Avis juridique important

|

32003H0579

Neuvoston suositus, annettu 22 päivänä heinäkuuta 2003, jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan toteuttamisesta

Virallinen lehti nro L 197 , 05/08/2003 s. 0022 - 0030

Neuvoston suositus,annettu 22 päivänä heinäkuuta 2003,jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan toteuttamisesta(2003/579/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 128 artiklan 4 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,sekä katsoo seuraavaa:(1) Lissabonissa 23 ja 24 päivänä maaliskuuta 2000 kokoontunut Eurooppa-neuvosto asetti Euroopan unionille uuden strategisen päämäärän, jonka mukaan siitä on tultava maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous, joka kykenee ylläpitämään kestävää talouskasvua, luomaan uusia ja parempia työpaikkoja ja lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Tämän saavuttamiseksi neuvosto sopi yleisistä työllisyystavoitteista ja naisten työllisyystavoitteista vuodeksi 2010.(2) Barcelonassa 15 ja 16 päivänä maaliskuuta 2002 kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti vahvistamaan Euroopan työllisyysstrategiaa tehostetulla, yksinkertaistetulla ja paremmin hallitulla prosessilla, joka on täysimittaisesti integroitu Lissabonin strategiaan. Barcelonan Eurooppa-neuvosto kehotti myös tehostamaan politiikkojen koordinointiprosesseja ja sovittamaan yhteen talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen ja työllisyyden suuntaviivojen hyväksymisaikataulut.(3) Neuvosto sopi 3 päivänä joulukuuta 2002 tehostamisesta ja katsoi, että tehostamisessa tavoitteena olisi oltava avoimuuden ja tehokkuuden lisääminen, päällekkäisyyden ja toiston välttäminen suuntaviivojen muotoilussa sekä johdonmukaisuuden, täydentävyyden ja yhtenäisyyden varmistaminen.(4) Brysselissä 20 ja 21 päivänä maaliskuuta 2003 kokoontunut kevään Eurooppa-neuvosto vahvisti, että työllisyysstrategialla on keskeinen asema toteutettaessa Lissabonin strategian työllisyys- ja työmarkkinatavoitteita, ja kehotti jäsenvaltioita pitämään yllä kansallisten työmarkkinoiden uudistusvauhtia.(5) Neuvosto hyväksyi päätöksellä 2003/578/EY(1) jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivat.(6) Komissio ja neuvosto hyväksyivät 6 päivänä maaliskuuta 2003 yhteisen työllisyysraportin, jossa kuvataan työllisyyspolitiikan tärkeimmät haasteet kussakin jäsenvaltiossa ja esitetään toimintaprioriteetit, jotka vahvistavat kunkin jäsenvaltion panosta työllisyyden suuntaviivojen yleisten tavoitteiden saavuttamiseksi.(7) Vakaa makrotalouspolitiikka ja kattavat talousuudistukset ovat olennaisen tärkeitä työpaikkojen luomisen kannalta. Jäsenvaltioiden olisi näin ollen pantava tämä suositus täytäntöön johdonmukaisesti talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa,SUOSITTELEE, että jäsenvaltiot toteuttavat liitteessä esitetyt toimet.Tehty Brysselissä 22 päivänä heinäkuuta 2003.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaG. Alemanno(1) Ks. tämän virallisen lehden sivu 13.LIITEBELGIAVäestön ikääntymisen asettamat haasteet edellyttävät toimenpiteitä, joilla pyritään saamaan työvoimaan kuulumaton potentiaalinen työvoima työmarkkinoille ja nostamaan näin työllisyysastetta ja työvoimaosuutta. Viime vuosien myönteisestä kehityksestä huolimatta työllisyysaste on Belgiassa edelleen merkittävästi alle EU:n keskiarvon ja kaukana EU:n tavoitteista, etenkin ikääntyvien työntekijöiden osalta, joiden työllisyysaste on EU:n alin. On epätodennäköistä, että aktiivisena ikääntymisen edistämiseksi tähän mennessä toteutetut toimenpiteet olisivat riittäviä EU-tavoitteen saavuttamiseksi vuoteen 2010 mennessä. Pitkäaikaistyöttömyys on laskenut viime vuosina ja on nyt alle EU:n keskiarvon, mutta se on edelleen rakenteellinen ongelma. Ajautuminen pitkäaikaistyöttömyyteen on yleistä, eikä asianmukaista ennaltaehkäisevää lähestymistapaa aikuisille työnhakijoille ole vieläkään tarjolla. Työttömyysloukkujen poistamiseksi toteutetuista hiljattaisista toimenpiteistä huolimatta etuusriippuvuuden riski edellyttää etuusjärjestelmän lisätarkistuksia ja työn houkuttelevuuden lisäämistä. Lisäksi maltillinen palkkakehitys yhdessä verojen ja sosiaaliturvamaksujen alennusten kanssa ovat edelleen tärkeimmät tavat parantaa kilpailuasemaa ja luoda työllisyyttä. Työmarkkinoiden pitkäaikaiset alueelliset eroavaisuudet ovat osoitus taloudellisen tilanteen eroista mutta myös työvoiman riittämättömästä maantieteellisestä liikkuvuudesta, ja alaa koskevat aloitteet ovat olleet vaatimattomia.Belgialle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Ennaltaehkäisy ja aktivointi1. Olisi vahvistettava toimenpiteitä, joilla vähennetään ajautumista pitkäaikaistyöttömyyteen lisäämällä ennaltaehkäisevien toimien kattavuutta työttömien aikuisten piirissä.Työvoiman tarjonta ja aktiivisena ikääntyminen2. Olisi kehitettävä ja pantava täytäntöön kattava strategia työllisyysasteen nostamiseksi etenkin ikääntyvien työntekijöiden ja naisten osalta asianmukaisten tavoitteiden perusteella. Olisi toteutettava varhaiseen työelämästä poistumiseen liittyviä uusia ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä ja poistettava sen kannustimia.Työn tekeminen kannattavaksi3. Olisi pantava täytäntöön suunniteltu monivuotinen ohjelma työhön kohdistuvan verorasituksen ja muiden maksujen vähentämiseksi. Näin kannustettaisiin työntekijöitä ottamaan työtä vastaan ja työnantajia luomaan uusia työpaikkoja. Tämän yhteydessä olisi etuusjärjestelmään tehtävä lisätarkistuksia työttömyysloukkujen poistamiseksi.Alueelliset erot4. Olisi toteutettava yhteisiä toimia työvoiman liikkuvuuden lisäämiseksi alueiden välillä ja parannettava edelleen työvoimapolitiikan koordinointia ja yhdentymistä.TANSKATanskan työllisyysasteet ovat jo huomattavasti EU:n tavoitteita korkeampia, myös naisten ja ikääntyvien työntekijöiden osalta. Työvoiman ikääntymisen vuoksi Tanskan on varmistettava työvoiman riittävä tarjonta, jotta se voi turvata kasvupotentiaalin ja sosiaaliturvajärjestelmän rahoituksen kestävyyden. Viimeaikaisilla uudistuksilla on nostettu tosiasiallista eläkeikää, mutta tietyillä aloilla on edelleen oltava valppaana. Tämä koskee etenkin terveydenhuolto-, koulutus- ja sosiaalialaa, joilla yli 50-vuotiaat työntekijät ovat yliedustettuina. Muita mahdollisia työvoimalähteitä ovat Tanskassa jo asuvat maahanmuuttajat, joiden osallistumista olisi kannustettava. Työhön kohdistuvan kokonaisverorasituksen vähentämiseksi on toteutettu uudistuksia, mutta lisäuudistuksia tarvitaan, jotta varmistetaan työvoiman osallistuminen pitkällä aikavälillä. Tämä olisi tehtävä erityisesti vähentämällä edelleen suhteellisen korkeita marginaaliveroasteita ja tarjoamalla kannustimia varhaiseläkkeelle jäämisen hillitsemiseksi.Tanskalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Työvoiman tarjonta ja aktiivisena ikääntyminen1. Olisi vahvistettava pyrkimyksiä työvoiman tarjonnan varmistamiseksi pitkällä aikavälillä, etenkin nostamalla ikääntyvien työntekijöiden osallisuutta ja ehkäisemällä pullonkauloja aloilla, joilla työvoima on ikääntymässä.Heikommassa asemassa olevat ryhmät2. Olisi vahvistettava edelleen maahanmuuttajien integroitumista työmarkkinoille varmistamalla oikea tasapaino taloudellisten kannustimien lisäämisessä ja sosiaalisen syrjäytymisen välttämisessä.Työn tekeminen kannattavaksi3. Olisi jatkettava uudistuksia korkeiden marginaaliveroasteiden alentamiseksi ja työhön kohdistuvien verotuspaineiden keventämiseksi etenkin keski- ja pienipalkkaisten osalta, ja olisi arvioitava näiden uudistusten vaikutuksia.SAKSASaksan kokonaistyöllisyysaste on lähellä vuodeksi 2005 asetettua EU:n tavoitetta eli 67:ää prosenttia. Naisten työllisyysaste ylittää jo vuodeksi 2005 asetetun EU:n keskipitkän aikavälin tavoitteen 57 prosenttia, mutta ikääntyvien työntekijöiden työllisyysaste on alle vuoden 1997 alhaisen lähtötasonkin, mikä johtuu 60-64-vuotiaiden ikäryhmän alhaisesta työhön osallistumisesta. Naisten työvoimaosuuteen vaikuttavat negatiivisesti jatkuva puute hoitopalveluista sekä sukupuolten väliset palkkaerot etenkin yksityissektorilla. Vuodeksi 2003 odotettu työttömyystilanteen heikkeneminen edellyttää tehokkaita ennaltaehkäiseviä ja aktiivisia työvoimapoliittisia toimenpiteitä. Verotuksen, sosiaaliturvamaksujen ja etuuksien yhdistetyt vaikutukset voivat estää etenkin pienipalkkaisia työntekijöitä tekemästä työtä. Viimeaikaiset uudistukset onkin kohdistettu juuri tähän työntekijäryhmään. Koulutusjärjestelmä on myös tärkeä tekijä työttömyyden torjumisessa, koska heikosti koulutetut muodostavat suuren osuuden työttömistä. Etenkin uusissa osavaltioissa on pulaa työpaikoista, mikä uhkaa entisestään lisätä työmarkkinoiden alueellisia eroja. Sääntelyn taso saattaa haitata työpaikkojen luomista ja edellyttää myös palkanmuodostusta hallitsevien työmarkkinalaitosten kattavaa tarkistusta.Saksalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Ennaltaehkäisy ja aktivointi1. Olisi parannettava työnhakuneuvonnan ja aktiivisten työvoimapoliittisten ohjelmien tehokkuutta parantamalla niiden kohdentamista ja räätälöintiä. Työvoimapolitiikassa olisi edelleen kiinnitettävä erityishuomiota uusiin osavaltioihin.Muutoksiin vastaaminen ja sopeutumiskyvyn edistäminen2. Olisi tuettava työpaikkojen luomista tarkastelemalla ja poistamalla järjestelmällisesti sääntelyn aiheuttamia esteitä, jotka saattavat haitata työllisyyden kehittymistä palveluiden ja teollisuuden alalla. Olisi edistettävä sopeutumiskykyisempää työn organisointia ja annettava lainsäädäntöä, joka suosii työpaikkojen luomista ja tuottavuutta. Muun muassa liittohallituksen maaliskuussa 2003 ilmoittama työlainsäädännön uudistus olisi pantava johdonmukaisesti ja pikaisesti täytäntöön.Elinikäinen oppiminen3. Olisi kehitettävä ja toteutettava edelleen kattavaa elinikäisen oppimisen strategiaa, jossa otetaan huomioon kaikki koulutusjärjestelmän tasot ja kiinnitetään erityishuomiota toimiin, joilla voitaisiin lisätä etenkin ikääntyvien, vähän koulutettujen ja pk-yritysten työntekijöiden osallistumista täydennyskoulutukseen.Sukupuolten tasa-arvo4. Olisi vahvistettava toimia, joilla käsitellään sukupuoleen liittyviä ongelmia työmarkkinoilla ja arvioidaan erityisesti työtulojen verotuksen vaikutuksia naisten työllisyyteen, ja rohkaistava työmarkkinaosapuolia ottamaan vastuulleen sukupuolten välisten palkkaerojen merkittävä pienentäminen. Olisi edistettävä lastenhoitopalvelujen saatavuutta sekä parannettava niiden yhteensopivuutta työaikojen ja koulujen työskentelyaikojen kanssa.Työn tekeminen kannattavaksi5. Olisi jatkettava vero- ja sosiaalietuusjärjestelmän uudistamista ja varmistettava työnteon riittävät kannustimet. Samalla olisi etuuksien saamisen ehdoksi asetettava lakisääteinen velvoite hakea aktiivisesti työtä.KREIKKAKreikan kokonaistyöllisyysaste on huomattavasti alle Eurooppa-neuvoston asettamien tavoitteiden, etenkin naisten osalta. Suhteellisen alhaiset työllisyysasteet johtuvat osittain osa-aikatyön harvinaisuudesta Kreikassa. Työttömyys laski vuonna 2002, kolmantena peräkkäisenä vuonna, mutta se on edelleen yli EU:n keskiarvon, ja naisten työttömyysaste on yli kaksinkertainen miehiin verrattuna. Julkisten työnvälityspalveluiden uudistus, joka on olennaisen tärkeä pitkäaikaistyöttömyyden korkean tason käsittelemiseksi, on edelleen viivästynyt. Jotta voitaisiin lisätä työn tuottavuutta, johon vaikuttaa mm. alhainen ammattitaitotaso, ammatillisen perus- ja täydennyskoulutusjärjestelmien integrointia olisi parannettava. Hiljattaisista uudistuksista huolimatta monimutkainen verotusjärjestelmä ja korkeat sosiaaliturvamaksut ovat edelleen merkittäviä esteitä uusien työntekijöiden palkkaamiselle ja pimeän työn vähentämiselle. Lisäksi joustavien työmuotojen edistämiseksi tehdyillä uudistuksilla on ollut vain rajallisia vaikutuksia.Kreikalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Muutoksiin vastaaminen ja sopeutumiskyvyn edistäminen1. Olisi pantava täysimittaisesti ja tiiviissä yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa täytäntöön työmarkkinauudistuspaketti, jolla parannetaan osa-aikatyön mahdollisuuksia ja tuetaan työntekijöiden ja yritysten sopeutumiskykyä sekä turvataan samalla joustavuuden ja turvallisuuden tasapaino työmarkkinoilla.Elinikäinen oppiminen2. Olisi saatettava loppuun ja toteutettava kattava elinikäisen oppimisen strategia, jonka perustana on yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen sekä työllisyyteen liittyvien järjestelmien koordinointi. Olisi toteutettava toimia koulutustason kohottamiseksi ja yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen osallistuvien aikuisten määrän lisäämiseksi.Sukupuolten tasa-arvo3. Olisi toteutettava tehokkaita toimia työllisyys- ja työttömyysasteita