title: 2013/461/EU: Komission suositus, annettu 17 päivänä syyskuuta 2013 , SOLVIT-ongelmanratkaisuverkkoa koskevista periaatteista ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               19.9.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 249/10

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 17 päivänä syyskuuta 2013,
   SOLVIT-ongelmanratkaisuverkkoa koskevista periaatteista
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2013/461/EU)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 26 artiklassa määritellään sisämarkkinat alueeksi, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus taataan. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan 3 kohdassa jäsenvaltiot velvoitetaan toteuttamaan asianmukaisia toimia noudattaakseen täysin unionin lainsäädännön mukaisia velvoitteitaan.

               (2)

               Sisämarkkinat tarjoavat monia mahdollisuuksia henkilöille, jotka haluavat asua ja työskennellä toisessa jäsenvaltiossa, sekä yrityksille, jotka haluavat laajentaa markkina-alueitaan. Vaikka sisämarkkinat yleisesti ottaen toimivatkin hyvin, joskus syntyy ongelmia, kun viranomaiset eivät noudata unionin lainsäädäntöä.

               (3)

               Komission annettua 7 päivänä joulukuuta 2001 sisämarkkinoiden SOLVIT-ongelmanratkaisuverkkoa koskevan komission suosituksen 2001/893/EY (1) luotiin jäsenvaltioiden kansallisten hallintojensa yhteyteen perustamien keskusten muodostava SOLVIT-verkosto, joka tarjoaa kansalaisille ja yrityksille nopean ja epämuodollisen tavan ratkoa ongelmia, joita nämä kohtaavat käyttäessään oikeuksiaan sisämarkkinoilla.

               (4)

               Vaikka SOLVIT onkin luonteeltaan epävirallinen ja pragmaattinen, sen rakenne auttaa varmistamaan, että löydetyt ratkaisut ovat unionin lainsäädännön mukaisia. SOLVIT perustuu kahden jäsenvaltion väliseen avoimeen ongelmanratkaisuprosessiin. Vaikka komissio ei yleensä osallistu tapausten ratkaisemiseen, se on läheisessä yhteydessä SOLVIT-keskuksiin, tarjoaa säännöllistä lainopillista koulutusta ja antaa eräissä monimutkaisissa tapauksissa epävirallisia neuvoja. Se myös seuraa SOLVIT-verkoston tapausten käsittelyn tuloksia verkossa toimivan tietokannan välityksellä ja voi puuttua asiaan katsoessaan, että SOLVIT-keskusten ehdottamat ratkaisut eivät ole unionin lainsäädännön mukaisia. Edellä mainittu rakenne ei ainoastaan edistä yksittäisten tapausten tulosten lainmukaisuutta, vaan arviointitulokset osoittavat myös, että SOLVIT-verkoston työ on saanut kansalliset viranomaiset paremmin noudattamaan unionin lainsäädäntöä.

               (5)

               SOLVIT on kehittynyt merkittävästi perustamisestaan lähtien. Se käsittelee nyt kymmenen kertaa enemmän tapauksia kuin kymmenen vuotta sitten. Sen käsittelemät tapaukset vaihtelevat myös paljon enemmän kuin alun perin ennakoitiin. Valtaosa tapauksista onnistutaan ratkaisemaan keskimäärin yhdeksässä viikossa, minkä vuoksi SOLVIT-verkostoa käyttäneiden kansalaisten ja yritysten tyytyväisyys on korkealla tasolla.

               (6)

               Vaikka SOLVIT onkin menestystarina, palvelun laajentuminen on kasvattanut erilaisia haasteita. Vuonna 2010 tehty verkoston perusteellinen arviointi toi esiin, että eri SOLVIT-keskuksilla on erilaiset resurssit tai erilainen asema. Tapausten käsittelyyn ottaminen ja tarjotun palvelun taso myös vaihtelevat eri puolilla verkostoa. Lisäksi liian harvat henkilöt ja yritykset osaavat hakea apua SOLVIT-verkostosta.

               (7)

               Näiden havaintojen vuoksi on tarpeen ryhtyä toimiin SOLVIT-verkoston edelleen vahvistamiseksi ja sen näkyvyyden lisäämiseksi verkossa ja verkon ulkopuolella, kuten painotettiin komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa Reinforcing effective problem-solving in the Single Market, sisämarkkinoinnin hallinnon parantamista koskevassa tiedonannossa (2) sekä katsauksessa Euroopan unionin kansalaisuuteen (3). Osana näitä toimia on tarpeen korvata suositus 2001/893/EY uudella suosituksella. Tässä uudessa suosituksessa pyritään selventämään hyvien käytäntöjen kautta sitä, mitä SOLVIT-verkoston on tarkoitus saada aikaan. Siinä asetetaan tavoitteet ja normit sekä jäsenvaltioille että komissiolle sen varmistamiseksi, että yritykset ja kansalaiset saavat tehokasta apua tilanteissa, joissa unionin lainsäädäntöä ei ole noudatettu. Sen tavoitteena on myös varmistaa, että SOLVIT-keskukset soveltavat samoja sääntöjä ja tarjoavat samaa johdonmukaista palvelua kaikkialla verkostossa.

               (8)

               Jotta varmistetaan toimeksiannon yhdenmukainen tulkinta kautta koko verkoston, suosituksessa määritellään ne tapaustyypit, joita SOLVIT-verkoston olisi käsiteltävä. Suosituksessa 2001/893/EY todettiin, että SOLVIT käsittelee tapauksia, joissa sisämarkkinasääntöjä on sovellettu väärin. Tehtävien määritteleminen näin on johtanut epäjohdonmukaisuuteen. Toisaalta on tuotu esiin, että ilmaus ”sovellettu väärin” tarkoittaa, että SOLVIT-keskukset eivät voi käsitellä tapauksia, joissa kansalliset säännöt ovat ristiriidassa unionin lainsäädännön kanssa (ns. ”rakenteelliset tapaukset”), ja toisaalta, että SOLVIT voi toimia vain tapauksissa, joissa kyseinen unionin lainsäädäntö perustuu sisämarkkinoihin.

               (9)

               SOLVIT-tapauksiksi määritellään nyt kaikki rajat ylittävät ongelmat, jotka aiheutuvat siitä, että viranomainen mahdollisesti rikkoo sisämarkkinoita koskevaa unionin lainsäädäntöä, silloin kun ja siltä osin kuin kyseisiä ongelmia ei käsitellä tuomioistuimessa kansallisella tai EU-tasolla.

               (10)

               Ilmausta ”rikkoa” käytetään määrittelemään, että SOLVIT-keskukset ottavat käsiteltäväksi SOLVIT-tapauksena kaikki tilanteet, joissa viranomaiset eivät noudata sisämarkkinoita koskevaa unionin lainsäädäntöä, kyseisen ongelman perussyystä riippumatta. SOLVIT-verkoston käsittelemien tapausten suuri enemmistö liittyy tapauksiin, joissa viranomainen soveltaa väärin sisämarkkinoita koskevaa unionin lainsäädäntöä. SOLVIT-keskusten tiedetään kuitenkin kyenneen antamaan tehokasta apua rakenteellisten ongelmien tapauksissa. Vaikka rakenteelliset tapaukset muodostavatkin vain pienen osan SOLVIT-verkoston kokonaiskuormituksesta, on tärkeää, että SOLVIT ottaa käsiteltäväkseen niitä varmistaakseen, etteivät kyseiset ongelmat jää huomiotta. Se on paras tae siitä, että rakenteellisiin ongelmiin puututaan tehokkaasti asianmukaisella tasolla.

