title: Komission suositus (EU) 2017/761, annettu 26 päivänä huhtikuuta 2017, Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarista

text:
               29.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 113/56

         KOMISSION SUOSITUS (EU) 2017/761,
   annettu 26 päivänä huhtikuuta 2017,
   Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarista
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 3 artiklan mukaisesti unionin päämääränä on muun muassa edistää kansojensa hyvinvointia ja Euroopan kestävää kehitystä, jonka perustana on täystyöllisyyttä ja sosiaalista edistystä tavoitteleva erittäin kilpailukykyinen sosiaalinen markkinatalous. Unioni torjuu sosiaalista syrjäytymistä ja syrjintää sekä edistää yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta ja sosiaalista suojelua, naisten ja miesten tasa-arvoa, sukupolvien välistä yhteisvastuuta ja lapsen oikeuksien suojelua.

               (2)

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 9 artiklan mukaisesti unioni ottaa politiikkansa ja toimintansa määrittelyssä ja toteuttamisessa huomioon korkean työllisyystason edistämiseen, riittävän sosiaalisen suojelun takaamiseen, sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseen sekä korkeatasoiseen koulutukseen ja ihmisten terveyden korkeatasoiseen suojeluun liittyvät vaatimukset.

               (3)

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 151 artiklassa määrätään, että unionin ja jäsenvaltioiden tavoitteena on, ottaen huomioon sosiaaliset perusoikeudet sellaisina kuin ne ovat Torinossa 18 päivänä lokakuuta 1961 allekirjoitetussa Euroopan sosiaalisessa peruskirjassa ja vuoden 1989 työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevassa yhteisön peruskirjassa, työllisyyden edistäminen, elin- ja työolojen kohentaminen siten, että olojen yhtenäistäminen olisi mahdollista niitä kohennettaessa, riittävä sosiaalinen suojeleminen, työmarkkinaosapuolten välinen vuoropuhelu, inhimillisten voimavarojen kehittäminen tarkoituksena saavuttaa korkea ja kestävä työllisyystaso, ja syrjäytymisen torjuminen.

               (4)

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 152 artiklassa määrätään, että unioni tunnustaa Euroopan tason työmarkkinaosapuolten aseman ja edistää sitä ottaen huomioon kansallisten järjestelmien monimuotoisuuden. Se helpottaa työmarkkinaosapuolten välistä vuoropuhelua niiden itsenäisyyttä kunnioittaen.

               (5)

               Nizzassa kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa 7 päivänä joulukuuta 2000 julkaistulla Euroopan unionin perusoikeuskirjalla suojellaan ja edistetään useita Euroopan sosiaaliselle mallille olennaisia perusperiaatteita. Kyseisen perusoikeuskirjan määräykset koskevat unionin toimielimiä sekä muita elimiä ja laitoksia toissijaisuusperiaatteen mukaisesti sekä jäsenvaltioita ainoastaan silloin, kun viimeksi mainitut soveltavat unionin oikeutta.

               (6)

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa on määräyksiä unionin toimivallasta liittyen muun muassa työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen (45–48 artikla), sijoittautumisoikeuteen (49–55 artikla), sosiaalipolitiikkaan (151–161 artikla), työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun edistämiseen (154 artikla), unionin tasolla tehtyihin ja täytäntöön pantuihin sopimuksiin (155 artikla), naisille ja miehille samanarvoisesta työstä maksettavaan samaan palkkaan (157 artikla), laadukkaan yleissivistävän koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen kehittämiseen (165 ja 166 artikla), kansallista politiikkaa täydentävään ja yhteistyötä edistävään ihmisten terveyttä koskevaan unionin toimintaan (168 artikla), taloudelliseen, sosiaaliseen ja alueelliseen yhteenkuuluvuuteen (174–178 artikla), talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen vahvistamiseen ja niiden täytäntöönpanon valvontaan (121 artikla), työllisyyttä koskevien suuntaviivojen vahvistamiseen ja niiden täytäntöönpanon tarkasteluun (148 artikla) sekä yleisemmin lainsäädännön lähentämiseen (114–117 artikla).

               (7)

               Euroopan parlamentti peräänkuulutti vakaata Euroopan sosiaalisten oikeuden pilaria, jolla vahvistetaan sosiaalisia oikeuksia ja vaikutetaan myönteisellä tavalla ihmisten elämään lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä sekä tuetaan Euroopan rakentamista 2000-luvulla (1). Eurooppa-neuvosto painotti, että taloudelliseen ja sosiaaliseen turvattomuuteen on puututtava ensi tilassa. Se kehotti rakentamaan lupaavan tulevaisuuden kaikille, turvaamaan elämäntapamme ja luomaan paremmat mahdollisuudet nuorille (2). EU:n 27 jäsenvaltion, Eurooppa-neuvoston, Euroopan parlamentin ja Euroopan komission päämiehet ovat Rooman ohjelmassa sitoutuneet kehittämään sosiaalisen Euroopan. Kyseinen sitoumus perustuu kestävän kasvun periaatteisiin, ja sillä pyritään edistämään taloudellista ja sosiaalista kehitystä, yhteenkuuluvuutta ja lähentymistä sisämarkkinoiden eheyttä rikkomatta (3). Työmarkkinaosapuolet ovat sitoutuneet jatkamaan ponnistelujaan sen varmistamiseksi, että Eurooppa pysyy myönteisenä toimintaympäristönä sen työntekijöille ja yrityksille (4).

               (8)

               Viime vuosikymmenten aikana tapahtuneen sisämarkkinoiden toteutumisen yhteydessä on kehitetty vakaa sosiaalialan säännöstö, jolla on edistetty vapaata liikkuvuutta, elin- ja työoloja, naisten ja miesten välistä tasa-arvoa, työterveyttä ja -turvallisuutta, sosiaalista suojelua ja koulutusta. Euron käyttöönoton myötä unioni on saanut vakaan valuutan, joka on yhteinen 19 jäsenvaltiossa asuvalle 340 miljoonalle kansalaiselle ja joka helpottaa heidän päivittäistä elämää ja suojaa heitä finanssimarkkinoiden epävakaudelta. Unioni on myös laajentunut huomattavasti, mikä on lisännyt taloudellisia mahdollisuuksia ja edistänyt sosiaalista kehitystä ympäri mannerta.

               (9)

               Työmarkkinat ja yhteiskunnat kehittyvät nopeaa tahtia samalla kun globalisaatio, digitaalinen vallankumous, muuttuvat työtavat, yhteiskunnan kehittyminen ja väestönkehitys aiheuttavat uusia mahdollisuuksia ja haasteita. Huomattavan eriarvoisuuden, pitkäaikais- ja nuorisotyöttömyyden sekä sukupolvien välisen yhteisvastuun kaltaiset haasteet ovat jäsenvaltioissa usein samanlaisia, joskin vaihtelevissa määrin.

               (10)

               Eurooppa on osoittanut pystyvänsä päättäväisesti selviytymään rahoitus- ja talouskriisistä, minkä ansiosta unionin talous on nyt vakaampi, sen työllisyys on noussut ennennäkemättömän korkealle tasolle ja sen työttömyysaste on alentunut tasaisesti. Kriisin sosiaaliset seuraukset olivat kuitenkin laajoja ulottuen nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömyydestä aina köyhyysriskiin asti. Näihin seurauksiin puuttuminen on kiireellinen tavoite.

               (11)

               Euroopan kohtaamat työllisyysongelmat ja sosiaaliset haasteet johtuvat suuressa määrin melko vaatimattomasta kasvusta, joka on seurausta siitä, ettei työelämään osallistumista ja tuottavuutta koskevia mahdollisuuksia ole hyödynnetty. Taloudellinen ja sosiaalinen kehitys kulkevat käsi kädessä. Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin perustamisen olisi oltava osa laajempaa pyrkimystä luoda osallistavampi ja kestävämpi kasvumalli parantamalla Euroopan kilpailukykyä ja tekemällä siitä houkuttelevamman kohteen investoinneille, työpaikkojen luomiselle ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämiselle.

               (12)

               Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin tavoitteena on ohjata kohti tehokkaita työllisyys- ja sosiaalipoliittisia tuloksia vastattaessa sellaisiin nykyisiin ja tuleviin haasteisiin, joiden tarkoituksena on täyttää suoraan ihmisten olennaiset tarpeet, ja varmistettaessa sosiaalisten oikeuksien parempi toteuttaminen ja täytäntöönpano.

               (13)

               Työllisyystilanteeseen ja sosiaaliseen tuloskuntoon on syytä kiinnittää enemmän huomiota, jotta sosiaalista sopeutumiskykyä parannettaisiin ja talous- ja rahaliittoa syvennettäisiin. Tästä syystä Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilari on kehitetty lähinnä euroalueen maita silmällä pitäen, mutta kaikki muutkin jäsenvaltiot voivat halutessaan soveltaa sitä.

               (14)

               Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarissa on kyse periaatteista ja oikeuksista, jotka ovat olennaisia oikeudenmukaisille ja moitteettomasti toimiville työmarkkinoille sekä Euroopan 2000-luvun hyvinvointijärjestelmille. Siinä on myös eräitä oikeuksia, joista on jo säädetty unionin säännöstössä. Sillä otetaan käyttöön uusia periaatteita siitä, miten sosiaalisen, teknisen ja taloudellisen kehityksen aiheuttamiin haasteisiin olisi puututtava.

               (15)

               Euroopan sosiaalisen oikeuksien pilarissa vahvistetut periaatteet koskevat unionin kansalaisia ja sellaisia kolmansien maiden kansalaisia, jotka oleskelevat laillisesti unionissa. Kun jokin periaate koskee työntekijöitä, sitä sovelletaan kaikkiin työssä oleviin henkilöihin heidän ammattiasemasta, työehdoista ja työsuhteen kestosta riippumatta.

               (16)

               Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilari ei estä jäsenvaltioita eikä niiden työmarkkinaosapuolia vahvistamasta vieläkin kunnianhimoisempia sosiaalisia normeja. Mitään Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin osaa ei voi tulkita siten, että sillä rajoitettaisiin tai loukattaisiin niitä oikeuksia ja periaatteita, jotka tunnustetaan asianomaisella soveltamisalalla unionin oikeudessa, kansainvälisessä oikeudessa ja sellaisissa kansainvälisissä sopimuksissa, joiden osapuolina unioni tai kaikki jäsenvaltiot ovat, kuten Torinossa 18 päivänä lokakuuta 1961 allekirjoitetussa Euroopan sosiaalisessa peruskirjassa sekä asiaankuuluvissa Kansainvälisen työjärjestön yleissopimuksissa ja suosituksissa.

               (17)

               Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin toteutuminen edellyttää unionin, sen jäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolten yhteistä sitoutumista ja vastuuta. Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarissa vahvistetut periaatteet ja oikeudet olisi pantava täytäntöön sekä unionissa että jäsenvaltioissa niiden toimivallan mukaisesti ja toissijaisuusperiaatetta noudattaen.

               (18)

               Unionin tasolla Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarilla ei laajenneta perussopimuksissa määrättyä unionin toimivaltaa. Se olisi pantava täytäntöön kyseisen toimivallan mukaisesti.

               (19)

               Jäsenvaltioiden tasolla pilari kunnioittaa Euroopan kansojen kulttuurien ja perinteiden monimuotoisuutta sekä jäsenvaltioiden kansallista identiteettiä ja niiden tapaa järjestää hallintonsa kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla. Pilarin perustaminen ei varsinkaan rajoita jäsenvaltioiden oikeutta määritellä sosiaaliturvajärjestelmiensä perusperiaatteet, eikä se saa vaikuttaa näiden järjestelmien rahoituksen tasapainoon.

               (20)

               Työmarkkinaosapuolten välisellä vuoropuhelulla on keskeinen asema sosiaalisten oikeuksien vahvistamisessa sekä kestävän ja osallistavan kasvun edistämisessä. Työmarkkinaosapuolilla on kaikilla tasoilla keskeinen asema Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin edistämisessä ja täytäntöönpanossa niiden itsenäisyyden ja työtaisteluoikeuden mukaisesti,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

      EUROOPAN SOSIAALISTEN OIKEUKSIEN PILARI

   I LUKU

      Yhtäläiset mahdollisuudet ja pääsy työmarkkinoille

   1.   Opetus, koulutus ja elinikäinen oppiminen

   Jokaisella on oikeus laadukkaaseen ja inklusiiviseen opetukseen, koulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen sellaisten taitojen ylläpitämiseksi ja hankkimiseksi, jotka mahdollistavat osallistumisen yhteiskunnan toimintaan ja auttavat työmarkkinoille siirtymisessä.
   2.   Sukupuolten tasa-arvo

               a)

               Naisten ja miesten yhdenvertainen kohtelu ja yhtäläiset mahdollisuudet on varmistettava, ja niitä on edistettävä kaikilla aloilla, kuten työmarkkinoille osallistumisen, työehtojen ja -olojen sekä urakehityksen osalta.

               b)

               Naisilla ja miehillä on oikeus samaan palkkaan samanarvoisesta työstä.