koskevien suurten sukupuolierojen vähentämiseksi, ja olisi edelleen pyrittävä lisäämään lasten ja muiden huollettavien hoitopalveluita.Työn tekeminen kannattavaksi4. Olisi yksinkertaistettava verotusjärjestelmää ja alennettava sosiaaliturvamaksuja etenkin pienipalkkaisten osalta, ja samalla olisi tarjottava parempia kannustimia osa-aikatyön tekemiseksi. Olisi pantava täytäntöön riittävä eri alojen toimien yhdistelmä, jolla voidaan merkittävästi vähentää pimeää työtä. Tähän sisältyy esimerkiksi pienipalkkaisen työvoiman verotuksen alentaminen ja kannustimien lisääminen, jotta pimeät työpaikat muutettaisiin ilmoitetuiksi työpaikoiksi.Toteuttamisesta vastaavat palvelut5. Olisi saatettava loppuun julkisten työnvälityspalveluiden uudistus ja pantava täysimittaisesti täytäntöön ennaltaehkäisevä ja yksilöllinen lähestymistapa, etenkin naisten ja nuorten osalta. Olisi parannettava edelleen tilastollisia seurantajärjestelmiä.ESPANJAViime vuosien merkittävistä ponnistuksista ja edistyksestä huolimatta työttömyysaste on edelleen merkittävästi yli EU:n keskiarvon ja työllisyysaste alle EU:n keskiarvon. Naisten työttömyys on laskenut enemmän kuin miesten, mutta naisten työttömyysaste on silti edelleen yli kaksinkertainen miehiin verrattuna. Muut tekijät Espanjan työmarkkinoilla ovat säilyneet lähes muuttumattomina: tuottavuuden kasvu on heikko, määräaikaisten työsopimusten osuus on suuri ja osa-aikaisten pieni, ja osa-aikatyö on edelleen paljon harvinaisempaa kuin muissa jäsenvaltioissa. Myöskään eri autonomisille alueille luoduilla työpaikoilla ei ole onnistuttu kaventamaan laajoja alueiden välisiä työttömyyseroja. Työvoiman maantieteellinen liikkuvuus on vähäistä, mikä johtuu osaksi rakenteellisista esteistä, esimerkiksi asuntomarkkinoiden heikosta toimivuudesta. Tähän liittyen on tärkeää saattaa loppuun julkisten työnvälityspalveluiden nykyaikaistaminen ja lisätä alueellisten työnvälityspalveluiden välistä koordinointia.Espanjalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Muutoksiin vastaaminen ja sopeutumiskyvyn edistäminen1. Olisi parannettava - työmarkkinaosapuolia kuullen - työn organisointia ja osallistumista elinikäiseen oppimiseen, jotta vahvistettaisiin tuottavuutta ja työn laatua. Olisi tarkistettava lainsäädäntöä ja kiinnitettävä erityishuomiota määräaikaisten työsopimusten korkean osuuden vähentämiseen ja osa-aikaisten sopimusten lisäämiseen.Sukupuolten tasa-arvo2. Olisi toteutettava tehokkaita toimia yleisen työllisyysasteen nostamiseksi ja sukupuolten välisten työllisyys- ja työttömyyserojen kaventamiseksi. Olisi parannettava lasten ja muiden huollettavien hoitopalveluiden tarjontaa.Alueelliset erot3. Olisi parannettava edellytyksiä työpaikkojen luomiselle heikommin kehittyneillä alueilla ja poistettava työvoiman maantieteellisen liikkuvuuden esteitä. Tähän liittyen olisi vahvistettava alueellisten työnvälityspalveluiden koordinaatiota, jotta voitaisiin vähentää alueellisia työllisyys- ja työttömyyseroja.Toteuttamisesta vastaavat palvelut4. Olisi saatettava loppuun julkisten työnvälityspalveluiden nykyaikaistaminen, jotta parannettaisiin niiden tehokkuutta ja kykyä toimia välittäjänä työmarkkinoilla. Tähän olisi liityttävä tilastollisen seurantajärjestelmän saattaminen valmiiksi.RANSKARanskan kokonaistyöllisyysaste on edelleen suhteellisen alhainen, ja ikääntyvien työntekijöiden työllisyysaste on erittäin alhainen (yksi EU:n alimmista). Väestön ikääntymisen vuoksi haasteena on nostaa työvoimaosuutta etenkin ikääntyvien osalta. Aktiivisen ja ennaltaehkäisevän työttömyyspolitiikan täytäntöönpanosta huolimatta rakenteellinen työttömyys on edelleen yleistä joissakin osissa maata, ja työvoiman kysynnän ja tarjonnan pysyvä epäsuhta aiheuttaa rekrytointiongelmia tietyillä aloilla. Ilman päästötodistusta koulunsa lopettavien nuorten määrä on erityisen ongelmallinen. Lisäksi työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu kärsii Ranskassa tietyistä heikkouksista, vaikka sillä olisi mahdollisuuksia olla tärkeässä asemassa useilla aloilla.Ranskalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Ennaltaehkäisy ja aktivointi1. Olisi jatkettava ja kehitettävä työttömyyttä ehkäiseviä toimia vahvistamalla työttömiin sovellettavaa yksilökohtaista lähestymistapaa ja varmistamalla tehokkaat työnhakukannustimet ja eri työnvälityspalveluiden välinen koordinaatio. Olisikin varmistettava, että uuteen työttömyysvakuutusjärjestelmään liitetään asianmukaiset vaatimukset ja tehokkaat työnhakukannustimet.Elinikäinen oppiminen2. Olisi pyrittävä kattavaan elinikäisen oppimisen strategiaan, jossa otetaan huomioon ammatillisen peruskoulutuksen tarpeet ja kannustetaan heikommin koulutettujen työntekijöiden osallistumista koulutukseen, etenkin pk-yrityksissä.Työvoiman tarjonta ja aktiivisena ikääntyminen3. Olisi pantava täytäntöön johdonmukaista politiikkaa, jotta voitaisiin lisätä ikääntyvien työntekijöiden työvoimaosuutta huomattavasti etenkin tarjoamalla kannustimia aktiivisena pysymiselle, parantamalla koulutusmahdollisuuksia ja uudistamalla varhaiseläkejärjestelmiä.Työmarkkinayhteistyö4. Olisi kannustettava ja vahvistettava työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua, jotta siinä käsiteltäisiin varsinkin aktiivisena ikääntymiseen ja elinikäiseen oppimiseen liittyviä kysymyksiä.IRLANTIIrlanti etenee vakaasti kohti Tukholman ja Lissabonin työllisyystavoitteita. Talouskasvun jyrkkä hidastuminen ja hiljattainen työttömyysasteen nousu asettavat kuitenkin suuria haasteita. Naisten osuus työvoimasta on kasvanut merkittävästi, mutta naisten ja miesten työllisyysasteissa ja palkoissa on vieläkin huomattava ero. Tätä ovat vielä pahentaneet lastenhoitopalveluiden tarjontaan ja kalleuteen liittyvät ongelmat. Saavutetusta edistyksestä huolimatta maan kahden alueen välillä on edelleen eroja työmarkkinoille pääsyssä ja talouden toiminnassa. Elinikäistä oppimista koskevia strategisia puitteita ei ole vielä pantu täytäntöön, ja yrityksissä tapahtuvan koulutuksen käynnistämistä, etenkin ikääntyville työntekijöille, odotetaan edelleen.Irlannille suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Työpaikkojen luominen1. Olisi toteutettava kattavia lisätoimia työllisyyteen, työttömyyteen ja työpaikkojen luomiseen liittyvien alueellisten erojen käsittelemiseksi, myös yhteisön rakennerahastoista saatavalla tuella.Elinikäinen oppiminen2. Olisi lisättävä yrityksissä tapahtuvaa koulutusta ja kiirehdittävä johdonmukaisen ja yleisiä tavoitteita sisältävän elinikäisen oppimisen strategian täytäntöönpanoa. Olisi edistettävä työmarkkinaosapuolten aktiivista osallistumista näihin tavoitteisiin pyrkimiseen.Sukupuolten tasa-arvo3. Olisi vahvistettava pyrkimyksiä saada aktivoitua työelämän ulkopuolella olevat, etenkin naiset, integroitumaan työmarkkinoille jatkamalla verotuksen aiheuttamien esteiden poistamista, lisäämällä kohtuuhintaisten lastenhoitopaikkojen määrää ja käsittelemällä sukupuolten palkkaerojen taustalla olevia tekijöitä.ITALIAViime vuosina parantuneesta tilanteesta huolimatta Italian työllisyysasteen ja yhteisön keskiarvon välillä on edelleen merkittävä ero varsinkin naisten ja ikääntyvien työntekijöiden osalta, ja kansalliset tavoitteet on asetettu tämän mukaisesti. Alueelliset erot ovat suuret: pohjoisessa on korkea työvoimaosuus ja lähes täystyöllisyys ja etelässä alhainen työvoimaosuus ja korkea työttömyys. Aiemmilla uudistuksilla on pysytty lisäämään työllisyyttä ja vähentämään työttömyyttä maan molemmissa osissa, mutta suhteellinen ero on pysynyt lähes muuttumattomana. Pimeän työn merkittävään vähentämiseen tähtäävän riittävän poliittisten toimien yhdistelmän täytäntöönpanon tehokkuus on ollut epätasaista eikä ole vastannut odotuksia. Vaikka viimeisten viiden vuoden aikana onkin otettu käyttöön joustavampia työsopimuksia, epätasa-arvoinen työsuhdeturva haittaa edelleen Italian työmarkkinoita. Toisaalta työttömyysetuus- ja sosiaalitukijärjestelmä on edelleen erittäin rajoittunut Italiassa. Hallitus käynnisti vuoden 2003 alussa aloitteita, joilla tähdätään työmarkkinoiden joustavuuteen ja työturvaan (mm. uusien työnsopimusten käyttöönotto ja työvälityspalveluiden vapauttaminen). Pitkäaikaiset suunnitelmat, kuten julkisten työnvälityspalveluiden uudistus ja elinikäisen oppimisen strategia, laahaavat kuitenkin jäljessä.Italialle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Työpaikkojen luominen1. Olisi toteutettava kattavia lisätoimenpiteitä työllisyyteen, työttömyyteen ja työpaikkojen luomiseen liittyvän alueellisen epätasapainon ratkaisemiseksi hyödyntämällä tehokkaasti kaikkia keinoja, myös yhteisön rakennerahastoista saatavaa tukea. Pimeän työn merkittävään vähentämiseen tähtäävää riittävää poliittisten toimien yhdistelmää olisi tehostettava edelleen, erityisesti kehottamalla työmarkkinaosapuolia tehostamaan sitoutumistaan ja lisäämällä kannustimia pimeän työn muuttamiseksi ilmoitetuksi työksi.Muutoksiin vastaaminen ja sopeutumiskyvyn edistäminen2. Tarvittaessa olisi pantava täytäntöön työmarkkinaosapuolia kuullen toimenpiteitä työmarkkinoiden joustavuuden lisäämiseksi ja työn organisoinnin nykyaikaistamiseksi. Samalla olisi edistettävä joustavuuden ja turvallisuuden synergiaa ja vältettävä heikommassa asemassa olevien ryhmien syrjäytymistä.Elinikäinen oppiminen3. Olisi toteutettava toimia elinikäisen oppimisen strategian täytäntöönpanemiseksi varsinkin lisäämällä työmarkkinaosapuolten kanssa tehtyjen sopimusten kautta tarjottua täydennyskoulutusta.Työvoiman tarjonta ja aktiivisena ikääntyminen4. Olisi toteutettava toimia ikääntyvien työntekijöiden työllisyysasteen nostamiseksi kansallisen tavoitteen mukaisesti etenkin nostamalla - työmarkkinaosapuolia kuullen - tosiasiallista työmarkkinoiltapoistumisikää ja laajentamalla täydennyskoulutusmahdollisuuksien tarjontaa. Olisi toteutettava toimia naisten työllisyysasteen nostamiseksi etenkin lisäämällä joustavien työskentelyjärjestelyjen sekä lasten ja muiden huollettavien hoitopalveluiden tarjontaa.Toteuttamisesta vastaavat palvelut5. Olisi parannettava työnvälityspalveluiden toimivuutta toteuttamalla kansallinen tietokonepohjainen työmarkkinatietojärjestelmä, joka on kaikkien toimijoiden käytettävissä. Samalla olisi parannettava työnvälityspalveluiden valmiuksia tarjota aktiivisia ja ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä työttömille.LUXEMBURGTyövoimaosuus on Luxemburgissa alle EU:n keskiarvon, etenkin ikääntyvien työntekijöiden osalta. Työllisyyskasvu on ollut mahdollista rajatylittävien työntekijöiden ja naisten työvoimaosuuden kasvun ansiosta, mutta juuri mitään edistystä ei ole saavutettu ikääntyvien työntekijöiden työllisyysasteessa sellaisista toimista huolimatta, joilla on pyritty lisäämään kannustimia työssä pysymiseksi. Hyödyntämättömän kansallisen työllisyyspotentiaalin aktivointi on erittäin tärkeää työvoiman tarjonnan lisäämiseksi, jotta saataisiin pontta kasvulle. Kannustimia työssä pysymiseksi voitaisiin parantaa varhais- ja ennakkoeläkejärjestelmien lisäuudistuksilla. Työkyvyttömyyseläkejärjestelmän tuoreimpien muutosten vaikutuksia olisi myös seurattava tiiviisti. Riskinä on, että naisten työllisyysasteen nostamisella saavutettu edistys voi johtaa työmarkkinoiden dynaamisuuden heikkenemiseen. Lisäksi nuorten siirtyminen työmarkkinoille ilman ammatillisesta koulutuksesta saatua tutkintoa on edelleen suuri ongelma. Näiden seikkojen (nuoret, naiset ja ikääntyvät) sekä työn laatuun liittyvien merkittävien seikkojen (elinikäinen oppiminen, naisten ja miesten palkkaerot) osalta Luxemburgissa ei ole vielä toteutettu asianmukaista seurantaa, jotta voitaisiin varmistaa ensimmäisen työllisyyttä koskevan kansallisen toimintasuunnitelman jälkeen päätettyjen toimenpiteiden ja uudistusten vaikutukset.Luxemburgille suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Elinikäinen oppiminen1. Olisi varmistettava täydennyskoulutusta koskevan puitelainsäädännön täytäntöönpano kehittämällä - työmarkkinaosapuolten kanssa tiiviissä yhteistyössä - johdonmukainen elinikäisen oppimisen strategia. Olisi torjuttava koulunkäynnin varhaista lopettamista ja tarkistettava yleistä koulutusjärjestelmää niin, että saataisiin lisättyä yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen välistä johdonmukaisuutta.Työvoiman tarjonta ja aktiivisena ikääntyminen2. Olisi vahvistettava edelleen toimia, joilla pyritään merkittävästi lisäämään ikääntyvien työntekijöiden osallistumista työmarkkinoille tarkistamalla varhaiseläkejärjestelmää ja seuraamalla tarkasti työkyvyttömyyseläkejärjestelmän tuoreimpien muutosten vaikutuksia.Sukupuolten tasa-arvo3. Olisi jatkettava pyrkimyksiä naisten työmarkkinaosallisuuden lisäämiseksi parantamalla palveluita, joilla helpotetaan työ- ja yksityiselämän