               (11)

               Tässä suosituksessa vahvistetaan, että SOLVIT käsittelee tapauksia, joissa on rajat ylittävä ongelma viranomaisten kanssa. Rajat ylittävä -kriteeri varmistaa, että kahden eri jäsenvaltion SOLVIT-keskukset käsittelevät SOLVIT-tapauksen, millä taataan tulosten avoimuus ja laatu. Viranomais-kriteeri liittyy siihen, että SOLVIT on osa kansallista hallintoa ja toimii vain epävirallisella pohjalla.

               (12)

               Tässä suosituksessa pyritään myös selventämään, minkä tasoista palvelua kansalaiset ja yritykset voivat SOLVIT-verkostolta odottaa. Siinä selostetaan, kuinka kansalaisille olisi tiedotettava asioista ja mitä apua heille olisi vähintään tarjottava. Siinä selvennetään myös menettelyn eri vaiheet ja määräajat, joita SOLVIT-tapausten ratkaisemisessa on noudatettava, sekä tapausten seuranta silloin, kun niitä ei voida ratkaista.

               (13)

               Lisäksi tässä suosituksessa asetetaan vähimmäisnormit, joita SOLVIT-keskusten olisi noudatettava organisaation, lakiasiain tuntemuksen ja muihin verkostoihin olevien suhteiden osalta. Siinä selvennetään myös komission roolia SOLVIT-verkostossa.

               (14)

               Komissio on hiljattain uudistanut SOLVIT-verkoston online-tietokannan omaksi moduulikseen sisämarkkinoiden tietojenvaihtojärjestelmässä. Tämän teknisen yhdentymisen johdosta SOLVIT-menettelyihin sovelletaan myös sääntöjä, jotka on esitetty 25 päivänä lokakuuta 2012 hallinnollisesta yhteistyöstä sisämarkkinoiden yhteistyöjärjestelmässä ja komission päätöksen 2008/49/EY (4) kumoamisesta annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1024/2012 (IMI-asetus). Tässä suosituksessa määritellään myös tiettyjä asioita, jotka liittyvät henkilötietojen käsittelyyn SOLVIT-verkostossa IMI-asetuksen mukaisesti.

               (15)

               Tässä suosituksessa ei pyritä määrittelemään, kuinka komissio käsittelee suoraan saamiaan valituksia, eikä siinä millään tavoin pyritä vaikuttamaan komission rooliin perussopimusten valvojana. Siinä ei myöskään pyritä määrittelemään EU Pilotin ja kansallisten EU Pilot -koordinaattorien roolia. Näitä asioita käsitellään erityisissä ohjeissa, joita päivitetään säännöllisesti,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   I.   TAVOITE JA MÄÄRITELMÄT

   A.   Tavoite

   Tässä suosituksessa esitetään SOLVIT-verkoston toimintaa koskevat periaatteet. SOLVIT pyrkii tuottamaan nopeita, tehokkaita ja epävirallisia ratkaisuja ongelmiin, joita kansalaiset ja yritykset kohtaavat, kun viranomaiset epäävät näiden EU-oikeuksia sisämarkkinoilla. Se parantaa omalta osaltaan sisämarkkinoiden toimintaa vaalimalla ja edistämällä unionin lainsäädännön parempaa noudattamista. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi kansallisten SOLVIT-keskusten olisi työskenneltävä yhdessä tässä suosituksessa esitettyjen periaatteiden pohjalta.
   B.   Määritelmät

   Tässä suosituksessa tarkoitetaan

               1.

               ’hakijalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka kohtaa rajat ylittävän ongelman ja vie sen SOLVIT-verkoston käsiteltäväksi joko suoraan tai välittäjän välityksellä, taikka organisaatiota, joka tuo verkoston käsiteltäväksi konkreettisen ongelman jäsenensä/jäsentensä puolesta;

               2.

               ’rajat ylittävällä ongelmalla’ hakijan yhdessä jäsenvaltiossa kohtaamaa ongelmaa, johon liittyy viranomaisen mahdollinen sisämarkkinalainsäädännön rikkomus toisessa jäsenvaltiossa; tämä sisältää hakijoiden kohtaamat ongelmat, joita hakijoiden omat viranomaiset aiheuttavat, kun hakijat ovat käyttäneet oikeuttaan vapaaseen liikkumiseen tai yrittäneet käyttää sitä;

               3.

               ’sisämarkkinalainsäädännöllä’ kaikkea unionin lainsäädäntöä sekä sen sääntöjä ja periaatteita, jotka liittyvät sisämarkkinoiden toimintaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 26 artiklan 2 kohdan tarkoittamalla tavalla. Tämä sisältää säännöt, joiden tarkoituksena ei sinänsä ole säädellä sisämarkkinoita, mutta jotka vaikuttavat tavaroiden, palvelujen, henkilöiden tai pääoman vapaaseen liikkumiseen jäsenmaiden välillä;

               4.

               ’viranomaisella’ mitä tahansa jäsenvaltion kansallisen, alueellisen tai paikallisen julkishallinnon osaa, tai mitä tahansa elintä, oli sen oikeudellinen muoto mikä tahansa, joka on valtion hyväksymän toimenpiteen nojalla saanut tehtäväkseen tarjota julkista palvelua valtion valvonnassa ja jolla on sitä tarkoitusta varten erityisvaltuuksia, jotka ylittävät kansalaisten välisiin suhteisiin sovellettavat tavanomaiset säännöt;

               5.

               ’oikeudellisella menettelyllä’ virallista menettelyä riita-asioiden ratkaisemiseksi tuomioistuimessa tai muussa lainkäyttöelimessä. Tähän eivät kuulu hallinnolliset muutoksenhaut, jotka on osoitettu samalle viranomaiselle, joka aiheutti ongelman;

               6.

               ’rakenteellisella ongelmalla’ rikkomusta, jonka aiheuttaa unionin lainsäädännön vastainen kansallinen sääntö;

               7.

               ’vastaanottavalla keskuksella’ SOLVIT-keskusta siinä jäsenvaltiossa, jolla on läheisimmät siteet hakijaan esimerkiksi kansallisuuden, asuinpaikan tai sijoittautumisen perusteella tai sen paikan perusteella, jossa hakija hankki kyseessä olevat oikeudet;

               8.

               ’johtavalla keskuksella’ siinä jäsenvaltiossa sijaitsevaa SOLVIT-keskusta, jossa väitetty unionin lainsäädännön rikkomus on tapahtunut;

               9.

               ’SOLVIT-tietokannalla’ Sisämarkkinoiden tietojenvaihtojärjestelmän (IMI) puitteissa luotua online-sovellusta SOLVIT-tapausten käsittelyn tueksi.

