				|

		52011SC0823

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Lithuaniaand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Lithuania, 2011-2014

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Liettuan kansallisesta uudistusohjelmasta
vuodelta 2011
sekä siihen sisältyvä neuvoston lausunto
Liettuan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2011–2014
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, JOKA
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1] ja
erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[2],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä
maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi
työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on
tehostaa talouspolitiikan koordinointia. Strategia keskitetään avainalueisiin,
joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja
kilpailukyvyn lisäämiseksi.
(2)
Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010
suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista
suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010
päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista[3]. Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt
suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat
huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.
(3)
Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011
ensimmäisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi uusi talouden ohjauksen ja
hallinnan jakso EU:ssa ja ensimmäinen politiikan yhdennetyn
etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka perusta on Eurooppa 2020 ‑strategiassa.

(4)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä
maaliskuuta 2011 julkisen talouden vakauttamisen ja rakenneuudistuksen
painopisteet (jotka ovat 15 päivänä helmikuuta ja 7 päivänä
maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston päätelmien ja komission vuotuisen
kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että etusijalle on asetettava
talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden kestävyyden
palauttaminen, työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten avulla sekä
uudet kasvua edistävät toimet. Se kehotti kaikkia jäsenvaltioita toteuttamaan
näihin painopisteisiin perustuvia konkreettisia toimenpiteitä, jotka
sisällytetään niiden vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin
uudistusohjelmiin.
(5)
Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 25 päivänä
maaliskuuta 2011 Euro Plus ‑sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita
esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan sisällyttää vakaus- tai
lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.
(6)
Liettua toimitti vuodet 2011–2014 kattavan lähentymisohjelmansa
vuoden 2011 tarkistuksen ja vuonna 2011 laaditun kansallisen uudistusohjelmansa
28 päivänä huhtikuuta 2011. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta
niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
(7)
Liettuan talous on toipumassa vakavasta
talouskriisistä, jonka aikana maan bruttokansantuote supistui
17 prosenttia kotimaisen kysynnän romahdettua maailmankaupan hidastumisen
johdosta. Työmarkkinat reagoivat kriisiin nopeasti, ja työttömyys kasvoi
ennätyssuureksi: vuoden 2008 alun 4,2 prosentista 18,3 prosenttiin
vuoden 2010 puoliväliin mennessä. Talous saatiin kuitenkin vakautettua
sitoutumalla voimakkaasti valuuttakatejärjestelmään, toteuttamalla huomattavia
julkisen talouden vakauttamistoimia, mukauttamalla palkkoja yksityisellä sektorilla
ja ottamalla käyttöön rahoitusjärjestelmän vakautta tukevia toimia.
Maailmantalouden elpymisen myötä myös Liettuan talous hyötyi palautuneesta
kilpailukyvystä. Vienti alkoi jälleen vetää, ja talous kääntyi kasvu-uralle
vuonna 2010. Elpyminen voimistuu myös vuonna 2011 kotimaisen kysynnän
piristyessä. Sen sijaan työttömyysaste on edelleen kaksinumeroinen, vaikka
työttömyyden arvioidaankin vähenevän nopeassa tahdissa.
(8)
Neuvosto on neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97
mukaisen tarkistetun lähentymisohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä,
että vuonna 2011 tarkistetun ohjelman perustana oleva makrotalouden skenaario
on uskottava. Vaikka skenaario perustuu vuoden 2011 osalta jonkin verran
optimistisempiin kasvuoletuksiin, se vastaa pitkälti komission uusinta
ennustetta vuodeksi 2012. Ohjelman mukaan alijäämä pyritään supistamaan alle
3 prosentin viitearvon neuvoston asettamaan määräaikaan eli vuoteen 2012
mennessä. Tätä kehitystä ei kuitenkaan tueta riittävässä määrin vuotta 2012
koskevilla toimenpiteillä. Lisääntyvä taloudellinen toimeliaisuus saattaa
johtaa ohjelmassa arvioitua suotuisampiin julkisen talouden toteutumiin vuonna
2011. Jos sen sijaan vuoden 2011 lopussa päättyviä väliaikaisia
vakauttamistoimia ei uusita ja täydennetä tuntuvilla pysyvillä toimenpiteillä,
ohjelmassa vuodeksi 2012 asetettuja talousarviotavoitteita ei välttämättä
saavuteta makrotalouden kohenevista näkymistä huolimatta. Julkisen talouden
vakauttamistoimet ovat kaudella 2010–2012 keskimäärin selvästi alle
2,25 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosittain. Neuvosto suositti kyseistä
tavoitetta liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä 16 päivänä
helmikuuta 2010. Koska sekä talouskasvu että verotulot ovat huomattavasti
suuremmat kuin liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä annetussa neuvoston
suosituksessa alun perin arvioitiin, vaadituilla julkisen talouden
vakauttamistoimilla pitäisi olla mahdollista supistaa alijäämää suunniteltua
nopeammin ja samalla edistyä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisessa.
Keskipitkän aikavälin tavoitetta, joksi on asetettu 0,5 prosentin
rakenteellinen ylijäämä suhteessa BKT:hen, ei ennusteen mukaan saavuteta
ohjelmakaudella.
(9)
Liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä
vuodeksi 2012 asetetun tavoitteen saavuttaminen sekä edistyminen kohti keskipitkän
aikavälin tavoitetta edellyttävät huomattavia mukautuksia. Samalla on
turvattava riittävä osarahoitus EU:n rakennerahastovarojen hyödyntämiseksi
etupainotteisesti ja tuottavien lisäinvestointien tekemiseksi talouteen. Sen
vuoksi on pyrittävä kehittämään lisää vakauttamistoimenpiteitä. Julkisen
sektorin tehokkuuden parantaminen voisi lisätä mahdollisuuksia mukauttaa menoja
ilman, että on tingittävä julkisten palvelujen laadusta. Ellei uudistuksia
jatketa, väestön vanhenemisesta aiheutuvat menot kasvavat lähivuosikymmeninä
EU:n keskiarvoa nopeammin. Hallitus hyväksyi sosiaaliturva- ja
eläkejärjestelmää koskevan kattavan uudistuksen pääpiirteittäin kesäkuussa
2010. Ehdotuksessa esitettiin muun muassa huomattavia korotuksia eläkeikään,
muutoksia eläkkeiden laskentatapaan sekä valtion eläkkeiden sisällyttämistä
yleiseen sosiaaliturvajärjestelmään. Näiden ehdotusten hyväksyminen
kokonaisuudessaan ja niiden onnistunut täytäntöönpano ovat ehdoton edellytys
julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyydelle. Ehdotusten avulla voidaan
myös lisätä työvoiman tarjontaa antamalla iäkkäille työntekijöille paremmat
kannustimet pysyä työelämässä ja huolehtimalla eläkkeiden riittävyydestä.
Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys edellyttää myös vahvempaa finanssipoliittista
kehystä. Nykyinen finanssipoliittinen kehys ei riittänyt estämään
menotavoitteiden toistuvia ja huomattavia tarkistuksia ennen talouskriisin
käynnistymistä eikä menojen myötäsyklistä kasvua, joka rahoitettiin
odottamattomilla tuloilla. Noususuhdanteeseen perustuvilla tuloilla rahoitettu
menojen liiallinen kasvu johti kriisin alettua ilmenneeseen huomattavaan
julkisen talouden epätasapainoon. Nämä tulot myös lisäsivät osaltaan talouden
ylikuumenemista.
(10)
Liettuan työttömyysaste on EU:n korkeimpia.
Ensisijaisesti olisi varmistettava, ettei työttömyyden nopea kasvu muutu
rakenteelliseksi. Erittäin tiukka työlainsäädäntö ja sosiaaliavustusten
kielteinen vaikutus työhalukkuuteen vaarantavat työmarkkinoiden toiminnan.
Kohdentamalla toimia juuri näihin seikkoihin sekä osoittamalla riittävästi
