuhde pienenee ohjelmakauden jälkipuolella työmarkkinatilanteen ennakoidun parantumisen seurauksena. Uusimmassa tarkistetussa ohjelmassa vahvistetaan samanlainen talouden sopeuttaminen kuin edellisessä tarkistuksessa, vaikkakin suotuisammassa makrotalouden skenaariossa.20.  Ohjelmassa esitetään tarkistettua strategiaa ohjaavana keskipitkän aikavälin viitearvona 2 prosentin keskimääräinen kansallinen ylijäämätavoite koko suhdannekierron ajaksi. Kyseinen viitearvo on myös sääntöihin perustuvien Ruotsin julkisen talouden puitteiden perusteena. Sen vuoksi 2:ta prosenttia suhteessa BKT:hen voidaan pitää ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteena, sillä se on vakaus- ja kasvusopimuksessa määriteltyjen keskipitkän aikavälin tavoitteita koskevien periaatteiden sekä käytännesääntöjen mukainen. Yhteisesti sovittuja menetelmiä käyttäen lasketun rakenteellisen rahoitusaseman ennakoidaan ohjelmakaudella parantuvan vuoden 2006 1 prosentista suhteessa BKT:hen noin 1½-2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008.21.  Koska ohjelmassa esitetty keskipitkän aikavälin tavoite vähimmäisvaatimusta kunnianhimoisempi (arvioitu alijäämäksi, joka on noin ½ prosenttia suhteessa BKT:hen), se riittänee toteutuessaan varmuusmarginaaliksi liiallisen alijäämän varalta. Keskipitkän aikavälin tavoitteen tarkoituksenmukaisuudesta voidaan todeta, että se on huomattavasti kunnianhimoisempi kuin ohjelmassa ennustettu velkasuhde ja keskimääräinen potentiaalisen tuotannon kasvu edellyttäisivät. Sen saavuttaminen on kuitenkin tärkeää julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden varmistamiseksi.22.  Julkisen talouden toteutuma 2005 voi olla ohjelmassa ennustettua heikompi. Viimeisimmät kassaperusteiset tiedot verotuloista ja kansantalouden tilinpidon neljännesvuosikatsaus tukevat tätä arviota.23.  Tämän riskinarvioinnin perusteella voidaan todeta, että ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys näyttää pääpiirteissään riittävän varmistamaan, että ohjelmassa esitetty keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan ohjelmakauden loppuun mennessä. Koska vuoden 2006 talousarvio on elvyttävä, julkisen talouden rahoitusasema poikkeaa keskipitkän aikavälin tavoitteesta noin 1 prosentilla suhteessa BKT:hen vuosina 2006 ja 2007 vaarantaen näin keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisen ohjelmakauden aikana. Lisäksi voimakkaasti elvyttävä vuoden 2006 finanssipolitiikan viritys, johon liittyy julkisen talouden suhdannetasoitetun rahoitusaseman heikkeneminen lähes 1 prosenttiyksiköllä, ei ehkä ole täysin asianmukainen siinä mielessä, että kyseinen ajanjakso voidaan luokitella "hyviksi ajoiksi". Kuten edellä mainitaan, ohjelmassa esitetty keskipitkän aikavälin tavoite on kuitenkin huomattavasti kunnianhimoisempi kuin vakaus- ja kasvusopimuksessa edellytetään. Se tarjoaa koko ohjelmakauden ajaksi riittävän varmuusmarginaalin, jotta alijäämän 3 prosentin raja-arvoa suhteessa BKT:hen ei ylitetä normaaleissa suhdannevaihteluissa. Tämä arviointi vaikuttaisi pätevän myös, kun toisen pilarin rahastoivat eläkejärjestelmät luokitellaan vuonna 2007 julkisen talouden tilinpidon ulkopuolelle Eurostatin vaatimusten mukaisesti. Yleisesti ottaen julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla ja julkistaloutta koskeva strategia on esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta.24.  Velan arvioidaan olevan 51 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 eli merkittävästi alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Ohjelmassa velkasuhteen ennustetaan supistuvan 46 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2008 mennessä.25.  Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät Ruotsissa olevan julkisen talouden kestävyyden kannalta vähäinen riski. Bruttovelka on tällä hetkellä selvästi alle 60 prosentin viitearvon ja sen ennustetaan pysyvän viitearvon alapuolella lähes koko ohjelmakauden ajan. Ruotsin finanssipolitiikassa painotetaan julkisen talouden kestävyyttä. Tämä strategia, johon kuuluu muun muassa eläkeuudistus, jolla pyritään hillitsemään eläkemenoja ja kerryttämään varoja, parantaa julkisen talouden näkymiä. Nykyinen suotuisa julkisen talouden rahoitusasema auttaa rajoittamaan väestön ikääntymisen ennustettua vaikutusta julkiseen talouteen, ja kestävyyttä[4] parantaa suunniteltu vakauttaminen kohti 2 prosentin keskipitkän aikavälin tavoitetta ohjelmakauden lopussa.26.  