         II.   SOLVIT-VERKOSTON TOIMEKSIANTO

   SOLVIT-verkosto käsittelee rajat ylittäviä ongelmia, jotka aiheutuvat siitä, että viranomainen mahdollisesti rikkoo sisämarkkinoita koskevaa unionin lainsäädäntöä, silloin kun ja siltä osin kuin kyseisiä ongelmia ei käsitellä oikeudessa kansallisella tai unionin tasolla. Se parantaa omalta osaltaan sisämarkkinoiden toimintaa vaalimalla ja edistämällä unionin lainsäädännön parempaa noudattamista.
   III.   SOLVIT-VERKOSTON TARJOAMA PALVELU

   Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että hakijat voivat hyötyä seuraavasta vähimmäispalvelusta:

               1.

               SOLVIT-keskusten olisi oltava tavoitettavissa puhelimitse tai sähköpostitse, ja niiden olisi vastattava nopeasti niille osoitettuihin yhteydenottoihin.

               2.

               Hakijan olisi saatava ensimmäinen ongelmaansa liittyvä vastaus viikon sisällä. Vastauksessa olisi ilmoitettava, voiko SOLVIT-verkosto ottaa hakijan tapauksen käsiteltäväkseen, mikäli siitä voidaan annettujen tietojen perusteella ilmoittaa. Hakijaa olisi tarpeen mukaan samalla kehotettava toimittamaan kaikki hakijan tapauksen käsittelyn edellyttämät asiakirjat. Hakijan olisi kuukauden kuluessa tästä alustavasta arviosta – edellyttäen, että hakijan tapausta koskeva aineisto sisältää tarvittavat asiakirjat – saatava vahvistus siitä, onko johtava keskus hyväksynyt hakijan tapauksen ja onko se siis otettu käsiteltäväksi SOLVIT-tapauksena.

               3.

               Jos ongelmaa ei voida ottaa käsiteltäväksi SOLVIT-tapauksena, hakijalle olisi kerrottava syyt siihen ja neuvottava hakijalle toinen mahdollinen ongelman mahdollisesti ratkaiseva tapa edetä asiassa, esimerkiksi osoittamalla tai siirtämällä ongelma mahdollisuuksien mukaan toiseen asianmukaiseen tieto- tai ongelmanratkaisuverkostoon tai asianmukaiselle kansalliselle toimivaltaiselle viranomaiselle.

               4.

               Hakijan olisi saatava ratkaisu ongelmaansa kymmenen viikon kuluessa tapauksen ottamisesta käsiteltäväksi. Ratkaisu voi sisältää selvityksen sovellettavasta unionin lainsäädännöstä. Poikkeuksellisissa oloissa ja erityisesti silloin, kun ratkaisu on lähellä tai asia koskee rakenteellista ongelmaa, tapauksen käsitteleminen voi kestää kymmenen viikkoa määräajan yli, edellyttäen että hakijalle ilmoitetaan asiasta.

               5.

               Hakijalle olisi kerrottava SOLVIT-verkoston epävirallisesta luonteesta sekä kyseeseen tulevista menettelyistä ja aikatauluista. Näihin tietoihin olisi sisällyttävä tiedot muista mahdollisista muutoksenhakukeinoista, varoitus siitä, ettei tapauksen käsittely SOLVIT-verkostossa keskeytä kansallisten valitusaikojen kulumista sekä siitä, että SOLVIT-verkoston tarjoamat ratkaisut ovat epävirallisia eikä niihin voi hakea muutosta. Hakijalle olisi myös ilmoitettava, että SOLVIT-verkoston käyttö on maksutonta. Hakijalle olisi säännöllisesti kerrottava hakijan tapauksen tilanteesta.

               6.

               Vaikka SOLVIT-käsittelyt ovatkin luonteeltaan epävirallisia, se ei estä hakijaa käynnistämästä virallista oikeudellista menettelyä kansallisella tasolla, mikä aiheuttaa SOLVIT-tapauksen käsittelyn päättämisen.

               7.

               Kun ratkaisu on onnistuttu löytämään, hakijalle olisi annettava neuvoja toimista, joita sen olisi toteutettava hyötyäkseen ehdotetusta ratkaisusta.

               8.

               Heti kun käy ilmeiseksi, ettei tapausta tulla ratkaisemaan SOLVIT-verkostossa, tapauksen käsittely olisi päätettävä ja hakijalle olisi ilmoitettava asiasta viipymättä. Siinä tapauksessa SOLVIT-verkoston olisi myös kerrottava hakijalle muista mahdollisista kansallisella tai unionin tasolla tarjolla olevista muutoksenhakukeinoista. Neuvoessaan hakijaa tekemään kantelun komissioon SOLVIT-keskusten olisi kehotettava hakijaa viittaamaan asian aiempaan käsittelyyn SOLVIT-verkostossa (ilmoittamalla viitenumero ja esittämällä lyhyt yhteenveto tästä käsittelystä). Kaikista ratkaisematta jääneistä tapauksista olisi ilmoitettava komissiolle tietokannan välityksellä.

               9.

               Kun tapauksen käsittelyt on päätetty, hakijaa olisi kehotettava antamaan palautetta siitä, kuinka SOLVIT-verkosto käsitteli tapausta.

         IV.   SOLVIT-KESKUSTEN ORGANISAATIO

               1.

               Jokaisessa jäsenvaltiossa olisi oltava SOLVIT-keskus.

               2.

               Jotta SOLVIT-keskukset kykenevät hoitamaan tässä suosituksessa esitetyt tehtävät, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että

                           a)

                           keskuksilla on riittävästi hyvin koulutettua henkilökuntaa, joka hallitsee useamman kuin yhden unionin kielen, jos se on tarpeen nopean ja avoimen viestinnän varmistamiseksi muiden SOLVIT-keskusten kanssa;

                           b)

                           SOLVIT-keskuksessa on riittävä lakiasiain tuntemus tai kokemus unionin lainsäädännön soveltamisesta, jotta siellä kyetään itsenäisesti tekemään lainopillinen arviointi tapauksista;

                           c)

                           SOLVIT-keskukset sijaitsevat sellaisessa kansallisen hallinnon osassa, jolla on riittävästi koordinointivaltaa, jotta voidaan varmistaa unionin lainsäädännön oikea soveltaminen hallinnossa.

                           d)

                           SOLVIT-keskukset kykenevät verkostoitumaan kansallisen hallinnon kanssa saadakseen käyttöönsä erityistä lainopillista asiantuntemusta ja tukea, joita tarvitaan käytännön ratkaisujen löytämiseksi tapauksille.

         V.   SOLVIT-MENETTELY

   A.   SOLVIT-tapausten käsittelyä hallitsevat periaatteet

               1.

               Kaikki SOLVIT-tapaukset olisi käsiteltävä kahdessa SOLVIT-keskuksessa, vastaanottavassa keskuksessa ja johtavassa keskuksessa.

               2.

               Vastaanottavan keskuksen ja johtavan keskuksen olisi toimittava avoimessa ja läpinäkyvässä yhteistyössä löytääkseen hakijalle nopean ja tehokkaan ratkaisun.

               3.