varoja aktiiviseen työmarkkinapolitiikkaan voidaan vähentää riskiä korkean
työttömyysasteen muuttumisesta rakenteelliseksi. Samalla voidaan supistaa
laajaa harmaata taloutta.
(11)
Liettuan valtion omistamien yritysten osuus
bruttokansantuotteesta on noin 18 prosenttia. Kyseisten yritysten toiminta
on usein tehotonta ja taloudellinen tuottavuus heikko. Valtion omistamien
yritysten uudistaminen lisäisi kilpailua ja parantaisi liiketoimintaympäristöä.
Liettua käynnisti vuonna 2010 uudistuksen viidellä keskeisellä alalla.
Uudistuksessa määritettiin valtion omistamille yrityksille avoimuutta koskevat
suuntaviivat, jotka muodostavat perustan hallinnon tilintekovelvollisuudelle.
Hallitus antoi joulukuussa 2010 tehokkuuden lisäämistä koskevan julkilausuman,
jolla myös pyrittiin ohjaamaan uudistusta. Loppujen lopuksi kyse on kuitenkin
vain puitteista ja suuntaviivoista. Julkilausuma ei myöskään sisällä kaikkia
niitä keskeisiä toimia, joita alun perin ehdotettiin ja joilla olisi voitu
varmistaa sääntelyvallan ja omistajuuden erottaminen toisistaan.
(12)
Liettuan talous on yksi energiaintensiivisimmistä
EU:ssa. Tämä johtuu suurelta osin kotitalouksien lämmityksestä, jossa suurimman
ongelman aiheuttavat huonosti hoidetut moniasuntoiset talot. Vaikka ongelman
ratkaisemista varten kehitettiin strategia jo vuonna 2004, siihen ei kuitenkaan
ole osoitettu riittävästi varoja. Myös yksityisautojen määrä on kasvanut
nopeasti samalla kun energia- ja liikenneveroista saatavat tulot ovat laskeneet
suhteessa BKT:hen ja suhteessa työn verotukseen (joka ylittää selvästi EU:n
keskiarvon). Nostamalla energiaveroja ja etenkin ajoneuvojen rekisteröinti- ja
käyttöveroja voitaisiin tukea julkisen talouden vakauttamista lyhyellä
aikavälillä ja kannustaa tehokkaampaan energian käyttöön.
(13)
Yritystoiminnan sääntelykehys on Liettuassa
yleisesti ottaen toimiva. Ongelmana ovat kuitenkin yritysten
perustamisedellytysten heikkous, rakennuslupien saannin hitaus ja kalleus sekä
sijoittajansuoja. Näitä aloja koskevan sääntelyn parantaminen edistäisi
työpaikkojen syntymistä ja tukisi kasvua. Myös kilpailupolitiikan uudistaminen
parantaisi osaltaan liiketoimintaympäristöä, mutta edistyminen on hidasta
erityisesti energia-alalla ja elintarvikkeiden vähittäismarkkinoilla. Energiaomavaraisuutta
koskevan tarkistetun kansallisen strategian loppuun saattaminen auttaa
ratkaisemaan ongelmia, jotka liittyvät energian toimitusvarmuuteen, ja
lisäämään kilpailua sähkövoiman tuottamisen alalla. Kilpailua energian
vähittäismarkkinoilla voitaisiin lisätä panemalla täytäntöön sähkö- ja
kaasumarkkinoita koskeva kolmas EU:n lainsäädäntöpaketti. Liettua hyväksyi
vuonna 2009 lain, jolla kielletään elintarvikkeiden vähittäismyyntiä
harjoittavien yritysten vilpillinen toiminta. Elintarvikkeiden vähittäismyynnin
alalla ei kuitenkaan vieläkään ole riittävästi kilpailua, mikä johtuu osaltaan
markkinoiden rakenteesta ja puutteellisesta sääntelystä. Elintarvikkeiden
myynti on keskittynyt yhä enemmän vähittäiskauppaketjuihin: vuonna 2008 neljän
suurimman vähittäismyyjän osuus kaikesta myynnistä oli 72 prosenttia.
(14)
Liettua on tehnyt useita sitoumuksia Euro Plus ‑sopimuksen
nojalla[4].
Lujittaakseen julkisen talouden kestävyyttä Liettua aikoo hyväksyä lakeja,
joilla helpotetaan varojen keräämistä valtionkassaan taloudellisesti vaikeiden
aikojen varalle ja edistetään vastuullista, inflaatiota hillitsevää
finanssipolitiikkaa. Lisäksi Liettua on ilmoittanut useista merkittävistä
toimista, joilla on tarkoitus uudistaa eläke- ja sosiaaliturvajärjestelmää.
Työllisyystoimenpiteissä keskitytään työllisyyden lisäämiseen, laittoman ja
pimeän työn torjuntaan sekä joustavien työsopimusten edistämiseen.
Liiketoimintaympäristöä pyritään parantamaan useiden sitoumusten avulla, jotka
koskevat yritystoiminnan tarkastusvirastojen roolin vahvistamista, avoimuuden
lisäämistä ja yrityksille aiheutuvien hallinnollisten rasitusten keventämistä.
Sitoumukset koskevat sopimuksen kaikkia neljää osa-aluetta. Ne ovat
lähentymisohjelmassa ja kansallisessa uudistusohjelmassa esitetyn uudistusohjelman
mukaisia. Jos kaikki työllisyyden alalla suunnitellut toimet pannaan
täytäntöön, ne lisäävät huomattavasti työvoiman kysyntää. Nämä sitoumukset on
arvioitu ja otettu huomioon suosituksissa.
(15)
Komissio on arvioinut lähentymisohjelman ja
kansallisen uudistusohjelman sekä Euro Plus ‑sopimuksen nojalla tehdyt
sitoumukset[5]. Se
on ottanut huomioon niiden merkityksen Liettuan finanssipolitiikan sekä
sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta. Lisäksi se on arvioinut,
ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska Euroopan unionin talouden
ohjausta ja hallintaa on tarpeen tehostaa kokonaisuudessaan antamalla EU:n
tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Tämän perusteella komissio
katsoo, että on tarpeen määritellä toimet, joilla varmistetaan vuodeksi 2012
asetettujen talousarviotavoitteiden saavuttaminen. Lisäksi olisi tehostettava
eläkejärjestelmän uudistamista julkisen talouden kestävyyden lujittamiseksi ja
työurien pidentämiseksi, parannettava työmarkkinoiden toimintaa, toteutettava
valtion omistamien yritysten uudistuspaketti, parannettava energiatehokkuutta
ja korotettava energiaveroja sekä lisättävä kilpailua eräillä aloilla.
(16)
Neuvosto on tutkinut Liettuan tarkistetun
lähentymisohjelman vuodelta 2011 edellä esitetyn arvioinnin perusteella ja ottaen
huomioon myös Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan
7 kohdan nojalla 2 päivänä kesäkuuta 2010 annetun neuvoston
suosituksen. Neuvoston lausunto[6] on
esitetty erityisesti jäljempänä 1 ja 2 kohdassa esitetyssä suosituksessa. Neuvosto
on tutkinut Liettuan kansallisen uudistusohjelman ottaen huomioon
25 päivänä maaliskuuta 2011 hyväksytyt Eurooppa-neuvoston päätelmät,
SUOSITTAA, että Liettua toteuttaisi
vuosina 2011–2012 toimia, joilla se
(1)
ottaa käyttöön uusia pysyviä finanssipoliittisia
toimia ennen vuoden 2012 talousarvion hyväksymistä liiallisen alijäämän
korjaamiseksi; parantaa verosääntöjen noudattamista ja hyödyntää
täysimääräisesti talouden elpymistä vauhdittaakseen alijäämän vähentämistä ja
varmistaakseen etenemisen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta vähintään
0,5 prosentilla suhteessa BKT:hen vuosittain; vahvistaa
finanssipoliittista kehystä erityisesti ottamalla käyttöön realistiset ja
sitovat menokatot julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehyksessä;
(2)
hyväksyy eläkejärjestelmän uudistusta koskevan
täytäntöönpanolainsäädännön; poistaa finanssipoliittiset esteet, jotka
vähentävät eläkeikää lähestyvien tai eläkeikäisten halukkuutta työntekoon
työelämään osallistumisen lisäämiseksi;
(3)
lisää työmarkkinoiden joustavuutta muuttamalla
työlakia joustavammaksi ja parantamalla mahdollisuuksia soveltaa määräaikaisia
työsopimuksia; muuttaa lainsäädäntöä ja erityisesti sosiaaliavustuksia koskevaa
lakia sen varmistamiseksi, ettei sosiaalihuoltojärjestelmä vähennä ihmisten
halukkuutta työntekoon;
(4)
toteuttaa valtion omistamia yrityksiä koskevan
uudistuspaketin kokonaisuudessaan viimeistään vuoden 2011 lopussa ja varmistaa
omistajuuden ja sääntelytehtävien erottamisen toisistaan, laatii yrityksille
selkeät tavoitteet, lisää avoimuutta sekä huolehtii kaupallisten ja
ei-kaupallisten toimintojen erottamisesta;
(5)
parantaa rakennusten energiatehokkuutta ottamalla
pikaisesti käyttöön holdingrahasto ja toteuttaa toimia verotuksen painopisteen
siirtämiseksi energian käyttöön, aluksi yksityisautojen rekisteröinti- ja
käyttöveroihin;
(6)
parantaa yritysten perustamisedellytyksiä ja
rakennuslupien saantia sekä lisää kilpailua energian ja vähittäismyynnin
aloilla.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL C […], […], s. […].
[3]               Pidetään voimassa vuonna 2011 19 päivänä
toukokuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä 2011/308/EU.
[4]               Lisätietoa Euro Plus ‑sopimuksen nojalla tehdyistä
sitoumuksista on asiakirjassa SEC(2011) 723.
[5]               SEC(2011) 723.
[6]               Lausunnosta on säädetty neuvoston asetuksen (EY) N:o
1466/97 9 artiklan 3 kohdassa.