Suunnitellut toimenpiteet ovat yleisesti ottaen yhdenmukaiset vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien julkista taloutta koskevien maakohtaisten talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Koska Ruotsi suunnittelee säilyttävänsä julkisen talouden rahoitusaseman riittävän vakaana keskipitkällä aikavälillä, lipsuminen keskipitkän aikavälin tavoitteesta vuosina 2006–2007 voi aiheuttaa myötäsyklisyyttä ja vaarantaa myös keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisen ohjelmakauden lopussa.27.  Kasvua ja työllisyyttä koskevan Lissabonin strategian mukaisessa Ruotsin kansallisessa uudistusohjelmassa, joka annettiin 21 päivänä lokakuuta 2005, painotetaan erityisesti kestävää kehitystä ja sitä, että työmarkkinoille osallistumisen ja tehtyjen työtuntien määrän lisääminen ja pitäminen korkealla tasolla asettavat suuria haasteita ja että niillä on huomattava vaikutus julkiseen talouteen pitkällä aikavälillä. Kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyy vuoden 2006 talousarvio, johon myös lähentymisohjelman tarkistus perustuu, ja siinä mielessä nämä kaksi asiakirjaa ovat yhdenmukaisia.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu 12004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |BKT:n määrä (muutos, %) | LO marraskuu 2005 | 3,6 | 2,4 | 3,1 | 2,8 | 2,3 |KOM marraskuu 2005 | 3,6 | 2,5 | 3,0 | 2,8 | tieto puuttuu |LO marraskuu 2004 | 3,5 | 3,0 | 2,5 | 2,3 | tieto puuttuu |YKHI-inflaatio (%) | LO marraskuu 2005 | 0,9 | 1,5 | 1,5 | 2,0 | 2,0 |KOM marraskuu 2005 | 1,0 | 0,7 | 1,4 | 1,8 | n.a. |LO marraskuu 2004 | 1,3 | 1,5 | tieto puuttuu | n.a. | n.a. |Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | LO marraskuu 20052 | -0,3 | -0,4 | -0,1 | 0,1 | -0,1 |KOM marraskuu 20056 | -0,3 | -0,4 | -0,1 | 0,0 | tieto puuttuu |LO marraskuu 20042 | -0,1 | 0,1 | -0,2 | -0,4 | tieto puuttuu |Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | LO marraskuu 2005 | 1,6 | 1,6 | 0,9 | 1,2 | 1,7 |KOM marraskuu 2005 | 1,6 | 1,4 | 0,8 | 1,1 | tieto puuttuu |LO marraskuu 2004 | 0,7 | 0,6 | 0,4 | 0,9 | tieto puuttuu |Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | LO marraskuu 2005 | 3,2 | 3,2 | 2,5 | 3,0 | 3,6 |KOM marraskuu 2005 | 3,4 | 3,2 | 2,6 | 2,9 | tieto puuttuu |LO marraskuu 2004 | 2,8 | 2,8 | 2,7 | 3,3 | tieto puuttuu |Suhdannetasoitettu rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | LO marraskuu 20052 | 1,7 | 1,8 | 0,9 | 1,1 | 1,7 |KOM marraskuu 2005 | 1,8 | 1,6 | 0,9 | 1,1 | tieto puuttuu |LO marraskuu 20042 | 0,8 | 0,5 | 0,5 | 1,2 | tieto puuttuu |Rakenteellinen rahoitusasema3 (% suhteessa BKT:hen) | LO marraskuu 20054 | 1,1 | 1,6 | 0,9 | 1,1 | 1,7 |KOM marraskuu 20055 | 1,2 | 1,4 | 0,9 | 1,1 | tieto puuttuu |LO marraskuu 2004 | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu |Julkinen bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | LO marraskuu 2005 | 51,1 | 50,9 | 49,4 | 47,8 | 46,0 |KOM marraskuu 2005 | 51,1 | 50,6 | 49,4 | 47,8 | tieto puuttuu |LO marraskuu 2004 | 51,7 | 50,5 | 50,0 | 49,0 | tieto puuttuu |Huom. 1 Julkista taloutta koskevissa ennusteissa ei ole otettu huomioon rahastoivien eläkejärjestelmien luokittelusta 2 päivänä maaliskuuta 2004 tehdyn Eurostatin päätöksen vaikutusta. Päätös on pantava täytäntöön kevään 2007 ilmoitusajankohtaan mennessä. Jos päätöksen vaikutus otetaan huomioon, julkisen talouden rahoitusasema suhteessa BKT:hen on 0,6 prosenttia vuonna 2005, -0,1 prosenttia vuonna 2006, 0,2 prosenttia vuonna 2007 ja 0,7 prosenttia vuonna 2008 ja julkisen talouden velka suhteessa BKT:hen on 51,4 prosenttia vuonna 2005, 49,9 prosenttia vuonna 2006, 48,3 prosenttia vuonna 2007 ja 46,5 prosenttia vuonna 2008. 2 Komission yksiköiden laskelmat, jotka perustuvat ohjelman tietoihin. 3 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 4 Ohjelmassa ei esitetä tarkkoja tietoja kertaluonteisista eikä muista väliaikaisista toimenpiteistä. Ruotsin valtiovarainministeri on kuitenkin toimittanut arvion kertaluonteisista toimenpiteistä. Arvion mukaan niiden vaikutus on 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004 ja 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005. 5 Komission yksiköiden syksyn 2005 talousennusteen mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004 ja 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005; kaikki kyseiset toimenpiteet supistavat alijäämää). 