title: Neuvoston suositus, annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015, Portugalin vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Portugalin vuoden 2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 272/94

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015,
   Portugalin vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Portugalin vuoden 2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2015/C 272/25)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 14 päivänä heinäkuuta 2015 komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (3). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat, jotka jäsenvaltioita on kehotettu ottamaan huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Neuvosto antoi 8 päivänä heinäkuuta 2014 suosituksen (4) Portugalin vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Portugalin vuoden 2014 tarkistetusta vakausohjelmasta. Komissio esitti 28 päivänä marraskuuta 2014 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 473/2013 (5) mukaisesti lausuntonsa Portugalin alustavasta talousarviosuunnitelmasta vuodeksi 2015.

               (4)

               Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2014 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2015 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi samana päivänä asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella myös varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Portugali kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (5)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 18 päivänä joulukuuta 2014 investointien edistämisen, rakenneuudistusten tehostamisen ja julkisen talouden vastuullisen ja kasvua edistävän vakauttamisen painopisteet.

               (6)

               Komissio julkaisi 26 päivänä helmikuuta 2015 Portugalia koskevan vuoden 2015 maaraportin. Siinä arvioitiin Portugalin edistymistä 8 päivänä heinäkuuta 2014 hyväksyttyjen maakohtaisten suositusten noudattamisessa. Maaraportti sisältää myös asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Portugalin makrotaloudessa on liiallista epätasapainoa, joka edellyttää määrätietoisia politiikkatoimia ja erityisseurantaa. On totta, että talouden sopeutusohjelman avulla on saavutettu huomattavaa edistystä sekä talouden sopeutuksen että politiikkojen alalla. Vaikka kotitalouksien ja finanssialan ulkopuolisten yritysten velkavipua on purettu, jäljellä on merkittäviä riskejä, jotka liittyvät korkeaan sisäiseen ja ulkoiseen velkaantumisasteeseen monilla aloilla, ja niihin on syytä kiinnittää erityistä huomiota. Myös velkavivun purkamispaineet ovat vahvoja tilanteessa, jolle on ominaista heikko kasvu, matala inflaatio ja korkea työttömyysaste.

               (7)

               Portugali toimitti vuoden 2015 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2015 vakausohjelmansa 28 päivänä huhtikuuta 2015. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (8)

               Portugaliin sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen korjaavaa osiota. Vuoden 2015 vakausohjelman mukaan hallitus aikoo korjata julkisen talouden liiallisen alijäämän vuoteen 2015 mennessä eli neuvoston asettamassa määräajassa. Suunnitelmien mukaan julkisen sektorin alijäämä supistetaan 2,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2015 ja vähitellen edelleen 0,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2018. Vakausohjelman mukaan hallitus aikoo saavuttaa keskipitkän aikavälin tavoitteen – rakenteellinen alijäämä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen – vuonna 2016. Julkisen talouden velan odotetaan supistuvan siten, että se on 124,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015 ja noin 112,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2018. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava vuosina 2015 ja 2016, mutta varsin optimistinen vuosina 2017 ja 2018, joiden osalta myös Portugalin julkisen talouden neuvosto on määrittänyt eräitä riskejä. Komission kevään 2015 talousennusteen mukaan liiallisen alijäämän korjaamista oikea-aikaisesti ja kestävästi vuoteen 2015 mennessä ei ole vielä varmistettu, mutta tavoite on saavutettavissa. Samaan aikaan julkisen talouden toimien vaikutus jää alle neuvoston suosituksen. Jos oletetaan, että liiallinen alijäämä korjataan, Portugaliin sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota vuodesta 2016 alkaen. Tasapainoa parantavia toimenpiteitä, joilla tuetaan suunniteltujen alijäämätavoitteiden saavuttamista vuodesta 2016 eteenpäin, ei kuitenkaan ole täsmennetty riittävästi ja ne vaikuttavat liian kapea-alaisilta. Tästä syystä riskinä näyttää olevan, että edellytetystä sopeutuksesta kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta poiketaan merkittävästi vuonna 2016 ja lisää rakenteellisia toimenpiteitä tarvitaan. Neuvosto katsoo vakausohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2015 talousennusteen perusteella olevan vaarana, että Portugali ei noudata vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia.

               (9)

               Julkisen talouden vakauttamista on tuettava lisäämällä julkisten menojen tehokkuutta ja laatua kaikilla hallintotasoilla ja uudistamalla edelleen julkisen talouden hoitoon sovellettavaa järjestelmää. Lisätoimia tarvitaan erityisesti, jotta varmistetaan menojen tiukka valvonta, panemalla täytäntöön sitoumusten valvontaa koskeva laki ja lujittamalla vastuuvelvollisuutta. Yhteistä palkkataulukkoa koskeva laki julkaistiin syyskuussa 2014, ja sitä on sovellettu tammikuusta 2015; yhteisestä palkanlisätaulukosta annetun asetuksen täytäntöönpanoa valmisteillaan parhaillaan. Valtion omistamien yritysten uudelleenjärjestelyä ei ole saatu päätökseen. Perustuslakituomioistuimen elokuussa 2014 antamien tuomioiden jälkeen uusien kattavien toimenpiteiden kehittämisessä osana käynnissä olevaa eläkeuudistusta on edistytty vain vähän. Portugali on toteuttanut kahden viime vuoden aikana verojärjestelmänsä kattavan uudistuksen, joka on kohdistunut yhtiöverotukseen, henkilökohtaiseen tuloverotukseen ja ympäristöverotukseen. Tämän uudistuksen kokonaisvaikutusta olisi arvioitava. Tarvitaan kuitenkin lisää uudistuksia, joilla nykyaikaistetaan tulojen hallinnointia ja saadaan verovelvolliset noudattamaan säännöksiä paremmin.

               (10)

               Työehtosopimusneuvottelujärjestelmään on äskettäin tehty useita uudistuksia, mutta kaikki niistä eivät edistä palkkojen mukauttamista tuottavuuteen ala- ja yritystasolla. Järjestelmän haasteena on mahdollistaa se, että yritykset voivat sopeutua erityisolosuhteisiin. Tämä tarkoittaa myös voimassa olevien säännösten tehokasta käyttöä siihen, että yritykset voivat erityisolosuhteissa poiketa alakohtaisista työehtosopimuksista. Vähimmäispalkka on viime vuosien jäädytyksestä huolimatta noussut huomattavasti nopeammin kuin nimellinen keskipalkka vuodesta 2008, ja vähimmäispalkan piiriin kuuluvien työntekijöiden osuus on noussut: se oli 5 prosenttia vuonna 2005 ja 12,9 prosenttia vuonna 2014.

               (11)

               Merkittävää edistymistä on tapahtunut aktiivisten työmarkkinapolitiikkojen soveltamisen ja julkisten työvoimapalvelujen uudistuksen alalla. Haasteita on kuitenkin jäljellä niiden nuorten saavuttamisessa, jotka eivät ole työelämässä eivätkä yleissivistävän tai ammatillisen koulutuksen piirissä. On tarpeen lisätä työmarkkinoiden kohtaannosta vastaavien palvelujen digitalisointia. Keskeisenä haasteena on edelleen sosiaaliturvan kattavuuden asianmukaisuus, erityisesti vähimmäistoimeentulojärjestelmä. Koulutuksen laadun parantamisessa ja sen kohdentamisessa työmarkkinoiden tarpeisiin on edistytty jonkin verran. Portugali on uudistanut opetussuunnitelmia ja opettajia koskevia perussääntöjä koulutuksen laadun parantamiseksi. Seurantavälineen käytön ja oppimisväylien monipuolistamisen sekä uusien ammatillisen koulutuksen ohjelmien odotetaan vähentävän koulunkäynnin keskeyttämistä ja parantavan oppimistuloksia. Viimeaikaisten uudistusten tarkoituksena on ollut parantaa ammattikoulutusjärjestelmää, mutta haasteena on edelleen lisätä sen houkuttelevuutta opiskelijoille. Haasteena on myös korkeakoulujen, yksityissektorin ja tutkimuslaitosten välisen tietämyksen siirron kehittäminen.

               (12)

               Portugalilaisten yritysten korkea velkaantumisaste rasittaa edelleen niiden suorituskykyä ja haittaa uusia investointeja. Kotitalouksien velkaantuneisuus on kuitenkin vähentynyt selvästi. Keskuspankki on tehostanut kattavan arvioinnin jälkeen pankkien maksuvalmiusasemaa ja pääomatilannetta koskevaa valvontaa. Se on myös arvioinut pankkien elvytyssuunnitelmat. Järjestämättömien yrityslainojen osuus edelleen suuri (yli 18 prosenttia) ja rasittaa pankkien taseita. Vuonna 2014 käynnistetyllä yhtiöverouudistuksella lisätään nettorahoituskulujen vähennyskelpoisuuden rajoituksia, mutta velkarahoituksen selkeään suosimiseen yhtiöverotuksessa olisi edelleen puututtava. Yritysten uudelleenjärjestelyvälineitä ja -prosesseja, PER ja SIREVE, uudistetaan keskittymällä erityisesti siihen, että elinkelpoisia yrityksiä autetaan pikemminkin liiketoiminnan jatkamisessa kuin selvitystilaan asettamisessa. Velkavivun purkamista vuonna 2014 kuvaavat luvut osoittavat, että yritysten velkataakan keventämiseen tähtäävien toimenpiteiden toteuttamisessa on edistytty huomattavasti. Toukokuussa 2014 julkaistu yritysten velkojen uudelleenjärjestelyä koskeva strateginen suunnitelma on vähitellen muotoutumassa erilaisten lainsäädäntötoimenpiteiden ansiosta. Edistystä on tapahtunut myös finanssialan ulkopuolisten yritysten käytettävissä olevien rahoitusvaihtoehtojen monipuolistamisessa, kun oman pääoman ehtoisia sijoituksia on kannustettu. Virallisesti syyskuussa 2014 perustettu kehitysrahoituslaitos aikoo puuttua markkinahäiriöihin, jotka haittaavat pk-yritysten rahoituksen saantia.

               (13)

               On tarpeen vahvistaa toimenpiteitä, joilla lisätään oikeusjärjestelmän tehokkuutta ja laatua, erityisesti tuomioistuinten toiminnan arvioinnin ja verkkosovellusten käytön osalta, ja toteuttaa tuomioistuinten palvelujen käyttäjiä tai oikeusalan ammattilaisia koskevia selvityksiä. Vuoden 2015 EU:n oikeusalan tulostaulun mukaan oikeudenkäynnit siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa kestävät edelleen melko pitkään (386 päivää). Täytäntöönpanoasioiden määrä on edelleen hieman vähentynyt, mutta käsittelyaika on edelleen pitkä (145 työpäivää vuonna 2014). Vero- ja hallinto-oikeuksiin liittyvät uudistukset etenevät hitaammin kuin muut oikeusalan uudistukset. Maksukyvyttömyystapausten määrän kasvu on korostanut tarvetta lisätä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinten käytössä olevia resursseja ja koulutusta tällä alalla. Yritysten maksuvalmiutta heikentävät edelleen pitkät maksuviiveet erityisesti julkisen sektorin suorittamissa maksuissa. Näihin maksuviivästyksiin ei ole puututtu uusilla toimenpiteillä eikä sitoumuksilla. Toiminta ei ole riittävän läpinäkyvää julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksissa paikallis- ja aluehallintotasolla eikä toimilupajärjestelyjen osalta millään hallintotasolla. Korruptiontorjuntaa vaikeuttaa nykyisten sääntelypuitteiden tehoton soveltaminen. Seurantaa, täytäntöönpanoa ja seuraamusten täytäntöönpanoa onkin tarpeen parantaa.

               (14)

               Uusi liikennealan sääntelyviranomainen ei ole vielä aloittanut toimintaansa. Satamatoimilupien, rautateiden ja kaupunkialueiden julkisen liikenteen vapauttamistoimenpiteet ovat edenneet hitaasti, mikä aiheuttaa pidäkkeitä investoinneille. Pitkän aikavälin liikennesuunnitelman toteuttamisessa ja satama-alan uudistusaikataulussa on edistytty vain vähän. Lissabonin ja Porton kaupunkialueiden liikennettä koskevat toimilupajärjestelyt ovat viivästyneet. Lisäksi satamatoimilupien uudelleenneuvotteluissa ja rautatiealalla on edistytty rajallisesti. Rautatie- (REFER) ja maantieinfrastruktuurin (EP) ylläpitäjien välisen sulautumisen tavoitteena oli parantaa uuden maantie- ja rautatieinfrastruktuuriviranomaisen rahoituksen kestävyyttä, mutta toimenpiteen toteutus on vielä kesken. Valtion omistamien liikennealan yritysten henkilöstömääriä on vähennetty.