         3.   Yhtäläiset mahdollisuudet

   Jokaisella on sukupuolesta, rodusta, etnisestä alkuperästä, uskonnosta, vakaumuksesta, vammaisuudesta, iästä tai seksuaalisesta suuntautumisesta riippumatta oikeus yhdenvertaiseen kohteluun ja yhtäläisiin mahdollisuuksiin siltä osin kuin on kyse työstä, sosiaalisesta suojelusta, koulutuksesta ja yleisesti saatavilla olevien tavaroiden ja palvelujen saatavuudesta. Aliedustettujen ryhmien yhtäläisiä mahdollisuuksia on edistettävä.
   4.   Työllisyyden aktiivinen tukeminen

               a)

               Jokaisella on oikeus saada oikea-aikaista ja räätälöityä apua omien työllisyysnäkymiensä parantamiseksi ja itsensä työllistämisen helpottamiseksi. Tähän kuuluu oikeus saada tukea työpaikan etsimiseen, kouluttautumiseen ja uudelleenkoulutukseen. Jokaisella on oikeus siirtää sosiaalista suojelua ja koulutusta koskevat etuudet työelämän muutostilanteissa.

               b)

               Nuorilla henkilöillä on oikeus täydennyskoulutukseen, oppisopimuskoulutukseen, harjoitteluun tai tasokkaaseen työtarjoukseen neljän kuukauden kuluessa työttömäksi joutumisesta tai koulutuksen päättämisestä.

               c)

               Työttömillä on oikeus henkilökohtaiseen, jatkuvaan ja johdonmukaiseen tukeen. Pitkäaikaistyöttömillä on oikeus perusteelliseen yksilölliseen arviointiin viimeistään 18 kuukauden kuluttua työttömäksi joutumisesta.

         II LUKU

      Oikeudenmukaiset työolot

   5.   Varma ja sopeutuva työllisyys

               a)

               Työntekijöillä on työsuhteen tyypistä ja kestosta riippumatta oikeus oikeudenmukaiseen ja yhdenvertaiseen kohteluun työolojen, sosiaalisen suojelun saatavuuden ja koulutuksen osalta. Siirtymistä toistaiseksi voimassa oleviin työsuhteen muotoihin on edistettävä.

               b)

               Työnantajille on varmistettava riittävä joustavuus lainsäädännön ja työehtosopimusten mukaisesti, jotta ne voivat mukautua nopeasti taloustilanteen muutoksiin.

               c)

               Laadukkaat työolot varmistavia innovatiivisia työsuhteen muotoja on edistettävä. Yrittäjyyttä ja itsenäistä ammatinharjoittamista on kannustettava. Ammatillista liikkuvuutta on helpotettava.

               d)

               Epävarmoihin työoloihin johtavat työsuhteet on estettävä esimerkiksi kieltämällä epätyypillisten sopimusten väärinkäyttö. Koeajan keston olisi oltava kohtuullinen.

         6.   Palkat

               a)

               Työntekijöillä on oikeus oikeudenmukaiseen palkkaan, joka mahdollistaa kohtuullisen elintason.

               b)

               Työntekijöiden on saatava riittävä vähimmäispalkka, joka tyydyttää työntekijän ja hänen perheensä tarpeet kansallisissa taloudellisissa ja sosiaalisissa olosuhteissa, ja samalla on turvattava työhön pääsy ja säilytettävä kannustimet työpaikan etsimiseen. Työssäkäyvien köyhyys on estettävä.

               c)

               Kaikki palkat on vahvistettava avoimella ja ennustettavalla tavalla kansallisia käytäntöjä noudattaen ja työmarkkinaosapuolten itsenäisyyttä kunnioittaen.

         7.   Tiedot työehdoista ja irtisanotuille annettava suoja

               a)

               Työntekijöillä on työsuhteensa alussa oikeus saada kirjallisesti tiedot työsuhteesta johtuvista oikeuksistaan ja velvoitteistaan, mukaan lukien tiedot koeajasta.

               b)

               Työntekijöillä on ennen irtisanomista oikeus saada tietää irtisanomisen syyt, ja heihin on sovellettava kohtuullista irtisanomisaikaa. Heillä on oikeus tehokkaaseen ja puolueettomaan riitojenratkaisuun ja, jos kyseessä on perusteeton irtisanominen, oikeus hakea muutosta, mukaan lukien oikeus saada riittävä korvaus.

         8.   Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu ja työntekijöiden osallistuminen

               a)

               Työmarkkinaosapuolia on kuultava talous-, työllisyys- ja sosiaalipolitiikkojen suunnittelussa ja täytäntöönpanossa kansallisia käytäntöjä noudattaen. Niitä on kannustettava neuvottelemaan ja laatimaan työehtosopimuksia niiden kannalta merkityksellisissä asioissa. Tällöin on kunnioitettava niiden itsenäisyyttä ja työtaisteluoikeutta. Työmarkkinaosapuolten välillä tehdyt sopimukset on tarvittaessa pantava täytäntöön unionin ja sen jäsenvaltioiden tasolla.

               b)

               Työntekijöillä tai heidän edustajilla on oikeus saada tiedot ja tulla kuulluiksi hyvissä ajoin heidän kannalta merkityksellisissä asioissa varsinkin yritysten siirtoon, rakenneuudistukseen ja sulautumiseen sekä joukkoirtisanomisiin liittyen.

               c)

               Työmarkkinaosapuolille annettavaa tukea niiden vuoropuhelun edistämistä koskevien valmiuksien lisäämiseen on kannustettava.

         9.   Työ- ja yksityiselämän yhteensovittaminen

   Vanhemmilla ja henkilöillä, joilla on hoitovelvollisuuksia, on oikeus kohtuulliseen lomaan, joustaviin työjärjestelyihin ja hoitopalveluihin. Naisilla ja miehillä on tasavertainen oikeus erityisvapaisiin hoitovelvollisuuksiensa suorittamiseksi. Heitä on kannustettava käyttämään tällaisia vapaita tasapainoisella tavalla.
   10.   Terveellinen, turvallinen ja asianmukainen työympäristö ja tietosuoja

               a)

               Työntekijöillä on oikeus korkeatasoiseen työterveyteen ja -turvallisuuteen.

               b)

               Työntekijöillä on oikeus työympäristöön, joka on mukautettu heidän ammatillisiin tarpeisiinsa ja joka mahdollistaa heille pidemmän osallistumisen työmarkkinoille.

               c)

               Työntekijöillä on oikeus saada henkilötietonsa suojatuiksi työsuhteen yhteydessä.

         III LUKU

      Sosiaalinen suojelu ja osallisuus

   11.   Lastenhoito ja lapsille annettava tuki

               a)

               Lapsilla on oikeus kohtuuhintaiseen varhaiskasvatukseen ja laadukkaaseen hoitoon.

               b)

               Lapsilla on oikeus suojeluun köyhyyttä vastaan. Heikoista lähtökohdista tulevilla lapsilla on oikeus yhtäläisiä mahdollisuuksia edistäviin erityistoimenpiteisiin.

         12.   Sosiaalinen suojelu

   Työntekijöillä ja vastaavin ehdoin myös itsenäisillä ammatinharjoittajilla on työsuhteen tyypistä ja kestosta riippumatta oikeus riittävään sosiaaliseen suojeluun.
   13.   Työttömyysetuudet

   Työttömillä on oikeus saada julkisilta työvoimapalveluilta riittävää aktivointitukea työmarkkinoille siirtymiseen tai palaamiseen ja saada kohtuullisen ajan riittäviä työttömyysetuuksia heidän sosiaalivakuutusmaksujensa ja kansallisten kelpoisuussääntöjen mukaisesti. Tällaiset etuudet eivät saa kannustaa työttömiä jäämään palaamatta nopeasti työmarkkinoille.
   14.   Vähimmäistoimeentulo

   Jokaisella, jolla ei ole riittäviä varoja, on oikeus riittäviin vähimmäistoimeentuloetuuksiin, joilla varmistetaan ihmisarvoinen elämä kaikissa elämän vaiheissa, ja työmarkkinoille ja yhteiskuntaan osallistumisen mahdollistavien tavaroiden ja palvelujen tosiasialliseen saatavuuteen. Työkykyisten vähimmäistoimeentuloetuuksiin olisi yhdistettävä kannustimet työmarkkinoille siirtymiseen tai palaamiseen.
   15.   Vanhuuden toimeentulo ja eläkkeet

               a)

               Eläkkeelle jääneillä työntekijöillä ja itsenäisillä ammatinharjoittajilla on oikeus eläkkeeseen, joka on oikeassa suhteessa heidän sosiaalivakuutusmaksujensa kanssa ja joka varmistaa kohtuullisen toimeentulon. Naisilla ja miehillä on oltava yhtäläiset mahdollisuudet eläkeoikeuksien hankkimiseen.

               b)

               Vanhuksilla on oikeus resursseihin, joilla varmistetaan ihmisarvoinen elämä.

         16.   Terveydenhuolto

   Jokaisella on oikeus ajoissa annettavaan kohtuuhintaiseen, ehkäisevään, hoitavaan ja laadukkaaseen terveydenhuoltoon.
   17.   Vammaisten osallistaminen

   Vammaisilla on oikeus ihmisarvoisen elämän varmistavaan toimeentulotukeen, työmarkkinoille ja yhteiskuntaan osallistumisen mahdollistaviin palveluihin ja heidän tarpeisiinsa mukautettuun työympäristöön.
   18.   Pitkäaikaishoito

   Jokaisella on oikeus kohtuuhintaisiin ja laadukkaisiin pitkäaikaishoitopalveluihin sekä varsinkin kotihoitoon ja yhteisöpohjaisiin palveluihin.
   19.   Sosiaalinen asuntotuotanto ja kodittomille annettava asumisapu

               a)

               Kaikille tarvitseville on tarjottava sosiaalista vuokra-asuntoa tai laadukasta asumisapua.

               b)

               Haavoittuvassa asemassa olevilla henkilöillä on oikeus asianmukaiseen apuun ja suojaan pakkohäätöä vastaan.

               c)

               Kodittomille on tarjottava riittävää suojaa ja riittäviä palveluja heidän sosiaalisen osallisuutensa edistämiseksi.

         20.   Peruspalvelujen saatavuus

   Jokaisella on oikeus laadukkaisiin peruspalveluihin, joita ovat esimerkiksi vesihuolto-, puhtaanapito-, energia-, liikenne- ja rahoituspalvelut sekä digitaalinen tietoliikenne. Tällaisten palvelujen saatavuuteen on tarjottava tukea niitä tarvitseville.

      Tehty Brysselissä 26 päivänä huhtikuuta.2017.

            Komission puolesta

         Marianne THYSSEN

            Komission jäsen

      (1)  Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarista annettu Euroopan parlamentin päätöslauselma, 19.1.2017 (2016/2095(INI)).

      (2)  Bratislavan julistus, 16.9.2016.

      (3)  Rooman julistus, 25.3.2017.

      (4)  Työmarkkinaosapuolten yhteinen lausuma, 24.3.2017.


title: Komission suositus (EU) 2015/914, annettu 8 päivänä kesäkuuta 2015, Euroopan uudelleensijoitusjärjestelmäksi

text:
               13.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 148/32

         KOMISSION SUOSITUS (EU) 2015/914,
   annettu 8 päivänä kesäkuuta 2015,
   Euroopan uudelleensijoitusjärjestelmäksi
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan neljännen virkkeen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto muistutti Välimeren tilanteen vakavuudesta 23 päivänä huhtikuuta 2015 pitämässään ylimääräisessä istunnossa ja ilmoitti määrätietoisesti, että unionin olisi otettava käyttöön kaikki saatavillaan olevat keinot, jotta vastedes voidaan estää ihmishenkien menetykset merellä ja puuttua humanitaarisen hätätilan perimmäisiin syihin. Lisäksi Eurooppa-neuvosto sitoutui perustamaan vapaaehtoisen pilottihankkeen, joka koskee uudelleensijoittamista koko EU:ssa ja tarjoaa paikkoja suojelua tarvitseville henkilöille (1).

               (2)

               Euroopan parlamentti kehottaa 29 päivänä huhtikuuta 2015 antamassaan päätöslauselmassa jäsenvaltioita osallistumaan enemmän nykyisiin uudelleensijoittamisohjelmiin ja korostaa, että on tärkeää taata muuttajille turvallinen ja laillinen pääsy unionin turvapaikkajärjestelmään (2).

               (3)

               Henkilöiden uudelleensijoitusta koskevissa jäsenvaltioiden sitoumuksissa on nykyisin suuri epätasapaino. Ainoastaan 15 jäsenvaltiolla ja kolmella assosioituneella valtiolla on uudelleensijoitusohjelma (minkä lisäksi yksi jäsenvaltio on ilmoittanut uudelleensijoitusohjelman aloittamisesta), kolme jäsenvaltiota ja yksi assosioitunut valtio on osallistunut uudelleensijoitukseen tapauskohtaisesti, ja muut eivät ole osallistuneet uudelleensijoitukseen lainkaan.