6 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 2,5 prosenttia vuonna 2004, 2,6 prosenttia vuonna 2005, 2,8 prosenttia vuonna 2006 ja 2,7 prosenttia vuonna 2007. Lähde: Lähentymisohjelma (LO), komission yksiköiden syksyn 2005 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. |[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Asiakirjat, joihin tässä tekstissä viitataan, ovat saatavilla Internet-osoitteessahttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Talous- ja rahoituskomitean lausunto ”Specifications on the implementation of the Stability and Growth Pact and guidelines on the format and content of stability and convergence programmes”, hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005.[3] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat ovat saatavilla seuraavassa Internet-osoitteessa:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[4] Pitkän aikavälin kestävyyttä koskevat tiedot sisältyvät komission yksiköiden laatimaan tekniseen arvioon, joka julkaistaan Internet-osoitteessahttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52005SC0834

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Portugalin tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005–2009  /* SEK/2005/0834 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 22.6.2005SEK(2005) 834 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTOPortugalin tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005–2009(komission esittämä)PERUSTELUTJulkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1] säädetään, että osallistuvien jäsenvaltioiden eli jäsenvaltioiden, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakausohjelmat 1 päivään maaliskuuta 1999 mennessä. Asetuksen 5 artiklan mukaisesti neuvosto tutkii kunkin vakausohjelman komission ja perustamissopimuksen 114 artiklassa määrätyn komitean (talous- ja rahoituskomitean) arvioiden perusteella. Komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan neuvosto antaa ohjelman tutkittuaan siitä lausunnon. Asetuksen mukaan jäsenvaltioiden on toimitettava vuosittain tarkistetut lähentymisohjelmat, jotka neuvosto voi tutkia samaa menettelyä noudattaen. Portugali toimitti 30 päivänä joulukuuta 1998 ensimmäisen vakausohjelmansa, joka kattoi vuodet 1999–2002. Neuvosto antoi lausunnon ohjelmasta 8 päivänä helmikuuta 1999. Ohjelmaa on tarkistettu tämän jälkeen joka vuosi.Portugalin viranomaiset esittivät 9 päivänä kesäkuuta 2005 Portugalin uusimman vakausohjelman tarkistuksen. Tarkistus kattaa vuodet 2005–2009, ja sen toimitti 20 päivänä helmikuuta 2005 järjestettyjen vaalien jälkeen muodostettu hallitus. Hallitus hyväksyi tarkistuksen 2 päivänä kesäkuuta Portugalin kansallisten menettelyjen mukaisesti (laki talouden vakaudesta), ja siitä keskusteltiin parlamentissa 9 päivänä kesäkuuta 2005. Komission yksiköt ovat laatineet tarkistuksesta teknisen arvion, joka perustuu niiden omiin kevään 2005 talousennusteisiin, käytännesääntöihin[2], tuotantopotentiaalia ja suhdannetasoitettuja rahoitusasemia koskevien arvioiden muodostamisessa käytettyihin yleisesti hyväksyttyihin menetelmiin, talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa vuosiksi 2003–2005 annettuihin suosituksiin sekä Ecofin-neuvoston 20 päivänä maaliskuuta 2005 antamaan selvitykseen vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta. Eurooppa-neuvosto vahvisti kyseisen selvityksen 22 päivänä maaliskuuta 2005.[3] Arvioinnin perusteella voidaan todeta seuraavaa:-  Tarkistus noudattaa vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevien käytännesääntöjen tietovaatimuksia.[4] Siinä ei kuitenkaan esitetä julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä koskevia ennusteita vaan ainoastaan viitataan hallituksen perustamaan työryhmään, jonka tarkoituksena on arvioida sosiaaliturvajärjestelmän pitkän aikavälin kestävyyttä.-  Vakausohjelman tarkistus perustuu tarpeeseen supistaa julkisen talouden alijäämää, joka vuonna 2005 lienee 6,2 prosenttia suhteessa BKT:hen eli reilusti yli 3 prosentin viitearvon. Alijäämä on kasvanut Portugalin viranomaisten jokin aika sitten Eurostatin kanssa käymien keskusteluiden jälkeen ilmoittamasta 2,9 prosentista suhteessa BKT:hen vuosina 2002–2004, ja se on huomattavasti suurempi verrattuna edellisessä ohjelmatarkistuksessa esitettyyn 2,2 prosentin tavoitteeseen suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Alijäämän kasvun syitä ovat odotettua heikompi talouskasvu, menojen kasvun uudelleenarviointi, menojen ylitykset budjettiin verrattuna, edellisessä ohjelmassa suunniteltujen kertaluonteisten toimenpiteiden toteuttamatta jättäminen[5] ja uuden hallituksen kesäkuussa 2005 hyväksymä korjaustoimenpidepaketti, jonka vaikutus on noin 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Alijäämän supistamiseksi tarkistuksessa esitetään strategia, jonka mukaan toteutetaan rakenteellisia toimenpiteitä huomattavien kertaluonteisten ja väliaikaisten toimenpiteiden sijaan. Tämä strategia poikkeaa edellisissä tarkistuksissa esitetystä julkisen talouden strategiasta. Julkisen talouden alijäämän odotetaan supistuvan jatkuvasti seuraavien vuosien aikana, mutta alijäämä ylittää 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen ainakin vuoteen 2007 saakka.