               (15)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Portugalin talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2015 maaraportissa. Se on arvioinut myös vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Portugalille viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Portugalin finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–5.

               (16)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (6) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (17)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4.

               (18)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut myös koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän analyysin perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro (7). Koska Portugalin rahayksikkö on euro, sen olisi myös varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,

         SUOSITTAA, että Portugali toteuttaa vuosina 2015 ja 2016 toimia, joilla se

               1.

               varmistaa liiallisen alijäämän korjaamisen kestävällä tavalla vuoteen 2015 mennessä toteuttamalla tarpeelliset toimenpiteet; sopeuttaa julkista taloutta kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016; käyttää satunnaiset tulot alijäämän ja velan supistamisen nopeuttamiseen; panee sitoumusten valvontaa koskevan lain täytäntöön tiukentaakseen menojen valvontaa; parantaa eläkejärjestelmän keskipitkän aikavälin kestävyyttä; turvaa valtion omistamien yritysten rahoituksen kestävyyden; jatkaa edelleen verosäännösten noudattamisen parantamista ja verohallinnon tehostamista;

               2.

               edistää palkkojen mukauttamista tuottavuuteen työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisia käytäntöjä noudattaen, kun otetaan huomioon ammattitaitoerot ja paikalliset työmarkkinaolosuhteet sekä eri alueiden, toimialojen ja yritysten taloudellisen suorituskyvyn erot; varmistaa, että vähimmäispalkan kehitys on linjassa työllisyyden ja kilpailukyvyn edistämistä koskevien tavoitteiden kanssa;

               3.

               tehostaa julkisia työvoimapalveluja erityisesti työvoimapalvelujen käyttäjiksi rekisteröitymättömien nuorten tavoittamiseksi paremmin; varmistaa etuuksien saajien tehokkaan aktivoinnin ja sosiaaliturvan kattavuuden asianmukaisuuden, erityisesti vähimmäistoimeentulojärjestelmän osalta;

               4.

               toteuttaa lisätoimenpiteitä, joilla kevennetään yritysten velkataakkaa, puututaan pankkien järjestämättömien yrityslainojen osuuteen ja vähennetään yritysten velanoton suosimista verosäännöksissä; tehostetaan elinkelpoisten yritysten velkojen uudelleenjärjestelyvälineitä luomalla kannustimia pankeille ja velallisille aloittaa uudelleenjärjestelyprosessi varhaisessa vaiheessa;

               5.

               nopeuttaa toimenpiteitä ja lisää läpinäkyvyyttä toimilupien osalta, myös liikennealalla, sekä yksityisen ja julkisen sektorin kumppanuuksien osalta paikallis- ja aluetasolla.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 2015.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Pidetty voimassa jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodelle 2014 6 päivänä toukokuuta 2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/322/EU (EUVL L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Portugalin vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Portugalin vuoden 2014 vakausohjelmasta (EUVL C 247, 29.7.2014, s. 102).

      (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 473/2013, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, alustavien talousarviosuunnitelmien seurantaa ja arviointia sekä euroalueen jäsenvaltioiden liiallisen alijäämän tilanteen korjaamisen varmistamista koskevista yhteisistä säännöksistä (EUVL L 140, 27.5.2013, s. 11).

      (6)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

      (7)  EUVL C 272, 18.8.2015, s. 98.


title: Neuvoston suositus, annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015, Liettuan vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Liettuan vuoden 2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 272/70

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015,
   Liettuan vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Liettuan vuoden 2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2015/C 272/18)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 14 päivänä heinäkuuta 2015 komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat, jotka jäsenvaltioita on kehotettu ottamaan huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Neuvosto antoi 8 päivänä heinäkuuta 2014 suosituksen (3) Liettuan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Liettuan vuoden 2014 tarkistetusta lähentymisohjelmasta.

               (4)

               Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2014 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2015 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi samana päivänä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o1176/2011 (4) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa Liettuan ei katsottu kuuluvan niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (5)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 18 päivänä joulukuuta 2014 investointien edistämisen, rakenneuudistusten tehostamisen ja julkisen talouden vastuullisen ja kasvua edistävän vakauttamisen painopisteet.

               (6)

               Komissio julkaisi 26 päivänä helmikuuta 2015 Liettuaa koskevan vuoden 2015 maaraportin. Siinä arvioitiin Liettuan edistymistä 8 päivänä heinäkuuta 2014 hyväksyttyjen maakohtaisten suositusten noudattamisessa.

               (7)

               Liettua toimitti vuoden 2015 kansallisen uudistusohjelmansa 13 päivänä huhtikuuta 2015 ja vuoden 2015 vakausohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2015. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (8)

               Liettuaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota. Liettua on pyytänyt vuoden 2015 vakausohjelmassaan eläkeuudistuslausekkeen soveltamista. Liettua arvioi, että eläkeuudistuksesta julkiselle taloudelle aiheutuneet kustannukset ovat 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016. Mikäli Eurostat vahvistaa, että eläkeuudistus täyttää tarvittavat edellytykset, ja asianmukainen varmuusmarginaali suhteessa alijäämän viitearvoon säilytetään, neuvosto katsoo, että Liettualle voidaan myöntää vuonna 2016 sen pyytämä tilapäinen poikkeama vaaditusta sopeutusurasta kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta. Hallitus suunnittelee vakausohjelmassaan, että julkisen sektorin alijäämä on 1,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015, minkä jälkeen se parantuu vähitellen 0,7 prosentin ylijäämäksi suhteessa BKT:hen vuoteen 2018 mennessä. Hallitus aikoo pysyä keskipitkän aikavälin tavoitteessa – 1 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen – koko ohjelmakauden ajan. Julkisen velan odotetaan vakausohjelmassa olevan suurimmillaan eli 42,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015 ja supistuvan vähitellen niin, että se on 32,9 prosenttia vuonna 2018. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Toimenpiteitä, joiden avulla tuetaan suunniteltujen alijäämätavoitteiden saavuttamista vuodesta 2016 eteenpäin, ei kuitenkaan ole vielä täsmennetty riittävästi. Komission kevään 2015 talousennusteen mukaan on olemassa riski, että vaaditusta sopeutusurasta kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta poiketaan jonkin verran vuonna 2015, koska menojen nettokasvu ylittää vertailuarvon 0,3 prosentilla suhteessa BKT:hen. Vuosina 2015 ja 2016 sekä rakenteellinen rahoitusasema että menojen kasvu poikkeavat merkittävästi vaaditusta sopeutusurasta, mikä osoittaa poikkeaman riskin olevan merkittävä vuonna 2016. Tämän vuoksi kumpanakin vuonna tarvitaan lisätoimenpiteitä. Neuvosto katsoo vakausohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2015 talousennusteen perusteella olevan vaarana, että Liettua ei noudata vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Lisäksi julkisen talouden nykyistä kehystä olisi vielä parannettava viimeaikaisesta edistyksestä huolimatta vahvistamalla sen sitovuutta ja varmistamalla täydellinen yhdenmukaisuus julkista taloutta koskevien EU:n säännösten kanssa. Liettuan verotulojen määrä riippuu suurelta osin välillisestä ja työn verotuksesta, kun taas ympäristö- ja varallisuusveroista saadaan hyvin vähän tuloja. Liettualla on edelleen haasteita verolainsäädännön noudattamisessa, erityisesti arvonlisäveron osalta.

               (9)

               Liettuan työikäinen väestö on vähentymässä merkittävästi väestörakenteen kehityksen, muuttoliikkeen ja heikon terveydenhuoltojärjestelmän vuoksi. Vähäisenä pysyvä osallistuminen elinikäiseen oppimiseen ei edistä inhimillisen pääoman vahvistamista eikä työllistyvyyden ja tuottavuuden parantamista. Kouluissa on keskimääräistä enemmän oppilaita, joilla on vajavaiset perustaidot. Tämä viittaa tarpeeseen uudistaa opettajien koulutusta ja tukea jatkuvaa ammatillista kehittymistä. Tarjottava yleissivistävä ja ammatillinen koulutus ei aina vastaa työmarkkinoiden tarpeita. Keskiasteen ammatilliseen koulutukseen osallistuvien oppilaiden osuus on pieni. Liettua on toteuttamassa toimia, joilla parannetaan ja laajennetaan oppisopimuskoulutusta ja työssäoppimista. Näitä ohjelmia on kuitenkin edelleen liian vähän, ja ne ovat heikkolaatuisia. Sairaalapaikkojen määrä henkeä kohti on suurempi kuin muualla unionissa. Tämä voi viitata siihen, että terveydenhuoltopalvelujen tarjonnassa on epätasapainoa. Terveydenhuollon alalla tehtyjen julkisten investointien kokonaismäärä on myös vähäinen. Terveydenhuollon alalla on tehty paljon ilmoituksia epävirallisista maksuista, ja lääkinnällisten tuotteiden julkisissa hankinnoissa epäillään esiintyvän korruptiota. Tämä osoittaa, että terveydenhuoltojärjestelmän hallinnointia on tarpeen parantaa.

               (10)

               Hyväksytyt eläkeuudistukset eivät riitä ratkaisemaan eläkejärjestelmän keskipitkän aikavälin kestävyyteen liittyviä ongelmia. Lakisääteistä eläkeikää korotetaan vähitellen vuoteen 2026 saakka, mutta eläkejärjestelmässä ei oteta huomioon elinajanodotteen indikaattoreita. Lisäksi eläkkeiden indeksointia koskevat säännöt ovat epäselvät. Eläkkeiden riittävyyteen tulevaisuudessa liittyy riskejä, koska osallistuminen vapaaehtoisiin eläkesäästöjärjestelmiin on vähäistä, eikä ammatillisia lisäeläkejärjestelmiä ole. Hallitus aikoo toteuttaa eläkejärjestelmän kattavan uudistuksen osana laajempaa ”uutta sosiaalista mallia”. Tätä strategiaa ei kuitenkaan ole vielä saatu valmiiksi, eikä sitä ole hyväksytty. Lisäksi on käytävä neuvottelut työmarkkinaosapuolten kanssa. Liettua on ottanut käyttöön vanhuksille kohdistettuja taloudellisia tukitoimenpiteitä ja ikääntyneille työntekijöille tarkoitettuja taloudellisia kannustimia. Aktiivista ikääntymistä tukeva kattava strategia puuttuu kuitenkin edelleen.

               (11)

               Yli 30 prosenttiin Liettuan väestöstä kohdistuu köyhyysriski tai sosiaalisen syrjäytymisen riski. Sosiaaliavustuksia koskeva uudistus ja parantunut taloustilanne ovat johtaneet sosiaalimenojen ja sosiaaliturvan piiriin kuuluvien henkilöiden lukumäärän huomattavaan vähenemiseen. Etuuksien saajien asemaa parantavia aktiivisia työmarkkinatoimenpiteitä ja muita palveluja on kuitenkin edelleen vähän.

               (12)

               Liettua on edistynyt huomattavasti valtionyhtiöiden uudistamisessa, ja maa on antanut lainsäädäntöä varmistaakseen, että uudistusten vaikutukset ovat pysyviä. Hallitus on saattanut päätökseen kaupallisten ja ei-kaupallisten toimintojen erottamisen. Niitä koskevat tiedot esitetään vuosikertomuksissa. Jäljellä olevien valtionyritysten on nimettävä riippumattomia hallituksen jäseniä vuoden 2015 syyskuun loppuun mennessä.

               (13)

               Komissio on osana eurooppalaista ohjausjaksoa tehnyt kattavan analyysin Liettuan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2015 maaraportissa. Se on arvioinut myös vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Liettualle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Liettuan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–3.