               (4)

               Vuonna 2014 unioniin saapui ennätysmäiset 626 000 turvapaikanhakijaa; unionissa sijoitettiin uudelleen 6 380 kansainvälisen suojelun tarpeessa olevaa kolmannen maan kansalaista (3). Vuonna 2013 pakolaisten, turvapaikanhakijoiden ja kotimaansa sisällä siirtymään joutuneiden henkilöiden määrä ylitti maailmanlaajuisesti 50 miljoonaa ensimmäisen kerran toisen maailmansodan jälkeen (4).

               (5)

               Oikeus- ja sisäasioiden neuvoston 10 päivänä lokakuuta 2014 antamissa päätelmissä todetaan seuraavaa: ”Ottaen huomioon muuttovirtojen kohteina olevien jäsenvaltioiden toteuttamat toimet kaikkien jäsenvaltioiden olisi osallistuttava [uudelleensijoituksen] toteuttamiseen oikeudenmukaisesti ja tasapuolisesti.” (5)

               (6)

               Komissio esitti 13 päivänä toukokuuta 2015 Euroopan muuttoliikeagendan (6), jossa muun muassa määritellään toimenpiteet, jotka on toteutettava välittömästi inhimillisen tragedian lopettamiseksi koko Välimeren alueella.

               (7)

               Muuttoliikeagendassa kehotetaan Euroopan unionia tehostamaan uudelleensijoitustoimiaan, jotta asuinseudultaan siirtymään joutuneet suojelua tarvitsevat henkilöt eivät joutuisi turvautumaan salakuljettajien ja ihmiskauppiaiden verkostoihin. Sen vuoksi komissio antaa tämän suosituksen, jossa ehdotetaan EU:n laajuisen uudelleensijoitusjärjestelmän perustamista, jotta voidaan tarjota 20 000 paikkaa jakoperusteen mukaisesti.

               (8)

               Jos assosioituneet valtiot päättävät osallistua järjestelmään, sekä jakoperustetta että jäsenvaltioita ja osallistuvia assosioituneita valtioita koskevia henkilömääriä muutetaan vastaavasti.

               (9)

               Ottaen huomioon aikaisemmin 25 päivänä marraskuuta 2014 uudelleensijoitusta ja siirtoa käsittelevässä foorumissa käydyt keskustelut jakoperusteen olisi pohjauduttava a) väestömäärään (painoarvo 40 prosenttia), b) yhteenlaskettuun BKT:hen (painoarvo 40 prosenttia), c) oma-aloitteisten turvapaikkahakemusten keskimäärään ja uudelleensijoitettujen pakolaisten lukumäärään miljoonaa asukasta kohden vuosina 2010–2014 (painoarvo 10 prosenttia) ja d) työttömyysasteeseen (painoarvo 10 prosenttia).

               (10)

               Unionin olisi otettava vastaan yhteensä 20 000 henkilöä niiden kahden vuoden aikana, jona jäsenvaltiot soveltavat järjestelmää. Vastuu näiden henkilöiden vastaanottamisesta olisi yksinomaan osallistuvilla valtioilla asianomaisten unionin ja kansainvälisten sääntöjen mukaisesti. Näin vastataan Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun viraston (UNHCR) vetoomukseen, jossa Euroopan maita kehotetaan sitoutumaan siihen, että ne ottavat vastaan enemmän pakolaisia kestävien uudelleensijoitusohjelmien kautta, ja tuetaan Kansainvälisen siirtolaisuusjärjestön ja viiden valtiosta riippumattoman järjestön johtamaa kampanjaa.

               (11)

               Kun määritetään ensisijaisia alueita, olisi otettava huomioon niiden välittömässä läheisyydessä olevat alueet ja nykyiset muuttovirrat ja erityisesti yhteys alueellisiin kehitys- ja suojeluohjelmiin Lähi-idässä, Pohjois-Afrikassa ja Afrikan sarvessa.

               (12)

               Uudelleensijoitusjärjestelmän täytäntöönpanossa olisi pyydettävä apua UNHCR:ltä sekä Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirastolta ja muilta sen kaltaisilta tahoilta, joilla on tarvittavaa kokemusta ja asiantuntemusta.

               (13)

               Olisi toteutettava toimenpiteitä, jotta voitaisiin välttää uudelleensijoitettujen henkilöiden liikkuminen uudelleensijoitusvaltiosta muihin jäsenvaltioihin ja osallistuviin assosioituneisiin valtioihin.

               (14)

               Komissio aikoo tukea järjestelmää asettamalla käyttöön ylimääräiset 50 miljoonaa euroa vuosina 2015 ja 2016 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 516/2014 (7) 17 artiklalla perustetun unionin uudelleensijoittamisohjelman mukaisesti. Taloudellisten kannustimien käytön optimoimiseksi komissio muuttaa kyseisen ohjelman mukaisia kertakorvauksia ja uudelleensijoittamista koskevia painopisteitä antamalla delegoidun säädöksen asetuksen (EU) N:o 516/2014 17 artiklan 4 ja 10 kohdan nojalla. Jos assosioituneet valtiot päättävät osallistua uudelleensijoitusjärjestelmään, ne eivät voi saada korvausta sitoumuksistaan asetuksessa (EU) N:o 516/2014 tarkoitetuista kertakorvauksista,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

      EUROOPAN UUDELLEENSIJOITUSJÄRJESTELMÄ

               1.

               Komissio suosittaa, että jäsenvaltiot sijoittavat uudelleen 20 000 kansainvälistä suojelua tarvitsevaa henkilöä tässä suosituksessa vahvistettujen edellytysten ja jakoperusteen nojalla.

      UUDELLEENSIJOITUSJÄRJESTELMÄN MÄÄRITELMÄ JA SOVELTAMISALA

               2.

               ’Uudelleensijoituksella’ tarkoitetaan yksittäisten, selvästi kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien asuinsijoiltaan siirtymään joutuneiden henkilöiden siirtämistä Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun viraston pyynnöstä ja jäsenvaltion suostumuksella kolmannesta maasta jäsenvaltioon siten, että tavoitteena on suojella heitä palauttamiselta sekä ottaa heidät vastaan ja myöntää heille oleskeluoikeus ja kaikki muut kansainvälistä suojelua saaville henkilöille myönnettävien oikeuksien kaltaiset oikeudet.

               3.

               Euroopan uudelleensijoitusjärjestelmän pitäisi kattaa kaikki jäsenvaltiot.

      UUDELLEENSIJOITUSJÄRJESTELMÄN SISÄLTÖ

               4.

               Järjestelmän olisi muodostuttava EU:n lupaamasta 20 000 uudelleensijoituspaikasta uudelleen sijoitettavia henkilöitä varten. Järjestelmän olisi oltava voimassa kaksi vuotta suosituksen antamispäivästä.

               5.

               Kaikki luvatut uudelleensijoituspaikat olisi jaettava jäsenvaltioiden kesken liitteessä esitetyn jakoperusteen mukaisesti. Jos assosioituneet valtiot päättävät osallistua järjestelmään, jakoperustetta muutetaan vastaavasti.

               6.

               Pohjois-Afrikan, Lähi-idän ja Afrikan sarven olisi oltava uudelleensijoituksen ensisijaisia alueita, ja erityisesti olisi keskityttävä maihin, joissa toteutetaan alueellisia kehitys- ja suojeluohjelmia.

               7.

               Jäsenvaltioiden ja assosioituneiden valtioiden olisi edelleen oltava vastuussa yksittäisistä maahanpääsyä koskevista päätöksistä riittävien lääkärin- ja turvatarkastusten jälkeen, kun taas Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun viraston olisi oltava vastuussa uudelleensijoitukseen ehdolla olevien henkilöiden arvioinnista ensisijaisilla alueilla ja tehtävä uudelleensijoitusehdotuksia jäsenvaltioille ja assosioituneille valtioille.

               8.

               Kun uudelleensijoitettava henkilö otetaan vastaan jäsenvaltion tai assosioituneen valtion alueella, kyseisen valtion olisi nopeasti sovellettava kansainvälistä suojelua koskevaa muodollista menettelyä, johon kuuluu sormenjälkien ottaminen, ja noudatettava siihen sovellettavaa lainsäädäntöä, erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) N:o 603/2013 (8), Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2011/95/EU (9), neuvoston direktiiviä 2005/85/EY (10), neuvoston direktiiviä 2003/9/EY (11), ja 20 päivästä heinäkuuta 2015 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivejä 2013/32/EU (12) ja 2013/33/EU (13).

               9.

               Tämän menettelyn jälkeen, kun jäsenvaltio on myöntänyt uudelleensijoitetulle henkilölle joko kansainvälistä suojelua tai kansallista suojelua saavan henkilön aseman, kyseisellä henkilöllä olisi oltava direktiivillä 2011/95/EU taatut kansainvälistä suojelua saavan henkilön oikeudet tai kansallisessa lainsäädännössä taatut vastaavat oikeudet. Tässä yhteydessä vapaaseen liikkuvuuteen unionissa olisi sovellettava samoja ehtoja ja rajoituksia kuin mitä sovelletaan muihin jäsenvaltioissa laillisesti oleskeleviin kolmansien maiden kansalaisiin. Osallistuvissa assosioituneissa valtioissa olisi sovellettava vastaavaa kansallista lainsäädäntöä.

               10.

               Uudelleensijoitukseen ehdolla oleville henkilöille olisi tiedotettava heille niin uudelleensijoitusohjelman kuin unionin ja kansallisen turvapaikkalainsäädännönkin mukaisesti kuuluvista oikeuksista ja velvollisuuksista ennen heidän pääsyään jäsenvaltioiden tai osallistuvien assosioituneiden valtioiden alueelle ja erityisesti seurauksista, joita aiheutuu siirtymisestä toiseen valtioon unionin sisällä ja/tai osallistuvien assosioituneiden valtioiden keskuudessa, sekä siitä, että heillä on kansainvälistä suojelua tai kansallista suojelua saavan henkilön asemaan liittyvät oikeudet ainoastaan uudelleensijoitusvaltiossa.

               11.

               Uudelleensijoitetut henkilöt, jotka tulevat ilman lupaa jonkun muun jäsenvaltion tai osallistuvan assosioituneen valtion alueelle kuin uudelleensijoitusvaltioon joko odottaessaan kansainvälistä suojelua koskevan muodollisen menettelyn loppuun saattamista tai sen jälkeen, kun heille on myönnetty kansainvälistä suojelua saavan henkilön asema, olisi lähetettävä takaisin uudelleensijoitusvaltioon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 604/2013 (14) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2008/115/EY (15) vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.

               12.

               Olisi varmistettava, että Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirasto osallistuu käytännössä järjestelmän täytäntöönpanoon ja antaa erityistukea etenkin sellaisille jäsenvaltioille ja osallistuville assosioituneille valtioille, joilla ei ole aikaisempaa kokemusta uudelleensijoituksesta. Euroopan turvapaikka-asioiden tukiviraston olisi seurattava järjestelmän täytäntöönpanoa ja raportoitava siitä säännöllisesti.

               13.

               Jäsenvaltioilla olisi oltava oikeus saada rahoitustukea suhteessa alueelleen uudelleensijoitettujen henkilöiden määrään asetuksen (EU) N:o 516/2014, sellaisena kuin se on muutettuna komission delegoidulla asetuksella (EU) N:o xxx/2015 (16), 17 artiklassa vahvistetun kertakorvauksen mukaisesti.

      OSOITUS

               14.

               Tämä suositus on osoitettu jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 8 päivänä kesäkuuta 2015.

            Komission puolesta

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            Komission jäsen

      (1)  Eurooppa-neuvoston julkilausuma, 23. huhtikuuta 2015, EUCO 18/15, 3 kohdan q alakohta.

      (2)  Euroopan parlamentin päätöslauselma, 29. huhtikuuta 2015, 2015/2660(RSP), 8 ja 10 kohta.

      (3)
   Lähde: Eurostat.

      (4)
   Lähde: Global Trend 2013 Report, UNHCR.

      (5)  Oikeus- ja sisäasioiden neuvoston kokouksessa 10. lokakuuta 2014 hyväksytyt neuvoston päätelmät ”Toimet muuttovirtojen hallinnan parantamiseksi”.

      (6)  Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Euroopan muuttoliikeagenda, 13.5.2015, COM(2015) 240 final.

      (7)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 516/2014, annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014, turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahaston perustamisesta, neuvoston päätöksen 2008/381/EY muuttamisesta ja Euroopan parlamentin ja neuvoston päätösten N:o 573/2007/EY ja N:o 575/2007/EY sekä neuvoston päätöksen 2007/435/EY kumoamisesta (EUVL L 150, 20.5.2014, s. 168).