				|

		52013PC0388

			Suositus NEUVOSTON PÄÄTÖS liiallisen alijäämän olemassaolosta Unkarissa tehdyn päätöksen 2004/918/EY kumoamisesta /* COM/2013/0388 final - 2013/ () */

			   	Suositus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
liiallisen alijäämän olemassaolosta Unkarissa
tehdyn päätöksen 2004/918/EY kumoamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 126 artiklan 12 kohdan,
ottaa huomioon komission suosituksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Neuvosto päätti Euroopan
yhteisön perustamissopimuksen, jäljempänä ’EY:n perustamissopimus’, 104
artiklan 6 kohdan mukaisesti 5 päivänä heinäkuuta 2004, että Unkarin alijäämä
on liiallinen ja antoi EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisen
suosituksen liiallisen alijäämän poistamiseksi vuoteen 2008 mennessä[1].
(2)       Neuvosto katsoi EY:n
perustamissopimuksen 104 artiklan 8 kohdan mukaisesti 18 päivänä tammikuuta
2005, ettei Unkari ollut toteuttanut tuloksellisia toimia neuvoston antaman
suosituksen johdosta, ja antoi 8 päivänä maaliskuuta 2005 EY:n
perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisen toisen suosituksen, jossa
vahvistettiin vuosi 2008 määräajaksi, johon mennessä liiallinen alijäämä on
korjattava. Neuvosto päätti 8 päivänä marraskuuta 2005, että Unkari oli jo
toisen kerran jättänyt noudattamatta EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7
kohdan mukaisia suosituksia. Sen vuoksi se antoi 10 päivänä lokakuuta 2006
Unkarille EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisen kolmannen
suosituksen, jolla liiallisen alijäämän korjaamiselle asetettua määräaikaa
pidennettiin vuoteen 2009. Neuvosto katsoi 7 päivänä heinäkuuta 2009, että
Unkarin viranomaisten voidaan katsoa toteuttaneen tuloksellisia toimia
lokakuussa 2006 annetun suosituksen johdosta, ja antoi vakavan taloudellisen
taantuman vuoksi EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisen
tarkistetun suosituksen, jossa korjaamiselle asetettua määräaikaa pidennettiin
tällä kertaa vuoteen 2011. Komissio katsoi 27 päivänä tammikuuta 2010, että
Unkari oli toteuttanut tuloksellisia toimia viimeisimpien neuvoston suositusten
johdosta, minkä myös neuvosto totesi 16 päivänä helmikuuta 2010 annetuissa
päätelmissään, mutta varoitti huomattavista riskeistä.
(3)       Neuvosto päätti
SEUT-sopimuksen 126 artiklan 8 kohdan määräysten mukaisesti 24 päivänä
tammikuuta 2012, ettei Unkari ollut toteuttanut tuloksellisia toimia
heinäkuussa 2009 annetun neuvoston suosituksen johdosta mainitussa
suosituksessa asetetussa määräajassa. Vaikka perussopimuksessa BKT:hen
suhteutettuna asetettua 3 prosentin viitearvoa ei ylitetty vuonna 2011, tämä ei
johtunut rakenteellisista ja kestävistä korjaustoimista vaan merkittävistä
kertaluonteisista tuloista. Samanaikaisesti rakenteellisen rahoitusaseman
kumulatiivinen heikkeneminen oli arviolta yli 2 prosenttia suhteessa BKT:hen
vuosina 2010 ja 2011, vaikka suosituksena oli julkisen talouden kumulatiivinen
parantaminen 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen Vaikka viranomaiset toteuttivat
vuonna 2012 rakenteellisia toimenpiteitä, joiden odotettiin suurelta osin
korjaavan aiemman heikkenemisen, perussopimuksessa BKT:hen suhteutettuna
asetettua 3 prosentin viitearvoa noudatettaisiin jälleen vuonna 2012, mutta tämä
johtuisi ainoastaan kertaluontoisesta toimenpiteistä, joiden suuruus olisi
lähes 1 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja viitearvo rikkoutuisi vuonna 2013.
(4)       Neuvosto antoi
SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan mukaisesti 13 päivänä maaliskuuta 2012
suosituksen, jossa Unkaria kehotettiin korjaamaan liiallinen alijäämä vuoden
2012 loppuun mennessä. Unkarin viranomaisia pyydettiin toteuttamaan erityisesti
seuraavat toimet: i) korjaamaan liiallinen alijäämä viimeistään vuonna 2012
uskottavalla ja kestävällä tavalla; ii) toteuttamaan vähintään ½ prosentin
suuruisia julkisen talouden lisätoimia suhteessa BKT:hen, jotta vuodeksi 2012
asetettu 2,5 prosenttia suhteessa BKT:hen oleva alijäämätavoite voitaisiin
saavuttaa; ja iii) toteuttamaan tarvittavia rakenteellisia lisätoimenpiteitä
sen varmistamiseksi, että alijäämä pysyy selvästi alle 3 prosentin suhteessa
BKT:hen vuonna 2013. Samalla suositettiin, että julkisen talouden velkasuhde
olisi saatava mahdollisimman pian lasku-uralle, jotta edistyminen velan
supistumiselle asetetun viitearvon noudattamiseksi olisi riittävää. Julkisen
talouden sopeuttamista on myös tuettava julkisen talouden ohjauskehykseen
ehdotetuilla parannuksilla. Neuvosto vahvisti, että Unkarin hallituksen on
toteutettava tulokselliset toimet viimeistään 13 päivänä syyskuuta 2012.
Neuvosto päätti 13 päivänä maaliskuuta 2012 myös keskeyttää osittain vuoden
2013 koheesiorahaston maksusitoumusmäärärahat Unkarin osalta (neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1084/2006 4 artiklan mukaisesti).
(5)       Komissio katsoi 30 päivänä
toukokuuta 2012 vuoden 2012 lähestymisohjelman ja säästötoimenpiteiden
tarkemman määrittelyn perusteella, että Unkari oli toteuttanut tuloksellisia
toimia liiallisen alijäämän korjaamiseksi. Erityisesti julkisen talouden
alijäämän odotettiin alenevan 2,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2012 ja
pysyvän vuonna 2013 selvästi alle 3 prosentin viitearvon, kuten neuvosto oli
maaliskuussa suosittanut. Lisäksi tunnustettiin, että edistystä on tapahtunut
jonkin verran myös julkisen talouden ohjauskehyksen parantamisessa, vaikka
tällä alla tapahtunutta edistystä olisi voitu kaiken kaikkiaan pitää hitaana.
Näin ollen komissio antoi 30 päivänä toukokuuta suosituksen koheesiorahaston
maksusitoumusten keskeyttämisen lopettamiseksi. Neuvosto ilmoitti 22 päivänä
kesäkuuta 2012 hyväksyvänsä tämän arvioinnin ja antoi päätöksen
koheesiorahaston maksusitoumusmäärärahojen keskeyttämisen lopettamisesta.
(6)       Perussopimusten liitteenä
olevan liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan 4
artiklan mukaan komissio toimittaa menettelyn täytäntöönpanoa varten
tarvittavat tiedot. Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn liiallisia
alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan soveltamisesta
25 päivänä toukokuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen
(EY) N:o 479/2009[2]
3 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on pöytäkirjan soveltamisen osana
annettava tiedot julkisen talouden alijäämistä ja veloista ja muista asiaan
liittyvistä muuttujista kahdesti vuodessa, ennen 1 päivää huhtikuuta ja
ennen 1 päivää lokakuuta.
(7)       Tarkastellessaan, olisiko
päätös liiallisten alijäämien olemassaolosta kumottava, neuvoston olisi
päätettävä asiasta annettujen tietojen perusteella. Liiallisen alijäämän
olemassaoloa koskeva päätös olisi lisäksi kumottava ainoastaan, jos alijäämä ei
komission ennusteiden mukaan ylitä 3 prosentin viitearvoa suhteessa BKT:hen
ennustejaksolla[3].
(8)       Niiden tietojen perusteella,
jotka komissio (Eurostat) on asetuksen (EY) N:o 479/2009 14 artiklan mukaisesti
toimittanut saatuaan Unkarilta ilmoituksen ennen 1 päivää huhtikuuta 2013, sekä
komission kevään 2013 talousennusteen ja 13 päivänä toukokuuta 2013
toteutettujen korjaavien lisätoimenpiteiden arvioinnin perusteella voidaan
tehdä seuraavat päätelmät:
–
julkisen talouden alijäämä supistui vuonna 2012
merkittävien julkisen talouden vakauttamistoimien ansiosta 1,9 prosenttiin
suhteessa BKT:hen. Tämä johtui myös kertaluonteisista tuloista, joiden suuruus
oli ¾ prosenttia suhteessa BKT:hen ja joihin sisältyi muun muassa yksityisestä
eläkepilarista julkiseen eläkepilariin siirrettyjä lisävaroja koskevat
budjetoitua suuremmat kertaluontoiset tulot, joiden suuruus oli 0,2 prosenttia
suhteessa BKT:hen. Vuoden 2012 vahvistetun talousarvion alijäämätavoite oli 2,5
prosenttia suhteessa BKT:hen, ja tämä tavoite perustui 0,5 prosentin suuruiseen
kasvuun. Talousarviossa oli ylimääräinen varanto, jonka suuruus oli 1,1
prosenttia suhteessa BKT:hen, ja useita vakauttamistoimenpiteitä, kuten
erityisesti i) tuloja kasvattavia toimenpiteitä, joiden suuruus oli noin 1¾
prosenttia suhteessa BKT:hen, mukaan lukien välillisten verojen ja
sosiaaliturvamaksujen korotukset; ii) menopuolen rakenteellisia toimenpiteitä,
joiden suuruus oli ¾ prosenttia suhteessa BKT:hen, kuten sosiaalietuuksien
uudelleentarkastelu; ja iii) julkisen sektorin menorajoitteet, joiden suuruus
oli ¼ prosenttia suhteessa BKT:hen, kuten nimellispalkkojen jäädyttäminen
useimmilla aloilla. Jatkuvasti huononevien kasvunäkymien tasapainottamiseksi
hallitus antoi huhti- ja lokakuussa vielä kaksi korjauspakettia (joiden suuruus
oli yhteensä 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen), joissa lähinnä tehtiin julkisen
talouden instituutioiden määrärahoihin lisäleikkauksia, joista noin puolet
toteutettiin. Lisäksi paikallishallinnon talouden tase parani noin 0,7 prosenttia
suhteessa BKT:hen budjetoituihin suunnitelmiin verrattuna, mikä johtui lähinnä
vähäisistä investoinneista. Liiallista alijäämää koskevan menettelyn lokakuun
2012 seurantaraportin yhteydessä vuoden 2012 virallista alijäämätavoitetta
korotettiin 2,5 prosentista 2,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Keskushallinnon
tuloksellisesti toteuttamat korjaustoimenpiteet, joiden suuruus oli noin 3
prosenttia suhteessa BKT:hen, ja paikallishallinnon taseen paraneminen johtivat
kokonaisuudessaan loppujen lopuksi siihen, että alijäämä oli 1,9 prosenttia
suhteessa BKT:hen eli 0,6 prosenttia alkuperäistä tavoitetta parempi.
Budjetoidun ylimääräisen varannon aktivointi tasapainotti budjettitavoitteiden
täyttymättä jäämistä, joka johtui osittain alun perin oletettua heikommista makrotaloudellisista
olosuhteista.
–
Unkarin vuoden 2013 lähestymisohjelmassa
arvioidaan, että julkinen talouden alijäämä pysyisi 2,7 prosentissa suhteessa
BKT:hen vuosina 2013 ja 2014. Komission kevään 2013 tulosennusteen mukaan
Unkarin alijäämä olisi kuitenkin 3,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013
ja 3,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014, mikä antaisi aihetta olettaa,
että liiallista alijäämää ei ole korjattu kestävällä tavalla. Komission kevään
2013 tulosennusteen julkaisemisen jälkeen Unkarin hallitus toteutti 13 päivänä
toukokuuta 2013 korjaavia lisätoimenpiteitä, joiden suuruus on bruttomääräisenä
ilmaistuna noin 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013 ja 0,7 prosenttia
suhteessa BKT:hen vuonna 2014. Komission päivitetyssä julkisen talouden
arvioinnissa, jossa otetaan huomioon näiden korjaavien lisätoimenpiteiden
alijäämää supistava nettovaikutus, oletetaan alijäämän olevan 2,7 prosenttia
vuonna 2013 ja 2,9 prosenttia vuonna 2014. Tämän vuoksi alijäämän odotetaan
pysyvän perussopimuksessa asetetun 3 prosentin viitearvon alapuolella
ennustejaksolla. Lisäksi komission arvion mukaan suhdannekorjattu rahoitusasema
ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä on -¾ prosenttia
suhteessa BKT:hen vuonna 2013 ja -1½ prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014
eli johdonmukainen Unkarin keskipitkän aikavälin tavoitteen (-1,7 prosenttia
suhteessa BKT:hen) kanssa.
–
Velkasuhde oli huipussaan lähes 82 prosenttia
suhteessa BKT:hen vuonna 2010, mutta aleni 79,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen
vuonna 2012 merkittävien kertaluontoisten pääomasiirtojen ansiosta, jotka
liittyivät pakollisen yksityisen eläkepilarin poistamiseen ja useisiin
vakauttamistoimenpiteisiin. Vuoden 2013 lähestymisohjelman mukaan velkasuhde
alenee jatkossakin, sillä sen ennustetaan alenevan 78,1 prosenttiin suhteessa
BKT:hen vuonna 2013 ja 77,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2014 ja
jatkavan laskuaan tämänkin jälkeen. Uusien 13 päivänä toukokuuta 2013
toteutettujen vakauttamistoimenpiteiden vaikutukset huomioon ottaenkin komissio
ennustaa velkasuhteen olevan noin yhden prosenttiyksikön tätä korkeampi sekä
vuonna 2013 että vuonna 2014.
(9)       Finanssipoliittisen ohjauksen
osalta neuvosto pyysi Unkarin viranomaisia luomaan tosiasiallisesti sitovan
keskipitkän aikavälin kehyksen ja laajentamaan finanssipoliittisen neuvoston
analyyttista toimeksiantoa, koska sillä on veto-oikeus vuotuiseen
talousarvioon. Vuoden 2013 lähentymisohjelman mukaan tällä alalla on tarkoitus
edistyä syksyllä 2013. Edistystä seurataan tarkasti talouspolitiikan
eurooppalaisella ohjausjaksolla.
(10)     Neuvosto muistuttaa, että
Unkarin olisi liiallisen alijäämän korjaustoimia seuraavasta vuodesta eli
vuodesta 2013 alkaen pidettävä finanssipoliittinen virityksensä keskipitkän
aikavälin tavoitteensa mukaisena, ja sen olisi esimerkiksi noudatettava menojen
kasvun viitearvoa ja edistyttävä riittävällä tavalla velkaperusteen
noudattamisessa liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon
nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1467/97[4]
2 artiklan 1 a kohdan mukaisesti.
(11)     Neuvoston päätös liiallisen
alijäämän olemassaolosta kumotaan perussopimuksen 126 artiklan 12 kohdan
mukaisesti, kun liiallinen alijäämä kyseisessä jäsenvaltiossa on neuvoston
käsityksen mukaan korjattu.
(12)     Neuvoston käsityksen mukaan
Unkarin liiallinen alijäämä on korjattu, minkä vuoksi päätös 2004/918/EY olisi
kumottava,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Kokonaistilanteen arviointi osoittaa, että
Unkarin liiallisen alijäämän tilanne on korjattu.
2 artikla
Kumotaan päätös 2004/918/EY.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Unkarille.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               Kaikki asiakirjat, jotka liittyvät Unkarin liiallista
alijäämää koskevaan menettelyyn, ovat osoitteessa
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/hungary_en.htm
[2]               EUVL L 145, 10.6.2009, s. 1.
[3]               Vastaa vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa
koskevia vaatimuksia sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä
koskevia ohjeita, jotka talous- ja rahoituskomitea hyväksyi 3 päivänä syyskuuta
2012. Ks.
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf

[4]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6.


title: Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Unkarin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005-2008

text:
Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52006SC0024

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen Neuvoston lausunto Unkarin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005-2008  /* SEK/2006/0024 lopull. */

		FIBryssel 11.1.2006SEK(2006) 24 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainenNEUVOSTON LAUSUNTOUnkarin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005-2008(komission esittämä)PERUSTELUTTaustaaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Sopimusta on muutettu kerran, vuonna 2005. Muuttamisen yhteydessä todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen budjettipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97 [1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelmat, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistetut ohjelmat vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetut) vakausohjelmat, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetut) lähentymisohjelmat). Unkari toimitti ensimmäisen lähentymisohjelmansa toukokuussa 2004. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 5 päivänä heinäkuuta 2004 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.Jäsenvaltioiden on näissä ohjelmissa ilmoitettava keskipitkän aikavälin tavoitteena oleva julkisen talouden rahoitusasema ja esitettävä sen saavuttamiseksi ja säilyttämiseksi toteutettavat toimenpiteet sekä taustalla olevat taloutta koskevat oletukset. Keskipitkän aikavälin tavoite olisi tarkistetun sopimuksen mukaan eriytettävä jäsenvaltioittain, koska talouden tila ja julkisen talouden rahoitusasema ovat unionin eri jäsenvaltioissa erilaiset ja koska myös kestävyyteen kohdistuvat finanssipoliittiset riskit ovat erilaisia. Sopimukseen tehtyjen muiden tarkistusten mukaan olisi lisäksi saavutettava koko suhdannekierron ajaksi symmetrisempi lähestymistapa finanssipolitiikkaan tehostamalla budjettikuria taloudellisesti hyvinä aikoina. Samalla sellaiset suuret rakenneuudistukset, joilla on todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen, olisi otettava huomioon arvioitaessa, voidaanko keskipitkän aikavälin tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeutusurasta väliaikaisesti poiketa.Komissio on tutkinut Unkarin viimeksi toimittaman tarkistetun lähentymisohjelman. Se on tässä yhteydessä ottanut huomioon yksiköidensä syksyn 2005 talousennusteen, käytännesäännöt [2], yhteisesti sovitut menetelmät, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa, sekä vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvät talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja on jäljempänä esitetyn arvion perusteella antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi.Arviointi(1) Unkari toimitti lähentymisohjelmansa vuoden 2005 tarkistuksen neuvostolle ja komissiolle 1 päivänä joulukuuta. Ohjelma kattaa vuodet 2005–2008. Tarkistettu ohjelma noudattaa pitkälti uusissa käytännesäännöissä vakaus- ja lähentymisohjelmille esitettyä mallirakennetta. Siinä esitetään kaikki uusissa käytännesäännöissä edellytetyt pakolliset ja useimmat valinnaiset tiedot. Joitakin epäjohdonmukaisuuksia on kuitenkin Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmään (EKT-95) nähden välillisten rahoituspalveluiden (FISIM) käsittelyssä ja puolustusmenojen kirjaamisessa. Ohjelmassa ei esitetä yksityiskohtaisia tietoja aiemmista ja suunnitelluista kertaluonteisista eristä. Siinä ei yksiselitteisesti esitetä, mikä on julkisen talouden rahoitusasemalle asetettu keskipitkän aikavälin tavoite, kuten käytännesäännöissä edellytetään.(2) Neuvosto teki 5 päivänä heinäkuuta 2004 päätöksen, jonka mukaan Unkarilla oli liiallinen alijäämä, ja suositteli 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti tilanteen korjaamista. Se teki tammikuussa 2005 päätöksen, jonka mukaan Unkari ei ollut toteuttanut neuvoston suositusten mukaisia toimia, ja antoi 8 päivänä maaliskuuta 2005 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti uudet suositukset, joissa jälleen todettiin, että liiallinen alijäämä on korjattava vuoteen 2008 mennessä. Unkarin viranomaiset ovat asettaneet kyseisen vuoden tavoitteeksi toukokuussa 2004 esittämässään lähentymisohjelmassa ja uudelleen joulukuun 2004 tarkistetussa ohjelmassa, ja tässä tarkistuksessa noudatetaan samoja linjauksia. Erityisesti neuvosto suositti, että Unkarin viranomaiset varmistaisivat tehokkailla toimilla vuoden 2005 alijäämätavoitteen saavuttamisen ja asettaisivat mahdollisten veronkevennysten ajankohdan ja toteuttamisen ehdoksi vuosien 2005–2008 alijäämätavoitteiden saavuttamisen. Tämä heijastui lähentymisohjelman vuoden 2004 tarkistuksesta annetussa neuvoston lausunnossa, joka myös hyväksyttiin 8 päivänä maaliskuuta 2005. Neuvosto totesi 104 artiklan 8 kohdan mukaisesti 8 päivänä marraskuuta 2005, että Unkari ei ollut noudattanut neuvoston maaliskuussa esittämiä suosituksia. Liiallisen alijäämän korjaamisesta on annettava 104 artiklan 7 kohdan mukainen uusi neuvoston suositus.(3) Laajan 1990-luvun puolivälissä hyväksytyn talouden uudistuspaketin myötä ja vakaan talouspolitiikan ja tarkoituksenmukaisten rakenneuudistusten ansiosta kasvuluvut vakiintuivat korkealle ja inflaatio hidastui. Vuodesta 2001 julkiset menot ovat kuitenkin kasvaneet huomattavasti ja avokätiset palkkaratkaisut ovat johtaneet huomattavaan kansantalouden epätasapainoon. Vaikka kasvu on tasapainottunut ja inflaatio ja palkkakehitys hidastuneet vuodesta 2003, Unkarilla on edelleen ongelmia suuren budjettivajeen ja vaihtotaseen vajeen kanssa. Tarkistetussa ohjelmassa kokonaistuotannon kasvun arvioidaan vakiintuvan noin 4 prosenttiin ohjelmakaudella investointien ja viennin tukemana. Tämä kasvuskenaario vastaa suurin piirtein komission yksiköiden syksyn talousennustetta [3]. Viimeistä ohjelmavuotta koskevat arviot, jotka yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisten komission laskelmien perusteella osoittavat positiivista tuotantokuilua, vaikuttavat kuitenkin optimistisilta. Tarkistetun ohjelman kasvuoletukset vaikuttavat täten realistisilta mutta melko myönteisiltä ohjelman loppupuolella. Tarkistetussa ohjelmassa vaihtotaseen alijäämälle esitetty keskipitkän aikavälin ennuste vaikuttaa realistiselta, vaikka alijäämän ennakoidun supistumisen edellytyksenä on, että finanssipolitiikkaa kiristetään tarkistetussa ohjelmassa suunnitellulla tavalla ja samalla toteutetaan potentiaalista tuotantoa kasvattavia rakenneuudistuksia. Tarkistetun ohjelman inflaatioennusteet vastaavat täysin komission ennusteita.(4) Unkarin rahapolitiikassa yhdistyvät edelleen tavoiteinflaatio ja sidottu valuuttakurssi. Lähentymisohjelmassa vahvistetaan, että Unkari pitää tavoitteenaan liittymistä euroalueeseen vuonna 2010. Vuoden 2004 puolivälissä inflaatio oli korkeimmillaan yli 7 prosenttia vuositasolla, mutta se supistui nopeasti alle 4 prosenttiin vuoden 2005 ensimmäisellä puoliskolla. Reaalipalkkojen kasvun hidastuminen, kotimaisen kysynnän heikkeneminen ja tuontikilpailun kiristyminen Unkarin liityttyä EU:hun vakauttivat osaltaan inflaation alhaisemmalle tasolle. Forintin vahvistuttua euroon nähden suuntaus kääntyi päinvastaiseksi lokakuussa 2005, sillä budjettitavoitteiden täyttymättä jääminen huolestutti sijoittajia ja epävarmuus euron käyttöönoton ajankohdasta lisääntyi, mikä sai aikaan forintin asteittaisen heikkenemisen. Forintin arvo laski 3 prosenttia vuoden 2005 alusta joulukuun puoleenväliin mennessä. Pitkäaikaiset korot pysyttelivät Unkarissa huomattavasti korkeammalla kuin muissa uusissa jäsenvaltioissa. Velkakirjojen tuotto (ja tuottoerot) suhteessa euroalueeseen laski vähitellen tammikuun 7,2 prosentista syyskuun 2005 5,6 prosenttiin markkinoiden mieltäessä riskit pienemmiksi, mutta kasvoi huomattavasti lokakuussa ja on ollut noin 7 prosenttia siitä lähtien. Osittaisena syynä tähän oli sijoittajien kasvava huolestuminen budjettitavoitteiden täyttymättä jäämisen vuoksi.(5) Tarkistetun ohjelman tavoitteena on edelleen liiallisen alijäämän korjaaminen vuoteen 2008 mennessä. Alijäämän arvioidaan olevan 6,1 prosenttia vuonna 2005, 4,7 prosenttia vuonna 2006, 3,3 prosenttia vuonna 2007 ja 1,9 prosenttia vuonna 2008 suhteessa BKT:hen, mikä merkitsee alijäämän vuotuista supistumista 1,4 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Perusylijäämän kehitys on samankaltainen. Näihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin eivät sisälly kertaluonteiset erät (puolustustarvikehankinnat, joiden arvo on 0,3 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen sekä vuonna 2006 että vuonna 2007) eivätkä rahastoivien eläkerahastojen luokittelusta 2 päivänä maaliskuuta 2004 tehdyn Eurostatin päätöksen vaikutukset, jotka ovat 1–1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Päätöstä aletaan soveltaa ennen kevään 2007 ilmoitusta [4]. Tulosuhteen huomattava aleneminen, noin 3 ½ prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, selittyy lähinnä hiljattain käyttöönotetulla viisivuotisella veronkevennysstrategialla, mutta sen arvioidaan vähintäänkin kompensoituvan menojen alentuessa suhteessa BKT:hen noin 7 ½ prosenttiyksikköä vuosina 2005–2008.(6) Syyskuussa 2005 Unkarin viranomaiset nostivat kyseisen vuoden tavoitetta joulukuun 2004 tarkistukseen sisältyneestä 3,6 prosentista 6,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Komission yksiköiden syksyn 2005 talousennuste osoitti, että tällainen tarkistettu tavoite vuodelle 2005 oli saavutettavissa. Viimeisimmät saatavilla olevat kassatiedot tukevat tätä näkemystä.(7) Tarkistetussa ohjelmassa julkisen talouden rakenteellisen rahoitusaseman arvioidaan kohenevan -5,7 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2005 -2,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008 (eläkeuudistuksen ja kertaluonteisten erien vaikutukset poisluettuina). Keskipitkän aikavälin tavoitetta ei voida päätellä ohjelmassa esitetyistä julkista taloutta koskevista ennusteista.