yhteensovittamista, kannustamalla naisia palaamaan työelämään pitkien työmarkkinoiden ulkopuolella vietettyjen jaksojen jälkeen ja toteuttamalla toimenpiteitä naisten ja miesten tasa-arvon edistämiseksi etenkin käsittelemällä sukupuolten palkkaerojen taustalla olevia tekijöitä.ALANKOMAATTyöttömyyden hiljattaisesta noususta huolimatta Alankomaiden työllisyysaste on edelleen huomattavasti yli Eurooppa-neuvostossa asetettujen yleisten tavoitteiden. Naisten työllisyysaste ylittää EU:n tavoitteen, mutta sukupuolten palkkaerot ovat yhä suhteellisen suuret. Työllisyysasteen nostaminen jatkossa riippuu naisten työllisyyden jatkuvasta kasvusta sekä ikääntyvien ja vähemmistöjen voimakkaammasta aktivoinnista samoin kuin hyödyntämättömän työvoimapotentiaalin käyttöönotosta. Työkyvyttömyysetuuksia saavien suuri määrä aiheuttaa huolta, ja sosiaalietuusjärjestelmän työttömyysloukut vähentävät edelleen ihmisten halukkuutta ottaa vastaan työtä. Ammattitaitoisen työvoiman puutteesta johtuva avoimien työpaikkojen täyttymättä jääminen osoittaa, että elinikäisen oppimisen politiikalla ei ole riittävästi pystytty kaventamaan työvoiman tarjonnan ja kysynnän välistä eroa. Koska työttömyys on nousussa, tämä saattaa lisätä työpaikkojen menetyksen riskiä heikosti koulutettujen työntekijöiden parissa.Alankomaille suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Elinikäinen oppiminen1. Olisi kohdennettava tiiviissä yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa elinikäisen oppimisen politiikka vastaamaan työmarkkinoiden kysyntään, jotta voitaisiin torjua työmarkkinoiden ulkopuolelle jäämistä ja ehkäistä heikosti koulutettujen työntekijöiden ajautumista työmarkkinoiden ulkopuolelle.Sukupuolten tasa-arvo2. Olisi kehitettävä edelleen yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa strategiaa, jossa käsitellään sukupuolten palkkaerojen taustalla olevia tekijöitä.Työn tekeminen kannattavaksi3. Olisi parannettava etuusjärjestelmän avoimuutta käyttäen enemmän veroperusteisia toimenpiteitä tukien sijasta ja koordinoimalla paremmin keskus- ja paikallistason tulotukea. Olisi varmistettava, että työkyvyttömyysjärjestelmässä otetaan huomioon tarve sekä hillitä siirtymistä järjestelmään että saada työelämään etuuksia jo saavat henkilöt.ITÄVALTAItävalta on jo suureksi osaksi saavuttanut Lissabonin ja Tukholman Eurooppa-neuvostojen asettamat työllisyysastetavoitteet ikääntyvien työntekijöiden työllisyysastetta lukuun ottamatta. Tämä näkyy myös siinä, että keskimääräinen työmarkkinoiltapoistumisikä on hyvin alhainen. Työttömyysaste alkoi kohota vuoden 2001 puolivälistä etenkin nuorten osalta, mutta se on silti edelleen yksi EU:n alimmista. Työmarkkinoiden rakenteelliset muutokset, työvoiman sopeutumiskyky sekä ammattitaidon ja työmarkkinoiden vaatimusten välinen epäsuhta asettavat jatkuvia haasteita. Naisten työllisyysaste on jo erittäin korkea, mutta sukupuolten väliset palkkaerot ja lastenhoitopalveluiden puute ovat vakavia heikkouksia.Itävallalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Elinikäinen oppiminen1. Olisi jatkettava elinikäisen oppimisen kehittämistä koskevan kattavan strategian täytäntöönpanoa, ja tämän tueksi olisi saatava kaikki asiaankuuluvat toimijat aktivoitua toimiin, ja olisi asetettava asianmukaiset tavoitteet rahoitukselle ja osallistumiselle.Työvoiman tarjonta ja aktiivisena ikääntyminen2. Olisi kehitettävä yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa asianmukaisiin tavoitteisiin perustuva toimintasuunnitelma ikääntyvien työntekijöiden ja etenkin naisten työllisyyden lisäämiseksi ja tosiasiallisen työmarkkinoiltapoistumisiän nostamiseksi.Sukupuolten tasa-arvo3. Olisi kehitettävä yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa asianmukaisiin tavoitteisiin perustuva strategia, jossa käsitellään sukupuolten palkkaerojen taustalla olevia tekijöitä, ja olisi vahvistettava toimia lastenhoitopalveluiden tarjonnan lisäämiseksi. Olisi arvioitava nykyisen lastenhoitoavustusjärjestelmän vaikutus naisten työllisyyden laatuun ja määrään.PORTUGALIYleiset talousindikaattorit ovat heikentyneet vuodesta 2001, ja työttömyys lisääntyi merkittävästi vuonna 2002. EU-tavoitteiden saavuttamisessa on kuitenkin edistytty vuodesta 1997, ja työllisyysaste on jo nyt yli vuodeksi 2005 asetetun 67 prosentin tavoitteen. Työn tuottavuus Portugalissa on kuitenkin EU:n alhaisin ja kasvaa hitaasti. Keskimääräinen koulutustaso sekä aikuisväestössä että nuoremmissa ikäryhmissä on edelleen alhainen. Vaikka Portugali on merkittävästi lisännyt koulutusmenoja viime vuosina, niiden osuus, jotka ovat lopettaneet koulunkäynnin varhain (ilman toisen asteen tutkintoa) eivätkä ole ammatillisessa koulutuksessa, on selvästi EU:n korkein. Hiljattaisesta kehityksestä huolimatta ammatillinen koulutustaso on merkittävästi alle EU:n keskiarvon. Pien- ja mikroyrityksiä on ollut erityisen vaikea saada osallistumaan kansallisiin ohjelmiin, joilla on pyritty parantamaan niiden henkilöstön ammattitaitoa ja nostamaan työntekijöiden ammattitaitotasoa. Vaikka naisten työllisyysaste on yli yhteisön keskiarvon, sukupuolten välillä on merkittäviä eroja alakohtaisen jakautumisen ja yksityissektorilla palkkojen osalta. Työmarkkinaosapuolten ja hallituksen välillä on allekirjoitettu hiljattain tärkeitä sopimuksia, mutta niiden täytäntöönpano vaatii osapuolten vahvaa osallistumista.Portugalille suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Elinikäinen oppiminen1. Olisi jatkettava kansallisen elinikäisen oppimisen strategian täytäntöönpanoa, parannettava koulutusjärjestelmää varhain koulunkäynnin lopettavien suuren määrän vähentämiseksi ja ammattitaitoisen työvoiman tarjonnan takaamiseksi sekä pantava täytäntöön työntekijöiden yleissivistävää ja ammatillista koulutusta koskevat tavoitteet yrityksissä.Sukupuolten tasa-arvo2. Olisi jatkettava toimia työ- ja yksityiselämän yhteensovittamiseksi etenkin laajentamalla lasten ja muiden huollettavien hoitopalveluita ja -mahdollisuuksia. Olisi toteutettava toimia, joilla edistetään sukupuolten välistä tasapainoa eri alueilla, ja olisi käsiteltävä sukupuolten palkkaerojen taustalla olevia tekijöitä yksityissektorilla.Työmarkkinayhteistyö3. Olisi vahvistettava työmarkkinayhteistyötä hallituksen ja työmarkkinaosapuolten nykyisten sopimusten pohjalta aloilla, jotka koskevat palkkapolitiikkaa ja tuottavuutta, sopeutumiskykyä, työn organisointia ja työn laatua.SUOMISuomi ylittää Eurooppa-neuvoston vuodeksi 2005 asettamat EU:n yleiset ja naisten työllisyystavoitteet samoin kuin Lissabonissa vuodeksi 2010 asetetut naisten työllisyystavoitteet. Suomi on yksi jäsenvaltioista, joihin ikääntyvän väestön vaikutukset kohdistuvat eniten, minkä vuoksi työttömyysasteen nousu ja työvoiman tarjonnan lisääminen edellyttävät, että ikääntyvät työntekijät pysyvät kauemmin työmarkkinoilla. Kokonaistyöttömyysaste on edelleen yli EU:n keskiarvon, ja rakenteellinen työttömyys on korkea. Joillakin alueilla esiintyy samanaikaisesti korkeaa työttömyyttä ja rekrytointiongelmia, mikä osoittaa, että aktiivisten työmarkkinaohjelmien tehokkuutta olisi vielä parannettava, jotta työvoiman tarjonta vastaisi paremmin sen kysyntää. Työhön kohdistuvan korkean verotuksen alentamiseksi on toteutettu toimenpiteitä, mutta vero- ja etuusjärjestelmien uudistaminen vaatii edelleen huomiota, etenkin pienipalkkaisten osalta. Kansalliset lähteet osoittavat myös suuria sukupuolten palkkaeroja, joita alojen eriytyminen sukupuolittain selittää vain osittain.Suomelle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Ennaltaehkäisy ja aktivointi1. Olisi parannettava edelleen aktiivisten työmarkkinaohjelmien toimivuutta rakenteellisen työttömyyden torjumiseksi ja alueellisten erojen vähentämiseksi.Työvoiman tarjonta ja aktiivisena ikääntyminen2. Olisi vahvistettava pyrkimyksiä ylläpitää työvoiman saantia pitkällä aikavälillä. Olisi jatkettava etenkin toimia, joilla nostetaan tosiasiallista työmarkkinoiltapoistumisikää aktiivisena ikääntymistä koskevan kansallisen strategian mukaisesti, ja olisi kannustettava osallistumista työmarkkinoille tekemällä lisäuudistuksia vero- ja etuusjärjestelmiin varsinkin pienipalkkaiseen työvoimaan kohdistetuilla verotoimenpiteillä.Sukupuolten tasa-arvo3. Olisi vahvistettava tasa-arvon valtavirtaistamisen yhteydessä pyrkimyksiä käsitellä sukupuolten palkkaerojen ja alojen sukupuolittaisen eriytymisen taustalla olevia tekijöitä.RUOTSIRuotsin työllisyysasteet ovat erittäin korkeat, myös ikääntyvien ja naisten osalta, ja se on jo ylittänyt kaikki EU-tavoitteet. Väestön ikääntymisen vuoksi Ruotsin on kuitenkin pidettävä yllä työvoiman tarjontaa hyödyntämällä potentiaalisia työvoiman lähteitä maahanmuuttajien, nuorten ja pitkäaikaissairaiden parissa. Varhaiseläkkeet ja pitkäaikaissairaiden nopea lisääntyminen vaativat erityishuomiota, jotta saadaan pidettyä yllä riittävää työvoiman tarjontaa. Käynnissä olevasta verouudistuksesta huolimatta työhön kohdistuva verotus on edelleen EU:n korkein. Etuusjärjestelmät ovat kansainvälisesti katsottuna suhteellisen anteliaita ja niissä sovelletaan tiukkoja myöntämisperusteita. Lisätoimet vaikuttavat kuitenkin tarpeellisilta työnteon kannustimien parantamiseksi.Ruotsille suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Työvoiman tarjonta ja aktiivisena ikääntyminen1. Olisi vahvistettava pyrkimyksiä ylläpitää työvoiman tarjontaa pitkällä aikavälillä hyödyntämällä täysimääräisesti kaikkia työvoiman potentiaalisia lähteitä, etenkin lisäämällä maahanmuuttajien työvoimaosuutta.2. Olisi vähennettävä pitkäaikaisilla sairauslomilla olevien työntekijöiden määrää parantamalla työoloja ja mukauttamalla lainsäädäntöä, jotta edistetään tehokasta integroitumista takaisin työmarkkinoille.Työn tekeminen kannattavaksi3. Olisi jatkettava vero- ja etuusjärjestelmien uudistamista työnteon kannustimien parantamiseksi etenkin niiden ryhmien osalta, joiden kohdalla verojen ja etuuksien välisellä suhteella on kaikkein kielteisin vaikutus työvoiman tarjonnan kannalta, ja olisi saatettava työtuloa koskeva verouudistus loppuun.YHDISTYNYT KUNINGASKUNTAYhdistynyt kuningaskunta ylittää Eurooppa-neuvoston asettamat EU:n yleiset työllisyystavoitteet, myös naisia ja ikääntyviä työntekijöitä koskevat tavoitteet. Korkeisiin työllisyysasteisiin liittyy kuitenkin myös suhteellisen alhainen tuottavuus, mikä osittain johtuu riittämättömästä perustaitotasosta, sekä erityisiä työn laatuun liittyviä ongelmia, kuten sukupuolten palkkaerot ja joidenkin työntekijäryhmien heikot mahdollisuudet päästä koulutukseen. Nämä haasteet muodostavat konkreettisen asialistan, jonka pohjalta työmarkkinayhteistyötä olisi kehitettävä kaikilla tasoilla. Lisäksi sairaus- ja työkyvyttömyysetuuksia saavien työikäisten määrän jatkuva nousu saattaa rajoittaa työvoiman tarjonnan lisääntymistä jatkossa. Vaikka kokonaistyöttömyysaste on selvästi alle EU:n keskiarvon, työmarkkinoille pääsyssä on merkittäviä eroavaisuuksia niin, että työmarkkinoiden ulkopuolella olevat ja pitkäaikaistyöttömät ovat keskittyneet tietyille alueille ja tiettyihin heikommassa asemassa oleviin ryhmiin (yksinhuoltajiin, kotitalouksiin, joissa ei ole työssäkäyviä, joihinkin etnisiin vähemmistöryhmiin, ikääntyneisiin miehiin, vammaisiin ja heikosti koulutettuihin). Tämä edellyttää voimakkaampaa ja hyvin kohdennettua aktiivista työmarkkinapolitiikkaa.Yhdistyneelle kuningaskunnalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Ennaltaehkäisy ja aktivointi1. Olisi pantava täytäntöön aktiivista työmarkkinapolitiikkaa, joka johtaa kestävään integroitumiseen työmarkkinoille, jotta lievitettäisiin työttömyyden ja työmarkkinoiden ulkopuolella olemisen keskittymistä tiettyihin yhteisöihin. Olisi kiinnitettävä erityishuomiota ryhmiin, joilla on erityisongelmia työmarkkinoilla ja jotka ovat vaarassa tulla pitkäaikaistyöttömiksi tai työtätekeviksi köyhiksi taikka joutua työmarkkinoiden ulkopuolelle.Työvoiman tarjonta ja aktiivisena ikääntyminen2. Olisi varmistettava - etenkin modernisoimalla sairaus- ja työkyvyttömyysetuusjärjestelmiä - että työkykyisillä on mahdollisuus ja kannustimet tehdä työtä.Sukupuolten tasa-arvo3. Olisi voimistettava pyrkimyksiä käsitellä sukupuolten palkkaerojen taustalla olevia tekijöitä etenkin parantamalla naisten ja miesten tasapuolista edustusta eri ammateissa ja aloilla sekä lisäämällä osa-aikatyötä tekevien pienipalkkaisten naisten koulutusmahdollisuuksia. Olisi parannettava edelleen lasten ja muiden huollettavien kohtuuhintaisten hoitopalveluiden tarjontaa.Työmarkkinayhteistyö4. Olisi kehitettävä edelleen työmarkkinayhteistyötä kaikilla tasoilla, jotta saataisiin parannettua tuottavuutta ja työn laatua, etenkin kohdistamalla toimet työvoiman heikkoon perusammattitaitoon ja ammattitaidon puutteeseen.