      (8)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 603/2013, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, Eurodac-järjestelmän perustamisesta sormenjälkien vertailua varten kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 604/2013 tehokkaaksi soveltamiseksi sekä jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisten ja Europolin esittämistä, Eurodac-tietoihin lainvalvontatarkoituksessa tehtäviä vertailuja koskevista pyynnöistä sekä vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen laaja-alaisten tietojärjestelmien operatiivisesta hallinnoinnista vastaavan eurooppalaisen viraston perustamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 1077/2011 muuttamisesta (EUVL L 180, 29.6.2013, s. 1).

      (9)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/95/EU, annettu 13 päivänä joulukuuta 2011, vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle (EUVL L 337, 20.12.2011, s. 9).

      (10)  Neuvoston direktiivi 2005/85/EY, annettu 1 päivänä joulukuuta 2005, pakolaisaseman myöntämistä tai poistamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista (EUVL L 326, 13.12.2005, s. 13).

      (11)  Neuvoston direktiivi 2003/9/EY, annettu 27 päivänä tammikuuta 2003, turvapaikanhakijoiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vähimmäisvaatimuksista (EUVL L 31, 6.2.2003, s. 18).

      (12)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/32/EU, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä (EUVL L 180, 29.6.2013, s. 60).

      (13)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/33/EU, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vaatimuksista (EUVL L 180, 29.6.2013, s. 96).

      (14)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 604/2013, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta (EUVL L 180, 29.6.2013, s. 31).

      (15)  Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16 päivänä joulukuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY 6 artiklan 2 kohta (EUVL L 348, 24.12.2008, s. 98).

      (16)  Ei vielä annettu.

      LIITE

                  Jäsenvaltio

                  Jakoperuste
                  (%)

                  Henkilömäärä

                  Alankomaat

                  3,66

                  732

                  Belgia

                  2,45

                  490

                  Bulgaria

                  1,08

                  216

                  Espanja

                  7,75

                  1 549

                  Irlanti

                  1,36

                  272

                  Italia

                  9,94

                  1 989

                  Itävalta

                  2,22

                  444

                  Kreikka

                  1,61

                  323

                  Kroatia

                  1,58

                  315

                  Kypros

                  0,34

                  69

                  Latvia

                  1,10

                  220

                  Liettua

                  1,03

                  207

                  Luxemburg

                  0,74

                  147

                  Malta

                  0,60

                  121

                  Portugali

                  3,52

                  704

                  Puola

                  4,81

                  962

                  Ranska

                  11,87

                  2 375

                  Romania

                  3,29

                  657

                  Ruotsi

                  2,46

                  491

                  Saksa

                  15,43

                  3 086

                  Slovakia

                  1,60

                  319

                  Slovenia

                  1,03

                  207

                  Suomi

                  1,46

                  293

                  Tanska

                  1,73

                  345

                  Tšekki

                  2,63

                  525

                  Unkari

                  1,53

                  307

                  Viro

                  1,63

                  326

                  Yhdistynyt kuningaskunta

                  11,54

                  2 309

            Jakoperuste määräytyy seuraavien kriteerien pohjalta (1)
          (2):

                  a)

                  väestömäärä (vuoden 2014 tiedot, painoarvo 40 %) – tämä kriteeri ilmentää jäsenvaltioiden valmiutta ottaa vastaan tietty määrä pakolaisia;

                  b)

                  yhteenlaskettu BKT (vuoden 2013 tiedot, painoarvo 40 %) – tämä kriteeri ilmentää maan absoluuttista vaurautta ja osoittaa talouden kyvyn ottaa vastaan ja kotouttaa pakolaisia;

                  c)

                  oma-aloitteisten turvapaikkahakemusten keskimäärä ja uudelleensijoitettujen pakolaisten lukumäärä miljoonaa asukasta kohden vuosina 2010–2014 (painoarvo 10 %) – tämä kriteeri ilmentää jäsenvaltioiden viimeaikaisia toimia;

                  d)

                  työttömyysaste (vuoden 2014 tiedot, painoarvo 10 %) – tämä kriteeri ilmentää valmiuksia pakolaisten kotouttamiseen.

         (1)  Laskelmat perustuvat Eurostatin tilastotietoihin (tilanne 8. huhtikuuta 2015).

         (2)  Prosenttiosuuslaskelmat tehtiin viiden desimaalin tarkkuudella ja pyöristettiin ylös- tai alaspäin kahden desimaalin tarkkuudella taulukossa esittämistä varten; henkilömäärät laskettiin käyttäen tarkkoja lukuja viiden desimaalin tarkkuudella.


Avis juridique important

|

32001H0290

Komission suositus, annettu 21 päivänä maaliskuuta 2001, direktiivin 96/48/EY 5 artiklan 3 kohdan b alakohdassa mainituista Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän perusparametreista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (tiedoksiannettu numerolla K(2001) 745)