(8) Tarkistetussa ohjelmassa erityisesti julkisen sektorin, terveydenhuollon ja opetustoimen alalla esitetyistä rakennetoimenpiteistä ei anneta riittäviä määrällisiä arvioita, jotta niiden vaikutuksia julkiseen talouteen voitaisiin arvioida lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä. Lisäksi julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennustettua paljon heikompi, kun otetaan huomioon, että aiemmat tavoitteet ovat kerta toisensa jälkeen jääneet saavuttamatta. Komission yksiköiden syksyn talousennusteessa arvioitiin vuoden 2005 alijäämäksi 6,7 prosenttia suhteessa BKT:hen (mihin sisältyy hävittäjäkoneiden hankinta), mikä saattaa merkitä, että trendin mukainen vuoden 2006 alijäämä voi olla ohjelmassa ennustettua suurempi. Vuonna 2006 menopuolen kiristäminen 4 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen verrattuna vuoden 2005 talousarvioon ei perustu selkeästi määriteltyihin ja määrällisesti ilmaistuihin toimenpiteisiin. Ohjelmakauden loppuvuosina julkisten moottoritieinvestointien siirtäminen julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyökehykseen saattaa aiheuttaa kirjanpidollisia ongelmia ja liitännäiskustannuksia. Korkotaso ei ehkä alenekaan ennakoidulla tavalla, ja verouudistuksen vaikutuksiin liittyy epävarmuustekijöitä, joiden vuoksi tulot saattavat jäädä ennustettua pienemmiksi.(9) Kun otetaan huomioon edellä esitetty riskinarviointi, ohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa on selkeytettävä, jotta liiallinen alijäämä saadaan korjattua vuoteen 2008 mennessä, kuten neuvosto on suosittanut.(10) Velkasuhteen ennustetaan kasvavan 58,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006 ja supistuvan sen jälkeen 56,2 prosenttiin ohjelmakauden loppuun mennessä julkisen talouden alijäämän supistuessa koko ajan. Kun huomioon otetaan eläkeuudistuksesta aiheutuva kumuloituva rasite, joka vaihtelee 3 prosentista vuonna 2004 6 prosenttiin vuonna 2008, velkataso todennäköisesti ylittää 60 prosentin viitearvon. Kun verrataan komission yksiköiden syksyn 2004 talousennustetta ja tarkistettua ohjelmaa, voidaan todeta, että suurimmat erot arvioissa velan kehittymisestä suhteessa BKT:hen johtuvat siitä, että tarkistetun ohjelman julkista taloutta koskevat ennusteet ovat optimistisempia.(11) Unkarin julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän huomattavia riskejä, jotka johtuvat väestön ikääntymisestä aiheutuviksi ennustetuista julkisista menoista. Julkinen bruttovelka suhteessa BKT:hen on tätä nykyä lähellä viitearvoa, ja sen arvioidaan kasvavan vuoteen 2050 ulottuvalla ajanjaksolla. Unkari uudisti eläkejärjestelmänsä 1990-luvun lopulla, ja tavoitteena oli hillitä eläkemenojen kasvua tulevaisuudessa. Tämä on auttanut vähentämään väestön ikääntymisen vaikutuksia julkiseen talouteen. Julkiset eläkemenot saattavat kuitenkin olla tarkistetussa ohjelmassa arvioitua suurempia, joten on tärkeää seurata tarkkaan tekijöitä, joiden arvellaan tasapainottavan tällaisia huomattavia menoja. Lisäksi on seurattava eläkekehitystä ja muita ikääntymisestä aiheutuvia menoja. Nykyinen mittava rakenteellinen alijäämä lisää myös osaltaan julkisen talouden kestävyyteen liittyviä riskejä. Sen vuoksi julkista taloutta on tarpeen vakauttaa huomattavasti keskipitkällä aikavälillä ja parantaa edelleen julkisen talouden rahoitusasemaa, jotta voidaan vähentää julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvia riskejä [5].(12) Suunnitellut julkista taloutta koskevat toimenpiteet eivät vastaa talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, jotka sisältyvät vuosien 2005─2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin. Neuvosto katsoi 8 päivänä marraskuuta 2005 perustamissopimuksen 104 artiklan 8 kohdan perusteella, että Unkari ei ole noudattanut liiallista alijäämää koskevan menettelyn mukaisia, 104 artiklan 7 kohtaan perustuvia ja neuvoston toiseen kertaan 8 päivänä maaliskuuta 2005 esittämiä suosituksia. Tarkistetussa ohjelmassa säilytetään monivuotiset puitteet liiallisen alijäämän korjaamiseksi vuoteen 2008 mennessä. Julkisen talouden toteutuma on todennäköisesti kuitenkin ennakoitua huonompi, ja ohjelmaan ei sisälly tarvittavia yksityiskohtaisia erittelyjä ja määrällisiä arvioita, joiden perusteella voitaisiin arvioida rakenteellisten toimenpiteiden lyhyen ja keskipitkän aikavälin vaikutuksia julkiseen talouteen.(13) Uudistetun Lissabonin kasvu- ja työllisyysstrategian mukainen Unkarin kansallinen uudistusohjelma esitettiin 14 päivänä lokakuuta 2005, ja siinä todetaan keskeiseksi haasteeksi julkisen sektorin koon ja alijäämän asteittainen ja jatkuva supistaminen. Kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien uudistustoimenpiteiden talousarviovaikutukset heijastuvat lähentymisohjelmassa esitettyihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin veronkevennysten osalta. Tarkistetussa ohjelmassa selitetään hiljattain hyväksyttyä viisivuotista veronkevennysohjelmaa ja esitellään julkisen sektorin uudistamissuunnitelmia esittämättä kuitenkaan tarvittavia yksityiskohtaisia erittelyjä ja määrällisiä arvioita. Suurimmalta osalta suunnitelmat vastaavat 14 päivänä lokakuuta 2005 esitettyä kansallista uudistusohjelmaa.(14) Edellä esitetyn arvioinnin perusteella Unkarin olisi tarkoituksenmukaista esittää 1 päivään syyskuuta 2006 mennessä tarkistettu lähentymisohjelma, jossa esitellään konkreettiset ja rakenteelliset toimenpiteet, jotka kaikilta osiltaan noudattavat keskipitkän aikavälin sopeutusuraa. Tällä välin Unkarin olisi toteutettava toimet, jotka ovat tarpeen julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseksi vuonna 2006 ja sen jälkeen.Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainenNEUVOSTON LAUSUNTOUnkarin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005-2008EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 [6] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:(1) Neuvosto tutki [24 päivänä tammikuuta 2006] Unkarin tarkistetun lähentymisohjelman, joka kattaa vuodet 2005–2008. Tarkistettu ohjelma noudattaa pitkälti uusissa käytännesäännöissä vakaus- ja lähentymisohjelmille esitettyä mallirakennetta. Siinä esitetään kaikki uusissa käytännesäännöissä edellytetyt pakolliset ja useimmat valinnaiset tiedot. Joitakin epäjohdonmukaisuuksia on kuitenkin Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmään (EKT-95) nähden välillisten rahoituspalveluiden (FISIM) käsittelyssä ja puolustusmenojen kirjaamisessa. Ohjelmassa ei esitetä tietoja aiemmista ja suunnitelluista kertaluonteisista eristä. Siinä ei yksiselitteisesti esitetä, mikä on julkisen talouden rahoitusasemalle asetettu keskipitkän aikavälin tavoite, kuten käytännesäännöissä edellytetään.(2) Laajan 1990-luvun puolivälissä hyväksytyn talouden uudistuspaketin myötä ja vakaan talouspolitiikan ja tarkoituksenmukaisten rakenneuudistusten ansiosta kasvuluvut vakiintuivat korkealle ja inflaatio hidastui. Vuodesta 2001 julkiset menot ovat kuitenkin kasvaneet huomattavasti ja avokätinen palkkapolitiikka on johtanut huomattavaan kansantalouden epätasapainoon. Vaikka kasvu on tasapainottunut ja inflaatio ja palkkakehitys hidastuneet viime vuosina, Unkarilla on edelleen ongelmia budjettivajeen ja vaihtotaseen vajeen kanssa. Vuoden 2005 joulukuussa toimitetussa tarkistetussa ohjelmassa esitetty makrotalouden skenaario ennakoi kokonaistuotannon kasvun pysyvän vakaana noin 4 prosentissa jäljellä olevalla ohjelmakaudella investointien ja viennin tukemana. Tällä hetkellä saatavilla olevien tietojen perusteella skenaario vaikuttaa perustuvan realistisiin kasvuoletuksiin, vaikka se vaikuttaakin optimistiselta ohjelman loppuvuosien osalta. Vaihtotaseen vajeen ennakoidun supistumisen edellytyksenä on, että finanssipolitiikkaa kiristetään ja samalla toteutetaan potentiaalista tuotantoa kasvattavia rakenneuudistuksia. Ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta.(3) Neuvosto katsoi 5 päivänä heinäkuuta 2004, että Unkarilla on liiallinen alijämä, ja suositti 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti tilanteen korjaamista vuoteen 2008 mennessä siten, että Unkari seuraa toukokuussa esittämäänsä lähentymisohjelmaan sisältyvää sopeutusuraa. Neuvosto katsoi 104 artiklan 8 kohdan mukaisesti tammikuussa 2005, että Unkari ei ollut toteuttanut neuvoston suositusten mukaisia toimia, ja antoi 8 päivänä maaliskuuta 2005 toistamiseen 104 artiklan 7 kohdan mukaiset suositukset säilyttäen vuoden 2008 tavoitteena, johon mennessä liiallinen alijäämä olisi korjattava. Neuvosto suositti, että Unkarin viranomaiset tehokkailla toimilla varmistaisivat tarkistetussa lähentymisohjelmassa vahvistetun vuoden 2005 alijäämätavoitteen saavuttamisen ja asettaisivat mahdollisten veronkevennysten ajankohdan ja toteuttamisen ehdoksi kyseisessä tarkistetussa ohjelmassa asetettujen alijäämätavoitteiden saavuttamisen. Tämä heijastui lähentymisohjelman vuoden 2004 tarkistuksesta annetussa neuvoston lausunnossa, joka myös hyväksyttiin 8 päivänä maaliskuuta 2005. Tarkistetun ohjelman tavoitteena on edelleen liiallisen alijäämän korjaaminen vuoteen 2008 mennessä. Alijäämän arvioidaan olevan 6,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, 4,7 prosenttia vuonna 2006, 3,3 prosenttia vuonna 2007 ja 1,9 prosenttia vuonna 2008, mikä merkitsee alijäämän vuotuista supistumista 1,4 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Perusylijäämän kehitys on samankaltainen. Näihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin eivät sisälly kertaluonteiset erät eivätkä rahastoivien eläkerahastojen luokittelusta 2 päivänä maaliskuuta 2004 tehdyn Eurostatin päätöksen vaikutukset, jotka ovat 1–1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Päätöstä aletaan soveltaa ennen kevään 2007 ilmoitusta [7]. Syyskuussa 2005 Unkarin viranomaiset nostivat kyseisen vuoden tavoitetta joulukuun 2004 tarkistukseen sisältyneestä 3,6 prosentista 6,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Komission yksiköiden syksyn 2005 talousennuste osoitti, että tällainen tarkistettu tavoite vuodelle 2005 oli saavutettavissa. Viimeisimmät saatavilla olevat kassatiedot tukevat tätä näkemystä.(4) Tarkistetussa ohjelmassa julkisen talouden rakenteellisen rahoitusaseman arvioidaan paranevan -5,7 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2005 -2.1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008 (eläkeuudistuksen vaikutukset poisluettuina). Keskipitkän aikavälin tavoitetta ei voida päätellä ohjelmassa esitetyistä julkista taloutta koskevista ennusteista.