-  Ohjelmassa esitetyssä makrotalouden skenaariossa ennustetaan, että kokonaistuotanto kasvaa 1 prosentista vuonna 2004 ja 0,8 prosentista vuonna 2005 1,4 prosenttiin vuonna 2006, 2,2 prosenttiin vuonna 2007, 2,6 prosenttiin vuonna 2008 ja 3,0 prosenttiin vuonna 2009. Tämän kehityksen perustana on kasvava kotimainen kysyntä. Ulkoisen kysynnän ei odoteta poikkeavan kovinkaan paljon neutraalista positiiviseen tai negatiiviseen suuntaan. Tarkistukseen sisältyvien ennusteiden mukaan kasvu on vuosina 2005–2006 hieman heikompi kuin komission yksiköiden ennusteissa esitetty, sillä tarkistuksessa on otettu huomioon viimeaikainen kehitys. Myöhempinä vuosina BKT:n ennustettu kasvu on selvästi yhteisesti sovittuihin menetelmiin perustuvia komission ennusteita parempi, ja tuotantokuilu supistuu ohjelmakauden aikana niin, että sen odotetaan häviävän ohjelman loppuun mennessä. Julkisen talouden vakauttamispyrkimykset voivat kuitenkin verottaa kasvua enemmän kuin ohjelmassa oletetaan. Toisaalta näkemys siitä, että kestämättömään julkisen talouden tilanteeseen puututaan, saattaa vaikuttaa suotuisasti luottamuksen kehittymiseen. Lisäksi heikko kilpailukyky yhdessä Portugalin vientimarkkinoilla kiristyneen kilpailun kanssa saattaa haitata ulkoisen sektorin nettovaikutusta kasvuun. Taloudellisen toimeliaisuuden ennustettu nopeutuminen riippuu sen vuoksi tuottavuutta ja kilpailukykyä koskevien rakenteellisten puutteiden korjaamisesta ja kyvystä palauttaa luottamus. Kaiken kaikkiaan aikaisempien vuosien kokemuksen perusteella voidaan todeta, että vuosien 2007–2009 kasvuennusteet näyttävät kuvastavan optimistisia oletuksia ja sisältävät sen vuoksi riskielementin. Myös ohjelman inflaatioennusteet vuosiksi 2005–2006 näyttävät alhaisilta, kun otetaan huomioon välillisten verojen suunniteltu korotus.-  Tarkistuksen mukaan julkisen talouden alijäämä on 6,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, kun alijäämän suhde oli 2,9 prosenttia vuosina 2003–2004[6] (jos kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä ei oteta huomioon, näiden vuosien alijäämäluvut olisivat olleet 5,4 ja 5,2 prosenttia suhteessa BKT:hen). Alijäämän odotetaan supistuvan 4,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006, 3,9 prosenttiin vuonna 2007 ja 2,8 prosenttiin vuonna 2008. Ohjelmassa esitetyn ennusteen mukaan alijäämä supistuu vuonna 2009 1,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Perusjäämän kehityksen odotetaan olevan samantapainen: -3,3 prosenttia vuonna 2005, -1,6 prosenttia vuonna 2006 ja -0,5 prosenttia vuonna 2007 suhteessa BKT:hen. Perusjäämän ennustetaan olevan ylijäämäinen vuonna 2008 (0,7 prosenttia) ja vuonna 2009 (1,8 prosenttia). Ohjelmassa keskitytään keskipitkällä aikavälillä vaikuttaviin toimenpiteisiin, eikä siinä turvauduta huomattaviin väliaikaisiin toimenpiteisiin julkisen talouden rahoitusaseman parantamiseksi. Vakauttaminen jatkuu koko ohjelmakauden ajan, mutta kuitenkin etupainotteisesti, sillä vuonna 2006 toteutetaan merkittäviä vakauttamistoimia. Komission yksiköt ovat tehneet ohjelman tietojen perusteella laskelmia yhteisesti hyväksyttyjen menetelmien mukaisesti. Laskelmien mukaan suhdannetasoitettu alijäämä kasvaa merkittävästi eli 5,3 prosenttiin vuonna 2005 suhteessa BKT:hen mutta supistuu vähitellen 1,4 prosenttiin vuonna 2009. Vuoteen 2009 ulottuvien yksityiskohtaisten tulo- ja menoennusteiden mukaan vakauttamista edesautetaan sekä verotulojen että asteittain erityisesti perusmenojen puolella. Vakauttaminen perustuu ohjelmakauden alkupuolella ensi sijassa tulojen kasvuun korkeampien veroasteiden (erityisesti alv:n korottaminen 19 prosentista 21 prosenttiin), pienempien verohyvitysten ja paremman veronkannon avulla. Näin korvataan osa saamatta jäävistä kertaluonteisista tuloista. Myöhempinä vuosina menorajoituksia lisätään pysyvien toimenpiteiden avulla. Tähän sisältyy muun muassa julkisen hallinnon uudistus, mukaan luettuina palkkamenojen hillitseminen ja sosiaaliturvan piiriin kuuluvien eläkejärjestelmien muutokset, joilla on merkittävä vaikutus julkiseen talouteen ensi sijassa keskipitkällä aikavälillä. Investointien osuus julkisista kokonaismenoista supistuu hieman ohjelmakauden aikana.