Virallinen lehti nro L 100 , 11/04/2001 s. 0017 - 0026

Komission suositus,annettu 21 päivänä maaliskuuta 2001,direktiivin 96/48/EY 5 artiklan 3 kohdan b alakohdassa mainituista Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän perusparametreista(tiedoksiannettu numerolla K(2001) 745)(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)(2001/290/EY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/48/EY(1) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Yhteentoimivuuden teknisten eritelmien (YTE) laatimisen ensimmäisessä vaiheessa määritellään direktiivin 96/48/EY 5 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetut perusparametrit.(2) Direktiivillä 96/48/EY perustettu komitea on nimennyt Euroopan rautatiejärjestelmien yhteentoimivuuden liiton (AEIF) 2 artiklan h kohdan mukaiseksi yhtenäiseksi edustuselimeksi.(3) AEIF on laatinut direktiivin 96/48/EY liitteessä II olevan luettelon pohjalta luonnoksen tekstiksi, joka sisältää tiettyjä perusparametreja koskevat määritelmät ja ehdotukset parametreja koskeviksi vaatimuksiksi, ja lisännyt tekstiin yhteentoimivuuden kannalta tarpeelliset määritelmät ja vaatimukset.(4) Tämän suosituksen ensimmäisenä tavoitteena on ohjata teknisiä valintoja, joita päätöksen voimaantulopäivän jälkeen käyttöön otettaviin infrastruktuureihin ja liikkuvaan kalustoon liittyvistä suunnittelu-, rakennus- ja parannustöistä sekä niiden käytöstä vastaavat viranomaiset tekevät ja jotka vaikuttavat direktiivissä 96/48/EY tarkoitetun rautatiejärjestelmän toimintaan.(5) Tämän suosituksen toisena tavoitteena on vahvistaa yhteinen perusta YTE:iden laatimiselle. Kyseiset parametrit on vahvistettava vastaavissa yhteentoimivuutta koskevissa YTE:issä, jotka hyväksytään direktiivin 96/48/EY 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Parametrit voidaan myös saattaa ajan tasalle direktiivin 96/48/EY 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun YTE:iden tarkistuksen yhteydessä. "Mechanical Characteristics of Rolling Stock" -parametrin tarkistuksen yhteydessä otetaan huomioon SAFETRAIN-hankkeen lopulliset tulokset heti, kun ne on toimitettu AEIF:lle.(6) Direktiivissä 96/48/EY annetaan erityiset täytäntöönpanoa koskevat säännökset joitakin erityistapauksia varten. Erityistapausten mainitseminen tässä päätöksessä ei ole tarkoitettu kannustamaan verkkojen välillä esiintyvien eroavuuksien ylläpitämiseen, vaan kysymys on pikemminkin siitä, että tunnustetaan olemassa olevat merkittävät kansalliset erityispiirteet.(7) Tämän suosituksen määräykset ovat direktiivillä 96/48/EY perustetun komitean lausunnon mukaiset,SUOSITTELEE:1. Tämän suosituksen liitteessä esitetään direktiivin 96/48/EY 5 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetut Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän perusparametreja koskevat määritelmät ja vaatimukset, joita olisi noudatettava.2. Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 21 päivänä maaliskuuta 2001.Komission puolestaLoyola De PalacioVarapuheenjohtaja(1) EYVL L 235, 17.9.1996, s. 6.LIITEJohdanto:Jäljempänä olevassa tekstissä sovelletaan seuraavia periaatteita:a) Nimetään kolme rataluokkaa siten kuin ne on määritelty Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/48/EY liitteessä I olevan 1 kohdan b alakohdassa:- luokka I: erityisesti suurnopeusjunia varten rakennetut tai rakennettavat radat, joilla voidaan ajaa yleensä vähintään 250 km/h tuntinopeudella,- luokka II: erityisesti suurnopeusjunia varten parannetut tai parannettavat radat, joilla voidaan ajaa noin 200 km/h tuntinopeudella,- luokka III: erityisesti suurnopeusjunia varten parannetut erityiset radat, joissa maaston muoto, korkeuserot tai kaupunkiympäristö asettavat rajoituksia ja joilla nopeus on mukautettava tapauskohtaisesti.b) Mainitaan direktiivin 96/48/EY 5 artiklan 3 kohdan d alakohdassa säädetyt erityistapaukset. Yksityskohtaiset säännöt YTE:iden soveltamisesta näissä erityistapauksissa määritellään kuitenkin asiaankuuluvissa YTE:issä, samoin kuin toleranssit, ellei niitä sisällytetä tähän suositukseen.c) Irlannin ja Pohjois-Irlannin ei tarvitse noudattaa vaatimuksia, jotka liittyvät seuraaviin perusparametreihin: 1, 2, 3, 5, 6, 8 ja 16. Näiden perusparametrien YTE:issä määritellään erityistapaukset Irlannin uusien ratojen aukean tilan ulottuman ja jatkuvakiskoraiteiden normaaliraideleveyden 1602 mm osalta.1 INFRASTRUKTUURIN VÄHIMMÄISULOTTUMA JA LIIKKUVAN KALUSTON ULOTTUMA1.1 Parametrin kuvausUlottuman käsitteen tarkoituksena on määritellä infrastruktuurin ja kaluston mitat sellaiseksi, ettei kalusto osu kiinteisiin laitteistoihin (tunnelien seinät, ajojohto- tai opastinpylväät, sillankaiteet, laiturit jne.). Ulottuma tarkoittaa siis kahta asiaa: toisaalta aukean tilan ulottumaa, joka määrittelee infrastruktuurin vähimmäismitat, ja toisaalta liikkuvan kaluston ulottumaa, joka määrittelee liikkuvan kaluston enimmäismitat.1.1.1 Aukean tilan ulottumaTämä ulottuma liittyy infrastruktuuriin. Sen tarkoituksena on pitää kyseessä oleva poikkileikkaus täysin vapaana esteistä.1.1.2 Liikkuvan kaluston ulottumaLiikkuvan kaluston ulottuma määritellään tilana, jonka sisällä liikkuva kalusto liikkuu.1.1.3 Liikkuvan kaluston ulottuman ja aukean ulottuman suhdeEdellä mainituista määritelmistä seuraa se, että tietyllä rataosuudella liikennöivän kaluston ulottuman on aina oltava pienempi kuin kyseisen radan aukean tilan ulottuma, ja sille on varattava asianmukainen turvamarginaali.1.2 Noudatettavat vaatimukset1.2.1 Infrastruktuurin ulottumaLuokan I ratojen infrastruktuurin vähimmäisulottuma on GC-ulottuma rakennettavien ratojen osalta.Luokan I nykyisten ratojen ja luokan II ratojen infrastruktuurin tavoiteltu vähimmäisulottuma on GB-ulottuma. GC-ulottumaa suositellaan aina, kun taloudellinen analyysi osoittaa tällaisen investoinnin edut.1.2.2 Liikkuvan kaluston osajärjestelmäUlottumat UIC 505-1, GB ja GC ovat sallittuja. Rautatieyritys valitsee kalustolleen tarpeisiinsa parhaiten sopivan ulottuman ottaen huomioon käytettävien reittien ulottumat.1.2.3 ErityistapauksetIsossa-Britanniassa sovelletaan UK1-tyyppistä ulottumaa luokkien II ja III radoilla ja niillä liikkuvassa kalustossa.Suomen alueen radoilla sovelletaan ulottumaa FIN1.2 KAARTEEN VÄHIMMÄISSÄDE2.1 Parametrin kuvausRadan kaarteen säde määrittelee radan kaarteen amplitudin, kun rata ei ole suora. Kaarteen säde, kallistus ja kalustuksen vajaus sekä enimmäisajonopeus kaarteessa ovat toisistaan riippuvia parametreja.Kaarteen vähimmäissäde saadaan kolmesta muusta parametrista: enimmäiskallistuksesta, enimmäisvajauksesta ja infrastruktuurin hallinnon asettumasta enimmäisnopeudesta.2.2 Noudatettavat vaatimuksetSeuraavassa esitettävät vaatimukset koskevat 3 kohdassa määriteltyä normaaliraideleveyttä. Muunlaisille raideleveyksille määritellään vaatimukset asiaa koskevissa YTE:eissä.2.2.1 KallistusSuunnitteluvaiheessa saa uusien suurnopeusratojen kallistus olla enintään 180 mm. Käytössä oleville radoille hyväksytään ± 20 mm kunnossapitotoleranssi, mutta kallistus ei saa kuitenkaan olla suurempi kuin 190 mm.Kallistus voi kuitenkin olla enintään 200 mm ainoastaan henkilöliikenteeseen tarkoitetuilla radoilla.2.2.2 Kallistusvajaus2.2.2.1 Erityisesti suurnopeusjunia varten rakennetut radatSuunnitteluvaiheessa on uusien erityisesti suurnopeusjunia varten rakennettavien ratojen kallistusvajauksen oltava radan enimmäisajonopeudesta riippuen seuraavan taulukon mukainen:>TAULUKON PAIKKA>Edellä olevassa taulukossa esitettyjä suurempia kallistuksen vajauksen arvoja voidaan hyväksyä radoille, joiden rakentamiseen maaston muoto aiheuttaa erittäin vaikeita rajoituksia. Arvot määritellään infrastruktuuria koskevassa YTE:ssä.2.2.2.2 Suurnopeusjunia varten erityisesti parannetut radat ja yhdysradatSuunnitteluvaiheessa on vanhojen erityisesti parannettujen ratojen ja yhdysratojen kallistuksen vajauksen oltava radan enimmäisajonopeudesta riippuen seuraavassa taulukossa esitettävien arvojen mukainen:>TAULUKON PAIKKA>Samoja arvoja voi soveltaa vanhoihin suurnopeusratoihin.Edellä olevassa taulukossa esitettyjä arvoja suurempia kallistuksen vajauksen arvoja voidaan hyväksyä radoille, joiden parantamiseen maaston muoto aiheuttaa erittäin vaikeita rajoituksia. Arvot määritellään infrastruktuuria koskevassa YTE:ssä.2.2.2.3 Kallistuksen vajaus vaihteen poikkeavassa raiteessaSuunnitteluvaiheessa suurin kallistuksen vajaus vaihteen poikkeavassa raiteessa saa olla:- kun vaihteen sallima suurin nopeus poikkeavalle raiteelle on 30 <= V <= 70 km/h: 120 mm- kun vaihteen sallima suurin nopeus poikkeavalle raiteelle on 70 <  V <= 170 km/h: 100 mm- kun vaihteen sallima suurin nopeus poikkeavalle raiteelle on 170 <  V <= 230 km/h.: 85 mm.Vanhojen laitteiden osalta sallitaan edellä mainituille arvoille 10 mm toleranssi suurnopeusjunia varten parannetuilla radoilla.2.2.3 Kallistuvakoriset junatSuuremman nopeuden käyttöoikeus myönnetään kallistuvakorisille junille tai junille, joiden järjestelmät mahdollistavat suorituskyvyn parantamisen sillä ehdolla, että tästä ei aiheudu käyttörajoituksia yhteentoimiville junille, joissa ei ole tällaisia järjestelmiä.2.2.4 SivuraiteetSivuraiteiden teoreettisen kaarevuussäteen on oltava vähintään 150 m, johon sallitaan 25 m kunnossapitotoleranssi.3 RAIDELEVEYS3.1 Parametrin kuvausRaideleveys on kiskon hamaroiden sisäpintojen välinen etäisyys mitattuna 14,5 mm (± 0,5 mm) korkeudelta kiskojen pinnan alapuolelta.3.2 Noudatettavat vaatimuksetRaideleveys on 1435 mm eurooppalaisen standardiverkon mukaan. Teoreettiset suunnitteluarvot voivat vaihdella 1435 ja 1437 mm välillä. Toleranssit täsmennetään infrastruktuuria koskevassa YTE:ssä.3.3 ErityistapauksetSeuraavat arvot hyväksytään:- Suomen alueella 1524 millimetrin raideleveys- Portugalin alueella 1668 millimetrin raideleveys luokan II ja III radoille.4 RATAAN KOHDISTUVA ENIMMÄISKUORMITUS4.1 Parametrin kuvausKaikki rautatiellä liikkuvat kulkuneuvot vaikuttavat kiskon ja pyörän yhtymäkohdassa kolmeen suuntaan: pystysuoraan, poikittaissuuntaan ja pitkittäissuuntaan.Nämä voimat johtuvat pääasiassa seuraavista ohjatun rautatiejärjestelmän fyysisistä ominaisuuksista:- kulkuneuvon staattinen pystysuora kuormitus,- kvasistaattinen liikenteestä johtuva kuormitus kaarteissa poikittaissuunnassa, jolloin kuormitus riippuu suoraan kallistuksen vajauksesta suurissa nopeuksissa, tai kiihdytys- tai hidastusvoimista johtuva lähes staattinen kuormitus pitkittäissuunnassa,- dynaaminen kuormitus, joka johtuu radan geometrian virheellisyyksistä pystysuoraan ja poikittain eli radan geometrian laadusta, sekä kallistuksen vajauksesta ja kulkuneuvojen jousituksesta,- dynaaminen kuormitus, joka johtuu pyörien ja kiskojen yhtymäkohtaan liittyvien parametrien aiheuttamasta mahdollisesta telien epävakaudesta.4.2 Noudatettavat vaatimuksetSeuraavat vaatimukset on täytettävä:- Infrastruktuurin on kestettävä vähintään sellainen sivuttaissuuntainen kuormitus akselia kohti, jonka arvo on>PIC FILE= "L_2001100FI.002001.EPS">kun P on yhteentoimivan junan staattinen akselipaino (kN).- Kaikkien yhteentoimivien kulkuneuvojen osalta on osoitettava, etteivät ne kohdista rataan suurempaa sivuttaiskuormitusta kuin>PIC FILE= "L_2001100FI.002101.EPS">kun P on kyseisen kulkuneuvon staattinen akselipaino (kN).- Pyörän poikittaisen ja pystysuoran kuormituksen suhde saa olla enintään: (Y/Qlim) = 0,8, jossa Y on dynaaminen poikittaiskuormitus ja Qlim on pyörän kiskoon kohdistama pystysuora kuormitus.- Telien epävakautta on pyrittävä välttämään rajoittamalla pyörien ja kiskojen välinen ekvivalenttinen kartiokkuus arvoon 0,15, kun kiskot ja pyörät ovat kuluneet.- Pitkittäiskiihtyvyys saa olla enintään 2,5 m/s2.Edellä mainittuja määräyksiä on noudatettava ottaen huomioon nopeuksista aiheutuvat rajoitukset:- Staattinen enimmäiskuormitus akselia kohti P annetaan osassa 9.- Pyörän dynaamisen kuormituksen enimmäisarvo (Q) on:>TAULUKON PAIKKA>- Ekvivalenttinen kartiokkuus saa olla enintään 0,25 enintään 280 km/h nopeuksissa, enintään 0,30 enintään 250 km/h nopeuksissa, enintään 0,35 enintään 230 km/h nopeuksissa ja enintään 0,40 enintään 200 km/h nopeuksissa. Yli 230 km/h nopeudet koskevat luokan I ratoja, ja enintään 250 km/h nopeudet koskevat luokkien II ja III ratoja.5 LAITUREIDEN VÄHIMMÄISPITUUS JA JUNIEN ENIMMÄISPITUUS5.1 Parametrin kuvausJunan kaikkien vaunujen on oltava laiturin kohdalla pysähdyttäessä asemalle, jossa junan on määrä pysähtyä, jotta matkustajat voivat nousta junaan ja poistua siitä täysin turvallisesti. Laiturin pituudessa on otettava huomioon vaunujonon oma pituus, mutta myös tietyt toimintasäännöt, kuten esimerkiksi lähtöopasteen hyvän näkyvyyden varmistaminen.5.2 Noudatettavat vaatimukset- Junien pituus: enintään 400 m (yhden prosentin toleranssi).