(5) Julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennustettua paljon heikompi, sillä menopuolen kiristäminen vuonna 2006 ja menojen rakenteellinen vähentäminen ohjelmakauden loppuvuosina eivät perustu selkeästi määriteltyihin ja määrällisesti ilmaistuihin toimenpiteisiin. Lisäksi monet strategiaan liittyvät riskit saattavat toteutua.(6) Kun otetaan huomioon riskinarviointi, ohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa on selkeytettävä, jotta liiallinen alijäämä saadaan korjattua ohjelman loppuvuoteen 2008 mennessä, kuten neuvosto on suosittanut.(7) Julkisen velan arvioidaan kasvaneen 57,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Ohjelmassa velkasuhteen ennustetaan supistuvan noin 1 ½ prosenttiyksikköä ohjelmakaudella. Edellä mainittujen julkisen talouden tavoitteisiin liittyvien riskien vuoksi velkasuhde ei kuitenkaan todennäköisesti kehity yhtä suotuisasti kuin ohjelmassa ennustetaan.(8) Unkarin julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän huomattavia riskejä, jotka johtuvat väestön ikääntymisestä aiheutuviksi ennustetuista julkisista menoista. Julkinen bruttovelka suhteessa BKT:hen on tätä nykyä lähellä viitearvoa, ja sen arvioidaan kasvavan vuoteen 2050 ulottuvalla ajanjaksolla. Unkari uudisti eläkejärjestelmänsä 1990-luvun lopulla, ja tavoitteena oli hillitä eläkemenojen kasvua tulevaisuudessa. Tämä on auttanut vähentämään väestön ikääntymisen vaikutuksia julkiseen talouteen. Julkiset eläkemenot saattavat kuitenkin olla tarkistetussa ohjelmassa arvioitua suurempia, joten on tärkeää seurata tarkkaan tekijöitä, joiden arvellaan tasapainottavan tällaisia huomattavia menoja. Lisäksi on seurattava eläkekehitystä ja muita ikääntymisestä aiheutuvia menoja. Nykyinen mittava rakenteellinen alijäämä lisää myös osaltaan julkisen talouden kestävyyteen liittyviä riskejä. Sen vuoksi julkista taloutta on tarpeen vakauttaa huomattavasti keskipitkällä aikavälillä ja parantaa edelleen julkisen talouden rahoitusasemaa, jotta voidaan vähentää julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvia riskejä [8]. Suunnitellut julkista taloutta koskevat toimenpiteet eivät vastaa talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, jotka sisältyvät vuosien 2005─2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin. Neuvosto katsoi 8 päivänä marraskuuta 2005 perustamissopimuksen 104 artiklan 8 kohdan perusteella, että Unkari ei ole noudattanut liiallista alijäämää koskevan menettelyn mukaisia, 104 artiklan 7 kohtaan perustuvia ja neuvoston toiseen kertaan 8 päivänä maaliskuuta 2005 esittämiä suosituksia. Tarkistetussa ohjelmassa säilytetään monivuotiset puitteet liiallisen alijäämän korjaamiseksi vuoteen 2008 mennessä, vaikka julkisen talouden toteutuma on todennäköisesti ennustettua huonompi.(9) Uudistetun Lissabonin kasvu- ja työllisyysstrategian mukainen Unkarin kansallinen uudistusohjelma esitettiin 14 päivänä lokakuuta 2005, ja siinä todetaan keskeiseksi haasteeksi julkisen sektorin koon ja alijäämän asteittainen ja jatkuva supistaminen. Kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien uudistustoimenpiteiden talousarviovaikutukset heijastuvat lähentymisohjelmassa esitettyihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin veronkevennysten osalta. Tarkistetussa ohjelmassa selitetään hiljattain hyväksyttyä viisivuotista verokevennysohjelmaa ja esitellään julkisen sektorin uudistamissuunnitelmia esittämättä kuitenkaan tarvittavia yksityiskohtaisia erittelyjä ja määrällisiä arvioita. Suurimmalta osalta suunnitelmat vastaavat kansallista uudistusohjelmaa.Edellä esitetyn arvioinnin perusteella neuvosto katsoo, että Unkarin olisi esitettävä 1 päivään syyskuuta 2006 mennessä tarkistettu lähentymisohjelma, jossa esitellään konkreettiset ja rakenteelliset toimenpiteet, jotka kaikilta osiltaan noudattavat keskipitkän aikavälin sopeutusuraa. Tällä välin Unkarin olisi toteutettava toimet, jotka ovat tarpeen julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseksi vuonna 2006 ja sen jälkeen.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu1| 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |BKT:n määrä(muutos, %) | LO joulukuu 20056 | 4,2 | 4.0 | 4.1 | 4.0 | 4.0 || KOM marraskuu 2005 | 4,2 | 3.7 | 3.9 | 3.9 | tieto puuttuu || LO joulukuu 2004 | 3,9 | 4.0 | 4.2 | 4.3 | 4.6 |YKHI-inflaatio(%) | LO joulukuu 2005 | 6,8 | 3.5 | 2.1 | 3.0 | 2.4 || KOM marraskuu 2005 | 6,8 | 3.7 | 2.0 | 3.0 | tieto puuttuu || LO joulukuu 2004 | 6,8 | 4.5 | 4.0 | 3.5 | 3.0 |Tuotantokuilu(% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | LO joulukuu 20052 | -1,3 | -1.0 | -0.5 | -0.1 | 0.4 || KOM marraskuu 20057 | -0,9 | -0.7 | -0.3 | 0.2 | tieto puuttuu || LO joulukuu 20042 | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu |Julkisen talouden rahoitusasema(% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2005 | -5,4 | -6,1 | -4,78 | -3,38 | -1,9 || KOM marraskuu 2005 | -5,4 | -6,1 | -6,7 | -6,9 | tieto puuttuu || LO joulukuu 2004 | -4,5 | -3,6 | -2,9 | -2,2 | -1,6 |Perusjäämä(% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2005 | -1,1 | -2,5 | -1,5 | -0,3 | +0,8 || KOM marraskuu 2005 | -1,5 | -2,2 | -3,0 | -3,4 | tieto puuttuu || LO joulukuu 2004 | -0,5 | 0,0 | 0,2 | 0,6 | 1,0 |Suhdannetasoitettu rahoitusasema(% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 20052 | -4,8 | -5,7 | -4,5 | -3,3 | -2,2 || KOM marraskuu 2005 | -5,3 | -5,8 | -6,6 | -7,0 | tieto puuttuu || LO joulukuu 20042 | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu |Rakenteellinen rahoitusasema3(% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 20054 | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu || KOM marraskuu 20055 | -5,3 | -6,3 | -7,6 | -8,5 | tieto puuttuu || LO joulukuu 2004 | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu |Julkisen velan bruttomäärä(% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2005 | 57,2 | 57,7 | 58,48 | 57,98 | 56,28 || KOM marraskuu 2005 | 57,4 | 57,2 | 58,0 | 59,2 | tieto puuttuu || LO joulukuu 2004 | 57,3 | 55,5 | 53,0 | 50,6 | 48,3 |Huom.1 Julkista taloutta koskevissa ennusteissa ei ole otettu huomioon rahastoivien eläkejärjestelmien luokittelusta 2 päivänä maaliskuuta 2004 tehdyn Eurostatin päätöksen vaikutusta. Päätös on pantava täytäntöön kevään 2007 ilmoitusajankohtaan mennessä. Päätöksen vaikutukset huomioon ottaen julkisen talouden rahoitusasema olisi tarkistetun ohjelman mukaan 6,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004, 7,4 prosenttia vuonna 2005, 6,1 prosenttia vuonna 2006, 4,7 prosenttia vuonna 2007 ja 3,4 prosenttia vuonna 2008, ja julkisen talouden bruttovelka olisi 60,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004, 61,5 prosenttia vuonna 2005, 63,0 prosenttia vuonna 2006, 63,2 prosenttia vuonna 2007 ja 62,3 prosenttia vuonna 2008 (ks. myös alaviite 8).2 Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat.3 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä.4 Ohjelmassa ei esitetä tietoja kertaluonteisista ja muista väliaikaisista toimenpiteistä. 5 Kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet on otettu komission yksiköiden syksyn 2005 talousennusteesta.6 Ennen FISIMin kohdentamista (FISIMin kohdentamisen jälkeen 4,6 prosenttia vuonna 2004; 4,2 prosenttia vuonna 2005; 4,3 prosenttia vuonna 2006; 4,1 prosenttia vuonna 2007 ja 4,1 prosenttia vuonna 2008).7 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 3,7 prosenttia vuonna 2004, 3,5 prosenttia vuosina 2005 ja 2006 sekä 3,4 prosenttia vuonna 2007.8 Ei sisällä puolustushankintoja, joiden arvo on 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen sekä vuona 2007 että vuonna 2008.Lähde: Lähentymisohjelma (LO); komission yksiköiden syksyn 2005 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. ||[1] EYVL 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Asiakirjat, joihin tässä tekstissä viitataan, ovat saatavilla Internetissä osoitteessa: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Talous- ja rahoituskomitean lausunto ”Specifications on the implementation of the Stability and Growth Pact and guidelines on the format and content of stability and convergence programmes”, hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005.[3] On pantava merkille, että komission talousennuste perustui aikasarjaan, jossa välillisiä rahoituspalveluita (FISIM) ei kohdennettu, kun taas tarkistetussa ohjelmassa esitetyssä kasvuerittelyssä FISIM kohdennetaan (vertailun vuoksi samaan aikaan esitetään myös kasvuluvut, joissa FISIMiä ei ole kohdennettu). Alijäämä- ja velkasuhteiden laskeminen perustuu BKT-sarjoihin ennen FISIMin kohdentamista.[4] Päätöksen vaikutukset huomioon ottaen julkisen talouden rahoitusasema olisi tarkistetun ohjelman mukaan 7,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, 6,1 prosenttia vuonna 2006, 4,7 prosenttia vuonna 2007 ja 3,4 prosenttia vuonna 2008, ja julkisen talouden bruttovelka olisi 60,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004, 61,5 prosenttia vuonna 2005, 63,0 prosenttia vuonna 2006, 63,2 prosenttia vuonna 2007 ja 62,3 prosenttia vuonna 2008. Näihin lukuihin ei kuitenkaan edelleenkään sisälly sotilaslentokoneiden hankinta (0,3 prosenttiyksikön lisäys suhteessa BKT:hen sekä vuonna 2006 että 2007).[5] Yksityiskohtaista tietoa julkisen talouden kestävyydestä on komission yksiköiden ohjelmasta tekemässä teknisessä arviossa, joka julkaistaan Internetissä: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] EYVL 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Asiakirjat, joihin tässä tekstissä viitataan, ovat saatavilla Internetissä osoitteessa: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[7] Päätöksen vaikutukset huomioon ottaen julkisen talouden rahoitusasema olisi tarkistetun ohjelman mukaan 7,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, 6,1 prosenttia vuonna 2006, 4,7 prosenttia vuonna 2007 ja 3,4 prosenttia vuonna 2008, ja julkisen talouden bruttovelka olisi 60,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004, 61,5 prosenttia vuonna 2005, 63,0 prosenttia vuonna 2006, 63,2 prosenttia vuonna 2007 ja 62,3 prosenttia vuonna 2008. Näihin lukuihin ei kuitenkaan edelleenkään sisälly sotilaslentokoneiden hankinta (0,3 prosenttiyksikköön lisäys suhteessa BKT:hen sekä vuonna 2006 että 2007).[8] Yksityiskohtaista tietoa julkisen talouden kestävyydestä on komission yksiköiden ohjelmasta tekemässä teknisessä arviossa, joka julkaistaan Internetissä: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm--------------------------------------------------