title: EFTAn valvontaviranomaisen suositus, N:o 55/04/KOL annettu 30 päivänä maaliskuuta 2004, yhteensovitetusta yhteisön valvontaohjelmasta vuodeksi 2004 viljojen sekä tiettyjen kasviperäisten tuotteiden torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi

text:
               2.6.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 139/20

         EFTAN VALVONTAVIRANOMAISEN SUOSITUS,
   N:o 55/04/KOL
   annettu 30 päivänä maaliskuuta 2004,
   yhteensovitetusta yhteisön valvontaohjelmasta vuodeksi 2004 viljojen sekä tiettyjen kasviperäisten tuotteiden torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi
   EFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN, joka
   ottaa huomioon Euroopan talousalueesta (ETA) tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 109 artiklan ja pöytäkirjan 1,
   ottaa huomioon EFTA-valtioiden sopimuksen valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja pöytäkirjan 1,
   ottaa huomioon ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 38 kohdassa tarkoitetun säädöksen (viljojen torjunta-ainejäämien enimmäismääristä 24 päivänä heinäkuuta 1986 annettu neuvoston direktiivi 86/362/ETY) (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna ja mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1, ja erityisesti sen 7 artiklan 2 kohdan b alakohdan,
   ottaa huomioon ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 54 kohdassa tarkoitetun säädöksen (torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset, 27 päivänä marraskuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/642/ETY) (2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna ja mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1, ja erityisesti sen 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan,
   on kuullut EFTAn valvontaviranomaista avustavaa EFTAn elintarvikekomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               EFTAn valvontaviranomaisen olisi pyrittävä asteittain järjestelmään, jossa voidaan arvioida elintarvikkeiden välityksellä tapahtuva todellinen altistuminen torjunta-aineille. Realististen arvioiden tekemiseksi olisi käytettävissä oltava tiedot, jotka koskevat torjunta-ainejäämien valvontaa useiden sellaisten elintarvikkeiden osalta, jotka muodostavat eurooppalaisen ruokavalion perustan. Yleisesti ajatellaan, että eurooppalaisen ruokavalion perusrunko koostuu 20–30 elintarvikkeesta. Torjunta-ainejäämien valvontaa varten EFTA-valtioissa käytettävissä olevilla resursseilla voidaan yhteensovitetussa valvontaohjelmassa analysoida ainoastaan kahdeksan tuotteen näytteet vuodessa. Torjunta-aineiden käytössä ilmenee muutoksia kolmen vuoden välein. Kutakin torjunta-ainetta olisi yleensä valvottava 20–30 elintarvikkeessa kolmen vuoden jaksoissa.

               (2)

               Vuonna 2004 olisi valvottava kaikkien tämän suosituksen soveltamisalaan kuuluvien torjunta-aineiden jäämiä. Näin näitä tietoja voidaan käyttää arvioitaessa sitä, kuinka ruokavalion torjunta-aineille on todellisuudessa altistuttu.
               Kussakin yhteensovitetussa valvontaohjelmassa otettavien näytteiden määrään on tarpeen omaksua järjestelmällinen tilastollinen lähestymistapa. Codex Alimentarius -komissio on vahvistanut tällaisen lähestymistavan (3). Binomiaalisen todennäköisyysjakauman avulla voidaan laskea, että yhteensä noin 650 näytteen tutkiminen antaa yli 99 prosentin luotettavuuden siitä, että todetaan ainakin yksi näyte, jonka torjunta-ainejäämät ylittävät havaitsemisrajan (LOD), kun vähemmän kuin yksi prosenttia kasviperäisistä tuotteista sisältää torjunta-ainejäämiä yli pienimmän havaittavissa olevan määrän. Näytteet olisi otettava kaikkialta Euroopan talousalueelta. Ne suositellaan suhteutettaviksi EFTA-valtioiden kesken väestön ja kuluttajien määrän perusteella siten, että vuosittain otetaan kustakin tuotteesta vähintään 12 näytettä.

               (3)

               Euroopan komissio on julkaissut torjunta-ainejäämien määrityksen laadunvalvontamenetelmiä koskevat uudet ohjeet (4). EFTA-valtioiden analyysilaboratorioiden olisi pantava nämä ohjeet täytäntöön mahdollisimman täydellisinä, ja niitä olisi tarkistettava jatkuvasti valvontaohjelmista saatujen kokemusten perusteella.

               (4)

               Direktiivin 90/642/ETY 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa ja direktiivin 86/362/ETY 7 artiklan 2 kohdan a alakohdassa EFTA-valtioita vaaditaan yksilöimään kansallisten tarkastusohjelmiensa laadinnassa soveltamansa perusteet. Kyseisiin tietoihin olisi sisällyttävä: i) perusteet, joita sovelletaan päätettäessä otettavien näytteiden ja tehtävien määritysten määrästä, sekä sovelletut ilmoitusten kynnysrajat ja perusteet, joiden mukaan kyseiset rajat on vahvistettu; ii) ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 54 n kohdassa tarkoitetun säädöksen (virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevista lisätoimenpiteistä 29 päivänä lokakuuta 1993 annettu neuvoston direktiivi 93/99/ETY) (5) mukaisesti tapahtuvan analyysilaboratorioiden hyväksymisen yksityiskohtaiset edellytykset; iii) rikkomisten lukumäärä ja luonne sekä toteutetut toimet.