               (14)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (5) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (15)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut myös koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän analyysin perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro (6). Koska Liettuan rahayksikkö on euro, sen olisi myös varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,

         SUOSITTAA, että Liettua toteuttaa vuosina 2015 ja 2016 toimia, joilla se

               1.

               välttää poikkeaman julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteesta vuonna 2015 ja varmistaa, että poikkeama rajoitetaan vuonna 2016 eläkejärjestelmän uudistamiseen liittyvään sallittuun määrään; laajentaa veropohjaa ja parantaa verosääntöjen noudattamista;

               2.

               vastaa työikäisen väestön vähenemiseen liittyvään haasteeseen parantamalla koulutuksen soveltuvuutta työmarkkinoiden tarpeisiin, parantamalla perustaitoihin liittyviä oppimistuloksia ja lisäämällä terveydenhuoltojärjestelmän suorituskykyä; kaventaa pienituloisten palkansaajien suurta verokiilaa siirtämällä verorasitusta aloille, joiden verottaminen on vähemmän haitallista kasvun kannalta;

               3.

               hyväksyy eläkejärjestelmän kattavan uudistuksen, jolla pyritään myös eläkkeiden riittävyyden saavuttamiseen; parantaa sosiaaliavustusten ja työttömyysetuuksien kattavuutta ja riittävyyttä sekä työnhakijoiden työllistyvyyttä.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 2015.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetty voimassa jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodelle 2014 6 päivänä toukokuuta 2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/322/EU (EUVL L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (3)  Neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Liettuan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Liettuan vuoden 2014 lähentymisohjelmasta (EUVL C 247, 29.7.2014, s. 67).

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1176/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011, makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta (EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

      (6)  EUVL C 272, 18.8.2015, s. 98.


title: Komission suositus, annettu 11 päivänä lokakuuta 2007 , Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/109/EY tarkoitetusta virallisesti nimettyjen järjestelmien sähköisestä verkosta säänneltyjen tietojen keskitettyä säilyttämistä varten (tiedoksiannettu numerolla K(2007) 4607) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               12.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 267/16

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 11 päivänä lokakuuta 2007,
   Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/109/EY tarkoitetusta virallisesti nimettyjen järjestelmien sähköisestä verkosta säänneltyjen tietojen keskitettyä säilyttämistä varten
   (tiedoksiannettu numerolla K(2007) 4607)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2007/657/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan toisen luetelmakohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Säännellyillä markkinoilla kaupankäynnin kohteeksi otettavien arvopaperien liikkeeseenlaskijoita koskeviin tietoihin liittyvien avoimuusvaatimusten yhdenmukaistamisesta ja direktiivin 2001/34/EY muuttamisesta 15 päivänä joulukuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/109/EY (1) vaaditaan, että sijoittajien on yhteisön tasolla saatava järjestelmällisemmin tietoja liikkeeseenlaskijoista, jotta Euroopan pääomamarkkinoiden yhdentymistä edistettäisiin aktiivisesti.

               (2)

               Direktiivissä 2004/109/EY velvoitetaan jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset laatimaan asianmukaiset suuntaviivat, joilla helpotetaan yleisön mahdollisuutta tutustua sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista 28 päivänä tammikuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/6/EY (2), arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkistettavasta esitteestä ja direktiivin 2001/34/EY muuttamisesta 4 päivänä marraskuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/71/EY (3) ja direktiivin 2004/109/EY mukaisesti julkistettuihin tietoihin, ja luomaan jäsenvaltiot kattavan yhteisen sähköisen verkon, jäljempänä ’sähköinen verkko’, tai sähköisten verkkojen alustan, joka yhdistää tällaisten tietojen säilyttämiseen kansallisella tasolla nimetyt eri järjestelmät, jäljempänä ’säilytysjärjestelmät’.

               (3)

               Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset hyväksyivät päätöksellä 2001/527/EY (4) perustetussa Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteassa 30 päivänä kesäkuuta 2006 komissiolle esitetyn lausunnon, jossa viranomaiset ilmoittivat pitävänsä parempana yksinkertaista sähköistä verkkoa, joka yhdistää säilytysjärjestelmät. Tällaiseen verkkoon pääsyn pitäisi tapahtua sellaisen yhteisen rajapinnan kautta, jossa luetellaan kaikki pörssilistalla olevat yhtiöt yhteisössä ja joka ohjaa käyttäjän oikean säilytysjärjestelmän sivustolle. Asiaa koskevat tiedot säilytettäisiin siis edelleen kansallisella tasolla, eikä tarvita mitään yhteistä infrastruktuuria, joka sisältäisi kaikki kansallisella tasolla jo olevat tiedot ja josta aiheutuisi liiallisia lisäkuluja.

               (4)

               Tässä vaiheessa on aiheellista säätää vapaaehtoisista vaatimuksista, jotka antavat säilytysjärjestelmille tarvittavasti joustoa, jotta ne voivat mukautua sähköisen verkon toimintaan.

               (5)

               On toivottavaa, että säilytysjärjestelmät voidaan liittää yhteen sähköisesti, jotta sijoittajat ja asianomaiset voivat helposti saada rahoitustietoja pörssilistalla olevista yhtiöistä yhteisössä. Jotta tällainen sähköinen verkko saadaan nopeasti perustettua, sen olisi perustuttava yksinkertaisiin ehtoihin, jollaisia jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ehdottivat. Yksinkertaisen verkon avulla lienee myös mahdollista tarjota sijoittajille lisäarvopalveluja.

               (6)

               Jotta sijoittajien pääsyä pörssilistalla olevien yhtiöiden rahoitustietoihin helpotettaisiin, säilytysjärjestelmiä olisi kehotettava mahdollisuuksien mukaan ottamaan mukaan asiaan liittyviä liikkeeseenlaskijoiden julkaisemia rahoitustietoja muiden yhteisön tai kansallisten säännösten mukaisesti.

               (7)

               Sähköisen verkon tosiasiallisen käyttöönoton mahdollistamiseksi jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisia olisi kehotettava Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteassa ja tiiviissä yhteistyössä säilytysjärjestelmien kanssa laatimaan verkon hallinnointisopimus, joka sisältää keskeiset edellytykset sähköisen verkon perustamista, toimintaa ja rahoitusta varten ja erityisesti verkon jokapäiväisestä hallinnoinnista vastaavan elimen nimeämisen.

               (8)

               On tärkeää, että säilytysjärjestelmät voivat niiden taloudellisen elinkelpoisuuden varmistamiseksi vapaasti päättää omasta hinnoittelupolitiikastaan. Ne eivät saisi kuitenkaan syrjiä hintapolitiikallaan sähköisen verkon käyttäjiä niihin käyttäjiin nähden, joilla on pääsy säilytysjärjestelmään kansallisella tasolla.

               (9)

               Sähköisen verkon moitteetonta toimintaa varten ja sen varmistamiseksi, että verkon käyttäjille tarjotaan yhteisössä vastaavia palveluja, säänneltyjen tietojen säilyttämiselle on tarpeen asettaa vähimmäislaatuvaatimukset kansallisella tasolla. On tärkeää, että säilytysjärjestelmät takaavat riittävän turvan tietojen välityksen, säilytyksen ja saannin osalta. Yhtä tärkeää on ottaa käyttöön järjestelmät, joilla varmennetaan säilytysjärjestelmissä tallennettujen tietojen lähde ja sisältö. Tietojen automaattisen sähköisen kirjaamisen, päivän ja ajan merkinnän sekä tallennettujen tietojen jatkokäsittelyn helpottamiseksi säilytysjärjestelmissä olisi mahdollisesti edellytettävä asianmukaisten esitystapojen ja mallien käyttöä. Loppukäyttäjien tallentamiin tietoihin pääsyn helpottamiseksi olisi lisäksi tarjottava asianmukaiset haku- ja tukipalvelut. Järjestelmän johdonmukaisuutta varten vaatimusten olisi sikäli kun mahdollista oltava samat verkkoon osallistuvissa säilytysjärjestelmissä ja verkon alustan jokapäiväisestä hallinnoinnista vastaavassa elimessä.

               (10)

               Asteittainen käyttöönotto vaikuttaa tarpeelliselta, jotta voidaan varmistaa, että säilytysjärjestelmien sähköinen verkko pystyy vastaamaan liikkeeseenlaskijoiden ja sijoittajien odotuksiin pitkällä aikavälillä, erityisesti mahdollisuuteen saada virtuaalinen keskitetty palvelupiste pörssilistalla olevien yhtiöiden rahoitustietojen saamiseksi. Tästä syystä on aiheellista säätää mahdollisten ratkaisujen etsimisestä verkon kehittämiseksi tulevaisuudessa. Johdonmukaisuuden varmistamiseksi verkon alkuperäisen perustan kanssa jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi tehtävä tämä tarkastelu Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteassa. Tarkastelussa olisi tutkittava ainakin mahdollisuus yhdistää tämä sähköinen verkko sen verkon kanssa, jota kehitetään arvopaperialan kansallisten sääntelyviranomaisten, säänneltyjen markkinoiden ylläpitäjien ja niiden takeiden yhteensovittamisesta samanveroisiksi, joita jäsenvaltioissa vaaditaan perustamissopimuksen 58 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä ulkopuolisten etujen suojaamiseksi, 9 päivänä maaliskuuta 1968 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 68/151/ETY (5) mukaisten kansallisten yhtiörekistereiden välille.

               (11)

               Jotta komissio voi seurata tilannetta tarkasti ja arvioida lisätoimenpiteiden tarvetta, myös mahdollisuutta toteuttaa täytäntöönpanotoimenpiteitä direktiivin 2004/109/EY 22 artiklan 2 kohdan mukaisesti, jäsenvaltioita olisi pyydettävä antamaan komissiolle tarvittavat tiedot,

         SUOSITTAA:
   I   LUKU
   KOHDE

               1.

               Tämän suosituksen tarkoituksena on rohkaista jäsenvaltioita varmistamaan tarvittavien toimenpiteiden toteuttaminen, jotta direktiivin 2004/109/EY 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut virallisesti nimetyt järjestelmät säänneltyjen tietojen keskitettyä säilyttämistä varten, jäljempänä ’säilytysjärjestelmät’, yhdistetään tosiasiallisesti yhteiseen sähköiseen verkkoon yhteisössä kyseisen direktiivin 22 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla, jäljempänä ’sähköinen verkko’.

         II   LUKU
   SÄHKÖINEN VERKKO
   2.   Sopimus sähköisen verkon hallinnoinnista

               2.1

               Jäsenvaltioiden olisi helpotettava sähköisen verkon perustamista ja kehittämistä sen alkuvaiheissa antamalla direktiivin 2004/109/EY 24 artiklassa tarkoitetuille toimivaltaisille viranomaisille valtuudet laatia päätöksellä 2001/527/EY perustetussa Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteassa sopimus sähköisen verkon hallinnoinnista, jäljempänä ’hallinnointisopimus’. Säilytysjärjestelmien olisi osallistuttava tiiviisti sopimuksen laatimiseen.
               Jäsenvaltioiden olisi nimettävä elin, jolla on toimivalta tehdä tämä sopimus. Tällöin niiden olisi otettava huomioon säilytysjärjestelmille, toimivaltaisille viranomaisille tai muille asianomaisille yhteisöille kuuluvat toimivaltuudet.

               2.2

               Hallinnointisopimukseen olisi sisällyttävä vähintään seuraavat seikat:

                           a)

                           verkon alustan luominen;

                           b)

                           edellytykset sähköiseen verkkoon liittymiselle;

                           c)

                           seuraamukset siinä tapauksessa, etteivät osallistumisedellytykset täyty, ja tavat, joilla edellytysten täyttämistä valvotaan;

                           d)

                           verkon alustan jokapäiväistä hallinnointia hoitavan elimen nimeäminen ja hallinnointia koskevat pääedellytykset;

                           e)

                           sellainen järjestelmä sähköisen verkon parannuksista päättämiseksi, jossa otetaan tarvittaessa huomioon sidosryhmien mielipiteet, loppukäyttäjät mukaan luettuina;

                           f)

                           rahoitusehdot;

                           g)

                           riitojenratkaisujärjestelmä;

                           h)

                           järjestelmä itse sopimuksen muuttamiseksi.

               2.3

               Jäsenvaltioiden olisi toteutettava asianmukaiset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että säilytysjärjestelmät ovat hallinnointisopimuksen mukaisia.