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52008PC0835

Komission suositus Neuvostolle komission valtuuttamisesta aloittamaan yhteisön puolesta neuvottelut kalastuskumppanuussopimuksen tekemiseksi Guinean tasavallan kanssa  /* KOM/2008/0835 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 3.12.2008KOM(2008) 835 lopullinenKOMISSION SUOSITUS NEUVOSTOLLEkomission valtuuttamisesta aloittamaan yhteisön puolesta neuvottelut kalastuskumppanuussopimuksen tekemiseksi Guinean tasavallan kanssaKOMISSION SUOSITUS NEUVOSTOLLEkomission valtuuttamisesta aloittamaan yhteisön puolesta neuvottelut kalastuskumppanuussopimuksen tekemiseksi Guinean tasavallan kanssaPERUSTELUTYhteisö ja Guinean tasavalta tekivät 28 päivänä maaliskuuta 1983 sopimuksen Guinean rannikon edustalla harjoitettavasta kalastuksesta[1], ja kyseisen sopimuksen viimeinen, 26 päivänä huhtikuuta 2004 voimaan tullut pöytäkirja[2] sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta lakkaa olemasta voimassa 31 päivänä joulukuuta 2008.Komissio ehdottaa, että neuvotellaan uusi pöytäkirja, joka vastaa paremmin jäsenvaltioiden laivaston mahdollisuuksia ja tarpeita neuvoston vuonna 2004 hyväksymien kalastuskumppanuussopimuksia koskevien päätelmien mukaisesti. Kalastustoiminnan jatkuvuus voidaan turvata, jos uusi pöytäkirja parafoidaan ennen nykyisen pöytäkirjan voimassaolon päättymispäivää.Tämän lisäksi ja kalastuskumppanuussopimuksia koskevien vuonna 2004 annettujen neuvoston päätelmien huomioon ottamiseksi olisi neuvoteltava uudesta kalastuskumppanuussopimuksesta, joka korvaisi Guinean tasavallan kanssa tehdyn voimassa olevan kalastussopimuksen.Sen vuoksi neuvostoa pyydetään hyväksymään tämän suosituksen liitteenä olevat neuvotteluohjeet.2. SUOSITUSEdellä esitetyn perusteella komissio suosittaa, että-  neuvosto valtuuttaa komission aloittamaan ja käymään neuvottelut kalastuskumppanuussopimuksen tekemiseksi Guinean tasavallan kanssa,-  komissio käy kyseiset neuvottelut Euroopan yhteisön perustamissopimuksen määräysten mukaisesti,-  neuvosto hyväksyy tämän suosituksen liitteenä olevat neuvotteluohjeet.Tehty BrysselissäKomission puolestaKomission jäsenLIITENeuvotteluohjeetNeuvottelujen tavoitteena on yhteisön ja Guinean tasavallan välisen kalastuskumppanuussopimuksen tekeminen 23 päivänä joulukuuta 2002 annettuun komission tiedonantoon perustuvien 15 päivänä heinäkuuta 2004 annettujen neuvoston päätelmien pohjalta.Jotta kumppanuussopimuksen avulla voitaisiin varmistaa kestävän ja vastuullisen kalastuksen edistäminen, komissio ottaa neuvottelujen perustaksi seuraavat tavoitteet:-  yhteisön alusten kalastusmahdollisuuksien määrittely ottaen samanaikaisesti huomioon nykyisen pöytäkirjan mukaisten kalastusmahdollisuuksien tosiasiallinen käyttö, kalastustoiminnan tulevaisuudennäkymät, kalavarojen tila ja Guinean tasavallan valmiudet panna täytäntöön kalavarojen kestävä hoitopolitiikka,-  parhaiden saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen huomioon ottaminen,-  alakohtaista politiikkaa koskevan vuoropuhelun vahvistaminen, jotta kannustetaan kestävän kalastuspolitiikan täytäntöönpanoon ottaen huomioon kyseisen maan kehitystavoitteet erityisesti kalastuksen valvonnan ja seurannan, kalavarojen hoidon ja kalastustuotteiden terveyttä koskevien vaatimusten parantamisen suhteen.[1] Neuvoston asetus (ETY) N:o 971/83, annettu 28. maaliskuuta 1983 (EYVL L 111, 27.4.1983, s. 1).[2] Neuvoston asetus (EY) N:o 830/2004, annettu 26. huhtikuuta 2004, Euroopan talousyhteisön ja Guinean tasavallan Guinean rannikon edustalla harjoitettavasta kalastuksesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamista 1 päivän tammikuuta 2004 ja 31 päivän joulukuuta 2008 väliseksi ajaksi koskevan pöytäkirjan tekemisestä (EUVL L 127, 29.4.2004, s. 31).


				|

		52013DC0377

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Ruotsin vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ruotsin vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2013/0377 final - 2013/ () */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Ruotsin vuoden 2013 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Ruotsin vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmaa
koskeva neuvoston lausunto