- Laitureiden käytettävissä oleva pituus: yli 400 m.5.3 ErityistapauksetSeuraavat arvot hyväksytään:- Ison-Britannian alueella ja luokan II/III radoilla: junien enimmäispituus 320 m ja laitureiden käytettävissä oleva vähimmäispituus 300 m.- Ruotsin alueella: laitureiden käytettävissä oleva vähimmäispituus 225 m.- Tanskan alueella: laitureiden käytettävissä oleva vähimmäispituus 320 m.- Suomen alueella: laitureiden käytettävissä oleva vähimmäispituus 350 m.6 LAITUREIDEN KORKEUS6.1 Parametrin kuvausLaiturin korkeus mitataan kohtisuoraan raiteen kulkupinnan ja laituritason välillä.6.2 Noudatettavat vaatimuksetHyväksyttyjä laiturikorkeuksia on kaksi: 550 ja 760 mm.6.3 ErityistapauksetSeuraavat arvot ovat hyväksyttäviä:- Ison-Britannian alueella 915 mm korkeus,- Alankomaiden alueella 840 mm korkeus.7 SYÖTTÖVIRRAN JÄNNITE7.1 Parametrin kuvausVirroittimen käytettävissä olevan syöttövirran jännitteen keskiarvo ja spektri on määriteltävä.7.2 Noudatettavat vaatimukset7.2.1 Luokan I radatTässä luokassa syöttövirran jännite on 25 kV 50 Hz.Maissa, joissa verkosto käyttää nykyään 15 kV ja 16 2/3 hertzin vaihtovirtaa, on sallittua käyttää tällaista virtaa uusissa radoissa. Samaa järjestelmää voidaan käyttää rajanaapurimaissa silloin, kun tämä on taloudellisesti perusteltavissa. Tällaisissa tapauksissa sovelletaan direktiivin 96/48/EY 7 artiklan säännöksiä.Italiassa voidaan käyttää 3 kV tasavirtaa nykyisillä radoilla ja uusilla rataosuuksilla enintään nopeuteen 250 km/h asti silloin, kun 25 kV 50 Hz jännite uhkaa häiritä maassa ja junassa sijaitsevien merkinantolaitteiden toimintaa lähellä toista, uuden radan lähellä olevaa nykyistä rataa.7.2.2 Nykyiset luokan I radat sekä luokkien II ja III radatKäytettävät jännitteet ovat seuraavat: 1,5 kV ja 3 kV (tasavirta), 15 kV 16 2/3 Hz ja 25 kV 50 Hz (vaihtovirta).8 AJOJOHTOJA KOSKEVAT MITAT8.1 Parametrin kuvausSuurnopeusjunat saavat virtaa ajojohdosta virroittimien välityksellä. Ajojohdon ja virroittimen yhteistoiminnan luotettavuus on tärkeä ehto Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudelle. Vuorovaikutus riippuu ajojohtojen muodon ja virroittimien yhteensopivuudesta, jonka määrittelevät ajojohdon korkeus, ajojohdon hyväksyttävä sivuttaisasento sivutuulien vaikutuksen alaisena ja ilman, sekä virroittimien mittasuhteet. Ajojohdon korkeuden valinta riippuu myös ilmasto-olosuhteista, erityisesti jäästä, jota saattaa muodostua radalla.8.2 Noudatettavat vaatimukset8.2.1 Ajojohdon korkeusSuurten nopeuksien radoilla on hyvä käyttää ajojohdoissa normaalikorkeutta tietyllä osalla Euroopan laajuista suurten nopeuksien rautatiejärjestelmää, esimerkiksi sen sähköistyksen perusteella. Mahdollisia arvoja on kaksi, 5080 mm ja 5300 mm. Jälkimmäistä arvoa tulisi käyttää silloin, kun on syytä ottaa huomioon jääkuormitus.Tasavirtaa käyttävillä radoilla voidaan sallia ajojohdolle 5000 mm korkeus, koska se tarjoaa saman turvallisuustason kuin 5080 mm korkeus vaihtovirtaa käyttävillä radoilla.Luokkien II ja III radoilla ajojohdon korkeutta rajoittavat paikalliset olosuhteet. Erityistä huomiota on kiinnitettävä siirtymisiin ajojohtojen eri korkeuksien välillä. Sallitut kaltevuudet täsmennetään seuraavassa taulukossa.>TAULUKON PAIKKA>8.2.2 Virroittimien mittasuhteetVirroittimen kelkan eurooppalainen vakiokoko on 1600 mm. Työalueen on oltava 1200 mm ja virroittimen hiilten pituuden 800 mm.8.2.3 Suurin sallittu sivuttaisasentoAjojohdon sallittu sivuttaisasento on sovitettava työalueeseen ja virroittimen hiiliin. Ajojohdon suurin sallittu sivuttaisjousto sivutuulessa on 400 mm.8.2.4 Erityistapaukset8.2.4.1 Saksa, Itävalta, Espanja ja RuotsiLuokan I vanhoilla radoilla sekä luokkien II ja III radoilla liikennöivissä junissa sekä asemilla on oltava myös 1950 mm virroittimet.8.2.4.2 Iso-BritanniaAjojohdon nimelliskorkeus Ison-Britannian luokkien II ja III radoilla on 4720 mm (vähintään 4170 mm ja enintään 5940 mm).8.2.4.3 SuomiAjojohdon korkeus on 6150 mm. Junissa saa olla 1950 mm virroittimet.9 AKSELIIN KOHDISTUVA KUORMITUS9.1 Parametrin kuvausJuna altistaa kiskoilla liikkuessaan kiskot kuormitukselle, joka niiden on kestettävä. Kuormitus on staattista ja dynaamista, ja se kohdistuu kiskoihin akseleiden kautta.Kiskot ja liikkuva kalusto on rakennettava ja niitä on ylläpidettävä siten, että kyseinen kuormitus pysyy rajoissa, joilla voidaan varmistaa pysyvästi liikenteen turvallisuus.9.2 Noudatettavat vaatimuksetKiskoihin kohdistuva akselikuormitus ei saa ylittää arvoa 170 kN.Enintään 250 km/h nopeuksissa hyväksytään moottoroiduille akseleille 180 kN akselikuormitus.Kullekin akselille sallitaan 4 % ja saman junan akselien keskimääräiselle kuormitukselle 2 % toleranssi.10 LIIKKUVAN KALUSTON SÄHKÖISIÄ OMINAISUUKSIA KOSKEVAT VÄHIMMÄISVAATIMUKSET10.1 Parametrin kuvausTämä parametri koskee seuraavia ominaisuuksia:a) sähkönsyötön jännite ja taajuus;b) tehokerroin;c) merkinanto- ja televiestintäjärjestelmässä esiintyvät häiriöt;d) radiotaajuuksissa esiintyvät häiriöt;e) kalustossa olevien varusteiden sähköisten häiriöiden sieto.10.2 Noudatettavat vaatimuksetSeuraavia vaatimuksia on noudatettava:a) Sähkönsyötön jännite ja taajuus:Syöttöasemien syöttöjohdoissa ja virroittimessa olevan jännitteen on oltava standardiluonnoksen prEN 50 163 (luonnos 1, 1/2000, lauseke 4.1) mukainen. Seuraavassa annetaan tärkeimmät arvot:>TAULUKON PAIKKA>Jos käytetään vaihtovirtaa 25 kV ja 50 Hz, taajuus voi vaihdella välillä 49-51 Hz; jos arvot ovat 15 kV ja 16 2/3 Hz, taajuus voi vaihdella välillä 16 1/3-17,0 Hz.b) Tehokerroin: Arvon on oltava vähintään 0,95 luokan I radoilla liikennöivälle kalustolle. Standardiluonnoksessa prEN XXX(CII) määrätään kaikki tehokerrointa koskevat vaatimukset.c) Merkinanto- ja televiestintäjärjestelmässä esiintyvät häiriöt: Vaatimukset vaihtelevat merkinanto- ja televiestintäjärjestelmän mukaan, ja ne määritellään vastaavissa YTE:issa. Niille tulee oma kohta infrastruktuurirekisterissä.d) Radiotaajuuksissa esiintyvät häiriöt: eurooppalainen standardi 50 121.e) Kalustossa olevien varusteiden sähköisten häiriöiden sieto: eurooppalainen standardi 50 121.11 LIIKKUVAN KALUSTON MEKAANISIA OMINAISUUKSIA KOSKEVAT VÄHIMMÄISVAATIMUKSET11.1 Parametrin kuvausKaiken liikkuvan kaluston on oltava sellaista, että matkustajien ja miehistön turvallisuus voidaan varmistaa törmäyksissä. Turvallisuus varmistetaan rakentamalla vaununkorit sellaisiksi, että törmäysenergia absorboituu, vaununkorien muodonmuutos on rajoitettu ja vaunut eivät mene toistensa päälle.Tätä varten on määritelty kolme törmäystilannetta.1. Kahden samanlaisen suurnopeusjunan symmetrinen törmäys suhteellisella nopeudella 36 km/h.2. Suurnopeusjunan törmäys suhteellisella nopeudella 36 km/h rautatiekulkuneuvoon, jossa on sivupuskimet (määrelehden UIC 571-2 mukainen tavaravaunu, paino 80 t).3. Törmäys tasoristeyksessä nopeudella 110 km/h 15 t maantiekulkuneuvoon, jota edustaa pystysuorana törmäyspintana jäykkä seinä raiteen yläpuolella.11.2 Noudatettavat vaatimuksetTilanne 1: Ohjaamon muoto ei saa muuttua.Tilanteet 2 ja 3: Ohjaamon muoto saa muuttua. Ohjaamon takana on oltava muotoaan muuttamaton pelastautumistila (pituus vähintään 0,75 m) veturinkuljettajalle. Lisäksi pääsy sivuoville, tekniseen tilaan tai ohjaamon takana olevaan matkustajaosastoon on jätettävä vapaaksi.Muilta osin kaikissa tapauksissa:- Vähintään 6 MJ:n törmäysenergia on voitava vaimentaa. Siitä vähintään 75 % on absorboiduttava ensimmäisen vaunun etuosaan ja lopun on jakauduttava kaikkiin vaunujen väliosiin.- Junan etupäässä olevien matkustajavaunujen ja veturinkuljettajan pelastautumistilan on oltava erityisen kestäviä. Näitä tiloja rajaavat osat on rakennettava siten, että niiden staattinen kestävyys on vähintään 1500 kN suurempi kuin vääntyvien alueiden keskimääräinen murskautumisvoima kolmessa esimerkkitörmäystilanteessa.- Muiden kuin etupäässä olevien vaunujen kestävyyden on oltava sopivassa suhteessa junan päätyvaunujen kestävyyteen.- Törmäysvoimat eivät saa kohdistaa päätyvaunujen matkustajaosastoihin eikä veturinkuljettajan pelastautumistilaan suurempia kuin 5 g hidastusvoimia.- Junan etupäässä ja kaikkien vaunujen välissä on oltava laitteet, jotka estävät vaunujen päällekkäinmenon.12 ULKOISIA SÄHKÖMAGNEETTISIA HÄIRIÖITÄ KOSKEVAT VÄHIMMÄISVAATIMUKSET12.1 Parametrin kuvausSähkömagneettinen yhteensopivuus on tarkennettava:- toisaalta ohjaus- ja hallintaosajärjestelmän laitteiden ja suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän ulkoisen puolen välillä,- toisaalta ohjaus- ja hallintaosajärjestelmän laitteiden ja muiden osajärjestelmien välillä.Energiaosajärjestelmän ja ohjaus- ja hallintaosajärjestelmän yhteensopivuutta käsitellään edellä kohdassa 10.12.2 Noudatettavat vaatimuksetStandardia EN 50 121 on sovellettava.13 SISÄMELUA KOSKEVAT VÄHIMMÄISVAATIMUKSET13.1 Parametrin kuvausNäiden vaatimusten tarkoituksena on määritellä junan sisäpuolella kuuluvan melun enimmäistaso.13.2 Noudatettavat vaatimuksetSisämelun vaatimuksia ei tulisi pitää ratkaisevana tekijänä yhteentoimivuuden kannalta. Ohjaamon melutasoa on kuitenkin rajoitettava turvallisuussyistä: melun enimmäistaso 30 minuutin ekvivalenttitasona ilmaistuna (Leq dB(A) 30 minuutissa) on 84 dB(A) (mitattuna nopeudessa 300 km/h, vapaasti ilmassa, kuten määrelehdessä UIC 651 määritellään).14 PAINEEN ENIMMÄISVAIHTELU14.1 Parametrin kuvausTunnelissa kulkeva juna synnyttää paineaaltoja, jotka riippuvat junan mittasuhteista, junan etu- ja takapään aerodynaamisista ominaisuuksista, junan ulkopinnan ja tunnelin sisäpinnan muodosta, nopeudesta ja estosuhteesta, joka on junan poikkileikkauksen pinta-alan ja tunnelin (vapaan ilmatilan) poikkileikkauspinta-alan suhde. Aalloissa on tavallisesti selvät, jyrkät rintamat sekä junan etu- että takapäässä junan tullessa ulos tunnelista sekä pieniä vaihteluja niiden välillä. Aallot kulkevat tunnelissa äänen nopeudella ja heijastuvat tunnelin päässä olevassa vapaassa ilmassa päinvastaisella amplitudilla. Tunnelin kaikissa kohdissa tietyllä hetkellä syntyvä paine on yhtä suuri kuin etenevien paineaaltojen ja junaa liikkeessä seuraavan paineenvaihtelun summa silloin, kun kaksi junaa kohtaa.Paineenvaihteluihin liittyy kahdenlaisia riskejä matkustajien osalta:- kun tietty painetaso ylittyy, korvien tärykalvot saattavat vaurioitua vakavasti,- alemmalla painetasolla aiheutuu ainoastaan epämiellyttävä kuuloaistimus.14.2 Noudatettavat vaatimuksetVaikeimmissa olosuhteissa matkustajaan kohdistuva paineenvaihtelu saa olla enintään 10000 Pa. Tässä arvossa on otettu huomioon terveysnäkökohdat, mutta ei matkustajan mukavuutta.15 SUURIN SALLITTU KALTEVUUS15.1 Parametrin kuvausPyörän ja kiskon välisten teräksisten kosketuspintojen kitkakerroin on rajoitettu. Tämä tarkoittaa sitä, että:- nousuissa tietyn massan tarvitsema vetovoima kasvaa voimakkaasti nousun jyrkkyyden mukaan,- laskuissa jarrutusmatkat, jotka riippuvat junan nopeudesta ja kuormasta, kasvavat voimakkaasti laskun jyrkkyyden mukaan.Nousut ja laskut päätetään radan aiotun käytön ja jäljempänä annettujen enimmäisarvojen perusteella.15.2 Noudatettavat vaatimuksetNousujen ja laskujen enimmäiskaltevuus luokan I suurnopeusradoille on 35 [permil  ], mikäli seuraavat ehdot täyttyvät:- laskujen keskimääräinen kaltevuus 10 km matkalla saa olla enintään 25 [permil  ],- jatkuvan nousun tai laskun, jonka kaltevuus on 35 [permil  ], pituus saa olla enintään 6000 m.15.3 ErityistapausNousujen ja laskujen enimmäiskaltevuus saksalaisella suurten nopeuksien radalla Köln-Rein/Mainz saa olla enintään 40 [permil  ].16 RAITEIDEN VÄHIMMÄISETÄISYYS16.1 Parametrin kuvausRaiteiden etäisyys on parametri, johon liittyy kaksi erilaista toiminnallista vaatimusta:- Raiteiden etäisyys on määriteltävä siten, että vierekkäisillä radoilla liikkuvat junat eivät missään olosuhteissa voi törmätä toisiinsa. Tämä varmistetaan noudattamalla kyseisille radoille määriteltyjä infrastruktuurin enimmäisulottumia koskevia vaatimuksia.- Raiteiden etäisyys on määriteltävä siten, että junien kohdatessa aerodynaamiset vaikutukset ovat yhteensopivat liikkuvan kaluston rakenteen kanssa.16.2 Noudatettavat vaatimukset16.2.1 Uudet luokan 1 radatRaiteiden vähimmäisetäisyys on 4,5 m (C-ulottuman yhteydessä).Tämä arvo saa olla 4,2 m radoilla, joilla liikennöintinopeus on alle 300 km/h, ja 4 m radoilla, joilla liikennöintinopeus on alle 250 km/h.16.2.2 Luokan II radatRadoilla, joilla liikennöintinopeus on yli 220 km/h, on noudatettava arvoa 4 m. Alemmissa nopeuksissa infrastruktuurin ulottumaa koskevan vaatimuksen noudattaminen riittää.16.2.3 ErityistapausIsossa-Britanniassa saa luokan II/III radoilla soveltaa arvoa 3165 mm UK1-ulottuman mukaisesti.Espanjassa sovelletaan luokan II radoilla arvoa 3808 mm.17 LIIKUNTAESTEISTEN HENKILÖIDEN KULJETUSLiikkuvassa kalustossa ja infrastruktuurissa on otettava sopivalla tavalla huomioon COST 335 -toimen tulokset. Pakollisesti noudatettavat eritelmät ilmoitetaan vastaavissa YTE:issä.