         3.   Sähköisen verkon tekniseen yhteentoimivuuteen liittyvät edellytykset
   Hallinnointisopimuksen mukaisesti perustettuun sähköiseen verkkoon olisi kuuluttava ainakin seuraavat toiminnot:

               a)

               keskitetty sovelluspalvelin ja keskustietokanta, joka sisältää luettelon kaikista liikkeeseenlaskijoista, joilla on yhteinen rajapinta, ja jonka avulla kukin liikkeeseenlaskija pystyy ohjaamaan loppukäyttäjän siihen säilytysjärjestelmään, joka sisältää kyseiseen liikkeeseenlaskijaan liittyvää säänneltyä tietoa;

               b)

               loppukäyttäjille yksi palvelupiste, johon päästään joko keskitetysti tai kustakin säilytysjärjestelmästä erikseen;

               c)

               yhdessä palvelupisteessä loppukäyttäjien saatavilla oleva kielihakemisto, joka sisältää sähköiseen verkkoon osallistuvissa säilytysjärjestelmissä kansallisesti hyväksytyt viestintäkielet;

               d)

               pääsy kaikkiin sähköiseen verkkoon osallistuvista säilytysjärjestelmistä kansallisesti saatavilla oleviin asiakirjoihin, joihin kuuluvat liikkeeseenlaskijoiden direktiivin 2003/06/EY, direktiivin 2003/71/EY ja muiden yhteisön säännösten tai kansallisen lainsäädännön nojalla julkaisemat tiedot, jos ne ovat saatavilla;

               e)

               mahdollisuus sähköisestä verkosta saatavien tietojen myöhempään käyttöön, jos mahdollista.

         4.   Sähköisessä verkossa oleviin tietoihin pääsyn hinnoittelu

               4.1

               Säilytysjärjestelmien olisi voitava vapaasti määritellä oma hinnoittelupolitiikkansa. Ne eivät saisi kuitenkaan hintapolitiikassaan asettaa eriarvoiseen asemaan niitä loppukäyttäjiä, jotka saavat tiedot suoraan kansallisesta palvelupisteestä, ja niitä, jotka saavat ne välillisesti sähköisessä verkossa olevan yhden palvelupisteen kautta.

               4.2

               Säilytysjärjestelmien olisi harkittava ilmaisen pääsyn myöntämistä säänneltyihin tietoihin sijoittajille tai asianomaisille ainakin jonkin aikaa siitä, kun liikkeeseenlaskija on kirjannut ne.

               4.3

               Edellä 4.1 ja 4.2 kohta eivät koske säilytysjärjestelmien tai minkä tahansa kolmannen osapuolen sähköisestä verkosta saamien tietojen avulla tarjoamia lisäarvopalveluja.

         III   LUKU
   VÄHIMMÄISLAATUVAATIMUKSET

      1   jakso

      Yleistä

               5.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että sähköiseen verkkoon osallistuvat säilytysjärjestelmät täyttävät tässä luvussa vahvistettuja mallivaatimuksia vastaavat vaatimukset.
               Jäsenvaltioiden olisi myös varmistettava, että 2.2 kohdan d alakohdassa tarkoitettu elin, joka nimetään hallinnointisopimuksen mukaisesti, täyttää 2 ja 3 jaksossa vahvistetut vaatimukset.

               6.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että liikkeeseenlaskijoita koskevia vaatimuksia, jotka määritellään direktiivin 2004/109/EY 2 artiklan 1 kohdan d alakohdassa, sovelletaan myös henkilöihin, jotka ovat hakeneet kaupankäynnin kohteeksi ottamista säännellyillä markkinoilla ilman liikkeeseenlaskijan suostumusta, kuten kyseisen direktiivin 21 artiklan 1 kohdassa todetaan.

      2   jakso

      Turvallisuus

   7.   Tietoturva

               7.1

               Säilytysjärjestelmällä olisi oltava hyvä turvajärjestelmä, joka on suunniteltu varmistamaan liikkeeseenlaskijan järjestelmään yhdistävän viestintätavan turvallisuus ja antamaan takeet kirjattujen tietojen lähteestä.

               7.2

               Turvallisuussyistä säilytysjärjestelmällä olisi oltava lupa rajata käytettävien viestintätapojen määrää, mutta sen olisi ainakin voitava ottaa vastaan sähköisiä kirjauksia liikkeeseenlaskijan saatavilla olevasta järjestelmästä.
               Joka tapauksessa käytettävien viestintätapojen olisi oltava helppopääsyisiä, yleisesti käytettyjä ja laajasti ja edulliseen hintaan saatavilla olevia.

         8.   Tallennetun säännellyn tiedon eheys

               8.1

               Säilytysjärjestelmän olisi säilytettävä tiedot turvallisessa sähköisessä muodossa, ja sillä olisi oltava asianmukaiset turvallisuusjärjestelyt, jotka on suunniteltu minimoimaan tiedon turmeltumisen ja luvattoman pääsyn riskit.

               8.2

               Säilytysjärjestelmän olisi varmistettava, että säännelty tieto, joka on saatu liikkeeseenlaskijalta, on täydellistä ja ettei säännellyn tiedon sisältöä päästä editoimaan säilytyksessä.
               Siinä tapauksessa, että säilytysjärjestelmä sallii tiedon tallentamisen muilla kuin sähköisillä välineillä, sen olisi varmistettava, että tieto on asiakirjojen sähköiseen muotoon siirtämisen jälkeen sisällöltään täydellistä ja editoimatonta siihen nähden, millaisena liikkeeseenlaskija sen alun perin lähetti.

               8.3

               Tietoa, joka on lähetetty säilytysjärjestelmään ja julkaistu siellä, ei pitäisi ottaa pois säilytysjärjestelmästä. Jos tietoon on tehtävä lisäyksiä tai oikaisuja, oikaisussa tai lisäyksessä olisi mainittava tieto, jota se muuttaa, ja oikaisut tai lisäykset olisi oltava tunnistettavissa sellaisiksi.

         9.   Validointi

               9.1

               Säilytysjärjestelmän olisi voitava validoida tallennettu tieto eli sen olisi mahdollistettava tallennettujen asiakirjojen automaattinen tarkastus, joka koskee vaadittujen vaatimusten teknistä noudattamista sekä asiakirjojen täydellisyyttä ja paikkansapitävyyttä.

               9.2

               Säilytysjärjestelmällä olisi oltava käytössä järjestelmät, jotka havaitsevat sähköisen syötön häiriöt ja pyytävät sellaisten tietojen uudelleensyöttöä, joita se ei ole onnistunut saamaan lähettäjältä.

         10.   Luotettava pääsy palveluihin

               10.1

               Säilytysjärjestelmällä olisi oltava käytössä turvajärjestelyt, joilla varmistetaan se, että liikkeeseenlaskijat ja loppukäyttäjät pääsevät sen palveluihin keskeytyksettä 24 tuntia päivässä seitsemänä päivänä viikossa.
               Kunkin säilytysjärjestelmän olisi määriteltävä omat vaatimuksensa, jotka perustuvat sen järjestelmän ominaisuuksiin ja sen erityisiin toimintaolosuhteisiin.
               Järjestelmien kapasiteetin, eli sen palvelimien kapasiteetin ja käytettävissä olevan kaistanleveyden, olisi oltava riittävä vastaamaan liikkeeseenlaskijoiden oletettuja pyyntöjä tiedon tallentamisesta ja loppukäyttäjien pyyntöjä säilytettyihin tietoihin pääsystä.

               10.2

               Säilytysjärjestelmällä olisi oltava lupa estää pääsy järjestelmiinsä lyhyen ajan, kun tämä on tarpeen tärkeiden huoltotoimenpiteiden tai palvelujen parantamisen vuoksi. Tällaisista keskeytyksistä olisi mahdollisuuksien mukaan ilmoitettava etukäteen.

         11.   Poikkeusluvat ja elvytys
   Säilytysjärjestelmällä olisi oltava arviointimenetelmä, jota käytetään säilytysjärjestelmään liittyvistä teknisistä syistä myöhään tehtyjen ja vaatimukset täyttämättömien tallennusten hyväksymispyyntöjen tarkasteluun ja niiden hyväksymiseen tai hylkäämiseen. Järjestelmään olisi kuuluttava myös varamenetelmiä, joiden avulla liikkeeseenlaskija voi pääjärjestelmän vikatilanteessa suorittaa tallentamisen muulla kuin kuvatulla tavalla. Liikkeeseenlaskija olisi kuitenkin velvoitettava tallentamaan tiedot uudestaan pääjärjestelmää käyttäen, kun se on saatu elvytettyä.
   12.   Varmuusjärjestelmät

               12.1

               Säilytysjärjestelmän olisi oltava teknologisesti riippumaton, ja sillä olisi oltava käytössä riittävät varmuusjärjestelyt palvelujensa ylläpitämiseksi ja elvyttämiseksi kohtuullisessa ajassa.

               12.2

               Kunkin säilytysjärjestelmän on tarpeen arvioida varmuusjärjestelmien luonnetta ottaen huomioon käytössä olevien järjestelmien erityisominaisuudet.

      3   jakso

      Varmuus tiedon lähteestä

   13.   Varmuus tiedon lähteestä ja alkuperän oikeellisuudesta

               13.1

               Säilytysjärjestelmällä olisi oltava käytössä hyvät järjestelmät, jotka on suunniteltu antamaan varmuus tallennettavan tiedon lähteestä. Säilytysjärjestelmällä olisi oltava varmuus siitä, että sen saamat tiedot tulevat oikeasta lähteestä. Säilytysjärjestelmän olisi tarkistettava, että kaikki sen saamat säännellyt rahoitustiedot tulevat henkilöltä tai yhteisöltä, joka on velvoitettu tallentamaan ne taikka tällaisen henkilön tai yhteisön valtuuttamalta henkilöltä tai yhteisöltä.

               13.2

               Säilytysjärjestelmän olisi voitava antaa sähköinen ilmoitus asiakirjojen vastaanottamisesta. Säilytysjärjestelmän olisi joko vahvistettava tallennuksen validointi tai hylättävä se perustellusti ja tämän toiminnan olisi oltava kiistatonta.

         14.   Käyttäjän todentaminen
   Säilytysjärjestelmän turvatoimenpiteet olisi suunniteltava siten, että lähettäjän aitous varmistetaan tai että on olemassa keino, jolla varmistetaan yksilön oikeus lähettää tiettyjä tietoja. Säilytysjärjestelmällä olisi oltava lupa velvoittaa sähköisten allekirjoitusten, salasanojen tai muiden asianmukaisten keinojen käyttämiseen riittävän varmuuden saamiseksi.
   15.   Tarve varmistaa säännellyn tiedon sisällön eheys
   Säilytysjärjestelmän olisi varmistettava, ettei ole suurta vaaraa alkuperäisen tiedon turmeltumisesta tai muuttamisesta joko vahingossa tai tarkoituksella, ja kaikki muutokset olisi varmennettava.

      4   jakso

      Ajan merkitseminen

   16.   Sähköinen kirjaus sekä päivän ja ajan merkitseminen

               16.1

               Säilytysjärjestelmän olisi pystyttävä automaattisesti kirjaamaan sähköiset tallennukset ja lisäämään niihin päiväys ja aika.

               16.2

               Säilytysjärjestelmällä olisi oltava lupa velvoittaa, että tieto tallennetaan sellaisia ennalta määriteltyjä muotoja ja malleja noudattaen, jotka mahdollistavat täysin automaattisen käsittelyn.
               Siitä huolimatta, että velvoitettaisiin käyttämään tiettyjä muotoja, säilytysjärjestelmän olisi kuitenkin käytettävä avoimien järjestelmien arkkitehtuuria ja hyväksyttävä vähintään seuraavat:

                           a)

                           tiedostomuodot ja yhteyskäytännöt, jotka ovat rinnakkaisia ja joilla vältetään yhden myyjän ohjelmistosovellukset;

                           b)

                           laajasti käytetyt ja yleisesti hyväksytyt esitysmuodot.

                     Velvoitettaessa käyttämään malleja säilytysjärjestelmän olisi varmistettava, että ne ovat helposti saatavilla ja mallit olisi, silloin kun ne ovat käytettävissä, mukautettava niihin malleihin, joita käytetään samojen säänneltyjen tietojen tallentamiseen toimivaltaisessa viranomaisessa.

               16.3

               Tietoihin olisi merkittävä päiväys ja aika niiden saapuessa säilytysjärjestelmiin, riippumatta siitä, tarkastaako toimivaltainen viranomainen ne ennen niiden saapumista säilytysjärjestelmään (ennakkotarkastus) vai sen jälkeen (jälkitarkastus).