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011
annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011[2] ja erityisesti sen 6 artiklan 1
kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[3],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[4],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi
kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on
tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin,
joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia
vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.
(2)       Neuvosto antoi 13 päivänä
heinäkuuta 2010 komission ehdotusten perusteella suosituksen jäsenvaltioiden ja
unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 22
päivänä huhtikuuta 2012 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista[5].
Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita
kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja
työllisyyspolitiikassaan.
(3)       Valtion- ja hallitusten
päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen,
joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason
toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He
päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja
ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 ‑strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)       Neuvosto antoi 6 päivänä
heinäkuuta 2012 suosituksen Ruotsin vuoden 2012 kansallisesta
uudistusohjelmasta ja lausunnon Ruotsin vuosien 2011–2015 tarkistetusta lähentymisohjelmasta.
(5)       Komissio hyväksyi
28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen[6]. Tästä alkoi vuoden 2013
talouspolitiikan EU-ohjausjakso. Komissio hyväksyi niin ikään 28 päivänä
marraskuuta 2012 makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja
korjaamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella
varoitusmekanismia koskevan kertomuksen[7],
jossa se katsoi, että Ruotsi kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(6)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi 14
päivänä maaliskuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden
vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on
tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista,
palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä,
puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)       Komissio julkaisi 10 päivänä
huhtikuuta 2013 makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja
korjaamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun
Ruotsia koskevan perusteellisen tarkastelun[8]
tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Ruotsin
makrotaloudessa on epätasapainotiloja, jotka edellyttävät seurantaa ja politiikkatoimia.
Yksityisen sektorin velkaa ja sen vähentämistä koskevaan makrotalouden
kehitykseen, johon liittyvät jäljellä olevat asuntomarkkinoiden
tehottomuustekijät, on edelleen kiinnitettävä huomiota. Vaikka suuri
vaihtotaseen ylijäämä ei aiheuta samanlaisia riskejä kuin suuret alijäämät,
komissio aikoo edelleen seurata vaihtotaseen kehitystä Ruotsissa.
(8)       Ruotsi toimitti 19 päivänä
huhtikuuta 2013 vuoden 2013 lähentymisohjelmansa, joka koskee vuosia 2012–2016,
ja vuoden 2013 kansallisen uudistusohjelmansa. Ohjelmat on arvioitu samaan
aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
(9)       Neuvosto on neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vuoden 2013 lähentymisohjelman arvioinnin
perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden kehitysarvioiden perustana
oleva makrotalouden skenaario on vuoden 2013 osalta uskottava. Hallituksen
ennusteen mukaan BKT:n kasvu on 1,2 prosenttia vuonna 2013 ja 2,2 prosenttia
vuonna 2014. Komission ennusteessa vastaavat luvut ovat 1,5 ja 2,5 prosenttia.
Ohjelmassa kaavaillun julkisen talouden strategian tavoitteena on varmistaa
julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys noudattamalla Ruotsin julkisen
talouden kehyksen sääntöjä, ja muun muassa saavuttaa taviote, jonka mukaan
julkisen talouden nettomääräinen rahoitusylijäämä suhteessa BKT:hen olisi
suhdannekierron aikana keskimäärin 1 prosentti. Julkisen talouden
rahoitusasema oli vuonna 2011 hieman ylijäämäinen (0,2 prosenttia suhteessa
BKT:hen), mutta luisui vuonna 2012 taantumaan (0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen).
Ohjelmassa vahvistetaan aiemmin asetettu julkisen talouden keskipitkän
aikavälin tavoite eli –1,0 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen.
Keskipitkän aikavälin tavoite vastaa vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia.
Ohjelmassa ennustetaan, että komission uudelleen laskema julkisen talouden
rakenteellinen rahoitusasema paranee vuosien 2012–2013 noin 0,4 prosentin
pienestä alijäämästä suhteessa BKT:hen ylijäämäiseksi vuodesta 2014 alkaen. Sen
vuoksi keskipitkän aikavälin tavoite todennäköisesti toteutuu ohjelmakaudella.
Ohjelmaan sisältyvien tietojen perusteella julkisten menojen kasvuvauhti (ilman
päätösperäisten tulopuolen toimenpiteiden vaikutusta tuloihin) ylittäisi BKT:n
keskipitkän aikavälin potentiaalisen kasvun viitearvon vuosina 2012 ja 2013, mutta
jäisi viitearvon alle vuonna 2014. Julkisen talouden tavoitteisiin liittyvät
riskit ovat rajoitetut, vaikka otettaisiin huomioon mahdollisuus, että vuonna
2014 joudutaan toteuttamaan uusia päätösperäisiä elvytystoimia. Ohjelmassa
esitetyn ennusteen mukaan velkasuhde, joka on alle 60 prosentin viitearvon
suhteessa BKT:hen, nousee väliaikaisesti 42 prosenttiin suhteessa BKT:hen
vuonna 2013, mutta laskee vuonna 2015 jälleen alle 40 prosenttiin suhteessa
BKT:hen. Komission ennusteen mukaan velkasuhde supistuu 39 prosenttiin
suhteessa BKT:hen vuonna 2014.
(10)     Yksityisen sektorin suuri
velkataakka (235 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2012) on edelleen ongelma.
Kotitalouksien velka, joka on noin 80 prosenttia suhteessa BKT:hen eli noin 170
prosenttia suhteessa käytettävissä oleviin tuloihin, on vakiintunut vasta
hiljattain, eikä se todennäköisesti vähene lähitulevaisuudessa, kun otetaan
huomioon jatkuva luotonanto ja asuntolainojen hidas lyhennysvauhti. Nykyinen
asuntolainojen korkokulujen verovähennyskelpoisuus ja alhaiset juoksevat
kiinteistöverot edistävät velanottoa Ruotsin asuntoverotuksessa, mikä lisää
velan määrää. Lisäksi suhteellisen suuri kuilu velkojen ja toisaalta oman
pääoman rahoitukseen perustuvien uusien investointien efektiivisen marginaaliveroasteen
välillä viittaa siihen, että velkarahoituksen suosiminen yritysverotuksessa
jatkuu. Ruotsissa on äskettäin rajoitettu konsernin sisäisten korkomenojen
verovähennyskelpoisuutta, mutta maassa ei ole kattavaa järjestelmää, jonka
avulla velkarahoituksen ja oman pääoman verotuksen välistä kuilua voitaisiin
kaventaa. Yritysten velkataakka on edelleen huomattava, 149 prosenttia
suhteessa BKT:hen.
(11)     Vaikka Ruotsin asuntomarkkinat
ovat viime aikoina olleet vakaat, ne voivat kuitenkin yhä aiheuttaa epävakautta.
Ruotsin asuntomarkkinoilla esiintyy tarjontapuolella tyypillisesti jonkin
verran tehottomuustekijöitä, jotka ovat omiaan nostamaan asuntojen hintoja ja
luomaan ei-toivottuja lukkiutumisvaikutuksia. Rakennussektorin investoinnit
ovat Ruotsissa vain puolet muiden Pohjoismaiden investoinneista sekä suhteessa
BKT:hen että suhteessa väestöön. Tätä nykyä uuden rakennushankkeen
käynnistäminen kestää usein vuosia, koska kuntatason menettelyt ovat
pitkällisiä. Näiden menettelyjen virtaviivaistaminen lisäisi asuntotarjonnan
joustavuutta, edistäisi kilpailua rakennussektorilla ja alentaisi
rakennuskustannuksia. Vuokranmääritysjärjestelmän uudistamista on jatkettava,
jotta markkinavoimat voivat määrittää vuokra-asuntojen ihanteellisen tarjonnan
kohtuulliseen hintaan. Asuntomarkkinoiden tehottomuustekijöihin puuttumalla
voidaan todennäköisesti myös keventää kotitalouksien velkataakkaa, koska nämä
seikat ovat sidoksissa toisiinsa.
(12)     Ruotsissa nuorten,
maahanmuuttajataustaisten ja yleensä alhaisen taitotason työntekijöiden
työttömyysaste on selvästi muun työikäisen väestön työttömyysastetta ja EU:n
keskiarvoa suurempi. Ruotsi on toteuttanut runsaasti uusia toimenpiteitä tämän
ongelman korjaamiseksi. Toimenpiteet, joiden tarkoituksena on parantaa
maahanmuuttajataustaisen väestön integroitumista työmarkkinoille, ovat jo
alkaneet tuottaa tuloksia, sillä tämän väestöryhmän työttömyysaste on
alentunut. Lisätoimia kuitenkin tarvitaan, ennen kuin sen ja muun väestön
työttömyyden ero saadaan kurottua umpeen. Nuorten hyväksi toteutetut
toimenpiteet eivät ole toistaiseksi tuottaneet merkittäviä tuloksia. Useita
lupaavia toimenpiteitä on kuitenkin toteutettu tai sellaisia on suunnitteilla:
niihin kuuluu muun muassa tuen myöntäminen ammattiinpääsyä edistäville
sopimuksille (yrkesintroduktionsavtal) osana Ruotsin mallia, jossa
täysin itsenäiset työmarkkinaosapuolet vastaavat palkanmäärittämisestä. Toimet
oppisopimuskoulutuksen ja muiden työssäoppimiseen perustuvien
ammattikoulutusmuotojen tukemiseksi ovat niin ikään täysin päteviä, mutta
tuottaakseen haluttuja tuloksia niiden on oltava kunnianhimoisempia.
Työsuhdeturvalainsäädännön tarkistamisessa on tapahduttava edistystä myös
jatkossa, samoin nuorten työllisyystakuun etujen hyödyntämisessä.
Yleisluontoisten tukitoimien sijasta olisi suosittava tiukemmin määriteltyjä
toimenpiteitä, jotka on kohdennettu apua eniten tarvitseville. Ruotsissa on
käytössä ns. työllisyystakuu, jonka perusteella nuorille, jotka hakevat työtä
julkisten työvoimapalvelujen kautta ja jotka ovat jo olleet työttömänä 90
päivää, tarjotaan kohdennettuja palveluja, joiden tarkoituksena on parantaa
heidän mahdollisuuksiaan löytää työpaikka ja koulutusmahdollisuuksia. Tätä
nykyä vaikuttaa kuitenkin siltä, että sitä ei ole riittävän tehokkaasti
suunnattu sellaisille nuorille, jotka eivät opiskele eivätkä ole harjoittelussa
eivätkä myöskään ole rekisteröityneet julkisiin työvoimapalveluihin. Vuoden
2012 suosituksen mukaisesti Ruotsi on tilannut selvityksen siitä, miten
ravintoloiden ja catering-palvelujen alennettu arvonlisäverokanta on
vaikuttanut hintoihin, palkkoihin ja nuorten työllisyyteen; alustavien tulosten
pitäisi olla saatavilla tammikuussa 2014 ja lopullisten päätelmien vuonna 2016.
Kyseessä on tärkeä selvitys, sillä toimenpiteen kustannustehokkuus on herättänyt
huolta.
(13)     Komissio on laatinut
EU-ohjausjakson puitteissa kattavan analyysin Ruotsin talouspolitiikasta. Se on
arvioinut lähentymisohjelman ja kansallisen uudistusohjelman ja esittänyt
perusteellisen tarkastelun. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen
Ruotsin finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden
kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska
unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason
panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. EU-ohjausjakson yhteydessä annetut
komission suositukset on otettu huomioon jäljempänä suosituksissa 1–4.
(14)     Neuvosto on tutkinut Ruotsin
lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[9] ilmenee erityisesti jäljempänä
esitettävästä suosituksesta 1.
(15)     Neuvosto on tutkinut Ruotsin
kansallisen uudistusohjelman ja lähentymisohjelman komission perusteellisen
tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6
artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä
esitettävistä suosituksista 2 ja 3,
SUOSITTAA, että Ruotsi toteuttaisi
vuosina 2013–2014 toimia, joilla se
1.           toteuttaa toimet, jotka ovat
tarpeen kasvua edistävän finanssipolitiikan noudattamiseksi ja säilyttää
julkisen talouden rahoitusaseman vakauden varmistamalla, että keskipitkän
aikavälin tavoite saavutetaan ohjelmakauden aikana;
2.           jatkaa toimia yksityiseen
velkaan liittyviin riskeihin puuttumiseksi vähentämällä velanoton suosimista
asuntoverotuksessa siten, että asuntolainojen korkokulujen
verovähennyskelpoisuus poistetaan asteittain ja/tai kiinteistöveroja
korotetaan; toteuttaa lisätoimia edistääkseen maltillista luotonantoa tukemalla
asuntolainojen lyhentämistä; vähentää edelleen velanoton suosimista
yhtiöverotuksessa;
3.           tehostaa asuntomarkkinoita
poistamalla asteittain jäljellä olevan vuokrasäännöstelyn ja lujittaa
sopimusvapautta yksityisten vuokralaisten ja vuokraisäntien välillä; tukee
kilpailun lisääntymistä rakennussektorilla ja tarkastelee suunnittelu-,
kaavoitus- ja lupamenettelyjä niiden avoimuuden lisäämiseksi, käsittelyaikojen
lyhentämiseksi ja rakennusyritysten markkinoille pääsyä haittaavien esteiden
vähentämiseksi;
4.           tehostaa toimia, joilla
parannetaan alhaisen taitotason nuorten ja maahanmuuttajataustaisten
työntekijöiden integroitumista työmarkkinoille, toteuttamalla tehokkaampia ja
paremmin kohdennettuja toimenpiteitä tämän kohderyhmän työllistettävyyden ja
sen työvoiman kysynnän parantamiseksi; tehostaa toimia, joilla helpotetaan
siirtymistä koulusta työelämään, muun muassa laajentamalla työssäoppimisen,
oppisopimuskoulutuksen ja muiden työnteon ja koulutuksen yhdistämiseen
perustuvien sopimusten käyttöä; täydentää nuorten työllisyystakuuta
niin, että se kattaa paremmin myös nuoret, jotka eivät opiskele eivätkä ole
harjoittelussa; saattaa loppuun tarkastelun, jossa tutkitaan, miten
tuloksellisesti nykyinen ravintoloiden ja catering-palvelujen alennettu
arvonlisäverokanta tukee työpaikkojen luomista, ja tekee asiaa koskevat
päätelmät.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
[10]                                                                    Puheenjohtaja
[1]              EYVL L 209,
2.8.1997, s. 1.
[2]              EUVL L 306,
23.11.2011, s. 25.
[3]              COM(2013)
377 final.
[4]              P7_TA(2013)0052
ja P7_TA(2013)0053.
[5]              Neuvoston
päätös 2013/208/EU, annettu 22 päivänä huhtikuuta 2012.
[6]              COM(2012)
750 final.
[7]              COM(2012)
751 final.
[8]              SWD(2013)
124 final.
[9]              Neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
[10]