               (5)

               Tiedot valvontaohjelmien tuloksista soveltuvat erityisen hyvin käsiteltäviksi, tallennettaviksi ja välitettäviksi sähköisillä tai tietojenkäsittelyjärjestelmillä. On kehitetty formaatteja tietojen toimittamiseksi jäsenvaltioista komissiolle sähköpostitse. EFTA-valtiot voisivat käyttää samaa formaattia ja näin lähettää kertomuksensa EFTAn valvontaviranomaiselle vakiomuodossa. Kyseisen vakiomuodon edelleen kehittäminen tapahtuu tehokkaimmin kehittämällä ohjeita,

         SUOSITTELEE, ETTÄ EFTA-VALTIOT:

               1)

               Ottavat näytteitä ja analysoivat vähintään 12 näytettä tämän suosituksen liitteessä vahvistetuista tuotteen ja torjunta-ainejäämän yhdistelmistä ja ottavat tarvittaessa huomioon kansallisen, Euroopan talousalueen ja kolmansien maiden osuuden kyseisen EFTA-valtion markkinoista.
               Jos akuutin riskin aiheuttavia torjunta-aineita, kuten organofosfaattiestereitä, endosulfaania ja N-metyylikarbamaatteja havaitaan ja erityisesti jos kyseessä ovat yhden tuottajan tuotteet, omenista, tomaateista, lehtisalaatista, purjosta ja keräkaalista valittujen näytteiden osalta olisi analysoitava myös erikseen toisen laboratorionäytteen muodostavat yksiköt. Yksikköjen määrän on oltava ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 54 zz kohdassa tarkoitetun säädöksen (yhteisön näytteenottomenettelyistä kasvi- ja eläinperäisten tuotteiden torjunta-ainejäämien virallisessa tarkastuksessa ja direktiivin 79/700/ETY kumoamisesta 11 päivänä heinäkuuta 2002 annettu komission direktiivi 2002/63/EY) (6) mukaisia.
               On otettava kaksi näytettä. Jos ensimmäinen laboratorionäyte sisältää havaittavissa olevan määrän tutkittavaa torjunta-ainetta, toisen näytteen yksiköt on analysoitava erikseen.

               2)

               Toimittavat viimeistään 31 päivänä elokuuta 2005 tämän suosituksen liitteessä vahvistettujen tuote/torjunta-ainejäämä-yhdistelmien osalta testattujen näytteiden määrityksen tuloksista kertomuksen, jossa ilmoitetaan:

                           a)

                           käytetyt määritysmenetelmät ja toteutuneet ilmoitusten kynnysrajat torjunta-ainejäämien määrityksen laadunvalvontamenetelmien mukaisesti;

                           b)

                           rikkomisten lukumäärä ja luonne sekä toteutetut toimet.

                     Kertomus on laadittava muodossa (myös sähköisesti), joka vastaa yhteensovitetuista valvontaohjelmista annettujen suositusten täytäntöönpanosta ETA-valtioille annettuja suuntaviivoja (7).

               3)

               Toimittavat EFTAn valvontaviranomaiselle ja EFTA-valtioille viimeistään 31 päivänä elokuuta 2004 kaikki direktiivin 86/362/ETY 7 artiklan 3 kohdassa ja direktiivin 90/642/ETY 4 artiklan 3 kohdassa vaaditut vuoden 2003 valvontaohjelmaa koskevat tiedot sen varmistamiseksi, että torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamista valvotaan vähintään pistokokeita ottamalla, ja erityisesti:

                           a)

                           torjunta-ainejäämiä koskevien kansallisten ohjelmiensa tulokset;

                           b)

                           tiedot laboratorioidensa laadunvalvontamenetelmistä ja erityisesti niistä torjunta-ainejäämien määrityksen laadunvalvontamenetelmiä koskevista ohjeista, joita ne eivät ole voineet soveltaa tai joiden soveltamisessa on ollut vaikeuksia;

                           c)

                           tiedot määritykset tekevien laboratorioiden direktiivin 93/99/ETY 3 artiklan säännösten mukaisesta hyväksymisestä (hyväksymistyyppi, hyväksynnän antanut elin ja hyväksymistodistuksen jäljennös mukaan luettuina);

                           d)

                           tiedot pätevyystesteistä yhteistutkimuksista (ring test), joihin laboratorio on osallistunut.

               4)

               Toimittavat EFTAn valvontaviranomaiselle viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2004 suunnitellun kansallisen ohjelmansa, jolla valvotaan direktiiveissä 90/642/ETY ja 86/362/ETY vahvistettuja torjunta-ainejäämien enimmäistasoja vuonna 2005. Siihen on sisällyttävä seuraavat tiedot:

                           a)

                           perusteet, joita sovelletaan päätettäessä otettavien näytteiden ja tehtävien määritysten määrästä;

                           b)

                           sovelletut ilmoitusten kynnysrajat ja perusteet, joiden mukaan kyseiset rajat on vahvistettu;

                           c)

                           neuvoston direktiivin 93/99/ETY mukaisesti tapahtuvan analyysilaboratorioiden hyväksymisen yksityiskohtaiset edellytykset.

      Tämä suositus on osoitettu Islannille, Liechtensteinille ja Norjalle.
      Tehty Brysselissä 30 päivänä maaliskuuta 2004.

            EFTAn valvontaviranomaisen puolesta

         Bernd HAMMERMANN

            Kollegion jäsen

         Niels FENGER

            Johtaja

      (1)  EYVL L 221, 7.8.1986, s. 37.

      (2)  EYVL L 350, 14.12.1990, s. 71.

      (3)  Codex Alimentarius, Pesticide Residues in Foodstuffs, Rooma 1994, ISBN 92-5-203271-1; osa 2, sivu 372.

      (4)  Asiakirja SANCO/10476/2003, http://europa.eu.int/comm/food/ plant/protection/resources/qualcontrol_en.pdf

      (5)  EYVL L 290, 24.11.1993, s. 14.

      (6)  EYVL L 187, 16.7.2002, s. 30.

      (7)  Suuntaviivat on esitelty vuosittain elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevälle pysyvälle komitealle, joka on ne ottanut huomioon.

      LIITE
      Valvottavat tuote/torjunta-aine-yhdistelmät

                  Analysoitava torjunta-ainejäämä

                  Vuosi

                  2004

                  2005 (1)

                  2006 (1)

                  Asefaatti

                  c)

                  a)

                  b)

                  Aldikarbi

                  c)

                  a)

                  b)

                  Atsinfossi-metyyli

                  c)

                  a)

                  b)

                  Atsoksistrobiini

                  c)

                  a)

                  b)

                  Benomyyli-ryhmä

                  c)

                  a)

                  b)

                  Bromopropylaatti

                  c)

                  a)

                  b)

                  Kaptaani

                  c)

                  a)

                  b)

                  Klorotaloniili

                  c)

                  a)

                  b)

                  Klorpyrifossi

                  c)

                  a)

                  b)

                  Klorpyrifossimetyyli

                  c)

                  a)

                  b)

                  Sypermetriini

                  c)

                  a)

                  b)

                  Syprodiniili

                  c)

                  a)

                  b)

                  Deltametriini

                  c)

                  a)

                  b)

                  Diatsinoni

                  c)

                  a)

                  b)

                  Diklofluanidi

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dikofoli

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dimetoaatti

                  c)

                  a)

                  b)

                  Difenyyliamiini (2)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Endosulfaani

                  c)

                  a)

                  b)

                  Fenheksamidi

                  c)

                  a)

                  b)

                  Folpetti

                  c)

                  a)

                  b)

                  Imatsaliili

                  c)

                  a)

                  b)

                  Iprodioni

                  c)

                  a)

                  b)

                  Kresoksiimimetyyli

                  c)

                  a)

                  b)

                  Lambda-syhalotriini

                  c)

                  a)

                  b)

                  Malationi

                  c)

                  a)

                  b)

                  Manebi-ryhmä

                  c)

                  a)

                  b)

                  Mekarbami

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metamidofossi

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metalaksyyli

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metidationi

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metiokarbi

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metomyyli

                  c)

                  a)

                  b)

                  Myklobutaniili

                  c)

                  a)

                  b)

                  Ometoaatti

                  c)

                  a)

                  b)

                  Oksidemetonimetyyli

                  c)

                  a)

                  b)

                  Parationi

                  c)

                  a)

                  b)

                  Permetriini

                  c)

                  a)

                  b)

                  Foraatti

                  c)

                  a)

                  b)

                  Pirimifossi-metyyli

                  c)

                  a)

                  b)

                  Prosymidoni

                  c)

                  a)

                  b)

                  Propysamidi

                  c)

                  a)

                  b)

                  Spiroksamiini

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tiabendatsoli

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tolyylifluanidi

                  c)

                  a)

                  b)

                  Triatsofossi

                  c)

                  a)

                  b)

                  Vinklotsoliini

                  c)

                  a)

                  b)

                              a)

                              Päärynät, banaanit, pavut (tuoreet tai jäädytetyt), perunat, porkkanat, appelsiinit, mandariinit, persikat, nektariinit, pinaatti (tuore tai jäädytetty).

                              b)

                              Kukkakaali, paprika, vehnä, munakoiso, riisi, viinirypäleet, kurkku, herneet (tuoreet tai jäädytetyt, määritys ilman palkoja).

                              c)

                              Omenat, tomaatit, salaatti, mansikat, purjo, appelsiinimehu, keräkaali, ruis/kaura.

         (1)  Ohjeellinen vuosille 2005 ja 2006; riippuu näille vuosille suositeltavista ohjelmista.

         (2)  Difenyyliamiini olisi määritettävä vain omenoista ja päärynöistä.

                  a)

                  Päärynät, banaanit, pavut (tuoreet tai jäädytetyt), perunat, porkkanat, appelsiinit, mandariinit, persikat, nektariinit, pinaatti (tuore tai jäädytetty).

                  b)

                  Kukkakaali, paprika, vehnä, munakoiso, riisi, viinirypäleet, kurkku, herneet (tuoreet tai jäädytetyt, määritys ilman palkoja).

                  c)

                  Omenat, tomaatit, salaatti, mansikat, purjo, appelsiinimehu, keräkaali, ruis/kaura.


Avis juridique important

|

31998H0485

Komission suositus, annettu 1 päivänä heinäkuuta 1998, alle kolmivuotiaille tarkoitetuista suuhunpantavista lastentarvikkeista ja leluista, jotka on valmistettu tiettyjä ftalaatteja sisältävästä pehmeästä PVC:stä (tiedoksiannettu numerolla SEK(1998) 738)