               Vastaanottavan keskuksen ja johtavan keskuksen olisi sovittava keskenään siitä, mitä kieltä ne käyttävät keskinäisissä yhteyksissään pitäen mielessä tavoitteen, joka on ongelmien ratkaiseminen epävirallisten kontaktien avulla mahdollisimman nopeasti ja tehokkaasti sekä avoimuuden ja raportoinnin varmistaminen.

               4.

               Kaikki vastaanotetut ongelmat, tapauksessa mukana olevien SOLVIT-keskusten arvioinnit, toteutetut toimet ja ehdotetut ratkaisut olisi rekisteröitävä SOLVIT-tietokantaan selkeästi ja kattavasti. Jos tapaukseen liittyy rakenteellisia ongelmia, tietokantaan olisi sen kohdalle tehtävä siitä kertova merkintä, jotta komissio voisi järjestelmällisesti seurata tällaisia tapauksia.

               5.

               Kaikkien ehdotettujen ratkaisujen on aina oltava täysin unionin lainsäädännön mukaisia.

               6.

               SOLVIT-keskusten olisi noudatettava SOLVIT-verkoston tapausten käsittelyoppaassa esitettyjä yksityiskohtaisia tapausten käsittelyohjeita. Komissio tarkistaa oppaan säännöllisesti yhteistyössä SOLVIT-keskusten kanssa.

         B.   Vastaanottava keskus

               1.

               Vastaanottavan keskuksen olisi kirjattava kaikki vastaanotetut lainopilliset ongelmat riippumatta siitä, täyttävätkö ne SOLVIT-tapauksen tunnusmerkit.

               2.

               Kun vastaanottava keskus on hyväksynyt valituksen käsiteltäväksi SOLVIT-tapauksena, sen olisi muodostettava tapausta koskeva täydellinen aineisto ja tehtävä ongelmasta kattava lainopillinen analyysi ennen sen toimittamista johtavalle keskukselle.

               3.

               Saatuaan johtavalta keskukselta ratkaisuehdotuksen, jossa on mukana selvitys sovellettavasta unionin lainsäädännöstä, sen olisi tarkistettava, että ratkaisu on unionin lainsäädännön mukainen.

               4.

               Vastaanottavan keskuksen olisi annettava hakijalle ajantasaisia ja asianmukaisia tietoja menettelyn eri vaiheissa.

         C.   Johtava keskus

               1.

               Johtavan keskuksen olisi vahvistettava hyväksyvänsä tapauksen viikon kuluessa siitä, kun vastaanottava keskus toimitti sen.

               2.

               Johtavan keskuksen olisi pyrittävä löytämään ratkaisu hakijalle, sovellettavaa unionin lainsäädäntöä koskeva selvitys mukaan lukien, ja kerrottava säännöllisesti vastaanottavalle keskukselle, kuinka se edistyy asiassa.

               3.

               Jos hakijan esittämä ongelma on rakenteellinen, johtavan keskuksen olisi mahdollisimman pian arvioitava, voidaanko ongelma ratkaista SOLVIT-menettelyä noudattaen. Jos johtava keskus katsoo, ettei tämä ole mahdollista, sen olisi päätettävä tapauksen käsittely ratkaisemattomana ja ilmoitettava asianmukaisille kansallisille viranomaisille unionin lainsäädännön oikeasta tulkinnasta kyseisessä jäsenvaltiossa varmistaakseen, että unionin lainsäädännön rikkominen saadaan tosiasiallisesti loppumaan. Asiasta olisi myös ilmoitettava komissiolle tietokannan välityksellä.

         VI.   KOMISSION TEHTÄVÄT

               1.

               Komissio auttaa ja tukee SOLVIT-verkoston toimintaa

                           a)

                           järjestämällä säännöllisiä koulutustilaisuuksia ja verkkotilaisuuksia yhteistyössä kansallisten SOLVIT-keskusten kanssa;

                           b)

                           luonnostelemalla ja päivittämällä SOLVIT-verkoston tapausten käsittelyopasta yhteistyössä kansallisten SOLVIT-keskusten kanssa;

                           c)

                           antamalla pyynnöstä SOLVIT-keskuksille tapauskohtaista apua. Monimutkaisissa tapauksissa siihen saattaa sisältyä epävirallisten lainopillisten neuvojen antaminen. Komission yksiköiden olisi vastattava epävirallisia lainopillisia neuvoja koskeviin pyyntöihin kahden viikon kuluessa. Tällaiset neuvot ovat vain epävirallisia, eikä niiden voida katsovan sitovan komissiota;

                           d)

                           hoitamalla ja ylläpitämällä SOLVIT-tietokantaa ja julkista käyttöliittymää sekä tarjoamalla erityistä koulutusta ja aineistoja auttaakseen SOLVIT-keskuksia tietokannan käytössä;

                           e)

                           seuraamalla SOLVIT-keskusten työn laatua ja tehokkuutta sekä niiden käsittelemiä tapauksia. Tapauksissa, joihin liittyy rakenteellinen ongelma, komissio seuraa tapausta kiinteästi ja antaa tarvittaessa neuvoja ja apua varmistaakseen, että rakenteellinen ongelma lopullisesti ratkaistaan. Komissio harkitsee, tarvitsevatko ratkaisemattomat rakenteelliset ongelmat lisäseurantaa;

                           f)

                           turvaamalla asianmukaisen viestinnän SOLVIT-verkoston, CHAP-järjestelmän (5) ja EU Pilotin (6) välillä varmistaakseen ratkaisematta jääneiden SOLVIT-tapausten asianmukaisen seurannan ja välttääkseen päällekkäisyyksiä valitusten käsittelyssä;

                           g)

                           ilmoittamalla SOLVIT-keskuksille näiden pyynnöstä komission tekemästä ratkaisemattomien tapausten seurannasta silloin, kun kantelu on tehty komissiolle.

               2.

               Komissio voi tarpeen mukaan siirtää saamiaan kanteluja SOLVIT-verkostolle tarkoituksenaan löytää nopea ja epävirallinen ratkaisu, mikäli kantelun tekijä siihen suostuu.

         VII.   LAADUNVALVONTA JA RAPORTOINTI

               1.

               SOLVIT-keskusten olisi tehtävä säännöllisiä laaduntarkistuksia tapauksissa, joita ne käsittelevät vastaanottavina keskuksina ja johtavina keskuksina, kuten tapausten käsittelyoppaassa on tarkemmin selostettu.

               2.

               Komission yksiköt tekevät säännöllisiä kokonaislaadun tarkastuksia kaikista tapauksista ja ilmoittavat mahdollisista ongelmista asianomaisille SOLVIT-keskuksille, joiden olisi ryhdyttävä asianmukaisiin toimiin tunnistettujen puutteiden korjaamiseksi.

               3.

               Komissio raportoi säännöllisesti SOLVIT-verkoston työn laadusta ja tehokkuudesta. Se raportoi myös niistä ongelmatyypeistä, joita SOLVIT-verkosto on vastaanottanut sekä SOLVIT-verkostossa käsitellyistä tapauksista tarkoituksenaan määrittää suuntauksia ja tunnistaa sisämarkkinoilla edelleen olevia ongelmia. Osana tätä raportointia komissio raportoi erikseen rakenteelliset tapaukset.