      5   jakso

      Helppo pääsy loppukäyttäjille

   17.   Tiedon esittäminen
   Esitellessään palvelunsa loppukäyttäjille säilytysjärjestelmän olisi tehtävä ero oikeudellisen velvoitteen vuoksi tallennettujen säänneltyjen rahoitustietojen ja säilytysjärjestelmän sen lisäksi tarjoamien lisäarvopalvelujen välillä.
   18.   Kielijärjestelyt

               18.1

               Säilytysjärjestelmän olisi tallennettava kaikkia liikkeeseenlaskijan antamia kielitoisintoja ja helpotettava pääsyä niihin. Pääsy kaikkiin kielitoisintoihin ei kuitenkaan tarkoita sitä, että säilytysjärjestelmän olisi käännätettävä tiedot muille kielille kuin sille, jolla liikkeeseenlaskija ne antaa.

               18.2

               Hakupalvelujen olisi säilytysjärjestelmässä oltava saatavilla kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen hyväksymällä kielellä ja vähintään kansainvälisissä rahoituspiireissä yleisesti käytetyllä kielellä.

         19.   Tekninen saatavuus

               19.1

               Säilytysjärjestelmän olisi käytettävä avoimien järjestelmien arkkitehtuuria tietojen saamiseksi. Järjestelmiä suunniteltaessa säilytysjärjestelmän olisi varmistettava, että sen järjestelmät mahdollistavat tai pystyvät mahdollistamaan teknisen yhteensopivuuden muiden säilytysjärjestelmien kanssa samassa tai toisessa jäsenvaltiossa.

               19.2

               Loppukäyttäjien olisi saatava tiedot säilytysjärjestelmästä niin pian sen tallentamisesta kuin se teknisesti on mahdollista ottaen huomioon säilytysjärjestelmän rakenteet ja toimintamenettelyt. Säilytysjärjestelmä ei saisi tarkoituksella viivyttää prosessia.

               19.3

               Säilytysjärjestelmän olisi tarjottava loppukäyttäjille jatkuva pääsy kaikkeen tallennettuun säänneltyyn tietoon 10 kohdassa kuvatuin edellytyksin.

               19.4

               Säilytysjärjestelmän olisi tarjottava käyttäjilleen tukipalveluja. Kunkin säilytysjärjestelmän tarjoaman tuen taso on tarpeen päättää kansallisella tasolla.

         20.   Loppukäyttäjien saatavilla olevan tiedon muoto

               20.1

               Säilytysjärjestelmän hallussa olevan säännellyn tiedon olisi oltava sellaisessa muodossa, että käyttäjät voivat helposti katsella, ladata ja tulostaa säännellyn tiedon kokonaisuudessaan missä tahansa käyttäjä sijaitseekin. Pääsy säänneltyyn tietoon ei kuitenkaan tarkoita sitä, että säilytysjärjestelmän olisi painatettava tiedot.

               20.2

               Säilytysjärjestelmän olisi annettava loppukäyttäjälle mahdollisuus etsitä, tilata ja tiedustella säilytettyä säänneltyä tietoa.

               20.3

               Säilytysjärjestelmän olisi pidettävä kirjaa sen saamien säänneltyjen tietojen riittävistä viitetiedoista. Tällaisiin tietoihin olisi kuuluttava vähintään seuraavat:

                           a)

                           tiedon tunnistaminen säännellyksi tiedoksi;

                           b)

                           säännellyn tiedon lähettäneen liikkeeseenlaskijan nimi;

                           c)

                           asiakirjan otsake;

                           d)

                           päivä ja kellonaika, jolloin säännelty tieto pantiin levitykseen;

                           e)

                           asiakirjan kieli;

                           f)

                           säännellyn tiedon tyyppi.

                     Säilytysjärjestelmän olisi järjestettävä ja luokiteltava säännelty tieto vähintään ensimmäisessä alakohdassa lueteltujen seikkojen perusteella.
               Säilytysjärjestelmällä olisi oltava lupa vaatia liikkeeseenlaskijoilta säännellyn tiedon tallentamiseen tarvittavat viitetiedot.
               Säilytysjärjestelmän olisi tämän suosituksen II luvussa tarkoitetun sopimuksen mukaisesti mukautettava nämä luokat muiden säilytysjärjestelmien kanssa erityisesti säännellyn tiedon tyypin osalta.

               20.4

               Säilytysjärjestelmällä olisi oltava lupa vaatia liikkeeseenlaskijoita käyttämään ennalta määriteltyjä muotoja ja malleja. Joka tapauksessa säilytysjärjestelmän olisi hyväksyttävä ainakin

                           a)

                           tiedostomuodot ja yhteyskäytännöt, jotka ovat rinnakkaisia ja joilla vältetään yhden myyjän ohjelmistosovellukset;

                           b)

                           laajasti käytetyt ja yleisesti hyväksytyt esitysmuodot.

                     Velvoitettaessa käyttämään malleja säilytysjärjestelmän olisi varmistettava, että ne ovat helposti saatavilla ja ne olisi mukautettava niihin malleihin, joita käytetään samojen säänneltyjen tietojen tallentamiseen toimivaltaisessa viranomaisessa.

         IV   LUKU
   OHJEET SÄHKÖISEN VERKON KEHITTÄMISESTÄ TULEVAISUUDESSA

               21.

               Jäsenvaltioiden olisi rohkaistava toimivaltaisia viranomaisia laatimaan Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteassa 30 päivään syyskuuta 2010 mennessä asianmukaiset ohjeet sähköisen verkon kehittämisestä tulevaisuudessa.

               22.

               Ohjeissa olisi erityisesti tarkasteltava seuraavien, kustannushyötyanalyysi mukaan luettuna, toteutettavuutta:

                           a)

                           yhteisiin hakuavaimiin ja viitetietoalkioihin perustuvien yhdenmukaisten hakupalvelujen käyttö kaikissa sähköisen verkon palvelupisteissä säilytettävän tiedon luokitus- ja tunnistusmenetelmiä yhdenmukaistaen;

                           b)

                           yhteisten syöttömuotojen ja -vaatimusten käyttö lähetettäessä säänneltyä tietoa säilytysjärjestelmiin;

                           c)

                           säännellyn tiedon tyyppien yhteisen luettelon käyttö säilytysjärjestelmissä;

                           d)

                           tekninen yhteys direktiivin 68/151/ETY mukaisten kansallisten yhtiörekistereiden välillä kehitettävään sähköiseen verkkoon;

                           e)

                           sähköisen verkon yhteisten osien toimintaa ohjaavan minkä tahansa oikeussubjektin tarjoamien palvelujen valvonnan antaminen direktiivin 2004/109/EY 24 artiklassa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten edustajista muodostetulle elimelle.

                     Edellä ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitettujen yhdenmukaistettujen hakupalvelujen olisi mahdollistettava ainakin seuraavat:

                           a)

                           säänneltyyn tietoon säilytysjärjestelmään tallennettaessa liitettäviin yhteisiin luokituksiin perustuvat haut, esim. liikkeeseenlaskijan nimi, tallennuspäivä, liikkeeseenlaskijan maa, asiakirjan otsikko, teollisuuden/kaupan ala ja säännellyn tiedon tyyppi;

                           b)

                           dynaamiset tai ketjuhaut;

                           c)

                           monta maata kattavat haut yhdellä haulla.

                     Ohjeissa olisi myös laadittava yhteiset luettelot teollisuuden/kaupan alaa ja säännellyn tiedon tyypin alaluokittelua varten.

         V   LUKU
   JATKOTOIMET JA OSOITUS

               23.

               Jäsenvaltioita kehotetaan tiedottamaan komissiolle tämän suosituksen perusteella toteutetuista toimista 31 päivään joulukuuta 2008 mennessä.

               24.

               Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 11 päivänä lokakuuta 2007.

            Komission puolesta

         Charlie McCREEVY

            Komission jäsen

      (1)  EUVL L 390, 31.12.2004, s. 38.

      (2)  EUVL L 96, 12.4.2003, s. 16.

      (3)  EUVL L 345, 31.12.2003, s. 64.

      (4)  EYVL L 191, 13.7.2001, s. 43.

      (5)  EYVL L 65, 14.3.1968, s. 8, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2006/99/EY (EUVL L 363, 20.12.2006, s. 137).