-  Julkista taloutta koskeviin ennusteisiin liittyy monenlaisia riskejä. Ensinnäkin taloudellisen toimeliaisuuden lisääntyminen voi olla odotettua hitaampaa erityisesti vuodesta 2007 alkaen. Toiseksi tulojen ja menojen kehitys saattaa olla suunniteltua heikompi. Korkeampi veroaste lisää veronkierron riskiä eikä suurimmasta osasta ilmoitetuista menorajoituksista ole vielä säädetty. Hallitus aikoo tehdä korjaavan talousarvioesityksen kesäkuun lopussa vuodeksi 2005. Myöhempinä vuosina menouudistusten toteuttaminen saattaa kuitenkin kestää kauemmin, minkä vuoksi niiden lyhyen ja keskipitkän aikavälin vaikutukset voivat olla odotettua vähäisemmät. Hallitus saattaisi tällöin joutua täyttämään sitoumuksensa lisätoimenpiteiden toteuttamisesta välttääkseen sen, että alijäämä ylittää 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen suunniteltua kauemmin. Vaikka suunnitelmaa noudatettaisiinkin, ohjelmassa esitetty vuosien 2008 ja 2009 finanssipolitiikan viritys ei tarjoa riittävää varmuusmarginaalia sen varmistamiseksi, ettei alijäämän raja-arvo ylity tavanomaisissa suhdannevaihteluissa. Se ei myöskään riitä varmistamaan, että vakaus- ja kasvusopimuksen keskipitkän aikavälin tavoite, lähellä tasapainoa oleva julkisen talouden rahoitusasema, saavutetaan ohjelmakauden loppuun mennessä.-  Julkisen velan suhde BKT:hen ylitti perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon vuonna 2003 ja nousi 61,9 prosenttiin vuonna 2004. Tarkistuksen mukaan velkasuhde saavuttaa 66,5 prosentin suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja on suurimmallaan 67,8 prosenttia vuonna 2007. Tämän jälkeen se alenee 64,5 prosenttiin vuonna 2009. Bruttovelkasuhteen kehitys saattaa olla ennustettua epäsuotuisampi, kun otetaan huomioon taloudelliseen toimeliaisuuteen ja julkisen talouden alijäämätavoitteisiin liittyvät riskit sekä kokemuksen perusteella todennäköiset, velkaa lisäävät virta-varanto-korjauserät, erityisesti rahoitusvarojen kertyminen.-  Portugalin julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen näyttää liittyvän riskejä, jotka johtuvat väestön ikääntymisestä aiheutuvista ennakoiduista julkisista menoista. Koska lisätoimenpiteitä ei ole suunnitteilla, suuri alijäämä ja velkasuhteen kasvu heikentävät julkisen talouden kestävyyttä. Tämän vuoksi lähellä tasapainoa olevan julkisen talouden rahoitusaseman saavuttaminen on välttämätöntä. Tähän mennessä erityisesti eläke- ja terveydenhuoltoaloilla säädettyjen rakenneuudistustoimenpiteiden pitäisi vähentää väestön ikääntymisen vaikutusta julkiseen talouteen. Näyttää kuitenkin siltä, että nämä uudistukset eivät ole riittäviä kestävyyden varmistamiseksi. Tarkistuksessa esitetyillä, erityisesti julkishallinnon eläkesäännöksiä koskevilla uudistuksilla voi olla myönteinen vaikutus julkiseen talouteen, jos ne toteutetaan perusteellisesti.-  Yleisarviona voidaan todeta, että tarkistetussa ohjelmassa esitetty talouspolitiikka on osittain johdonmukaista julkista taloutta koskevien, talouspolitiikan laajojen maakohtaisten suuntaviivojen kanssa. Ohjelmassa esitetään suositusten mukaisesti, että julkisen talouden vakauttaminen toteutetaan pääasiassa menopuolella, vaikkakin vaiheittain, eikä se perustu huomattaviin kertaluonteisiin tai väliaikaisiin toimenpiteisiin. Jos ohjelman ennusteet toteutuvat, suhdannetasoitettu perusjäämä (ilman kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä) vahvistuu yli 0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen kunakin vuonna. Ohjelman mukaan alijäämä ei kuitenkaan supistu alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen ennen vuotta 2008, ja menojen suunniteltu rajoittaminen ei riitä vakaus- ja kasvusopimuksessa keskipitkän aikavälin tavoitteeksi asetetun, lähellä tasapainoa olevan julkisen talouden rahoitusaseman saavuttamiseen ennen ohjelmakauden loppua.