Avis juridique important

|

31999H0130

1999/130/EY: Komission suositus, annettu 18 päivänä marraskuuta 1998, merenkulkijoiden työaikaa ja alusten miehitystä koskevan Kansainvälisen työjärjestön yleissopimuksen N:o 180 ratifioinnista ja kauppa-aluksissa noudatettavaa vähimmäistasoa koskevaan yleissopimukseen, 1976 liittyvän pöytäkirjan vuodelta 1996 ratifioinnista (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 372)

Virallinen lehti nro L 043 , 17/02/1999 s. 0009 - 0010

KOMISSION SUOSITUS,annettu 18 päivänä marraskuuta 1998,merenkulkijoiden työaikaa ja alusten miehitystä koskevan Kansainvälisen työjärjestön yleissopimuksen n:o 180 ratifioinnista ja kauppa-aluksissa noudatettavaa vähimmäistasoa koskevaan yleissopimukseen, 1976 liittyvän pöytäkirjan vuodelta 1996 ratifioinnista (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 372) (1999/130/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen sekä erityisesti sen 155 artiklan toisen luetelmakohdan,sekä katsoo, ettäKansainvälisen työjärjestön yleissopimuksessa n:o 180, joka koskee merenkulkijoiden työaikaa ja alusten miehitystä ja joka hyväksyttiin merenkulkuun liittyviä kysymyksiä käsittelevässä 84:nnessä kansainvälisessä työkonferenssissa 22 päivänä lokakuuta 1996, määrätään aluksilla työskentelevien merenkulkijoiden työ- tai lepoajan rajat,myös yhteisö pyrkii yleissopimuksessa esitettyihin päämääriin eli työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden edistämiseen sekä meriliikenteen turvallisuuden ja meriympäristön suojelun parantamiseen,kauppa-aluksissa noudatettavaa vähimmäistasoa koskevaan yleissopimukseen, 1976 n:o 147 liittyvään vuoden 1996 pöytäkirjaan, joka hyväksyttiin samaan aikaan kuin yleissopimus n:o 180, sisältyy lisäliitteessä vuonna 1996 hyväksytty yleissopimus n:o 180, joka koskee merenkulkijoiden työaikaa ja alusten miehitystä,kauppa-aluksissa noudatettavaa vähimmäistasoa koskevan yleissopimuksen 4 artiklassa, johon vuoden 1996 pöytäkirjassa viitataan, määrätään, että yleissopimuksen ratifioinut maa voi valvoa satamiinsa poikkeavia aluksia tarkistaakseen, että merenkulkijoiden elin- ja työolosuhteeet sekä turvallisuus vastaavat niiden yleissopimusten määräyksiä, jotka mainitaan kauppa-aluksia koskevan yleissopimuksen liitteessä,komissio on esittänyt neuvostolle merenkulkijoiden työajan järjestämiseen liittyvää eurooppalaista sopimusta koskevan direktiiviehdotuksen, joka on tehty sosiaalipolitiikkaa koskevan pöytäkirjan puitteissa ja perustuu yleissopimukseen n:o 180,tämä ehdotus koskee ainoastaan yhteisön jonkin jäsenvaltion lipun alla purjehtivilla aluksilla työskenteleviä merenkulkijoita,merenkulkijoiden työaikaa koskevia säännöksiä voidaan soveltaa ja panna täytäntöön yhteisössä yhteisön ulkopuolisten maiden lipun alla purjehtiviin aluksiin ainoastaan, jos yleissopimus n:o 180 tulee voimaan ja jos yhteisön jäsenvaltiot ratifioivat kauppa-aluksissa noudatettavaa vähimmäistasoa koskevaan yleissopimukseen, 1976 liittyvän pöytäkirjan vuodelta 1996,kun yleissopimus n:o 180 ja kauppa-aluksissa noudatettavaa vähimmäistasoa koskevaan yleissopimukseen, 1976 liittyvä pöytäkirja vuodelta 1996 tulevat voimaan, yleissopimuksen n:o 180 ja vuoden 1996 pöytäkirjan ratifioineet jäsenvaltiot voivat neuvoston direktiivin avulla varmistaa, että yleissopimuksen n:o 180 työaikamääräyksien soveltamista valvotaan kaikilla yhteisön satamiin poikkeavilla aluksilla,yleissopimuksen n:o 180 määräysten noudattaminen parantaa osaltaan meriliikenteen turvallisuutta Euroopan unionissa ja luo yhdenvertaiset toimintaedellytykset sekä jäsenvaltioiden lipun alla purjehtiville aluksille että yhteisön ulkopuolisten maiden lipun alla purjehtiville aluksille, jaon suotavaa, että yhteisön poikkeavilla satamiin aluksilla työskentelevien merenkulkijoiden työajasta annettava direktiivi tulee voimaan samaan aikaan kuin merenkulkijoiden työajan järjestämiseen liittyvän eurooppalaisen sopimuksen täytäntöönpanoa koskeva direktiivi, ja tämän vuoksi on tärkeää, että jäsenvaltiot ratifioivat yleissopimuksen n:o 180 ja vuoden 1996 pöytäkirjan ja jättävät ratifiointiasiakirjat mahdollisimman pian Kansainväliseen työtoimistoon,ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:1) Jäsenvaltioita, jotka eivät ole vielä ratifioineet 20 päivänä lokakuuta 1996 hyväksyttyä Kansainvälisen työjärjestön yleissopimusta n:o 180, joka koskee merenkulkijoiden työaikaa ja alusten miehitystä, pyydetään ratifioimaan tämä yleissopimus,2) jäsenvaltioita, jotka eivät ole vielä ratifioineet kauppa-aluksissa noudatettavaa vähimmäistasoa koskevaan yleissopimukseen, 1976 (n:o 147) liittyvää pöytäkirjaa vuodelta 1996, pyydetään ratifioimaan tämä pöytäkirja,3) jäsenvaltioita pyydetään ilmoittamaan komissiolle vuoden kuluessa tämän suosituksen julkaisemisesta niistä toimenpiteistä, joita ne ovat toteuttaneet suosituksen soveltamiseksi.Tehty Brysselissä 18 päivänä marraskuuta 1998.Komission puolestaPádraig FLYNNKomission jäsen


title: Suositus: neuvoston lausunto 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti Kreikan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2002-2006

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


Avis juridique important

|

52004SC0825

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Puolan lähentymisohjelmasta vuosiksi 2004-2007  /* SEK/2004/0825 lopull. */