title: Suositus: neuvoston päätös keskinäisen avun antamisesta Unkarille

text:
   FI
FI    FI
 ---pagebreak---          EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO
                                         Bryssel 30.10.2008
                                         KOM(2008) 716 lopullinen
                               Suositus:
                      NEUVOSTON PÄÄTÖS
               keskinäisen avun antamisesta Unkarille
                               Ehdotus:
                      NEUVOSTON PÄÄTÖS
   yhteisön keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämisestä Unkarille
                         (komission esittämä)
FI                                                                FI
 ---pagebreak---                                            PERUSTELUT
   1.        JOHDANTO
   Unkarin viranomaiset ovat vuoden 2006 puolivälistä alkaen pyrkineet monin tavoin
   korjaamaan maan talouden kasvanutta ulkoista ja sisäistä epätasapainoa. Viimeksi kuluneiden
   kahden vuoden aikana saaduista konkreettisista tuloksista, julkisen talouden alijäämän
   huomattavasta supistumisesta ja vaihtotaseen alijäämän asteittaisesta supistumisesta
   huolimatta Unkarin rahoitusmarkkinat ovat kärsineet huomattavista paineista lokakuun 2008
   alusta alkaen. Tämä liittyy suhteellisen suureen julkisen talouden haavoittuvuuteen, joka
   johtuu Unkarin huomattavasta ulkomaan velasta (lähes 100 % suhteessa BKT:hen), joka
   kasvoi äskettäin yksityissektorin ottamien valuuttalainojen vuoksi, ja alueen suurimmasta
   julkisen talouden velkasuhteesta (noin 66 % suhteessa BKT:hen). Viranomaiset ilmoittivat
   nopeasti hyväksyneensä kattavan poliittisen paketin, jonka tavoitteena on palauttaa
   investoijien luottamus ja lieventää rahoitusmarkkinoilla vallinneita paineita. Toimenpiteisiin
   sisältyy alijäämän supistamisen vauhdittaminen niin vuonna 2008 kuin vuonna 2009, mikä
   vähentäisi valtion rahoitustarpeita, ja monenlaisia kohdennettuja toimia valtion
   lainamarkkinoiden vapauttamiseksi ja likviditeetin lisäämiseksi valuuttaswap-markkinoilla.
   Koska rahoitusmarkkinoilla esiintyvien häiriöiden vuoksi on odotettavissa, että pääoma- ja
   rahoitustase heikentyvät nopeasti vuonna 2008 ja varsinkin vuonna 2009, maa tarvitsee tänä
   aikana huomattavaa rahoitustukea, jonka määrä on mahdollisesti 20 miljardia euroa
   vuoden 2009 loppuun asti.
   2.        MAKROTALOUDEN KEHITYS JA NÄKYMÄT
   Vuoden 2006 puolivälissä käynnistettiin julkisen talouden vakauttamisohjelma edellisinä
   vuosina syntyneen julkisen talouden ja ulkoisen epätasapainon korjaamiseksi (vuonna 2006
   julkisen talouden alijäämä oli 9,2 % ja vaihtotase 7,5 %). Toimenpiteisiin sisältyivät muun
   muassa menojäädytykset, julkisten investointien leikkaukset, veronkorotukset ja hintatukien
   alentaminen. Tämän ansiosta julkisen sektorin tuotos pienenit huomattavasti varsikin
   terveydenhuollon, koulutuksen ja hallinnon aloilla. Vuonna 2007 yksityissektori osoittautui
   melko joustavaksi turvautuessaan laskusuhdanteen aikana uusiin luottoihin. Viennin
   voimakkaan kasvun (noin 16 %) ansiosta investoinnit kasvoivat edelleen hieman huolimatta
   siitä, että yritysten voitot supistuivat palkkamenojen huomattavan kasvun vuoksi. Myös
   kulutus kasvoi jonkin verran 0,7 prosentilla huolimatta siitä, että reaalipalkat laskivat, kun
   öljyn ja elintarvikkeiden hinnat ja säännellyt hinnat nousivat ja arvonlisäveroa korotettiin.
   BKT:n vuotuinen kasvu hidastui 4,1 prosentista vuonna 2006 1,1 prosenttiin vuonna 2007, ja
   inflaatio kaksinkertaistui lähes 8 prosenttiin eli selvästi virallisen inflaatiotavoitteen
   yläpuolelle.
   Finanssipoliittisen paketin vaikutusten väistyessä vähitellen talouden oli tarkoitus alkaa toipua
   vuonna 2008 ja saavuttaa potentiaalinen kasvu (hieman alle 3 %) 2–3 vuodessa. Odotettua
   voimakkaampi talouden hidastuminen EU:ssa ja muualla maailmassa kuitenkin heikensi
   huomattavasti vientinäkymiä, joihin Unkarin talouden elpyminen on viime vuosina
   perustunut. Nykyiset taloudelliset vaikeudet ja tähän liittyvä luottoehtojen tiukentaminen ovat
   nekin hidastaneet taloutta ja heikentäneet kasvunäkymiä entisestään. Tiukemmista
   luottoehdoista kärsivät eniten yksityinen kulutus ja kotitalouksien investoinnit, kun
   yritysinvestoinnit puolestaan säilyvät vakaina, sillä käyttöön odotetaan saatavan jonkin verran
   tukea maahan virtaavista EU:n varoista (rakennerahastot ja koheesiorahasto). BKT:n
   vuotuisen kasvun odotetaankin pysyvän selvästi alle 2 prosentissa vuonna 2008 ja
   heikentyvän voimakkaasti vuonna 2009 ennen kuin se elpyy taas hitaasti vuonna 2010.
FI                                                2                                                  FI
 ---pagebreak---    Rahoitusmarkkinoilla nykyisin vallitsevien edellytysten suuren epävarmuuden vuoksi on jopa
   mahdollista, että BKT pienenee vuonna 2009 ja elpyy tämän jälkeen pitkällä aikavälillä.
   3.        JULKINEN TALOUS
   Vuonna 2007 julkisen talouden alijäämä supistui voimakkaasti vuoden 2006 9,3 prosentista
   suhteessa BKT:hen 5 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Tämä johtui kesällä 2006
   uudelleenvalitun hallituksen käynnistämästä julkisen talouden vakauttamisohjelmasta, johon
   sisältyi veronkorotuksia, hintatukien leikkauksia, menojäädytyksiä (erityisesti julkisen
   sektorin palkkamenojen osalta) ja julkisten investointien nimellinen leikkaus.
   Heinäkuun 2008 puolivälissä hallitus tarkisti ensimmäisen vuosipuoliskon odotettua
   parempien valtion tulojen perusteella alijäämäennustettaan 3,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen
   (viimeisimmässä tarkistetussa lähentymisohjelmassa vahvistetusta ja neuvoston hyväksymästä
   4 %:sta suhteessa BKT:hen olevasta tavoitteesta).
   Unkarin rahoitusmarkkinoilla esiintyvien häiriöiden vuoksi hallitus ilmoitti 10. lokakuuta
   hyväksyneensä         12-kohtaisen      toimintasuunnitelman      markkinoiden       luottamuksen
   parantamiseksi. Suunnitelmassa kaavailtiin varsinkin julkisen talouden alijäämätavoitteiden
   alentamista 3,8 prosentista 3,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008 ja 3,2 prosentista
   2,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009. Viimeksi mainittua tavoitetta alennettiin
   myöhemmin vielä 2,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Vuoden 2008 kunnianhimoisemman
   alijäämätavoitteen (3,4 % suhteessa BKT:hen) saavuttamista tuetaan seuraavilla
   toimenpiteillä: i) menosäästöt tietyissä hallitusohjelmissa ja odotettua pienemmät
   osarahoitusmenot suunniteltua hitaamman EU:n varojen käytön vuoksi (0,15 % suhteessa
   BKT:hen) ja ii) tarvittaessa käyttämättömien talousarvion varausten pysyvä jäädyttäminen
   (0,3 % suhteessa BKT:hen). Vuoden 2009 alijäämätavoite, joka on 0,6 prosenttia suhteessa
   BKT:hen aiempaa tavoitetta pienempi, on tarkoitus saavuttaa seuraavin keinoin: i) perutaan
   suunnitellut veromuutokset, joiden piti virallisten ennusteiden mukaan johtaa 0,55 prosenttia
   suhteessa BKT:hen oleviin tulonmenetyksiin vuonna 2009, mutta pidetään edelleen kiinni
   korvaavista        menotoimenpiteistä,       ii)    18. lokakuuta      esitettyyn     tarkistettuun
   talousarvioesitykseen sisältyvien menoleikkausten korottaminen vielä 0,6 prosentilla
   suhteessa BKT:hen (vähentämällä hallitusohjelmia ja julkisen talouden instituutioiden
   toimintakustannuksia ja lykkäämällä tiettyjen sosiaalisten tulonsiirtojen indeksiin sitomista) ja
   iii) toteuttamalla lisätoimenpiteitä (noin 1 % suhteessa BKT:hen), kuten 13. kuukauden
   eläkemaksujen ja julkisen sektorin palkkojen alentaminen ja julkisen sektorin palkkojen
   jäädyttäminen.
   Lisäksi hallituksen 12-kohtaiseen toimintasuunnitelmaan sisältyy julkisen talouden
   ohjausjärjestelmän uudistuksen elvyttäminen. Tarkistettu lainsäädäntöasiakirja esitettiin
   parlamentille 17. lokakuuta. Asiakirjaan sisältyy joitakin keskeisiä kohtia oppositiopuolueiden
   tekemistä vaihtoehtoisista ehdotuksista (esim. monivuotiset menokatot valtionhallinnon
   alasektorilla ja finanssipoliittisen neuvoston perustaminen valtion budjettiviraston yhteyteen).
   Tarkistetun suunnitelman mukaan vuotuinen talousarvio sisällytettäisiin kolmivuotisiin
   puitteisiin, joissa sovellettaisiin keskipitkän aikavälin laskusääntöjä. Uusi lainsäädäntöehdotus
   hyväksyttäneen yksinkertaisella enemmistöllä.
   4.        RAHOITUSMARKKINAT
   Vaikka Unkarin rahoitusmarkkinoilla vallinneet edellytykset kehittyivät suurimman osan
   vuotta 2008 pitkälti samalla tavoin kuin alueen muiden maiden edellytykset (joskin heilahtelut
FI                                                   3                                                 FI
 ---pagebreak---    olivat ajoittain suurempia1), markkinoihin kohdistui suuria paineita lokakuun alussa samaan
   aikaan, kun valtion pääasialliset joukkovelkakirjamarkkinat hiljenivät, osakemarkkinat
   taantuivat ja valuuttakurssi heikkeni jyrkästi, minkä vuoksi valtion joukkovelkakirjalainojen
   tuoton ja luottoriskinvaihtosopimusten erot kasvoivat huomattavasti. Tämä näyttää liittyvän
   rahoitusjärjestelmän likviditeettivajeeseen, erityisesti valuuttalikviditeettiin, joka tulee aina
   vain kalliimmaksi, koska vastapuoliriski on kasvanut ja riskejä suhteessa Itä- ja Keski-
   Euroopan maihin pyritään välttämään yhä enemmän.
   Lokakuun alun markkinakriisin jälkeen viranomaiset ilmoittivat hyväksyneensä useita
   toimenpiteitä rahoitusmarkkinoiden paineen vähentämiseksi. Sen lisäksi, että
   nettorahoitustarpeita vähennettiin tiukentamalla julkisen talouden suunnitelmia,
   toimenpiteisiin sisältyivät muun muassa seuraavat: 1) eläkerahastojen sijoitustoimintaa
   koskevien sääntöjen lieventäminen, 2) Unkarin keskuspankin uuden valuuttaswap-
   järjestelmän käyttöönottaminen 13. lokakuuta; järjestelmän tavoitteena on saattaa
   valuuttaswapien ostajat ja myyjät yhteen vastapuoliriskin minimoimiseksi ja 3) 16. lokakuuta
   alkaen uusi pankkien valmiusluottojärjestely, jolla Unkarin keskuspankki voi tarjota pankeille
   yliyön euro-forinttiswapeja. Uusi järjestely perustuu EKP:n kanssa tehtyyn
   takaisinostosopimukseen, jolla EKP antaa Unkarin keskuspankille mahdollisuuden lainata
   enintään 5 miljardia euroa. 4) Unkarin keskuspankki ilmoitti 16. lokakuuta myös
   hyväksyneensä yhteisymmärryksessä päämarkkinatakaajien kanssa toimenpiteitä kotimaan
   joukkovelkakirjamarkkinoiden tukemiseksi. 5) Unkarin keskuspankki nosti 22. lokakuuta
   korkoaan 300 peruspisteellä paikallisen valuutan laskun pysäyttämiseksi (siihen mennessä
   Unkarin forintti oli laskenut 14 prosenttia euroon verrattuna lokakuun alusta alkaen).
   Lisäksi Unkarin parlamentti hyväksyi 13. lokakuuta talletusvakuuskynnyksen nostamisen
   6 miljoonasta forintista 13 miljoonaan forinttiin. Arvioiden mukaan uusi kynnys kattaa noin
   90 prosenttia suojattavista talletuksista. Lainsäädäntötoimien ohella annettiin poliittinen
   sitoumus suojata tarvittaessa kaikki talletukset. Lisäksi Unkarin viranomaiset tehostivat
   yhteistyötään rahoitusjärjestelmän vakautta käsittelevän komitean (joka perustettiin
   vuonna 2004) kanssa ja lisäsivät rajatylittäviä yhteyksiä valvontaviranomaisten välillä.
   5.         MAKSUTASE JA ULKOISET RAHOITUSTARPEET
   Viennin nettomääräinen kasvu, jota on edistänyt maailmanlaajuinen ripeä kasvu, on ollut
   tärkein BKT:n kasvua lisäävä tekijä viimeksi kuluneina vuosina. Se on myös paljolti edistänyt
   sitä, että vaihtotaseen alijäämän suhde BKT:hen on asteittain laskenut 7,5 prosentista vuonna
   2006 6,4 prosenttiin vuonna 2007. Vuonna 2007 toiseksi merkittäväksi tekijäksi osoittautui
   julkisen talouden rahoitustarpeiden huomattava väheneminen. Pääomataseen ylijäämä kasvoi
   1,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2007, mikä johtui osittain EU:n varojen käytön
   kasvusta, mikä puolestaan vakaannutti ulkoisten sitoumusten kokonaisnettomäärän, vaikkakin
   korkealle tasolle (97 % suhteessa BKT:hen). Samalla vieraan pääoman ehtoisten
   instrumenttien osuus ulkoisesta vajeesta kasvoi. Tämä heijastaa muun muassa sitä, että maan