         VIII.   VERKOSTON NÄKYVYYS

               1.

               Komissio levittää tietoa SOLVIT-verkostosta ja sen käytöstä eurooppalaisten sidosryhmäorganisaatioiden ja unionin toimielinten keskuudessa ja parantaa SOLVIT-verkoston käytettävyyttä ja näkyvyyttä online-keinoin.

               2.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että käytettävissä on käyttäjäystävällisiä tietoja ja helppo pääsy SOLVIT-palveluihin, erityisesti kaikilla julkishallinnon merkityksellisillä verkkosivustoilla.

               3.

               Jäsenvaltioiden olisi myös ryhdyttävä toimiin parantaakseen SOLVIT-verkoston tunnettuutta sidosryhmissään. Komissio avustaa tällaisissa toimissa.

         IX.   YHTEISTYÖ MUIDEN VERKOSTOJEN JA YHTEYSPISTEIDEN KANSSA

               1.

               Jotta hakijat varmasti saavat tehokasta apua, SOLVIT-keskusten olisi toimittava yhteistyössä muiden eurooppalaisten ja kansallisten tiedotus- ja avustusverkostojen kanssa. Niitä ovat Sinun Eurooppasi, Europe Direct, Sinun Eurooppasi -neuvonta, the Yritys-Eurooppa-verkosto, Euroopan kuluttajakeskusten verkosto, Euroopan työnvälitysverkosto (EURES), rahoituspalvelualan riitojenratkaisuverkosto Fin-net ja Euroopan julkisasiamiesten verkosto. SOLVIT-keskusten olisi myös luotava hyvät suhteet sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan vastaaviin kansallisiin jäseniin, jotta sosiaaliturvatapaukset voidaan käsitellä tehokkaasti.

               2.

               SOLVIT-keskusten olisi oltava säännöllisesti yhteydessä kansallisiin EU Pilot -yhteyspisteisiinsä ja tehdä niiden kanssa yhteistyötä varmistaakseen asianmukaisen tietojenvaihdon vastaanotetuista tapauksista ja valituksista.

               3.

               Komissio avustaa tässä yhteistyössä muun muassa järjestämällä yhteisiä verkostotapahtumia ja luomalla teknisiä yhteydenottotapoja kohdassa 1 mainittuihin verkostoihin ja yhteyspisteisiin (7).

         X.   HENKILÖTIETOJEN SUOJAAMINEN JA SALASSAPITO

   Henkilötietojen käsittelyä tämän suosituksen mukaisissa tarkoituksissa sekä erityisesti avoimuusvaatimuksia ja niiden oikeuksia, joita tiedot koskevat, ohjaa IMI-asetus. Mainitun asetuksen mukaisesti asiat olisi järjestettävä seuraavasti:

               1.

               Hakijoiden olisi voitava jättää valituksensa SOLVIT-verkostoon sisämarkkinoiden tietojenvaihtojärjestelmään liittyvän julkisen käyttöliittymän kautta, jonka komissio on asettanut hakijoiden käyttöön. Hakijoilla ei ole pääsyä SOLVIT-tietokantaan.

               2.

               Vastaanottavilla keskuksilla ja johtavilla keskuksilla olisi oltava pääsy SOLVIT-tietokantaan sekä mahdollisuus käsitellä hoitamaansa tapausta tämän tietokannan välityksellä. Tämä sisältää pääsyn hakijan henkilötietoihin.

               3.

               Muilla SOLVIT-keskuksilla, jotka eivät osallistu tietyn tapauksen käsittelyyn, sekä komissiolla olisi oltava vain lukuoikeus tapausta koskeviin nimettömiin tietoihin.

               4.

               Vastaanottavan keskuksen olisi yleensä ilmoitettava hakijan henkilöllisyys johtavalle keskukselle ongelman ratkaisua varten. Hakijalle olisi ilmoitettava tästä prosessin alussa ja tarjota mahdollisuutta kieltää henkilötietojen antaminen, jolloin hakijan henkilöllisyyttä ei saisi paljastaa.

               5.

               Johtavan keskuksen ja niiden viranomaisten, joita valitus koskee, olisi käytettävä hakijan antamia tietoja vain tapauksen ratkaisemiseen. Tapausta hoitavien virkailijoiden on käsiteltävä henkilötietoja vain niissä tarkoituksissa, joihin ne lähetettiin. Olisi myös toteutettava asianmukaisia toimia kaupallisesti arkojen tietojen suojaamiseksi, eli tietojen, jotka eivät sisällä henkilötietoja.

               6.

               Tapaus voidaan siirtää toiseen ongelmanratkaisuverkostoon tai -organisaatioon vain hakijan suostumuksella.

               7.

               Komission henkilöstöllä olisi oltava pääsy hakijan henkilötietoihin vain, jos se on välttämätöntä seuraavien tarkoitusten vuoksi:

                           a)

                           samanaikaisen käsittelyn välttäminen tapauksissa, joissa sama ongelma on annettu komission tai jonkin muun Euroopan unionin toimielimen ratkaistavaksi toisessa menettelyssä;

                           b)

                           epävirallisten lainopillisten neuvojen antaminen VI kohdan mukaisesti;

                           c)

                           mahdollisesta seurannasta päättäminen SOLVIT-verkoston jo käsittelemissä tapauksissa;

                           d)

                           SOLVIT-tietokantaa koskevien teknisten ongelmien ratkaiseminen.

               8.

               Pääsy SOLVIT-tapauksiin liittyviin tietoihin olisi sisämarkkinoiden tietojenvaihtojärjestelmässä estettävä 18 kuukautta SOLVIT-tapauksen käsittelyn päättämisen jälkeen. Nimettömät SOLVIT-tapausten kuvaukset olisi säilytettävä SOLVIT-tietokannassa, ja niitä voidaan käyttää tilastointiin, raportointiin ja toimintatapojen kehittämiseen.

         XI.   MUUT SÄÄNNÖKSET

   Tällä suosituksella korvataan suositus 2001/893/EY. Kaikki viittaukset suositukseen 2001/893/EY olisi ymmärrettävä viittauksiksi tähän suositukseen.
   XII.   SOVELTAMISPÄIVÄ JA OSOITUS

   Tätä suositusta sovelletaan 1 päivästä lokakuuta 2013.
   Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 17 päivänä syyskuuta 2013.

            Komission puolesta

         Michel BARNIER

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 331, 15.12.2001, s. 79.

      (2)  COM(2012) 259 final.

      (3)  COM(2013) 269 final.

      (4)  EUVL L 316, 14.11.2012, s. 1.

      (5)  Complaint handling / Accueil des plaignants – komission kantelujen kirjaamisjärjestelmä.

      (6)  KOM(2007) 502 lopullinen.