-  Komissio aloitti 22 päivänä kesäkuuta 2005 liiallista alijäämää koskevan menettelyn Portugalin osalta vakausohjelman tarkistuksessa vuodeksi 2005 ja sitä seuraaviksi vuosiksi esitettyjen alijäämä- ja velkalukujen perusteella. Kun neuvosto tekee päätöksen, jonka mukaan Portugalissa on liiallinen alijäämä, se esittää myös suosituksen tilanteen korjaamiseksi. Tähän suositukseen sisältyy muun muassa määräaika liiallisen alijäämän korjaamiseksi.Edellä esitetyn arvion perusteella olisi aiheellista, että Portugali i) rajoittaa julkisen talouden rahoitusaseman heikentymistä vuonna 2005 varmistamalla, että ilmoitetut korjaustoimenpiteet toteutetaan määrätietoisesti; ii) korjaa liiallisen alijäämän kestävällä tavalla mahdollisimman pian ryhtymällä vuonna 2006 merkittäviin toimenpiteisiin alijäämän supistamiseksi huomattavasti vuosittain ja toteuttamalla määrätietoisesti suunnitellut toimenpiteet julkisten menojen vähentämiseksi; hyödyntää kaikki mahdollisuudet julkisen alijäämän supistumisen nopeuttamiseksi erityisesti luomalla liikkumavaraa, jotta voidaan ottaa huomioon mahdollisesti odotettua heikomman kasvun vaikutus julkiseen talouteen; iii) saattaa bruttovelkasuhteen supistuminen vakaalle uralle varmistamalla, että velkakehitys kuvastaa alijäämän supistumisen edistymistä, ja välttämällä velkaa lisääviä rahoitustoimenpiteitä; iv) valvoo menojen kehitystä kenties ilmoittamalla sitovista ylärajoista tietyille menoluokille sellaisen kattavan uudistusohjelman puitteissa, joka parantaa julkisen talouden laatua ja pitkän aikavälin kestävyyttä; v) parantaa julkista taloutta koskevien tietojen käsittelyä edelleen.Komissio on tämän arvion perusteella hyväksynyt oheisen suosituksen neuvoston lausunnoksi Portugalin tarkistetusta vakausohjelmasta ja esittää sen edelleen neuvostolle.Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTOPortugalin tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005–2009EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[7] ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:1.  Neuvosto tarkasteli […] Portugalin tarkistettua vakausohjelmaa, joka kattaa vuodet 2005–2009. Tarkistus noudattaa vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevien käytännesääntöjen tietovaatimuksia. [8] Ohjelmassa ei kuitenkaan esitetä ennusteita julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyydestä. Portugalia kehotetaankin noudattamaan käytännesääntöjen tietovaatimuksia täysimääräisesti.2.  Vakausohjelman tarkistus perustuu tarpeeseen supistaa julkisen talouden alijäämää, joka vuonna 2005 on 6,2 prosenttia suhteessa BKT:hen eli reilusti yli 3 prosentin viitearvon. Alijäämä on kasvanut Portugalin viranomaisten jokin aika sitten Eurostatin kanssa käymien keskusteluiden jälkeen ilmoittamasta 2,9 prosentista suhteessa BKT:hen vuosina 2002–2004, ja se on huomattavasti suurempi verrattuna edellisessä ohjelmatarkistuksessa esitettyyn 2,2 prosentin tavoitteeseen suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Alijäämän kasvun syitä ovat odotettua heikompi talouskasvu, menojen kasvun uudelleenarviointi, menojen ylitykset budjettiin verrattuna, edellisessä ohjelmassa suunniteltujen kertaluonteisten toimenpiteiden toteuttamatta jättäminen ja uuden hallituksen kesäkuussa 2005 hyväksymä korjaustoimenpidepaketti, jonka vaikutus on noin 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Alijäämän supistamiseksi tarkistuksessa esitetään strategia, jonka mukaan toteutetaan rakenteellisia toimenpiteitä huomattavien kertaluonteisten ja väliaikaisten toimenpiteiden sijaan. Tämä strategia poikkeaa edellisissä tarkistuksissa esitetystä julkisen talouden strategiasta. Julkisen talouden alijäämän odotetaan supistuvan jatkuvasti seuraavien vuosien aikana, mutta alijäämä ylittää 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen ainakin vuoteen 2007 saakka.3.  Ohjelman perustana olevassa makrotalouden skenaariossa arvioidaan kokonaistuotannon kasvun kiihtyvän vähitellen 0,8 prosentista vuonna 2005 3,0 prosenttiin vuonna 2009. Näiden vuosien välisenä aikana kasvuluvut ovat 1,4 prosenttia, 2,2 prosenttia ja 2,6 prosenttia. Nykyisten tietojen perusteella ohjelmakauden ensimmäisen jakson kasvuennusteet ovat realistisia, mutta loppujaksoon liittyy enemmän riskejä. Tuottavuutta ja kilpailukykyä lisäävät ja luottamuksen palauttavat rakenteelliset toimenpiteet ovat välttämättömiä ennustetun kasvu-uran toteuttamiseksi. Ohjelman inflaatioennusteet vuosiksi 2005–2006 näyttävät riittämättömiltä, kun otetaan huomioon välillisten verojen suunniteltu korotus.4.  