Virallinen lehti nro L 217 , 05/08/1998 s. 0035 - 0037

KOMISSION SUOSITUS,annettu 1 päivänä heinäkuuta 1998,alle kolmivuotiaille tarkoitetuista suuhunpantavista lastentarvikkeista ja leluista, jotka on valmistettu tiettyjä ftalaatteja sisältävästä pehmeästä PVC:stä (tiedoksiannettu numerolla SEK(1998) 738) (98/485/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 155 artiklan toisen luetelmakohdan,sekä katsoo, ettäEuroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti yhteisön on vaikutettava korkeatasoisen kuluttajansuojan toteuttamiseen,yleisestä tuoteturvallisuudesta 29 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/59/ETY (1) 3 artiklan mukaan vain turvallisia tuotteita saa saattaa markkinoille; direktiivissä korostetaan erityisesti tarvetta varmistaa lasten terveyden ja turvallisuuden suojelun korkea taso,myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevä tiedekomitea (CSTEE), jota komissio on kuullut, antoi 24 huhtikuuta 1998 lausuntonsa, jota se täydensi 16 kesäkuuta 1998 selvennyksillä, ftalaatteja sisältävästä pehmeästä PVC:stä valmistettujen lelujen ja lastentarvikkeiden käytön vaikutuksista lasten terveydelle; lausunnossa komitea ilmaisi huolestuneisuutensa lasten altistumisesta tietyille ftalaateille,CSTEE suositteli erityisesti, että tiettyjä migraatioraja-arvoja ei ylitettäisi ftalaattien DINP, DEHP, DBP, DIDP, DNOP ja BBP osalta, joita vapautuu pehmeästä PVC:stä valmistetuista alle kolmivuotiaille tarkoitetuista suuhunpantavista leluista ja lastentarvikkeista,on tärkeää, että jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavia toimenpiteitä lasten terveyden korkeatasoisen suojelun takaamiseksi näiden tuotteiden osalta odotettaessa yhteisön pysyvien toimenpiteiden täytäntöönpanoa,mainitut migraatioraja-arvot voidaan ylittää joissakin tapauksissa; on tärkeää, että jäsenvaltiot pyrkivät asianmukaisin tarkistuksin valvomaan lasten altistumista ftalaateille, joka voi tapahtua ainesosien migroituessa kyseisiä tuotteita käytettäessä,on tärkeää, että jäsenvaltiot vaihtavat tietoja kyseiseen valvontaan käytetyistä koe- ja mittausmenetelmistä ja saaduista tuloksista ja että ne ovat yhteistyössä keskenään ja komission kanssa, jotta päästäisiin mahdollisimman yhtenäiseen lähestymistapaan yhteisössä odotettaessa standardoitua menetelmää,edellä mainitun yhteistyön puitteissa olisi esimerkiksi tutkittava Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieu -laitoksen Alankomaissa parhaillaan tekemän tutkimuksen tuloksia, joiden avulla voitaisiin määrittää yhteinen viitemenetelmä, jajos joku jäsenvaltio rajoittaa tässä suosituksessa tarkoitettujen tuotteiden markkinoille pääsyä, sen on ilmoitettava siitä komissiolle yleisestä tuoteturvallisuudesta annetun direktiivin 92/59/ETY 7 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti lastentarvikkeiden ollessa kyseessä, lelujen turvallisuudesta 3 päivänä toukokuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 88/378/ETY (2) 7 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti lelujen ollessa kyseessä tai direktiivin 92/59/ETY 8 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti, jos se arvioi, että kyseessä on vakava ja välitön riski, ja sen on tarvittaessa tehtävä komissiolle ilmoitus teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetun neuvoston direktiivin 83/189/ETY (3) mukaisesti,SUOSITTELEE, että:1 artikla 1. jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet lasten terveyden korkeatasoisen suojelun varmistamiseksi alle kolmivuotiaille tarkoitettujen sellaisten suuhunpantavien lastentarvikkeiden ja lelujen osalta, jotka on valmistettu pehmeästä PVC:stä, joka sisältää ftalaatteja, erityisesti di-isononyyliftalaattia (DINP), di(2-etyyliheksyyli)ftalaattia (DEHP), dibutyyliftalaattia (DBP), di-isodekyyliftalaattia (DIDP), di-n-oktyyliftalaattia (DNOP) tai butyylibentsyyliftalaattia (BBP). Erityistä huomiota on kiinnitettävä DINP:hen ja DEHP:hen.2. kyseisten tuotteiden valvonnassa jäsenvaltiot tutkivat asianmukaisilla tarkistuksilla ainesosien migraatiotasoja ottaen huomioon myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean (CSTEE) 24 päivänä huhtikuuta 1998 antaman lausunnon ftalaateista leluissa ja erityisesti liitteessä esitetyt komitean suosittelemat ftalaattien migraation raja-arvot näissä tuotteissa.3. jäsenvaltiot tiedottavat säännöllisesti komissiolle kyseisten migraatiotasojen määrittämiseen käytetyistä koe- ja mittausmenetelmistä, tehtyjen testien tuloksista ja tehdyistä päätelmistä. Jäsenvaltioita kehotetaan toimittamaan ensimmäiset tiedot elokuun 1998 loppuun mennessä.4. jäsenvaltiot vaihtavat tietoja toisten jäsenvaltioiden kanssa ja osallistuvat komission organisoimaan toimintaan, jonka tarkoituksena on varmistaa yhtenäinen lähestymistapa koe- ja mittausmenetelmiin ja löytää yhteinen menetelmä.2 artikla Tässä suosituksessa tarkoitetaan1. "leluilla" kaikkia tuotteita, jotka on suunniteltu tai selvästi tarkoitettu käytettäväksi lasten leikeissä2. "lastentarvikkeilla" kaikkia tuotteita, jotka on tarkoitettu helpottamaan lasten nukuttamista ja rauhoittamista sekä ruokintaa ja imemistä varten.3 artikla Tämä suositus on osoitettu jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 1 päivänä heinäkuuta 1998.Komission puolestaEmma BONINOKomission jäsen(1) EYVL L 228, 11.8.1992, s. 24(2) EYVL L 187, 16.7.1988, s. 1(3) EYVL L 109, 26.4.1983, s. 8LIITE >TAULUKON PAIKKA>


title: Neuvoston suositus, annettu 10 päivänä heinäkuuta 2012 , Saksan vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Saksan vuosien 2012–2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               24.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 219/35

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 10 päivänä heinäkuuta 2012,
   Saksan vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Saksan vuosien 2012–2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   2012/C 219/10
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan yhteensovittamista, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopalla kestävän kasvun vauhdittamiseen ja kilpailukyvyn parantamiseen olevien mahdollisuuksien lisäämiseksi.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Neuvosto antoi 12 päivänä heinäkuuta 2011 suosituksen (3) Saksan kansallisesta uudistusohjelmasta vuodelta 2011 ja lausunnon Saksan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2011–2014.

               (4)

               Komissio hyväksyi 23 päivänä marraskuuta 2011 toisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi toinen politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin eurooppalainen ohjausjakso, jonka perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa. Komissio hyväksyi 14 päivänä helmikuuta 2012 makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (4) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Saksa ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               5)

               Neuvosto antoi 1 päivänä joulukuuta 2011 päätelmät, joissa kehotetaan sosiaalisen suojelun komiteaa esittämään yhdessä työllisyys- ja muiden komiteoiden kanssa näkemyksensä toimista, joita suositellaan Eurooppa 2020 -strategian puitteissa toteutettavan politiikkajakson yhteydessä. Nämä näkemykset ovat osa työllisyyskomitean lausuntoa.

               (6)

               Euroopan parlamentti on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti osallistunut asianmukaisesti eurooppalaiseen ohjausjaksoon, ja se on 15 päivänä helmikuuta 2012 hyväksynyt päätöslauselman vuotuisen kasvuselvityksen 2012 työllisyys- ja sosiaalinäkökohdista sekä päätöslauselman osallistumisesta vuotuiseen kasvuselvitykseen 2012.

               (7)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 2 päivänä maaliskuuta 2012 rahoitusvakauden turvaamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (8)

               Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 2 päivänä maaliskuuta 2012 Euro Plus -sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

               (9)

               Saksa toimitti vuosia 2012–2016 koskevan vakausohjelmansa 18 päivänä huhtikuuta 2012 sekä vuodeksi 2012 laaditun kansallisen uudistusohjelmansa 12 päivänä huhtikuuta 2012. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (10)

               Niiden tietojen mukaan, jotka Saksa esitti liiallista alijäämää koskevan menettelyn yhteydessä antamassaan vuoden 2012 ensimmäisessä ilmoituksessa alijäämä- ja velkatilanteesta vuosina 2008–2011, julkisen talouden alijäämä oli vuonna 2011 pienempi kuin perussopimuksessa asetettu 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen. Komission yksiköiden kevään 2012 talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämä pysyy perussopimuksessa asetetun viitearvon alapuolella ja jatkaa pienenemistään ennustejaksolla. Näin ollen ja vakaus- ja kasvusopimuksen säännösten mukaisesti komissio antoi 30 päivänä toukokuuta suosituksen neuvoston päätökseksi, jolla perussopimuksen 126 artiklan 12 kohdan mukaisesti kumotaan päätös liiallisen alijäämän olemassaolosta (5).

               (11)

               Neuvosto on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on realistinen. Vakausohjelmaan sisältyvät julkisen talouden kehitysarviot vuosiksi 2012–2013 vastaavat pitkälti komission yksiköiden kevään 2012 talousennustetta talouskasvun vauhdin ja rakenteen sekä työmarkkinoiden kehityksen osalta. Vakausohjelmassa myöhempien vuosien talouskasvusta esitetyt arviot vastaavat yleisesti ottaen komission yksiköiden arviota Saksan keskipitkän aikavälin potentiaalisesta kasvuvauhdista. Vakausohjelman mukainen julkisen talouden strategian tavoite on päästä julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen jo vuonna 2012 ja saavuttaa käytännöllisesti katsoen tasapainoinen nimellinen rahoitusasema vuodesta 2014 alkaen. Lähtökohtana on vuonna 2011 nimellinen alijäämä, joka on 1,0 prosenttia suhteessa BKT:hen, toisin sanoen perussopimuksessa asetettu 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen alitettaisiin jo huomattavasti ennen vuoden 2013 määräaikaa. Vakausohjelmassa täsmennetään, että aikaisempi keskipitkän aikavälin tavoite, ½ prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen (joka tulkitaan kapeaksi vaihteluväliksi 0,5 prosentin ympärillä) vastaa riittävällä tavalla vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia ja merkitsee alijäämää, joka ei ylitä 0,5:tä prosenttia suhteessa BKT:hen. Alijäämä- ja velkatilannetta koskeviin tavoitteisiin kohdistuvia riskejä saattaa syntyä erityisesti, jos käy ilmi, että on tarpeen toteuttaa lisää rahoitussektorin vakauttamiseen tähtääviä toimenpiteitä. Kun otetaan huomioon (uudelleenlaskettu) rakenteellinen rahoitusasema (6), Saksa aikoo pitää kiinni keskipitkän aikavälin tavoitteestaan koko ohjelmakauden ajan, ja näin olisikin toimittava riskinarvioinnin perusteella. Vakausohjelmassa esitettyjen tietojen mukaan ja riskinarviointi sekä päätösperäiset tulopuolen toimenpiteet huomioon ottaen julkisen talouden menojen kasvuvauhti ylittäisi vuonna 2012 vakaus- ja kasvusopimuksessa menojen kasvulle asetetun viitearvon, mutta vastaisi viitearvoa vuonna 2013.
               Bruttovelan suunnitellaan vuonna 2012 kasvavan 0,8 prosenttiyksikköä 82 prosenttiin suhteessa BKT:hen, laskevan vuonna 2013 80 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja jatkavan sen jälkeen laskuaan. Liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeen Saksa on siirtymävaiheessa, ja suunnitelmiensa mukaan se edistyy riittävällä tavalla kohti vakaus- ja kasvusopimuksessa velan supistamiselle asetettua viitearvoa.

               (12)

               Liittohallitus on toteuttanut toimenpiteitä terveydenhuollon julkisten menojen käytön tehostamiseksi ja esittänyt pitkäaikaishoidon uudistamista. Terveydenhuollon tehokkuutta on pyrittävä parantamaan entisestään, jotta odotetut uudet menolisäykset saataisiin pidettyä kurissa. Ehdotettu pitkäaikaishoidon uudistus on lisäksi riittämätön, jotta sen avulla voitaisiin selviytyä uusista menolisäyksistä. Verotusjärjestelmän tehokkuutta on varaa parantaa. Liittohallitus on oikealla tiellä pyrkiessään täyttämään sitoumuksensa korottaa kasvua edistäviä menoeriä koulutuksen ja tutkimuksen alalla. Edelleen on kuitenkin myös tärkeää, että osavaltiot ja kunnat, jotka vastaavat suurimmasta osasta koulutukseen ja tutkimukseen osoitetuista varoista, huolehtivat varainkäytön asianmukaisuudesta ja tehokkuudesta näillä aloilla. Uuden perustuslaissa säädetyn velkajarrun käyttöönotto on lujittanut Saksan finanssipoliittista kehystä entisestään. Julkisen talouden säännön soveltamisessa ei ole kuitenkaan osavaltioiden tasolla edistytty merkittävästi.

               (13)

               Rahoitusalalle suunnattu merkittävä julkinen tuki yhdessä alan omien sopeutustoimien ja Saksan talouden elpymisen suotuisien vaikutusten kanssa on vakauttanut alaa kokonaisuudessaan. Vaikka rahoitusalan tilanne on kaiken kaikkiaan suhteellisen vakaa eikä maassa ole luottolamaa, heikkouksia esiintyy edelleen. Ne liittyvät erityisesti eräiden Landesbank-pankkien rakenteellisiin ongelmiin, joita ovat ennen kaikkea elinkelpoisen liiketoimintamallin puute, heikot hallintorakenteet ja haavoittuvuus, joka johtuu voimakkaasta riippuvuudesta tukkurahoituksesta.

               (14)

               Saksan työmarkkinoiden tilanne on ollut hyvä, kun työllisyys on lisääntynyt ja työttömyys pysynyt kohtuullisena, mutta se ei ole hyödyttänyt kaikkia työmarkkinoille osallistujia samassa määrin eivätkä palkat ole aina nousseet tuottavuuden kasvun tahdissa. Suuren verokiilan aiheuttamat verotukselliset pidäkkeet, jotka johtuvat erityisesti korkeista sosiaaliturvamaksuista, estävät edelleen varsinkin matalapalkkaisten työntekijöiden integroitumista työmarkkinoille. Niin kutsuttujen minityöpaikkojen (Mini-Jobs) laaja käyttö johtaa eläkeoikeuksien vähäiseen kertymään. Sen vuoksi olisi helpotettava siirtymistä minityöpaikoista vakaampiin työsopimuksiin. Hiljattain toteutetulla työmarkkinavälineiden uudistuksella on tarkoitus tukea kaikkien työllistymismahdollisuuksia. Huomattava haaste Saksalle on koulutusjärjestelmän tehokkuuden kehittäminen ja muita heikommassa asemassa olevien ryhmien koulutustulosten parantaminen. Jotta saataisiin lievennettyä väestörakenteen muutoksen kielteisiä vaikutuksia kasvupotentiaaliin, on keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä ehdottoman tärkeää varmistaa ammattitaitoisen työvoiman saatavuus. Eräs huolenaihe on naisten täysiaikaisen työmarkkinoille osallistumisen vähäisyys. Kotitalouden toiseen tulonsaajaan kohdistuvat verotukselliset pidäkkeet sekä kokoaikaisten päivähoitopalvelujen ja kokopäiväkoulujen puute estävät naisia osallistumasta työmarkkinoille.