      (7)  Tämän suosituksen hyväksymisen hetkellä tekniset yhteydet on otettu käyttöön Sinun Eurooppasi -neuvonnan kanssa ja niitä ollaan kehittämässä Europe Direct -verkoston kanssa.


title: Komission suositus, annettu 11 päivänä kesäkuuta 2013 , unionin lainsäädäntöön perustuvien oikeuksien loukkauksiin perustuvia kieltokanteita ja vahingonkorvausvaatimuksia koskeviin jäsenvaltioiden kollektiivisiin oikeussuojakeinoihin sovellettavista yhteisistä periaatteista

text:
               26.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 201/60

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 11 päivänä kesäkuuta 2013,
   unionin lainsäädäntöön perustuvien oikeuksien loukkauksiin perustuvia kieltokanteita ja vahingonkorvausvaatimuksia koskeviin jäsenvaltioiden kollektiivisiin oikeussuojakeinoihin sovellettavista yhteisistä periaatteista
   (2013/396/EU)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Unioni on asettanut tavoitteekseen pitää yllä ja kehittää vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta muun muassa helpottamalla oikeussuojan saatavuutta sekä varmistaa kuluttajansuojan korkea taso.

               (2)

               Nykyaikaisessa taloudessa syntyy joskus tilanteita, joissa suuri joukko henkilöitä voi joutua kärsimään vahinkoa samasta tai samanlaisesta laittomasta käytännöstä, joka liittyy EU:n lainsäädäntöön perustuvien oikeuksien loukkaukseen yhden tai useamman elinkeinonharjoittajan tai muiden henkilöiden toiminnan vuoksi, jäljempänä ’joukkovahinkotilanne’ (mass harm situation). Näillä vahingonkärsijöillä saattaa olla aihetta vaatia tällaisten käytäntöjen lopettamista tai korvausta kärsimästään vahingosta.

               (3)

               Komissio hyväksyi vuonna 2005 vihreän kirjan yhteisön kilpailuoikeuden rikkomisesta johtuvista vahingonkorvauskanteista (1) ja vuonna 2008 valkoisen kirjan (2), jossa esitetään erityisesti tällaisiin rikkomisiin liittyviä kollektiivisia oikeussuojakeinoja koskevia toimintaehdotuksia. Vuonna 2008 komissio julkaisi vihreän kirjan kuluttajan kollektiivisista oikeussuojakeinoista (3). Vuonna 2011 komissio toteutti julkisen kuulemisen otsikolla ”Kollektiivisia oikeussuojakeinoja koskeva johdonmukainen eurooppalainen lähestymistapa” (4).

               (4)

               Euroopan parlamentti hyväksyi 2 päivänä helmikuuta 2012 päätöslauselman kollektiivisia oikeussuojakeinoja koskevasta johdonmukaisesta eurooppalaisesta lähestymistavasta, jossa se vaatii, että jos tarkan harkinnan jälkeen päätetään, että unionin kollektiivisten oikeussuojakeinojen järjestelmä on tarpeellinen ja toivottava, kollektiivisten oikeussuojakeinojen alalla tehdään ehdotus horisontaalisesta kehyksestä, johon sisältyy yhteisiä periaatteita ja joka tarjoaa yhtenäisen oikeussuojan kollektiivisten oikeussuojakeinojen kautta unionissa ja jota voidaan soveltaa erityisesti, mutta ei ainoastaan, kuluttajien oikeuksien loukkauksiin. Parlamentti myös korosti tarvetta ottaa asianmukaisesti huomioon yksittäisten jäsenvaltioiden oikeusperinteet ja oikeusjärjestykset ja edistää hyvien käytäntöjen koordinointia jäsenvaltioiden välillä. (5)

               (5)

               Komissio antoi 11 päivänä kesäkuuta 2013 tiedonannon ”Kohti kollektiivisia oikeussuojakeinoja koskevaa EU:n horisontaalista kehystä” (6) [ADD reference], jossa tarkastellaan tähän mennessä toteutettuja toimia sekä sidosryhmien ja Euroopan parlamentin näkemyksiä ja esitetään komission kanta eräisiin kollektiivisia oikeussuojakeinoja koskeviin keskeisiin kysymyksiin.

               (6)

               Julkisen täytäntöönpanon keskeisenä tehtävänä on ehkäistä EU:n lainsäädäntöön perustuvien oikeuksien rikkomista ja rangaista niistä. Julkista täytäntöönpanoa täydentää yksityishenkilöiden mahdollisuus ajaa näiden oikeuksien rikkomiseen liittyviä vaateita. Kun tässä suosituksessa viitataan unionin lainsäädäntöön perustuvien oikeuksien rikkomiseen, tällä tarkoitetaan kaikkia niitä tilanteita, joissa unionin tasolla todettu sääntöjen rikkominen on aiheuttanut tai on omiaan aiheuttamaan vahinkoa luonnollisille ja oikeushenkilöille.

               (7)

               Aloja, joilla kollektiivisten oikeussuojakeinojen muodossa toteutettavasta, unionin lainsäädäntöön perustuvien oikeuksien täydentävästä yksityisoikeudellisesta täytäntöönpanosta on hyötyä, ovat kuluttajansuoja, kilpailuoikeus, ympäristönsuojelu sekä henkilötietojen suoja. Tässä suosituksessa esitettyjä periaatteita olisi sovellettava horisontaalisesti ja tasapuolisesti sekä näihin aloihin että muihin sellaisiin aloihin, joilla unionin lainsäädäntöön perustuvien oikeuksien loukkauksiin perustuvilla, kieltoa tai vahingonkorvauksia koskevilla ryhmäkanteilla voi olla merkitystä.

               (8)

               Yksittäiset oikeudenkäyntimenettelyt, kuten kuluttaja-asioissa vähäisiin vaatimuksiin sovellettavat menettelyt, ovat tavanomaisia riidanratkaisuvälineitä, joiden avulla voidaan estää vahingon aiheutuminen ja myös vaatia korvausta jo aiheutuneesta vahingosta.

               (9)

               Yksilön oikeussuojakeinojen ohella kaikissa jäsenvaltioissa on otettu käyttöön erityyppisiä kollektiivisia oikeussuojamekanismeja. Niiden avulla pyritään estämään tai lopettamaan laittomat käytännöt ja varmistamaan vahingonkorvauksen saaminen joukkovahinkotilanteessa. Mahdollisuus yhdistää vaateet ja ajaa niitä kollektiivisesti voi parantaa oikeussuojan saatavuutta erityisesti silloin kun vahingonkärsijät eivät olisi halukkaita viemään asiaansa tuomioistuimeen yksittäisten oikeustoimien kustannusten vuoksi.

               (10)

               Tämän suosituksen tavoitteena on helpottaa oikeussuojan saatavuutta unionin lainsäädäntöön perustuvien oikeuksien loukkaustapauksissa. Tätä varten suositetaan, että kaikissa jäsenvaltioissa olisi oltava kollektiivisia oikeussuojakeinoja koskevat kansalliset järjestelmät, jotka perustuvat kaikkialla unionissa samoihin perusperiaatteisiin ja joissa otetaan huomioon jäsenvaltioiden oikeusperinteet ja ehkäistään perusteettomat oikeudenkäynnit.

               (11)

               Kieltokanteiden osalta Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat jo antaneet direktiivin 2009/22/EY kuluttajien etujen suojaamista tarkoittavista kieltokanteista (7). Direktiivillä käyttöön otetun kieltokanteita koskevan menettelyn avulla ei kuitenkaan ole mahdollista hakea korvausta väitetystä laittomasta käytännöstä aiheutuneen vahingon perusteella.