Ohjelman tavoitteena on julkisen talouden alijäämän supistaminen alle 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen vuoteen 2008 mennessä. Julkisen talouden alijäämän odotetaan supistuvan 6,2 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2005 niin, että se on 4,8 prosenttia vuonna 2006, 3,9 prosenttia vuonna 2007, 2,8 prosenttia vuonna 2008 ja 1,6 prosenttia vuonna 2009. Komission yksiköt ovat tehneet ohjelman tietojen perusteella laskelmia yhteisesti hyväksyttyjen menetelmien mukaisesti. Laskelmien mukaan suhdannetasoitettu alijäämä nousee vuonna 2005 5,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja supistuu sen jälkeen vähitellen 1,4 prosenttiin vuonna 2009. Vakauttaminen jakautuu koko ohjelmakaudelle, mutta kuitenkin etupainotteisesti, sillä vuonna 2006 toteutetaan merkittäviä vakauttamistoimia. Vakauttaminen perustuu ohjelmakauden alkupuolella ensi sijassa tulojen kasvuun korkeampien veroasteiden (erityisesti alv:n korottaminen 19 prosentista 21 prosenttiin), pienempien verohyvitysten ja paremman veronkannon avulla. Näin korvataan osa saamatta jäävistä kertaluonteisista tuloista. Myöhempinä vuosina menorajoituksia lisätään pysyvien toimenpiteiden avulla. Tähän sisältyvät muun muassa julkisen hallinnon uudistus, palkkamenojen hillitseminen ja sosiaaliturvan piiriin kuuluvien eläkejärjestelmien muutokset, joilla on merkittävä vaikutus julkiseen talouteen ensi sijassa keskipitkällä aikavälillä. Investointien osuus julkisista kokonaismenoista supistuu hieman ohjelmakauden aikana.5.  Ohjelmassa ennustettuun julkisen talouden toteutumaan liittyy monia riskejä. Ensinnäkin taloudellisen toimeliaisuuden nopeutuminen voi olla odotettua hitaampaa julkisen talouden vakauttamistoimenpiteiden todellisesta vaikutuksesta riippuen ja kun otetaan huomioon se, että kansainvälinen kilpailu todennäköisesti kiristyy Portugalin vientimarkkinoilla. Toiseksi tuloja kasvattavien ja menoja hillitsevien toimenpiteiden vaikutus saattaa olla ennustettua pienempi tai haluttujen tulosten saavuttaminen vie kauemmin. Korkeampi veroaste lisää veronkierron riskiä eikä suurimmasta osasta ilmoitetuista menorajoituksista ole vielä säädetty. Tämän arvion perusteella hallitus saattaisi joutua täyttämään sitoumuksensa lisätoimenpiteiden toteuttamisesta välttääkseen sen, että alijäämä ylittää 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen suunniteltua kauemmin. Vaikka suunnitelmaa noudatettaisiinkin, ohjelman finanssipolitiikan viritys ei tarjoa ainakaan ennen vuotta 2009 riittävää varmuusmarginaalia sen varmistamiseksi, ettei alijäämän raja-arvo ylity normaaleissa suhdannevaihteluissa. Se ei myöskään riitä varmistamaan sitä, että vakaus- ja kasvusopimuksessa keskipitkän aikavälin tavoitteeksi asetettu lähellä tasapainoa oleva julkisen talouden rahoitusasema saavutetaan ohjelmakauden aikana. Herkkyysanalyysin mukaan alijäämä olisi vuonna 2009 edelleen 3 prosenttia tai hyvin lähellä sitä, jos makrotalouden kehitys on epäsuotuisa.6.  Julkisen velan suhde BKT:hen ylitti perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon vuonna 2003 ja nousi 61,9 prosenttiin vuonna 2004. Tarkistuksen mukaan velkasuhde saavuttaa 66,5 prosentin suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja on suurimmallaan 67,8 prosenttia vuonna 2007. Tämän jälkeen se alenee 64,5 prosenttiin vuonna 2009. Myös bruttovelkasuhteen kehitys saattaa olla ennustettua epäsuotuisampi, kun otetaan huomioon taloudelliseen toimeliaisuuteen ja julkisen talouden tavoitteisiin liittyvät riskit sekä kokemuksen perusteella todennäköiset, velkaa lisäävät virta-varanto-korjauserät, erityisesti rahoitusvarojen kertyminen.7.  Portugalin julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen näyttää liittyvän riskejä, jotka johtuvat väestön ikääntymisestä aiheutuvista ennustetuista julkisista menoista. Tähän mennessä erityisesti eläke- ja terveydenhuoltoaloilla säädettyjen rakenneuudistustoimenpiteiden pitäisi vähentää väestön ikääntymisen vaikutusta julkiseen talouteen. Näyttää kuitenkin siltä, että nämä uudistukset eivät ole riittäviä kestävyyden varmistamiseksi. Tarkistuksessa esitetyillä, erityisesti julkishallinnon eläkesäännöksiä koskevilla uudistuksilla voi olla myönteinen vaikutus julkiseen talouteen, jos ne toteutetaan perusteellisesti. Hallitus on pyytänyt laatimaan raportin, jossa arvioidaan sosiaaliturvajärjestelmän pitkän aikavälin kestävyyttä.8.  