   vakituisten asukkaiden suorien ulkomaisten investointien ja arvopaperisijoitusten
   suuntautuminen ulkomaille on pysynyt korkeana, millä pitäisi ajan mittaan olla positiivisia
   vaikutuksia vaihtotaseen tulopuoleen. Vaikka muun kuin velan määrää lisäävän rahoituksen
   osuus kasvoi hieman vuoden 2008 ensimmäisellä vuosipuoliskolla (noin kolmasosaan
   kokonaismäärästä), lyhytaikaisten velkojen (erääntymisaika alle 1 vuosi) osuus
   kokonaisvelasta kasvoi noin 23 prosenttiin suhteessa BKT:hen, mikä johtui pääasiassa
   1
            Esimerkiksi valtion joukkovelkakirjamarkkinoihin kohdistui ajoittain paineita keväällä 2008 pääasiassa
            siksi, että kotimaiset eläkerahastot siirtyivät arvopaperisijoituksiin.
FI                                                            4                                                    FI
 ---pagebreak---    rahoitusalan ulkoisten sitoumusten kasvusta. Niiden osuus on 35 prosenttia suhteessa
   BKT:hen (kun valtion ulkomaanvelan osuus on 30 %).
   Vaihtotaseen ennakoidaan supistuvan tänä ja erityisesti ensi vuonna, koska forintin arvo on
   äskettäin heikentynyt ja tuonnin kasvu supistuu jyrkästi vuonna 2009. Myös pääomataseen
   paraneminen on todennäköistä, sillä jo sidottujen EU:n varojen käyttö lisääntyy. Toisaalta
   viimeaikaisen kehityksen perusteella, erityisesti lokakuun alusta lähtien, voidaan ennakoida,
   että nettomääräiset arvopaperisijoitukset ulkomaille (johdannaiset mukaan luettuina)
   kiihtyvät, erityisesti koska valtion ja pankkien ulkomainen lainanotto supistuu jyrkästi, mikä
   lisää osaltaan pääoma- ja rahoitustaseen merkittävää heikkenemistä vuonna 2008 ja erityisesti
   vuonna 2009. Näin ollen maksutaseen tukemiseksi ja jotta kansainväliset valuuttavarannot
   saataisiin maltilliselle tasolle, IMF ja komissio katsovat, että Unkari tarvitsee huomattavaa
   vuoden 2009 loppuun asti ulottuvaa lyhyen ja keskipitkän ajan rahoitustukea, jonka määrä on
   20 miljardia euroa.
   Edellä olevan perusteella komissio katsoo, että Unkarin maksutase on vakavasti uhattuna. Sen
   vuoksi komissio suosittelee, että neuvosto tekee päätöksen keskinäisen avun antamisesta.
   6.        EU:N   TUKI KANSAINVÄLISTEN TOIMIEN MAKSUTASEJÄRJESTELYÄ KOSKEVASSA
             OSUUDESSA
   Unkarille jäsenvaltioiden maksutaseita koskevan järjestelyn (asetus (EY) N:o 332/2002)
   mukaisesti myönnettävä keskipitkän ajan rahoitustuki näyttää olevan aiheellista nykyisessä
   tilanteessa. Sitä myönnettäisiin ajankohtana, jona Unkaria uhkaavat vakavasti
   rahoitusmarkkinoiden kasvaneista paineista johtuvat vaihtotaseen ongelmat, vaikka Unkarin
   tulokset ovat parantuneet huomattavasti vuoden 2006 puolivälistä. EU:n Unkarille myöntämä
   tuki olisi osa suurempaa Unkarille myönnettävää rahoituspakettia, jossa IMF myöntää
   10,5 miljardin erityisnosto-oikeuden (noin 12,5 miljardia euroa) valmiusluottojärjestelyllä,
   joka on tarkoitus hyväksyä 6. marraskuuta 2008, ja Maailmanpankki yhden miljardin euron
   suuruisen lainan. On tärkeää, että Unkarissa toimivat suuret rahoituslaitokset jatkavat
   talouden riittävää rahoittamista. EU:n rahoitustukea myönnetään sen tueksi, että Unkarin
   viranomaiset sitoutuvat tiukasti toteuttamaan laajan talouspoliittisen ohjelman, jonka
   tavoitteena on palauttaa investoijien luottamus ja lieventää Unkarin rahoitusmarkkinoilla
   viime viikkoina vallinneita paineita. Kyseinen ohjelma sisällytetään lähentymisohjelman
   tarkistukseen. Erityisesti julkisen talouden vakauttamisen nopeuttaminen, jolla vähennetään
   rahoitustarpeita, ja suunniteltu edistyminen julkisen talouden ohjausjärjestelmän
   uudistamisessa vastaavat lähentymisohjelmasta marraskuussa 2007 ja kansallista
   uudistusohjelmaa koskevassa täytäntöönpanokertomuksessa lokakuussa 2007 annettujen
   lausuntojen mukaisia neuvoston aiempia suosituksia. EU:n tuella ja komission
   osallistumisella autettaisiin myös varmistamaan, että rahoituspaketilla tuettava nykyinen
   politiikka ja EU:n poliittiset suositukset olisivat täysin johdonmukaisia keskenään.
   Talouspolitiikkaan liitettyihin ehtoihin kuuluisi julkisen talouden ohjausjärjestelmän
   uudistaminen ja alijäämän supistamista koskevien kunnianhimoisten suunnitelmien
   tukeminen. Niillä varmistettaisiin, että liiallista alijäämää koskevan menettelyn yhteydessä
   10 päivänä lokakuuta 2006 annetun neuvoston suosituksen mukainen liiallisen alijäämän
   suunniteltu korjaaminen (viimeistään vuonna 2009) saavutettaisiin. Ehtoihin sisältyisivät
   myös Lissabonin strategian mukaiset rakenneuudistustoimenpiteet, kuten työnteon
   kannustimien lisääminen työllisyystason kasvattamiseksi ja julkisen talouden pitkän aikavälin
   kestävyyden edistämiseksi. Rahapolitiikka tulisi edelleen suunnata hintatason säilyttämiseen
   vakaana ja Unkarin keskuspankin inflaatiotavoitteen saavuttamiseen (nyt 3 %). Lisäksi
   ehtoihin kuuluisi päätösten nopea ja tehokas täytäntöönpano rahoitusalan toiminnan
FI                                                   5                                            FI
 ---pagebreak---    parantamiseksi. Ehtojen seurannassa olisi myös otettava huomioon edistyminen IMF:n
   ohjelman mukaisten suoritusperusteiden täytäntöönpanossa. Niihin sisältyvät i) käteisvaroista
   maksettavien valtion, sosiaaliturvarahastojen ja budjetin ulkopuolisten varojen
   kumulatiivisten perusmenojen neljännesvuosittaiset enimmäismäärät, ii) ei julkisen sektorin
   ulkomaisten velkarästien kertymää, iii) kansainvälisten nettoreservien vähimmäistaso ja iv)
   kansallisen kuluttajahintaindeksin sallittu ulompi vaihteluväli 12 kuukauden aikana, joka
   edellyttää neuvotteluja IMF:n kanssa. Erityisesti julkisen talouden vuosittaisen kehityksen
   tehostettu seuranta voisi olla hyödyllinen lisäväline talousarvion pysyttämiseksi vakaana
   virallisen alijäämätavoitteen saavuttamiseksi.
   Jotta varmistettaisiin nykyisessä markkinatilanteessa välttämätön joustavuus, olisi sallittava
   mahdollisuus käyttää koronvaihtosopimuksia lainanottotoimessa, jolla rahoitetaan lainaa.
   Mahdollisen vaihdon vastapuolten luottoluokan olisi oltava korkein mahdollinen EU:n
   talousarvion turvaamiseksi.
   Tätä taustaa vasten komissio suosittelee neuvostolle talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan
   perustamissopimuksen 119 artiklassa säädetyn keskinäisen avun myöntämistä.
   Komissio ehdottaa talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan lisäksi, että hyväksyttyään
   komission suosituksesta neuvoston päätöksen edellä mainitun keskinäisen avun antamisesta
   Unkarille, neuvosto hyväksyisi päätöksen, joka koskee EU:n jäsenvaltioille myöntämän
   järjestelyn (18 päivänä helmikuuta 2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 332/2002)
   mukaista keskipitkän ajan, 6,5 miljardin euron suuruisen rahoitustuen myöntämistä Unkarille
   sen maksutaseen kestävyyden tukemiseksi. Tuki myönnettäisiin yhdessä IMF:n järjestelyn
   kanssa. Se maksettaisiin takaisin enintään viidessä erässä, ja siihen liittyisi talouspoliittisia
   ehtoja. Ehdotetun päätöksen voimassaolo päättyisi kahden vuoden kuluttua sen
   voimaantulosta.
FI                                                6                                                  FI
 ---pagebreak---                                                 Suositus:
                                      NEUVOSTON PÄÄTÖS
                               keskinäisen avun antamisesta Unkarille
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 119 artiklan,
   ottaa huomioon komission suosituksen, jonka tämä on tehnyt talous- ja rahoituskomiteaa
   kuultuaan,
   sekä katsoo seuraavaa:
   (1)     Unkarin viranomaiset ovat vuoden 2006 puolivälistä alkaen pyrkineet monin tavoin
           korjaamaan maan talouden kasvanutta ulkoista ja sisäistä epätasapainoa. Viimeksi
           kuluneiden kahden vuoden aikana saaduista konkreettisista tuloksista, kuten julkisen
           talouden alijäämän huomattavasta supistumisesta ja vaihtotaseen alijäämän
           asteittaisesta supistumisesta huolimatta Unkarin rahoitusmarkkinat ovat kärsineet
           huomattavista paineista lokakuun 2008 alusta alkaen.
   (2)     Unkarin viranomaiset hyväksyivät lokakuussa 2008 kattavan talouspoliittisen
           ohjelman, jonka tavoitteena on palauttaa investoijien luottamus ja lieventää Unkarin
           rahoitusmarkkinoilla viime viikkoina vallinneita paineita. Ohjelmaan sisältyy
           toimenpiteitä pankkijärjestelmän riittävän likviditeetin ja rahoituksen turvaamiseksi,
           toimia pankkien riittävän pääoman varmistamiseksi sekä suunnitelmia julkisen
           talouden kestävyyden varmistamiseksi ja rahoitustarpeiden hillitsemiseksi. Erityisesti
           hallitus tarkisti vuoden 2008 alijäämätavoitettaan budjetoidusta 4 prosentista suhteessa
           BKT:hen 3,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja vuoden 2009 alijäämätavoitettaan
           3,2 prosentista suhteessa BKT:hen 2,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Tämä
           talousohjelma ja erityisesti julkisen talouden tavoitteet otetaan huomioon valtion
           talousarviossa ja lähentymisohjelmassa, joka sisältää myös muita poliittisia
           toimenpiteitä ja rakenneuudistuksia.
   (3)     Neuvosto tarkastelee säännöllisesti Unkarin talouspolitiikkaa erityisesti osana Unkarin
           lähentymisohjelman tarkistuksen ja kansallisen uudistusohjelman toteuttamisen
           vuotuisia tarkasteluja, osana Unkarin liiallista alijäämää koskevasta menettelystä
           annetun neuvoston suosituksen noudattamisessa saavutetun edistyksen säännöllistä
           tarkastelua ja lähentymiskehityksen arvioinnin yhteydessä.
   (4)     Vaihtotaseen odotetusta parantumisesta huolimatta Unkarilla on huomattavia
           rahoitustarpeita vuosina 2008 ja 2009 (arviolta noin 20 miljardia euroa), sillä
           rahoitusmarkkinoiden viimeaikaisen kehityksen perusteella näyttää siltä, että pääoma-
           ja rahoitustase voivat heikentyä merkittävästi ja nettomääräiset arvopaperisijoitukset
           ulkomaille kiihtyä.
   (5)     Unkarin viranomaiset ovat pyytäneet huomattavaa rahoitustukea EU:lta ja muilta
           kansainvälisiltä rahoituslaitoksilta ja mailta maksutaseen kestävyyden tukemiseksi ja
           kansainvälisten valuuttavarantojen saamiseksi maltilliselle tasolle.
FI                                                  7                                               FI
 ---pagebreak---    (6)    Unkarin maksutase on vakavasti uhattuna, minkä vuoksi on perusteltua, että yhteisö
          antaa keskinäistä apua kiireellisesti,
   ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
                                                1 artikla
   Yhteisö antaa keskinäistä apua Unkarille.
   Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
   Tehty Brysselissä
                                                 Neuvoston puolesta
                                                 Puheenjohtaja
FI                                                  8                                        FI
 ---pagebreak---                                                 Ehdotus:
                                        NEUVOSTON PÄÄTÖS
                  yhteisön keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämisestä Unkarille
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon järjestelystä keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden
   maksutaseille 18 päivänä helmikuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 332/20022
   ja erityisesti sen 3 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka tämä on tehnyt talous- ja rahoituskomiteaa
   kuultuaan,
   sekä katsoo seuraavaa:
   (1)      Unkarille päätettiin antaa keskinäistä apua neuvoston päätöksellä [….].
   (2)      Vaihtotaseen odotetusta parantumisesta huolimatta Unkarin ulkoiset rahoitustarpeet
            vuosina 2008 ja 2009 arvioidaan 20 miljardiksi euroksi, sillä rahoitusmarkkinoiden
            viimeaikaisen kehityksen perusteella näyttää siltä, että pääoma- ja rahoitustase voivat
            heikentyä merkittävästi ja nettomääräiset arvopaperisijoitukset ulkomaille kiihtyä.