               (12)

               Joissakin jäsenvaltioissa on otettu käyttöön erilaisia menettelyjä kollektiivisten vahingonkorvausvaatimusten esittämistä varten. Jäsenvaltioiden menettelyissä kollektiivisten kanteiden nostamiseksi on kuitenkin nykyään suuria eroja.

               (13)

               Tässä suosituksessa esitetään periaatteet, jotka liittyvät sekä tuomioistuimessa sovellettaviin että tuomioistuimen ulkopuolisiin kollektiivisiin oikeussuojakeinoihin, joiden olisi oltava yhteisesti käytössä kaikkialla unionissa, kuitenkin niin, että otetaan huomioon jäsenvaltioiden erilaiset oikeusperinteet. Näiden periaatteiden avulla olisi varmistettava, että osapuolten prosessuaaliset perusoikeudet suojataan ja että perusteettomat oikeudenkäynnit estetään asianmukaisin suojakeinoin.

               (14)

               Tämä suositus koskee sekä vahingonkorvausvaateisiin että – siltä osin kuin on asianmukaista ja asianomaisten periaatteiden osalta tarpeellista – kieltokanteisiin liittyviä kollektiivisia oikeussuojakeinoja. Se ei vaikuta unionin lainsäädäntöön perustuviin, kieltokanteita koskeviin voimassa oleviin alakohtaisiin mekanismeihin.

               (15)

               Kollektiivisia oikeussuojakeinoja koskevien järjestelmien yhteydessä olisi säilytettävä osapuolten oikeutta siviilioikeudellisiin kanteisiin koskevat prosessuaaliset takeet. Jotta voitaisiin välttää perusteettomien oikeudenkäyntien vireillepano joukkovahinkotilanteessa, kollektiivisia oikeussuojakeinoja koskevien kansallisten järjestelmien tulisi sisältää tässä suosituksessa täsmennetyt perustakeet. Pääsääntöisesti olisi pyrittävä välttämään muun muassa rankaisevia vahingonkorvauksia, perusteettomia oikeudenkäyntejä, tungettelevia esitutkintamenettelyjä ja valamiehistön tekemiä ratkaisuja, jotka ovat useimpien jäsenvaltioiden oikeusperinteille vieraita.

               (16)

               Vaihtoehtoiset riidanratkaisumenettelyt voivat olla tehokas keino saada korvaus joukkovahinkotilanteissa. Tällaisten menettelyjen olisi oltava aina saatavilla joko tuomioistuimessa sovellettavien kollektiivisten oikeussuojakeinojen ohella tai niiden valinnaisena osana.

               (17)

               Se, kenellä on oikeus panna vireille kollektiivinen oikeudenkäyntimenettely, riippuu kussakin jäsenvaltiossa sovellettavasta kollektiivisesta oikeussuojamekanismista. Kanneoikeus on tietyntyyppisten kollektiivisten kanteiden yhteydessä, esimerkiksi silloin kun kyseessä on ryhmäkanne, jonka voivat nostaa vahingonkärsijät yhdessä, selkeämpi kuin edustajakanteiden yhteydessä, jolloin kanneoikeus on määriteltävä erikseen.

               (18)

               Kanneoikeus olisi edustajakanteiden osalta rajoitettava koskemaan tapauskohtaisesti edustajiksi hyväksyttyjä yhteisöjä eli erikseen nimettyjä yhteisöjä, jotka täyttävät tietyt lainsäädännössä tai viranomaisten toimesta vahvistetut hyväksymisperusteet. Edustajaksi hyväksytyltä yhteisöltä olisi vaadittava sen osoittamista, että sillä on riittävät hallinnolliset ja taloudelliset valmiudet edustaa kantajien etua asianmukaisella tavalla.

               (19)

               Olisi huolehdittava kollektiivisten oikeussuojakeinojen perusteella käynnistettävien oikeudenkäyntien rahoituksesta siten, että se ei johda järjestelmän väärinkäyttöön tai eturistiriitojen syntymiseen.

               (20)

               Jotta voitaisiin välttää järjestelmän väärinkäyttö ja varmistaa oikeudenkäytön moitteettomuus, kollektiivista oikeudenkäyntimenettelyä ei pitäisi voida aloittaa tuomioistuimessa, jos lainsäädännössä asetetut hyväksymisedellytykset eivät täyty.

               (21)

               Tuomioistuimille olisi annettava keskeinen rooli kaikkien kollektiivisten kanteiden osapuolten oikeuksien ja etujen suojaamisen sekä kollektiivisten kanteiden tehokkaan käsittelyn varmistamiseksi.

               (22)

               Sellaisilla aloilla, joilla viranomaisilla on toimivalta antaa päätös, jossa todetaan unionin lainsäädännön rikkominen, on tärkeää varmistaa johdonmukaisuus rikkomista koskevan lopullisen päätöksen ja kollektiivisen kanteen tuloksen välillä. Viranomaispäätöksen jälkeen nostettavien kollektiivisten kanteiden (jatkokanteiden) yhteydessä voidaan sitä paitsi olettaa, että viranomainen on jo ottanut huomioon yleisen edun ja tarpeen välttää menettelyn väärinkäyttö tutkiessaan, onko unionin lainsäädäntöä rikottu.

               (23)

               Ympäristöoikeuden alalla tässä suosituksessa otetaan huomioon tiedon saannista, yleisön osallistumisoikeudesta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa tehdyn YK:n Euroopan talouskomission yleissopimuksen (Århusin sopimus) 9 artiklan 3–5 kohdan määräykset, joissa kannustetaan antamaan yleisöön kuuluville laaja muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeus ympäristöasioissa, määrätään menettelyissä noudatettavista kriteereistä, kuten että menettelyjen olisi oltava nopeita eivätkä ne saa olla niin kalliita, että se olisi este menettelyyn osallistumiselle, ja käsitellään yleisölle tiedottamista ja oikeusapujärjestelmien perustamisen harkitsemista.

               (24)

               Jäsenvaltioiden olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet tässä suosituksessa esitettyjen periaatteiden soveltamiseksi viimeistään kahden vuoden kuluttua sen julkaisemisesta.

               (25)

               Jäsenvaltioiden olisi raportoitava komissiolle tämän suosituksen täytäntöönpanosta. Komission olisi seurattava ja arvioitava jäsenvaltioiden toteuttamia toimenpiteitä tämän raportoinnin perusteella.

               (26)

               Komission olisi viimeistään neljän vuoden kuluttua tämän suosituksen julkaisemisesta arvioitava, tarvitaanko lisätoimia, esimerkiksi lainsäädäntötoimenpiteitä, sen varmistamiseksi, että tämän suosituksen tavoitteet saavutetaan kokonaan. Komission olisi tarkasteltava erityisesti tämän suosituksen täytäntöönpanoa ja sen vaikutusta oikeussuojan saatavuuteen, oikeuteen saada vahingonkorvaus ja tarpeeseen välttää perusteettomat oikeudenkäynnit sekä sisämarkkinoiden toimivuuteen, unionin talouteen ja kuluttajien luottamukseen,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   I   TARKOITUS JA KOHDE

               1.