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Puolan lähentymisohjelmasta vuosiksi 2004-2007(Komission esittämä)PERUSTELUTJulkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97 [1] säädetään, että kaikkien niiden jäsenvaltioiden, jotka eivät osallistu yhteisen rahan käyttöön, on toimitettava neuvostolle ja komissiolle säännöllisin väliajoin lähentymisohjelmia perustamissopimuksen 99 artiklan mukaisesti tapahtuvaa monenvälistä valvontaa varten.[1]  EYVL L 209, 2.8.1997. Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavalta Internet-sivustolta:Asetuksen 9 artiklan mukaisesti neuvosto tutkii kunkin lähentymisohjelman komission ja perustamissopimuksen 114 artiklassa perustetun komitean (talous- ja rahoituskomitea) arvioiden perusteella. Komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan neuvosto antaa ohjelmaa tutkittuaan siitä lausunnon. Asetuksessa säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava vuosittain tarkistetut lähentymisohjelmat, jotka neuvosto voi niin ikään tutkia samojen menettelyjen mukaisesti.Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004 liittyneisiin kymmeneen valtioon sovelletaan poikkeussääntöä eivätkä ne näin ollen osallistu vielä yhteisen rahan käyttöön. Nämä valtiot ovat sitoutuneet toimittamaan lähentymisohjelmansa 15. toukokuuta 2004 mennessä ja sen ensimmäisen päivityksen ennen vuoden 2004 loppua.Puola toimitti vuosia 2004-2007 koskevan lähentymisohjelmansa 17. toukokuuta 2004. Komission yksiköt ovat laatineet ohjelmasta teknisen arvioinnin, jossa otetaan huomioon kevään 2004 talousennuste ja käytännesäännöt [2] sekä periaatteet [3], jotka esitetään komission neuvostolle 27 päivänä marraskuuta 2002 antamassa tiedonannossa finanssipolitiikan koordinoinnin tehostamisesta. Arvioinnin tulokset ovat seuraavat:[2]  Talous- ja rahoituskomitean tarkistettu lausunto vakaus- ja lähentymisohjelmien sisällöstä ja muodosta. Ecofin-neuvoston 10.7.2001 hyväksymä asiakirja.[3]  KOM(2002) 668 lopullinen, 27.11.2002.Puola toimitti ensimmäisen lähentymisohjelmansa, joka koskee vuosia 2004-2007, 17. toukokuuta 2004. Ohjelmassa ei täsmennetä ERMII-mekanismiin liittymistä tai euron käyttöön ottamista koskevia Puolan viranomaisten suunnitelmia.Ohjelma noudattaa vain osaksi "vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevien tarkistettujen käytännesääntöjen" mukaisia tietoja koskevia vaatimuksia ja on ESA95-järjestelmän sääntöjen mukainen [4]. Etenkin julkisen talouden tuloja ja menoja koskevien ESA95-tietojen laatua on edelleen parannettava.[4]  Ohjelma poikkeaa tietoja koskevista vaatimuksista julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden osalta; käytännesääntöjen liitteessä 1 olevaan taulukkoon 6 tarvittavia tietoja ei ole ryhmitelty eivätkä ne ole täydelliset. Liitteessä 1 oleva taulukko 2, joka koskee julkisen talouden kehitystä, osoittaa, että tietoja on luokiteltu väärin. Lisäksi inflaatiota on edelleen mitattu kuluttajahintaindeksillä (KHI), vaikka liitteessä 1 olevassa taulukossa 1 edellytetään käytettävän yhdenmukaistettua kuluttajahintaindeksiä (YKHI).Vuonna 2003 Puolan julkisen talouden alijäämä kasvoi 4,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen, eli se ylitti perustamissopimuksen mukaisen 3 prosentin viitearvon. Komissio aloitti liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn Puolan osalta 12. toukokuuta 2004 hyväksymällä perustamissopimuksen 104 artiklan 3 kohdan mukaisen kertomuksen. Talous- ja rahoituskomitea antoi lausuntonsa kertomuksesta 25. toukokuuta. Neuvoston on määrä tehdä [5. heinäkuuta 2004] komission kahden suosituksen perusteella päätös, jonka mukaan Puolalla on liiallinen julkisen talouden alijäämä, ja esittää Puolalle suositus tilanteen lopettamiseksi. Alijäämää koskevia lukuja on tarkistettava ylöspäin, jos Eurostatin tekemän, eläkerahastojen luokittelua koskevan päätöksen mukaisesti katsotaan, että eläkerahastot eivät kuulu julkiseen talouteen.Ohjelmassa esitetyssä makrotaloudellisessa kehyksessä BKT:n kasvun ennustetaan vähitellen kiihtyvän vuoden 2003 3,7 prosentista 5 prosenttiin vuosina 2004 ja 2005 ja 5,6 prosenttiin vuosina 2006 ja 2007. Nettovienti tukee talouskasvua edelleen vuonna 2004, mutta vuodesta 2005 alkaen kasvun veturiksi tullee kotimainen kysyntä. Skenaario on vuoteen 2005 asti hyvin samantapainen kuin komission laatimassa kevään 2004 talousennusteessa. Tuoreimpien tietojen perusteella kokonaistuotannon kasvu olisi vuonna 2004 vieläkin voimakkaampaa kuin ohjelmassa arvioidaan. Ohjelmakauden myöhempinä vuosina kokonaistuotannon kasvun arvioitu kiihtyminen heijastaa kotimaisen kysynnän voimakasta vahvistumista. Arvio saattaa perustua optimistisiin oletuksiin sekä investointien että yksityisen kulutuksen osalta. Finanssipolitiikkaan liittyvien epävarmuustekijöiden poistaminen Hausnerin suunnitelman täysimääräisen täytäntöönpanon myötä olisi erittäin tärkeää, jotta saavutettaisiin ennakoitu kaksinumeroinen investointien kasvuluku ja odotettu yksityisen kulutuksen kasvun voimakas kiihtyminen. Ohjelmassa esitetään arvio myös potentiaalisen tuotannon kasvusta ja ennustetaan, että toteutunut kokonaistuotannon kasvu ylittää potentiaalisen kasvun koko ohjelmakauden ajan.Yhdenmukaistetulla kuluttajahintaindeksillä (YKHI) mitattu inflaatio hidastui vuoden 2000 10,1 prosentista 0,7 prosenttiin vuonna 2003. Inflaation hidastuminen johtui suurelta osin tiukasta rahapolitiikasta, tuotantokuilun laajenemisesta ja elintarvikkeiden ja öljyn hintojen alenemisesta. Vaikka inflaatio on vuoden 2003 puolivälistä lähtien jälleen kiihtynyt, se on edelleen hidas. Suuri osa viimeaikaisesta kuluttajahintainflaation kiihtymisestä johtuu öljyn hinnan noususta ja siitä, että elintarvikkeiden hinnat eivät ole enää alentuneet, samalla kun kysyntäpuolelta on syntynyt jonkinasteisia hintapaineita. Zlotyn reaalinen efektiivinen vaihtokurssi on heikentynyt jyrkästi vuoden 2001 puolivälistä lähtien. Kurssin heikkeneminen johtuu suurelta osin jatkuvasta inflaation hidastumisesta ja zlotyn ja euron nimellisen vaihtokurssin heikkenemisestä. Puolan ja euroalueen viitelainojen keskimääräinen tuottoero supistui vuodesta 2001 vuoden 2003 puoliväliin, mutta alkoi taas kasvaa vuoden 2003 jälkipuoliskolla ja vuoden 2004 alussa. Nykyisiin rahapolitiikkaa ja vaihtokurssia koskeviin järjestelyihin, eli suoran inflaatiotavoitteen käsittävään kehykseen ja kelluvaan valuuttakurssiin, ei ole suunnitteilla muutoksia ennen liittymistä ERMII-mekanismiin.Ohjelmaan sisältyvän julkisen talouden strategian avulla julkisen talouden alijäämä pyritään alentamaan vuoteen 2007 mennessä alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja pitämään velka alle 60 prosentissa suhteessa BKT:hen. Julkisen talouden alijäämän odotetaan kasvavan vuoden 2003 4,1 prosentista 5,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2004, minkä jälkeen sen odotetaan supistuvan tasaisesti. Julkisen talouden alijäämän arvioidaan olevan vuonna 2005 4,2 prosenttia, vuonna 2006 3,3 prosenttia ja vuonna 2007 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ohjelmaan sisältyy kattava toimenpidepaketti (ns. Hausnerin suunnitelma), jonka täydellisen täytäntöönpanon avulla alijäämä supistuisi vuosina 2005-2007 yhteensä 5,3 prosenttia suhteessa BKT:hen lisätulojen ja säästöjen osalta (3,3 prosenttia suhteessa BKT:hen sosiaalialalla ja 2 prosenttia suhteessa BKT:hen julkishallinnon ja valtionyhtiöiden osalta). Alijäämätavoitteiden saavuttaminen riippuu myös siitä, toteutuuko BKT:n vahva kasvu odotusten mukaisena koko ohjelmakauden ajan. Suurin ero elokuussa 2003 laadittuun liittymistä valmistelevaan talousohjelmaan verrattuna on se, että julkisen talouden alijäämää oli vuonna 2004 tarkistettava ylöspäin 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen huolimatta siitä, että talous on todella alkanut elpyä. Ohjelman mukaan tämä johtuu muun muassa EU:hun liittymiseen liittyvistä menoista.Alijäämää on tarkoitus supistaa kunnianhimoisesti yli 4 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuodesta 2004 vuoteen 2007. Suunniteltuun talouden vahvistamisohjelmaan sisältyy kuitenkin useita riskitekijöitä. Edellä mainitun makrotaloudellisen heikentymisen riskin ohella näyttää siltä, että suunniteltujen toimenpiteiden toteuttaminen saattaa viivästyä tai jäädä puutteelliseksi epävakaan poliittisen tilanteen vuoksi. Sen lisäksi, että suunniteltu tarkistus painottuu voimakkaasti ohjelmakauden loppuun, se on vain osittain yhtenevä Hausnerin suunnitelmaan sisältyvän jakson kanssa. Etenkin vaalien alla saattaa käydä niin, että parlamentin jo hyväksymistä toimenpiteistä kertyneet säästöt käytetään kulutukseen ja vaalilupausten täyttämiseen sen sijaan että niiden avulla supistettaisiin alijäämää, etenkin kun Hausnerin suunnitelma on altis sosiaalialan muutoksille, koska valtaosa säästöistä on tarkoitus saada tältä alalta. Toisaalta rahapolitiikasta vastaavat viranomaiset saattavat keveän finanssipolitiikan vastapainona noudattaa varovaisempaa linjaa, jossa korot pidetään suhteellisen korkeina, jotta makrotaloudellinen tilanne voidaan säilyttää vakaana. Suurten alijäämien ja korkeiden reaalikorkojen yhdistelmä voi keskipitkällä aikavälillä hidastaa kasvua, koska se vähentää investointeja ja vaikeuttaa finanssipoliittisten tavoitteiden saavuttamista. Sitä paitsi alijäämää koskevia arvioita saattaa olla tarpeen tarkistaa ylöspäin 1,6 prosentilla suhteessa BKT:hen Eurostatin äskettäin tekemän, eläkerahastojen luokittelua koskevan päätöksen vuoksi.Julkisen talouden velka kasvoi vuoden 2001 36,7 prosentista suhteessa BKT:hen 45,4 prosenttiin vuonna 2003. Velan arvioidaan kasvavan edelleen vuoteen 2006 asti, jolloin se olisi vuoden lopussa 52,7 prosenttia suhteessa BKT:hen, minkä jälkeen se laskisi 52,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2007. Komission kevään 2004 talousennusteen mukaan velkasuhde kasvaa yhtä tasaisesti vuoteen 2005. Avointen eläkerahastojen luokitteleminen julkisen talouden ulkopuolelle korottaisi velkaa koskevia lukuja entisestään noin 4,5 prosenttiyksiköllä. Tämänkin skenaarion mukaan velka jäisi koko ohjelmakaudella alle 60 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen. Velkasuhteen kasvun ennustettu hidastuminen ja kasvun mahdollinen kääntyminen johtuisi perusjäämien paranemisesta ja nimelliskasvun myönteisestä vaikutuksesta ja kumoaisi osittain virta-varanto-korjauserän jatkuvan nettovelkaa lisäävän vaikutuksen. Myös yksityistämisen edistyminen vaikuttaa tähän merkittävästi. Ohjelmassa oletetaan, että yksityistämisestä saatavat tulot ovat kaudella 2004-2006 vuosittain keskimäärin noin 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen eli kaksi kertaa niin paljon kuin vuonna 2003. Olettamus vaikuttaa optimistiselta, kun otetaan huomioon kokemukset kolmelta viime vuodelta, jolloin yksityistämisestä on saatu huomattavasti odotettua vähemmän tuloja.Ohjelmassa esitetään Hausnerin suunnitelmaan sisältyvät toimenpiteet, joiden tarkoituksena on leikata sosiaalimenoja ja parantaa julkisten menojen hallinnointia. Ehdotetut uudistukset ovat kunnianhimoisia. Jos ne kaikki toteutetaan, ne edistäisivät huomattavasti Puolan julkisen talouden ongelmien ratkaisemista. Ohjelmassa kuvatun sopeuttamisuran onnistuminen riippuu ratkaisevasti suunnitellun sosiaaliturvauudistuksen toteuttamisesta. Merkittäviä säästöjä voitaisiin saada aikaan uudistamalla Puolan kaksi tärkeintä sosiaaliturvajärjestelmää, jotka ovat työkyvyttömyyseläkejärjestelmä ja erityinen maanviljelijöiden sosiaaliturvajärjestelmä. Myös suunniteltu sosiaalietuuksien automaattisen indeksiehdon tarkistaminen tai sen poistaminen kokonaan edistäisivät osaltaan menopaineiden helpottamista. Talousarviovaikutusten ohella nämä uudistukset mahdollistaisivat palkkatulojen verokiilan kaventamisen, sillä nykyisellään leveä verokiila on merkittävä este työpaikkojen luomiselle eikä kannusta työmarkkinoille osallistumista.Puolan julkinen talous uhkaa joutua epätasapainoon väestön ikääntymisestä aiheutuvien kustannusten vuoksi. Jotta julkinen talous saataisiin kestävälle pohjalle, on erittäin tärkeää turvata riittävä perusylijäämä keskipitkällä aikavälillä poistamalla eläkejärjestelmän alijäämä ja rajoittamalla vastuunottoa valtionyhtiöiden ja terveydenhoitojärjestelmän veloista.Taulukko: Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu>TAULUKON PAIKKA>Tämän arvion perusteella komissio on antanut oheisen suosituksen neuvoston lausunnoksi Puolan lähentymisohjelmasta ja esittää sen edelleen neuvostolle.Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO  Puolan lähentymisohjelmasta vuosiksi 2004-2007EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 [5] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,[5]  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asiakirjat, joihin tässä tekstissä viitataan, ovat saatavilla Internet-osoitteessa http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ about/activities/sgp/main_en.htm.ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:Neuvosto tarkasteli [5 päivänä heinäkuuta 2004] Puolan lähentymisohjelmaa, joka kattaa vuodet 2004-2007. Ohjelma noudattaa vain osaksi "vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevien tarkistettujen käytännesääntöjen" mukaisia tietoja koskevia vaatimuksia ja ESA95-järjestelmän sääntöjä.Ohjelmaan sisältyvän julkisen talouden strategian avulla julkisen talouden alijäämä pyritään alentamaan vuoteen 2007 mennessä alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen (vuosittaiset välitavoitteet ovat 5,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004, 4,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, 3,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006 ja 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007) ja pitämään velka alle 60 prosentissa suhteessa BKT:hen. Tätä varten ohjelmaan sisältyy hallituksen tammikuussa 2004 hyväksymä kattava toimenpidepaketti (ns. Hausnerin suunnitelma), jonka täydellisen täytäntöönpanon avulla alijäämää voitaisiin supistaa vuosina 2005-2007 yhteensä 5,3 prosentilla suhteessa BKT:hen lisätulojen ja säästöjen osalta (3,3 prosenttia suhteessa BKT:hen sosiaalialalla ja 2,0 prosenttia suhteessa BKT:hen julkishallinnon ja valtionyhtiöiden osalta). Alijäämätavoitteen saavuttaminen riippuu myös siitä, toteutuuko vahva talouskasvu odotusten mukaisena koko ohjelmakauden ajan.Käytettävissä olevien tietojen perusteella ohjelman taustalla oleva makrotaloudellinen skenaario näyttäisi perustuvan varsin suotuisiin kasvuoletuksiin. Ohjelmassa ennustetaan vuosien 2004 ja 2005 kasvun olevan 5,0 prosenttia, mikä vaikuttaa uskottavalta ja saattaa jopa ylittyä vuonna 2004. Sen sijaan kasvun kehitystä keskipitkällä aikavälillä koskeva arvio, jonka mukaan BKT:n kasvu olisi 5,6 prosenttia vuosina 2006 ja 2007, perustuu jokseenkin optimistisiin oletuksiin sekä yksityisen kulutuksen että investointien kehityksestä. Hausnerin suunnitelman täysimääräinen täytäntöönpano ja siitä johtuva julkiseen talouteen liittyvien epävarmuustekijöiden poistuminen ovat erittäin tärkeitä tekijöitä, jotta kasvu voi toteutua odotetun suuruisena. Inflaatioennuste vaikuttaa jokseenkin realistiselta.Ohjelmassa arvioidaan, että alijäämä saadaan vuonna 2007 supistettua alle viitearvon, joka on 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ohjelman tavoitteisiin liittyy useita riskitekijöitä. Sen lisäksi, että on otettava huomioon edellä mainitut makrotaloudellisen tilanteen heikkenemiseen liittyvät riskit, suunnitelluista toimenpiteistä ja niiden täytäntöönpanosta ei ole annettu riittävästi tietoa. Suunniteltu tarkistus myös painottuu selkeästi ohjelman loppuun ja on vain osittain Hausnerin suunnitelmaan sisältyvien korjausten mukainen. Sitä paitsi alijäämää koskevia arvioita saatetaan joutua tarkistamaan ylöspäin 1,6 prosentilla suhteessa BKT:hen Eurostatin äskettäin tekemän, eläkerahastojen luokittelua koskevan päätöksen vuoksi. Tämän vuoksi ohjelman finanssipolitiikan viritys ei välttämättä riitä supistamaan alijäämää alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen ohjelmakauden aikana.Ohjelman mukaan velan arvioidaan kasvavan 7 prosenttiyksiköllä suhteessa BKT:hen vuosina 2004-2007, ja kasvu päättyisi vasta ohjelman viimeisenä vuonna. Velkasuhteen kehitys ei todennäköisesti ole niin suotuisa kuin arviossa esitetään, kun otetaan huomioon edellä mainitut alijäämään liittyvät riskit ja suunniteltujen yksityistämistulojen toteutumiseen liittyvä huomattava epävarmuus.Puolan julkinen talous uhkaa joutua epätasapainoon väestön ikääntymisestä aiheutuvien kustannusten vuoksi. Vuoden 1999 eläkeuudistus ja progressiivisen kolmikantaisen eläkejärjestelmän käyttöönotto - mukaan luettuina jakoperusteisen pilarin parametrimuutokset eli eläkeiän korotus - ovat huomattavasti lieventäneet riskejä julkisen talouden pitkäaikaisesta epätasapainosta mutta eivät ole poistaneet niitä kokonaan. Jotta julkinen talous saataisiin kestävälle pohjalle, on erittäin tärkeää turvata riittävä perusylijäämä keskipitkällä aikavälillä poistamalla eläkejärjestelmän alijäämä ja rajoittamalla vastuunottoa valtionyhtiöiden ja terveydenhoitojärjestelmän veloista.* * *Neuvosto teki [5 päivänä heinäkuuta 2004] komission suositusten pohjalta päätöksen, jonka mukaan Puolalla on perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu liiallinen alijäämä, ja esitti Puolalle 104 artiklan 7 kohdan mukaiset suositukset alijäämän poistamiseksi. Neuvosto esittää suosituksissa toimintaohjeet tätä varten.Puolan lähentymisohjelman keskeiset ennusteet>TAULUKON PAIKKA>