   (3)      On aiheellista antaa Unkarille yhteisön tukea enintään 6,5 miljardia euroa osana
            asetuksella (EY) N:o 332/2002 vuonna 2002 käyttöönotettua järjestelyä, jolla
            jäsenvaltioiden maksutaseille myönnetään keskipitkän ajan rahoitustukea. Tuki olisi
            yhdistettävä kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) valmiusluottojärjestelyllä
            myöntämään 10,5 miljardin erityisnosto-oikeuden (noin 12,5 miljardia euroa) lainaan,
            joka on tarkoitus hyväksyä 6 päivänä marraskuuta 2008. Lisäksi Maailmanpankki on
            luvannut myöntää Unkarille 1 miljardin euron lainan.
   (4)      Rahoitustuen hallinnointi olisi annettava komissiolle, joka sopii Unkarin
            viranomaisten kanssa tukeen liittyvistä erityisistä talouspoliittisista ehdoista talous- ja
            rahoituskomiteaa kuultuaan. Ehdot olisi vahvistettava yhteisymmärryspöytäkirjassa.
            Komission olisi vahvistettava yksityiskohtaiset rahoitusehdot lainasopimuksessa.
   (5)      Myönnettävän tuen tavoitteena pitäisi olla maksutaseen kestävyyden tukeminen
            Unkarissa ja tällä tavoin hallituksen hyväksymän talouspoliittisen ohjelman
            menestyksekkään toteuttamisen edistäminen tämänhetkisessä taloudellisessa ja
            rahoituksellisessa tilanteessa,
   ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
                                                 1 artikla
   1.         Yhteisö myöntää Unkarille keskipitkän ajan lainan, jonka määrä on enintään
              6,5 miljardia euroa ja keskimääräinen erääntymisaika enintään viisi vuotta.
   2
            EYVL L 53/1 [23.2.2002].
FI                                                   9                                                  FI
 ---pagebreak---    2.     Yhteisön rahoitustuki on saatavilla kahden vuoden ajan ensimmäisestä tämän
          päätöksen voimaantulon jälkeisestä päivästä alkaen. Komissio voi talous- ja
          rahoituskomiteaa kuultuaan päättää jatkaa kyseistä aikaa enintään kahdella vuodella,
          jos olosuhteet niin edellyttävät.
                                               2 artikla
   1.     Komissio hallinnoi tukea ottaen huomioon Unkarin sitoumukset ja neuvoston
          suositukset, jotka liittyvät erityisesti kansallisen uudistusohjelman ja
          lähentymisohjelman toteuttamiseen sekä liiallista alijäämää koskevaan menettelyyn.
   2.     Komissio sopii Unkarin viranomaisten kanssa rahoitustukeen liittyvistä erityisistä
          talouspoliittisista ehdoista 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti talous- ja rahoituskomiteaa
          kuultuaan. Ehdot on vahvistettava yhteisymmärryspöytäkirjassa ottaen huomioon
          1 kohdassa tarkoitetut sitoumukset ja suositukset. Komissio vahvistaa
          yksityiskohtaiset rahoitusehdot lainasopimuksessa.
   3.     Komissio tarkistaa säännöllisin väliajoin yhteistyössä talous- ja rahoituskomitean
          kanssa, että tukeen liittyvät talouspoliittiset ehdot täyttyvät. Komissio ilmoittaa
          talous- ja rahoituskomitealle lainanoton mahdollisesta jälleenrahoituksesta tai
          rahoitusehtojen muuttamisesta.
                                               3 artikla
   1.     Komissio asettaa yhteisön rahoitustuen Unkarin käyttöön enintään viidessä erässä,
          joiden suuruus vahvistetaan yhteisymmärryspöytäkirjassa.
   2.     Ensimmäinen erä annetaan käyttöön lainasopimuksen ja yhteisymmärryspöytäkirjan
          voimaantulon jälkeen.
   3.     Lainan rahoittamiseksi taloudellisesti edullisimmin ehdoin on tarvittaessa sallittua
          käyttää harkitusti koronvaihtosopimuksia korkeinta luottoluokkaa olevien
          vastapuolten kanssa.
   4.     Komissio päättää seuraavien erien käyttöön antamisesta talous- ja rahoituskomitean
          lausunnon saatuaan. Kukin seuraava erä maksetaan sillä edellytyksellä, että Unkarin
          lähentymisohjelmaan sisältyvä Unkarin hallituksen hyväksymä uusi talousohjelma
          on toteutettu tyydyttävästi ja erityisesti että yhteisymmärryspöytäkirjassa
          vahvistettuja erityisiä talouspoliittisia ehtoja noudatetaan. Ehtoihin sisältyvät muun
          muassa Unkarin hallituksen suunnitteleman julkisen talouden vakauttamisen
          edistyminen liiallista alijäämää koskevan menettelyn yhteydessä 10 päivänä
          lokakuuta 2006 annetun neuvoston suosituksen ja tarkistetusta lähentymisohjelmasta
          marraskuussa 2007 annetun neuvoston lausunnon mukaisesti, erityiset toimenpiteet
          menojen rajoittamiseksi vakauttamisprosessin yhteydessä ja julkisen talouden
          ohjausjärjestelmää ja rahoitusvalvontaa koskevan uudistuksen edistyminen sekä
          Lissabonin strategian mukaiset rakenneuudistustoimenpiteet, kuten työnteon
          kannustimien lisääminen työllisyyden tukemiseksi ja julkisen talouden pitkän
          aikavälin kestävyyden edistämiseksi.
   Tämä päätös on osoitettu Unkarin tasavallalle.
FI                                                10                                              FI
 ---pagebreak---    Tehty Brysselissä
                     Neuvoston puolesta
                     Puheenjohtaja
FI                    11                FI
 ---pagebreak---                         SELVITYS VAIKUTUKSISTA TALOUSARVIOON
                                   (Ks. sisäisten sääntöjen 16 artikla)
    TOIMINTALOHKO: OSASTO 01 – TALOUS- JA RAHOITUSASIAT
    TOIMINTO: RAHOITUSTOIMINNOT JA -VÄLINEET
    TOIMENPITEEN NIMI: EU:N KESKIPITKÄN AJAN RAHOITUSTUKI
    UNKARILLE
    1.       EHDOTUKSEN NIMI: BUDJETTIKOHTA JA NIMIKE
             01 04 01 01 Euroopan yhteisön takaus yhteisön antamille maksutaseiden tukemiseen
             tarkoitetuille lainoille
    2.       OIKEUSPERUSTA:
             EY:n perustamissopimuksen 119 ja 308 artikla; neuvoston asetus (EY) N:o 332/2002
             (18.2.2002).
             Asetuksessa rajoitetaan jäsenvaltioille tässä järjestelyssä myönnettävien lainojen
             pääoma 12 miljardiin euroon. Asetuksen voimaantulon jälkeen jäsenvaltioille ei ole
             myönnetty yhtään lainaa tässä järjestelyssä.
    3.       VARAINHOITOVUOTTA KOSKEVAT NUMEROTIEDOT (EUROINA)
             Alamomentille otetaan Euroopan unionin takaus lainan takaisinmaksusta. Sen avulla
             komissio voi ottaa vastatakseen lainanhoidosta (pääoma, korot ja muut kustannukset)
             velallisen (Unkari) maksukyvyttömyystilanteessa.
             Talousarviotakausta vastaava erä (”p.m.”) otetaan käyttöön ainoastaan, jos takauksen
             maksua todella vaaditaan. Talousarviotakauksen maksua ei tavallisesti odoteta
             vaadittavan. Ennen kuin Unkarista oli vielä tullut jäsenvaltio, neuvosto myönsi sille
             päätösten 1990/83/ETY (25.2.1990) ja 91/310/ETY (24.6.1991) nojalla
             makrotaloudellista rahoitusapua yhteensä 790 miljoonaa ecua. Makrotaloudellinen
             rahoitusapu maksettiin kokonaisuudessaan takaisin vuoteen 1998 mennessä.
             3a – Tämä vuosi
             Ei sovelleta
                                                              MSM
   Varainhoitovuoden
   alustavat         määrärahat
   (talousarvio)
   Siirrot
   Lisämäärärahat
   Määrärahat yhteensä
FI                                                  12                                             FI
 ---pagebreak---    Toiseen työohjelmaan jo
   varatut määrärahat
   Käytettävissä oleva määrä
   Ehdotettuun toimintaan
   käytettävä määrä
             3b – Siirrot
             Ei sovelleta
                                                           MSM
   Siirrot
   Toiseen työohjelmaan      jo
   varatut määrärahat
   Käytettävissä oleva määrä
   Ehdotettuun toimintaan
   käytettävä määrä
             3c – Seuraava varainhoitovuosi
             Ei sovelleta
                                                           MSM
   Varainhoitovuoden                                 p.m.
   alustavat         määrärahat
   (talousarvio)
   Siirrot
   Lisämäärärahat
   Määrärahat yhteensä
   Toiseen työohjelmaan jo
   varatut määrärahat
   Käytettävissä oleva määrä
   Ehdotettuun toimintaan
   käytettävä määrä
                                                     p.m.
    4.       TOIMEN KUVAUS
             Unkarille myönnettäväksi ehdotettu keskipitkän ajan rahoitustuki koostuu yhteisön
             lainasta (joka rahoitetaan yhteisön kansainvälisiltä pääomamarkkinoilta ottamilla
             lainoilla), jonka määrä on 6,5 miljardia euroa. Laina myönnetään osana
             kansainvälistä     rahoituspakettia,    johon     sisältyy   erityisesti   IMF:n
FI                                                13                                           FI
 ---pagebreak---            valmiusluottojärjestelyllä myöntämä 10,5 miljardin erityisnosto-oikeuden (noin
           12,5 miljardia euroa) laina. Maailmanpankki on niin ikään sitoutunut lainaamaan
           yhteensä 1 miljardi euroa. Unkarille myönnettävällä keskipitkän ajan rahoitustuella
           on tarkoitus tukea vakavasti uhattuna olevaa Unkarin maksutaseen kestävyyttä ja
           tällä tavoin myös tukea hallituksen hyväksymää uutta talousohjelmaa, jolla pyritään
           muun      muassa      palauttamaan     investoijien  luottamus    ja    lieventämään
           rahoitusmarkkinoilla lokakuun 2008 alusta vallinneita paineita. Tuki on osoitus
           halusta tukea jäsenvaltiota, jonka tulokset ovat parantuneet huomattavasti
           vuoden 2006 puolivälistä alkaen muun muassa julkisen talouden alijäämän
           huomattavan supistumisen myötä. Samaan aikaan tuki edistää rahoitusjärjestelmän
           vakautta tavalla, joka olisi tuensaajamaalle yksinään mahdotonta tärkeiden
           kansainvälisten (myös pankkienvälisten) yhteyksien vuoksi. Tällä tavoin tuettuun
           uuteen talouspakettiin sisältyy alijäämän supistamisen vauhdittaminen niin
           vuonna 2008 kuin vuonna 2009, mikä vähentäisi valtion rahoitustarpeita, ja
           monenlaisia kohdennettuja toimia valtion lainamarkkinoiden vapauttamiseksi ja
           likviditeetin lisäämiseksi valuuttaswap-markkinoilla. Lisäksi tuki, jota komissio
           hallinnoi talous- ja rahoituskomiteaa kuullen, on keino varmistaa, että EU osallistuu
           edelleen tiiviisti Unkarin talouspolitiikan muotoiluun ja että tämä politiikka vastaa
           Unkarin EU:lle antamia sitoumuksia ja neuvoston suosituksia erityisesti kansallisen
           uudistusohjelman ja lähentymisohjelman toteuttamisen sekä liiallista alijäämää
           koskevan menettelyn osalta.
           Yhteisön pääomamarkkinoilta tai rahoituslaitoksista Unkarin tukemiseksi ottamilla
           lainoilla on yhteisön takaus. Laina otetaan pääomamarkkinoilta tai
           rahoituslaitoksista. Unkarille myönnettävien lainojen pääoma on 6,5 miljardia euroa.
           Euroopan unionin takauksen avulla komissio voi ottaa vastatakseen lainanhoidosta
           Unkarin maksukyvyttömyystilanteessa.
           Komissio voi velvoitteidensa täyttämiseksi väliaikaisesti taata lainanhoidon
           käteisvaroillaan. Tällöin sovelletaan yhteisöjen omista varoista tehdyn
           päätöksen 2000/597/EY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000
           annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 (EYVL L 130,
           31.5.2000, s. 1) 12 artiklaa.
   5.      KÄYTETTY LASKENTATAPA
           Ei sovelleta.
   6.      MAKSUAIKATAULU (EUROINA)
           Ei sovelleta.
   Budjet-         Määrärahat
   tikohta                                                     Maksut
                                                                                Seuraavat
                                                                                varainhoito-
                                     Vuosi n     Vuosi n + 1 Vuosi n + 2 Vuosi n + 3 vuodet
              Vuosi n
              Vuosi n +
              1
FI                                               14                                               FI
 ---pagebreak---    Vuosi n
   Vuosi n +
   1
   Yhteensä
FI           15 FI