               (15)

               Saksassa on käynnissä merkittävä energiajärjestelmän uudistus. Energiajärjestelmän uudistamisen taloudelliset kokonaiskustannukset olisi pidettävä mahdollisimman alhaisina vauhdittamalla kansallisen ja valtioiden rajat ylittävän verkon laajentamista, lisäämällä jatkuvasti ilmastopolitiikan ja uusiutuvia energialähteitä koskevan politiikan kustannustehokkuutta, toteuttamalla päättäväisiä toimia energiatehokkuuden parantamiseksi edelleen ja lisäämällä kilpailua energiamarkkinoilla. Saksan keskeisen maantieteellisen sijainnin vuoksi maan rautatiejärjestelmällä on huomattava vaikutus koko Euroopan rautatiejärjestelmään. Kilpailu rautateiden matkustaja- ja rahtiliikenteen markkinoilla on edelleen hyvin vähäistä, mikä johtuu ennen kaikkea siitä, ettei infrastruktuurin ylläpitäjää ja rautatiealan holdingyhtiötä ole erotettu tehokkaasti toisistaan. Huolimatta viime vuosina mm. palveluista sisämarkkinoilla 12 päivänä joulukuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY (7) (”palveludirektiivi”) täytäntöönpanon myötä saavutetusta edistyksestä, Saksassa on varaa lisätä vielä kilpailua ja tuottavuuden kasvua eräillä palvelualoilla (esim. rakennusalalla).

               (16)

               Saksa on tehnyt useita sitoumuksia Euro Plus -sopimuksen nojalla. Nämä sitoumukset ja vuonna 2011 esitettyjen sitoumusten täytäntöönpano liittyvät työllisyyden edistämiseen, kilpailukyvyn parantamiseen, julkisen talouden kestävyyden parantamiseen ja rahoitusjärjestelmän vakauden vahvistamiseen. Komissio on arvioinut Euro Plus -sopimukseen perustuvien sitoumusten täytäntöönpanoa. Arvioinnin tulokset on otettu huomioon jäljempänä esitettävissä suosituksissa.

               (17)

               Komissio on laatinut eurooppalaisen ohjausjakson puitteissa kattavan analyysin Saksan talouspolitiikasta. Se on arvioinut vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Saksan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia ottaen huomioon, että unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset on otettu huomioon jäljempänä esitettävissä suosituksissa 1–4.

               (18)

               Neuvosto on tämän arvion perusteella tutkinut vakausohjelman, ja sen lausunto (8) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävässä suosituksessa 1,

         SUOSITTAA, että Saksa toteuttaa vuosina 2012–2013 toimia, joilla se

               1.

               jatkaa tervettä finanssipolitiikkaa julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi vuonna 2012; toteuttaa tätä varten julkisen talouden strategiaa suunnitellulla tavalla varmistaen menojen kasvulle asetetun viitearvon noudattamisen sekä riittävän edistymisen kohti velan supistamiselle asetettua viitearvoa; jatkaa kasvua tukevalla vakautusuralla ja toteuttaa lisätoimia terveydenhuollon ja pitkäaikaishoidon julkisten menojen käytön tehostamiseksi ja hyödyntää käyttämättömiä mahdollisuuksia parantaa verotusjärjestelmän tehokkuutta; hyödyntää käytettävissä olevia mahdollisuuksia lisätä ja tehostaa koulutukseen ja tutkimukseen suunnattuja, kasvua edistäviä menoja kaikilla hallinnon tasoilla; saattaa velkajarrun täytäntöönpanon päätökseen yhdenmukaisella tavalla kaikissa osavaltioissa ja huolehtii oikea-aikaisista ja asianmukaisista seurantamenettelyistä ja korjausmekanismeista;

               2.

               puuttuu rahoitussektorin jäljellä oleviin rakenteellisiin heikkouksiin muun muassa jatkamalla sellaisten Landesbank-pankkien uudelleenjärjestelyä, joilla ei ole riittävästi rahoitettua elinkelpoista liiketoimintamallia, välttäen kuitenkin liiallista velkavivun vähentämistä;

               3.

               kaventaa erityisesti matalapalkkaisten työntekijöiden suurta verokiilaa ilman talousarviovaikutuksia ja jatkaa erityisesti pitkäaikaistyöttömille suunnattuja asianmukaisia aktivointi- ja integrointitoimenpiteitä; luo edellytykset palkkojen nousulle samassa tahdissa tuottavuuden kasvun kanssa; toteuttaa toimenpiteitä muita heikommassa asemassa olevien ryhmien koulutussaavutusten parantamiseksi erityisesti huolehtimalla yhtäläisten mahdollisuuksien toteutumisesta koulutusjärjestelmässä; poistaa asteittain kotitalouksien toisiin palkansaajiin kohdistuvat verotukselliset pidäkkeet ja lisää kokoaikaisen päivähoidon ja kokopäiväkoulujen saatavuutta;

               4.

               jatkaa pyrkimyksiä pitää energiajärjestelmän uudistamisen taloudelliset kustannukset mahdollisimman alhaisina esimerkiksi vauhdittamalla kansallisten ja rajatylittävien sähkö- ja kaasuverkkojen laajentamista; huolehtii siitä, että institutionaalinen rakenne takaa tehokkaan kilpailun rautatiemarkkinoilla; toteuttaa toimenpiteitä kilpailun edistämiseksi palvelualoilla, kuten asiantuntijapalvelujen ja tiettyjen käsityöammattien alalla, erityisesti rakennusalalla.

      Tehty Brysselissä 10 päivänä heinäkuuta 2012.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         V. SHIARLY

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetty voimassa vuodelle 2012 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 26 päivänä huhtikuuta 2012 annetulla neuvoston päätöksellä 2012/238/EU (EUVL L 119, 4.5.2012, s. 47).

      (3)  EUVL C 212, 19.7.2011, s. 9.

      (4)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (5)  Mainittu neuvoston päätös 2012/369/EU hyväksyttiin 22 päivänä kesäkuuta 2012 (EUVL L 179, 11.7.2012, s. 17).

      (6)  Suhdannetasoitettu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä, komission yksiköiden uudelleen laskemana ohjelman tietojen perusteella ja yhteisesti sovittuja menetelmiä käyttäen.

      (7)  EUVL L 376, 27.12.2006, s. 36.

      (8)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Suositus: neuvoston lausunto 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (E Y) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti Luxemburgin tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2001-2005

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


Avis juridique important

|

52003HB0001

Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 10.6 artiklan nojalla annettu suositus neuvoston päätökseksi Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 10.2 artiklan muuttamisesta (EKP/2003/1)