Yleisarviona voidaan todeta, että tarkistetussa ohjelmassa esitetty talouspolitiikka on osittain johdonmukaista julkista taloutta koskevien, talouspolitiikan laajojen maakohtaisten suuntaviivojen kanssa. Ohjelmassa esitetään suositusten mukaisesti, että julkisen talouden vakauttaminen toteutetaan pääasiassa menopuolella, eikä se perustu huomattaviin kertaluonteisiin tai väliaikaisiin toimenpiteisiin. Jos ohjelman ennusteet toteutuvat, suhdannetasoitettu perusjäämä (ilman kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä) vahvistuu yli 0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen kunakin vuonna. Ohjelman mukaan alijäämä ei kuitenkaan supistu alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen ennen vuotta 2008, eikä menojen suunniteltu rajoittaminen riitä vakaus- ja kasvusopimuksessa keskipitkän aikavälin tavoitteeksi asetetun, lähellä tasapainoa olevan julkisen talouden rahoitusaseman saavuttamiseen ennen ohjelmakauden loppua.9.  Komissio aloitti 22 päivänä kesäkuuta 2005 liiallista alijäämää koskevan menettelyn Portugalin osalta vakausohjelman tarkistuksessa vuodeksi 2005 ja sitä seuraaviksi vuosiksi esitettyjen alijäämä- ja velkalukujen perusteella. Kun neuvosto tekee päätöksen, jonka mukaan Portugalissa on liiallinen alijäämä, se esittää myös suosituksen tilanteen korjaamiseksi. Tähän suositukseen sisältyy muun muassa määräaika liiallisen alijäämän korjaamiseksi.* * *Edellä esitetyn arvioinnin perusteella neuvosto katsoo, että Portugalin olisii) rajoitettava julkisen talouden rahoitusaseman heikentymistä vuonna 2005 varmistamalla, että ilmoitetut korjaustoimenpiteet toteutetaan määrätietoisesti;ii) korjattava liiallinen alijäämä kestävällä tavalla mahdollisimman pian ryhtymällä vuonna 2006 merkittäviin toimenpiteisiin alijäämän supistamiseksi merkittävästi kunakin vuonna ja toteuttamalla määrätietoisesti suunnitellut toimenpiteet julkisten menojen vähentämiseksi; hyödynnettävä kaikki mahdollisuudet julkisen alijäämän supistumisen nopeuttamiseksi erityisesti luomalla liikkumavaraa, jotta voidaan ottaa huomioon mahdollisesti odotettua heikomman kasvun vaikutus julkiseen talouteen;iii) saatettava bruttovelkasuhteen supistuminen vakaalle uralle varmistamalla, että velkakehitys kuvastaa alijäämän supistumisen edistymistä, ja välttämällä velkaa lisääviä rahoitustoimenpiteitä;iv) valvottava menojen kehitystä kenties ilmoittamalla sitovista ylärajoista tietyille menoluokille sellaisen kattavan uudistusohjelman puitteissa, joka parantaa julkisen talouden laatua ja pitkän aikavälin kestävyyttä;v) parannettava julkista taloutta koskevien tietojen käsittelyä edelleen.Taulukko: Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |[1] EYVL L 209, 2.8.1997. Kaikki asiakirjat, joihin tässä lausunnossa viitataan, on julkaistu Internet-sivulla:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Talous- ja rahoituskomitean tarkistettu lausunto vakaus- ja lähentymisohjelmien sisällöstä ja muodosta, hyväksytty Ecofin-neuvostossa 10.7.2001.[3] Ks. Brysselissä 22. ja 23. maaliskuuta 2005 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmät (7619/05) ja (Ecofin-)neuvoston 20. maaliskuuta 2005 antama selvitys Eurooppa-neuvostolle (7423/05).[4] Portugalin viranomaiset olivat toimittaneet tarkistetun ohjelman joulukuussa 2004 ja olivat näin ollen noudattaneet asetettua toimitusaikaa. Portugalin lähestyvien vaalien vuoksi tuolloin päätettiin kuitenkin olla arvioimatta ohjelmaa ja odotettiin uuden hallituksen esittämää tarkistusta.[5] Maaliskuussa 2005 virkaan astunut hallitus antoi keskuspankin pääjohtajan vastuulla toimivan tilapäisen komission tehtäväksi arvioida julkisen talouden tilaa vuonna 2005. Toukokuun puolivälissä komissio esitteli työnsä tulokset, joiden mukaan alijäämä on 6,8 prosenttia vuonna 2005 suhteessa BKT:hen, jos politiikkaa ei muuteta.[6] Eurostat ilmoitti 18. maaliskuuta 2005 julkaistussa uutistiedotteessaan N:o 34/2005 Eurostatin ja Portugalin neuvotteluista, joiden aiheena oli Portugalin vuosilta 2001–2004 toimittamien suorite- ja kassaperusteisten tietojen johdonmukaisuus. Portugalin viranomaiset toimittivat tämän jälkeen tietoja, joiden mukaan alijäämälukuja vuosilta 2000, 2002 ja 2003 on tarkistettu hieman ylöspäin niin, että näiden vuosien alijäämä on 2,9 prosenttia suhteessa BKT:hen. Eurostat tarkastelee parhaillaan näitä muutoksia.[7] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asiakirjat, joihin tässä lausunnossa viitataan, on julkaistu seuraavalla Internet-sivulla: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[8] Portugalin viranomaiset olivat toimittaneet tarkistetun ohjelman joulukuussa 2004 ja olivat näin ollen noudattaneet asetettua toimitusaikaa. Portugalin lähestyvien vaalien vuoksi tuolloin päätettiin kuitenkin olla arvioimatta ohjelmaa ja odotettiin uuden hallituksen esittämää tarkistusta.