Virallinen lehti nro C 029 , 07/02/2003 s. 0006 - 0011

Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 10.6 artiklan nojalla annettu suositus neuvoston päätökseksi Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 10.2 artiklan muuttamisesta(EKP/2003/1)(2003/C 29/07)(Euroopan keskuspankin antama 3 päivänä helmikuuta 2003)PERUSTELUTEuroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussääntöön on lisätty Nizzan sopimuksessa uusi 10.6 artikla. Siinä määrätään seuraavaa: "Valtion- tai hallitusten päämiesten kokoonpanossa kokoontuva neuvosto voi joko Euroopan keskuspankin suosituksesta ja Euroopan parlamenttia ja komissiota kuultuaan tai komission suosituksesta ja Euroopan parlamenttia ja Euroopan keskuspankkia kuultuaan yksimielisesti muuttaa [perussäännön 10 artiklan] 2 kohdan määräyksiä. Neuvosto suosittaa jäsenvaltioille näiden muutosten hyväksymistä. Muutokset tulevat voimaan sen jälkeen, kun kaikki jäsenvaltiot ovat ne ratifioineet valtiosääntöjensä mukaisesti ...". Perussäännön 10.6 artiklaa on tulkittava yhdessä Nizzan sopimuksen liitteenä olevan Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 10.6 artiklasta annetun julistuksen kanssa. Julistus kuuluu seuraavasti: "Konferenssi luottaa siihen, että Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 10.6 artiklassa tarkoitettu suositus annetaan mahdollisimman pian".EKP antaa edellä esitetyn perusteella tämän suosituksen neuvoston päätökseksi perussäännön 10.2 artiklan muuttamisesta. EKP:n neuvosto on antanut tämän suosituksen yksimielisesti EKP:n työjärjestyksen 10.6 artiklan määräysten mukaisesti. Se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.1. YLEISIÄ HUOMIOITAPerussäännön 10.6 artiklassa luodaan oikeudellinen perusta EKP:n neuvoston äänestysmenettelyjen mukauttamiselle. Koska artikla koskee ainoastaan perussäännön 10.2 artiklan muuttamista, äänestysmenettelyjen mukauttaminen ei vaikuta EKP:n neuvoston jäsenten oikeuteen olla läsnä EKP:n neuvoston kokouksissa (perussäännön 10.1 artikla) ja osallistua jäsenen asemassa keskusteluun. Äänestysmenettelyjen mukauttaminen ei myöskään millään tavoin vaikuta perussäännön 28, 29, 30, 32, 33 ja 51 artiklan nojalla tehtäviä päätöksiä koskeviin äänestyksiin (perussäännön 10.3 artikla).Jotta EKP:n neuvosto kykenisi euroalueen laajennuttuakin tehokkaaseen ja joutuisaan päätöksentekoon, äänioikeutettujen kansallisten keskuspankkien pääjohtajien lukumäärän on oltava pienempi kuin EKP:n neuvostoon kuuluvien kansallisten keskuspankkien pääjohtajien kokonaismäärä. Äänioikeuksien rotaatiojärjestelmä on tasapuolinen, tehokas ja hyväksyttävä tapa jakaa äänioikeuksia. EKP:n johtokunnan kuusi jäsentä säilyttää pysyvän äänioikeutensa. Tämän seikan muuttamista olisi vaikea sovittaa yhteen sen erityisaseman kanssa, joka johtokunnan jäsenille on annettu EY:n perustamissopimuksessa ja perussäännössä. EKP:n johtokunnan jäsenet ovat EKP:n neuvoston jäsenistä ainoita, jotka on nimitetty Euroopan tasolla perustamissopimuksen mukaista menettelyä noudattaen ja jotka toimivat yksinomaan euroalueen näkökulmasta ja koko euroalueella toimivaltaisen EKP:n puolesta. On lisäksi otettava huomioon, että johtokunnan jäsenenä olevan EKP:n puheenjohtajan ääni ratkaisee, jos äänet menevät tasan EKP:n neuvostossa.Rotaatiojärjestelmän tulisi perustua viiteen perusperiaatteeseen: "yksi jäsen, yksi ääni" -periaate, "osallistuminen ad personam" -periaate, edustavuusperiaate, automaattisuuden ja kestävyyden periaate ja avoimuusperiaate.Ensinnäkin "yksi jäsen, yksi ääni"-periaatetta, joka on EKP:n ja eurojärjestelmän päätöksenteon perusperiaate, on edelleen sovellettava äänioikeutettuihin EKP:n neuvoston jäseniin. Rotaatiojärjestelmä merkitsee kuitenkin väistämättä, että pääjohtajien lukumäärän kasvaessa kaikilla EKP:n neuvoston jäsenillä ei ole enää pysyvää äänioikeutta.Toiseksi kaikki EKP:n neuvoston jäsenet osallistuvat edelleen kokouksiin henkilökohtaisesti ja itsenäisesti siitä riippumatta, onko heillä äänioikeus vai ei.Kolmanneksi on todettava, että koska rotaatiojärjestelmän käyttöönotto voisi teoriassa johtaa tilanteisiin, joissa EKP:n neuvoston äänioikeutetut jäsenet ovat jäsenvaltioista, joiden ei yhdessä tarkasteltuina katsottaisi edustavan riittävän hyvin koko euroalueen taloutta, järjestelmä olisi laadittava siten, ettei tällaisia tilanteita synny. Edustavuussyistä rotaatiojärjestelmässä on tehtävä ero pääjohtajien välillä sen suhteen, millaisin aikavälein heille annetaan äänioikeus (jäljempänä myös "äänioikeusfrekvenssi"), niin että suurempien jäsenvaltioiden kansallisten keskuspankkien pääjohtajilla on äänioikeus useammin kuin pienempien jäsenvaltioiden kansallisten keskuspankkien pääjohtajilla. Edustavuusnäkökohtien huomioon ottaminen poikkeaa nykyisistä EKP:n neuvoston äänestysmenettelyjä koskevista säännöksistä, mutta on perusteltua siksi, että on tarpeen mukautua niihin vaikutuksiin, joita laajentumisella on EKP:n neuvoston päätöksentekomenettelyihin. Tällaista pääjohtajien ryhmittelyä ennalta tulisi soveltaa vasta sen jälkeen, kun on ensin määritelty, kuinka usein kullakin kansallisen keskuspankin pääjohtajalla on äänioikeus. Koska jokaisella pääjohtajalla on jossain vaiheessa äänioikeus, "yksi jäsen, yksi ääni" -periaatetta sovellettaisiin edelleen kaikkiin pääjohtajiin, joilla kulloinkin on äänioikeus. Ryhmittelyn ei näin ollen pitäisi vaikuttaa itse päätöksentekoon, vaan sillä on merkitystä pelkästään sen määrittämiseksi, kuka äänestää milloinkin.Neljänneksi rotaatiojärjestelmä on suunniteltava siten, että sekä itse järjestelmä että mikä tahansa sen sääntö, joka koskee pääjohtajien ryhmittelyä tai äänioikeuksien jakamista näille ryhmille, antaa järjestelmälle mahdollisuuden mukautua automaattisesti euroalueen laajentumiseen. Järjestelmän on lisäksi kyettävä mukautumaan tilanteeseen, jossa jäsenvaltioiden määrä on 27, eli siihen, että Euroopan unionin nykyisten jäsenvaltioiden lisäksi jäsenvaltioita ovat Nizzan sopimuksen liitteenä olevassa Euroopan unionin laajentumisesta annetussa julistuksessa luetellut 12 hakijamaata. Tämän niin kutsutun kestävyysperiaatteen avulla vältetään tilanteet, joissa jonkin pienten jäsenvaltioiden ryhmän jäsenillä on rotaation vuoksi äänioikeus useammin kuin niitä suurempien jäsenvaltioiden ryhmän jäsenillä.Viidenneksi rotaatiojärjestelmän on oltava avoin. Näin ollen perussäännön muutetun 10.2 artiklan sanamuodon on oltava helposti ymmärrettävä, ja sen on täytettävä yhteisön primaarioikeuden teksteille asetetut vaatimukset.Näiden perusperiaatteiden pohjalta EKP:n neuvoston äänestysmenettelyjä on suunniteltu muutettavaksi 1 artiklan mukaisesti.2. ARTIKLOJA KOSKEVIA HUOMIOITA1 artiklaPäätöksen 1 artiklassa luodaan äänioikeuksien rotaatiojärjestelmä EKP:n neuvostoon perussäännön 10.6 artiklassa asetetuissa rajoissa. EKP:n neuvoston äänestysmenettelyjä mukautetaan siitä päivämäärästä, jona sen jäsenten lukumäärä kasvaa suuremmaksi kuin 21. Nykyisten institutionaalisten järjestelyjen mukaisesti äänioikeuksien enimmäismäärä on 21. Johtokunnan kuusi jäsentä säilyttää pysyvän äänioikeutensa erityisasemansa vuoksi (ks. edellä). Pääjohtajille jaetaan jäljelle jäävät 15 äänioikeutta, joita kierrätetään ennalta määritettyjen sääntöjen mukaisesti. Kullakin EKP:n neuvoston äänioikeutetulla jäsenellä on yksi ääni, jota hän käyttää ainoastaan henkilökohtaisesti ja itsenäisesti. Sen varmistamiseksi, että kaikki EKP:n neuvoston tekemät päätökset edustavat euroalueen taloutta kokonaisuudessaan, pääjohtajat jaetaan ryhmiin, jotka eroavat toisistaan sen suhteen, miten usein ryhmän jäsenillä voi olla äänioikeus. Pääjohtajat jaetaan ryhmiin heidän keskuspankkejaan vastaaville jäsenvaltioille määritellyn järjestyksen mukaan. Tämä järjestys perustuu jäsenvaltioiden osuuksiin koko euroalueen indikaattorista, joka koostuu kahdesta osatekijästä: i) osuus niiden jäsenvaltioiden, joita ei koske poikkeus, yhteenlasketusta bruttokansantuotteesta markkinahinnoin (jäljempänä "markkinahinnoin laskettu BKT") ja ii) osuus niiden jäsenvaltioiden, joita ei koske poikkeus, rahalaitosten yhteenlasketun taseen kokonaisvaroista. Ensimmäisen ja merkittävimmän osatekijän eli markkinahintaisen BKT:n valinta on perusteltua, koska sitä käytetään yleisesti kunkin rahaliittoon osallistuvan jäsenvaltion talouden koon objektiivisimpana kuvaajana. Toisen osatekijän perusteluna on tarve ottaa huomioon rahaliittoon osallistuvien jäsenvaltioiden rahoitussektorien erityismerkitys keskuspankkien päätösten kannalta. Markkinahinnoin lasketun BKT:n paino on 5/6, ja rahalaitosten yhteenlasketun taseen kokonaisvarojen paino 1/6. Tällainen painotus on asianmukainen, koska näin rahoitussektori on edustettuna riittävällä ja merkitsevällä tavalla.Rotaatiojärjestelmä on tarkoitus toteuttaa kahdessa vaiheessa, jotka ovat riippuvaisia siitä, miten euroalueen laajentuminen jaksottuu.- Pääjohtajat jaetaan kahteen ryhmään siitä päivämäärästä, jona heidän lukumääränsä kasvaa suuremmaksi kuin 15, aina siihen saakka kun heidän lukumääränsä saavuttaa 22:n. Jatkuvuuden turvaamiseksi rotaatio on katsottu aiheelliseksi toteuttaa alkuvaiheessa melko yksinkertaisella ja nykyisistä äänestysmenettelyistä vain vähän poikkeavalla tavalla. On epävarmaa, kuinka kauan rotaatiojärjestelmä toimii tällaisena, sillä se riippuu euroalueen laajentumisen jaksottumisesta. Ensimmäiseen ryhmään kuuluu viisi keskuspankin pääjohtajaa niistä viidestä keskuspankista, joita vastaavilla jäsenvaltioilla on suurimmat osuudet edellä kuvatusta indikaattorista. Toiseen ryhmään kuuluvat kaikki muut kansallisten keskuspankkien pääjohtajat. Ensimmäisen ryhmän viisi pääjohtajaa jakavat neljä äänioikeutta, ja toisessa ryhmässä olevat loput pääjohtajat jakavat 11 äänioikeutta. Rotaatiojärjestelmä edellyttää kuitenkin tiettyjä erityisjärjestelyjä aina siihen päivämäärään saakka, jona kansallisten keskuspankkien pääjohtajien lukumäärä kasvaa suuremmaksi kuin 18, jotta ensimmäisen ryhmän jäsenille ei tulisi harvemmin äänioikeus kuin toisen ryhmän jäsenille. Tämä saattaa vaikuttaa siihen, miten 15 äänioikeutta jaetaan näiden kahden ryhmän kesken. Jotta vältetään tilanne, jossa johonkin ryhmään kuuluvien kansallisten keskuspankkien pääjohtajien äänioikeusfrekvenssi on 100 prosenttia, EKP:n neuvosto voi myös päättää lykätä rotaatiojärjestelmän aloittamista, kunnes kansallisten keskuspankkien pääjohtajien lukumäärä on suurempi kuin 18. Nämä tilapäisiksi tarkoitetut äänioikeuksien kierrättämisen erityisjärjestelyt olisi jätettävä EKP:n neuvoston päätettäviksi.- Siitä päivämäärästä alkaen, jona pääjohtajien lukumäärä on 22, pääjohtajat jaetaan kolmeen ryhmään. Ensimmäinen ryhmä koostuu niistä viidestä pääjohtajasta, joiden keskuspankkeja vastaavilla jäsenvaltioilla on suurimmat osuudet edellä kuvatusta indikaattorista. Toiseen ryhmään kuuluu puolet pääjohtajien kokonaismäärästä, tarvittaessa ylöspäin pyöristettynä. Tässä yhteydessä noudatetaan kestävyysperiaatetta äänioikeusfrekvenssiin liittyvän jonkinasteisen jatkuvuuden takaamiseksi toisessa ryhmässä. Tähän ryhmään kuuluvat pääjohtajat niistä keskuspankeista, joita vastaavilla jäsenvaltioilla on seuraavaksi ylimmät sijat edellä esitettyjen arviointiperusteiden mukaisesti määräytyvässä jäsenvaltioiden järjestyksessä. Kolmanteen ryhmään kuuluvat loput pääjohtajat. Ensimmäisellä ryhmällä on neljä, toisella kahdeksan ja kolmannella kolme äänioikeutta. Kun euroalueeseen kuuluu 27 jäsenvaltiota, ensimmäisen ryhmän äänioikeusfrekvenssi on 80 prosenttia, toisen 57 prosenttia ja kolmannen 38 prosenttia.Äänioikeuksien rotaatioon pääjohtajien kesken sovelletaan myös periaatetta, jonka mukaan pääjohtajilla on kunkin ryhmän sisällä äänioikeus yhtä pitkän ajan. EKP:n neuvosto toteuttaa tämän yksinomaan operatiivisen periaatteen täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet.Ryhmien kokoonpanoa mukautetaan aina, kun yhteenlaskettua BKT:tä markkinahinnoin tarkistetaan perussäännön 29.3 artiklan mukaisesti, tai milloin tahansa, kun EKP:n neuvostoon kuuluvien pääjohtajien lukumäärä kasvaa euroalueen laajentumisen seurauksena. Komissio laatii tilastotiedot osuuksien laskemiseksi yhteenlasketusta BKT:stä markkinahinnoin niiden sääntöjen mukaisesti, jotka neuvosto vahvistaa perussäännön 29.2 artiklan nojalla. Rahalaitosten yhteenlasketun taseen kokonaisvaroja koskevien osuuksien laskemiseksi tarvittavat tiedot lasketaan Euroopan yhteisössä laskentahetkellä sovellettavien tilastointimenetelmien mukaisesti. Näin ollen EKP laskee osuudet neuvoston perussäännön 5.4 artiklan nojalla antamien säännösten mukaisesti. Näihin säännöksiin kuuluu Euroopan keskuspankin valtuuksista kerätä tilastotietoja 23. marraskuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2533/98(1) ja sitä tarkemmin määrittelevä rahalaitossektorin konsolidoidusta taseesta 22 päivänä marraskuuta 2001 annettu Euroopan keskuspankin asetus (EY) N:o 2423/2001(2), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2174/2002(3).Edellä mainitut viisivuotistarkistukset ovat perussäännön 29.3 artiklassa määritellyn periaatteen mukaisia. Tarkistuksiin perustuvia uusia osuuksia sovelletaan seuraavan vuoden ensimmäisestä päivästä alkaen. Kun EKP:n neuvostoon tulee yksi tai useampi uusi pääjohtaja, viiteajanjaksojen, joita noudatetaan laskettaessa kyseistä kansallista keskuspankkia vastaavan jäsenvaltion osuutta niiden jäsenvaltioiden, joita ei koske poikkeus, yhteenlasketusta BKT:stä markkinahinnoin ja rahalaitosten yhteenlasketun taseen kokonaisvaroista, olisi oltava samat kuin niiden, joita noudatettiin osuuksien viimeisimmän viisivuotistarkistuksen yhteydessä. Tällaisissa muissa kuin säännöllisin väliajoin tehtävissä tarkistuksissa määräytyviä uusia osuuksia sovelletaan siitä päivästä alkaen, jona kustakin uudesta pääjohtajasta tulee EKP:n neuvoston jäsen. Nämä yksityiskohdat ovat osa täytäntöönpanosäännöksiä, jotka EKP:n neuvosto antaa.EKP:n neuvoston tehdessä päätöksiä, jotka ovat tarpeen rotaatiojärjestelmää koskevien operatiivisten yksityiskohtien täytäntöönpanemiseksi, päätöksentekoon osallistuvat kaikki jäsenet siitä riippumatta, onko heillä kyseisellä hetkellä äänioikeus vai ei, ja päätökset tehdään kahden kolmasosan äänten enemmistöllä.2 artiklaJäsenvaltioille on suositettava perussäännön 10.2 artiklan muuttamisesta tehtävän neuvoston päätöksen hyväksymistä. Muutos tulee voimaan vasta, kun kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet sen valtiosääntöjensä mukaisesti. Voimaantuloaikataulu on muotoiltu saman mallin mukaan kuin Nizzan sopimuksen loppumääräyksissä.(1) EYVL L 318, 27.11.1998, s. 8.(2) EYVL L 333, 17.12.2001, s. 1.(3) EYVL L 330, 6.12.2002, s. 29.