               Tämän suosituksen tarkoituksena on helpottaa oikeussuojan saatavuutta ja lainvastaisten käytäntöjen lopettamista, mahdollistaa se, että vahingonkärsijä saa korvauksen EU:n lainsäädäntöön perustuvien oikeuksien rikkomisesta johtuvissa joukkovahinkotilanteissa, ja samalla varmistaa asianmukaiset menettelylliset takeet perusteettomien oikeudenkäyntien välttämiseksi.

               2.

               Kaikissa jäsenvaltioissa olisi oltava käytössä sekä kieltokanteita että vahingonkorvausvaatimuksia varten kollektiivisia oikeussuojakeinoja koskeva kansallinen järjestelmä, joka perustuu tässä suosituksessa esitettäviin perusperiaatteisiin. Näiden periaatteiden olisi oltava yhteisiä kaikkialla unionissa, samalla kun kunnioitetaan jäsenvaltioiden erilaisia oikeusperinteitä. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava, että kollektiiviset oikeussuojamenettelyt ovat oikeudenmukaisia, tasapuolisia, nopeita, eivätkä ne ole niin kalliita, että se olisi esteenä menettelyyn osallistumiselle.

         II   MÄÄRITELMÄT JA SOVELTAMISALA

               3.

               Tässä suosituksessa tarkoitetaan

                           a)

                           ’kollektiivisilla oikeussuojakeinoilla’ i) oikeudellista mekanismia, jonka avulla kaksi tai useampia luonnollisia tai oikeushenkilöitä taikka yhteisö, jolla on oikeus nostaa edustajakanne, voi kollektiivisesti vaatia laittoman käytännön lopettamista (kieltovaatimusta koskeva kollektiivinen oikeussuojakeino); oikeudellista mekanismia, jonka avulla kaksi tai useampia luonnollisia tai oikeushenkilöitä, jotka väittävät joutuneensa kärsimään vahinkoa joukkovahinkotilanteessa, taikka yhteisö, jolla on oikeus nostaa edustajakanne, voivat kollektiivisesti vaatia vahingonkorvausta (vahingonkorvausvaatimusta koskeva kollektiivinen oikeussuojakeino);

                           b)

                           ’joukkovahinkotilanteella’ tilannetta, jossa kaksi tai useampia luonnollisia tai oikeushenkilöitä väittää joutuneensa kärsimään yhden tai useamman luonnollisen tai oikeushenkilön samanlaisen laittoman toiminnan seurauksena vahinkoa, jonka vuoksi heillä on oikeus vahingonkorvaukseen;

                           c)

                           ’vahingonkorvauskanteella’ kannetta, jolla vahingonkorvausvaatimus viedään kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi;

                           d)

                           ’edustajakanteella’ kannetta, jonka edustajana toimiva yhteisö, tapauskohtaisesti hyväksytty yhteisö tai viranomainen panee vireille kahden tai useamman luonnollisen tai oikeushenkilön ryhmän puolesta ja nimissä, jotka väittävät olevansa vaarassa kärsiä tai joutuneensa kärsimään vahinkoa joukkovahinkotilanteessa silloin, kun nämä henkilöt eivät ole menettelyn osapuolia;

                           e)

                           ’jatkotoimena toteuttavalla ryhmäkanteella’ kollektiivista oikeussuojakeinoa, joka pannaan vireille sen jälkeen kun viranomainen on antanut lopullisen päätöksen, jonka mukaan unionin lainsäädäntöä on rikottu;

                     Tässä suosituksessa täsmennetään yhteiset periaatteet, joita olisi sovellettava kaikkiin kollektiivisiin oikeussuojakeinoihin, sekä periaatteet, joita olisi sovellettava erityisesti kieltovaatimuksia tai vahingonkorvausvaatimuksia koskeviin kollektiivisiin oikeussuojakeinoihin.

         III   KIELTOKANTEITA JA VAHINGONKORVAUSVAATIMUKSIA KOSKEVIIN KOLLEKTIIVISIIN OIKEUSSUOJAKEINOIHIN SOVELLETTAVAT YHTEISET PERIAATTEET

      Edustajakanteita koskeva kanneoikeus

               4.

               Jäsenvaltioiden olisi nimettävä selkeästi määriteltyjen hyväksymisperusteiden pohjalta yhteisöt, joilla on oikeus panna vireille edustajakanteita. Näiden edellytysten olisi sisällettävä ainakin seuraavat vaatimukset:

                           a)

                           yhteisön on oltava voittoa tavoittelematon;

                           b)

                           yhteisön päätavoitteiden on oltava suoraan yhteydessä niihin unionin lainsäädäntöön perustuviin oikeuksiin, joiden väitetyn loukkauksen vuoksi kanne on nostettu; ja

                           c)

                           yhteisöllä on oltava riittävät taloudelliset ja henkilöstöresurssit sekä riittävä oikeudellinen asiantuntemus, jotta se voi edustaa useista jäsenistä muodostuvaa kantajien ryhmää sen etuja puolustaen.

               5.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että nimetty yhteisö menettää tämän aseman, jos yksi tai useampi näistä edellytyksistä ei enää täyty.

               6.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että edustajakanteita voivat nostaa ainoastaan yhteisöt, jotka on virallisesti etukäteen nimetty tähän tehtävään 4 kohdassa suositetun mukaisesti, tai yhteisöt, jotka jäsenvaltion kansalliset viranomaiset tai tuomioistuimet ovat hyväksyneet tapauskohtaisesti tietyn edustajakanteen vireillepanoa varten.

               7.

               Jäsenvaltioiden olisi lisäksi tai vaihtoehtoisesti annettava viranomaisille valtuudet panna vireille edustajakanteita.

      Käsiteltäväksi ottamisen edellytykset

               8.

               Jäsenvaltioiden olisi säädettävä, että riita-asian oikeudenkäyntimenettelyssä tarkistetaan mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, että sellaisten asioiden, joiden yhteydessä ryhmäkanteita koskevat edellytykset eivät täyty, tai ilmeisen perusteettomien asioiden käsittely lopetetaan.

               9.

               Tätä varten tuomioistuinten olisi suoritettava tarvittava tarkastelu omasta aloitteestaan.

      Kollektiivisesta kanteesta tiedottaminen

               10.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kantajien ryhmä tai sitä edustava yhteisö voi levittää tietoa unionin lainsäädäntöön perustuvien oikeuksien väitetystä rikkomisesta ja aikomuksestaan nostaa kieltokanne sen lopettamiseksi tai joukkovahinkotilanteesta ja aikomuksestaan esittää sen perusteella kollektiivinen vahingonkorvausvaatimus. Edustajana toimivalle yhteisölle, tapauskohtaisesti hyväksytylle yhteisölle, viranomaiselle tai kantajien ryhmälle olisi taattava samat oikeudet tiedottaa jo vireillä olevista vahingonkorvauskanteista.

               11.

               Tiedotusmenetelmien valinnassa olisi otettava huomioon asianomaiseen joukkovahinkotilanteeseen liittyvät olosuhteet, sananvapaus, tiedonsaantioikeus sekä vastaajan oikeus suojata mainettaan tai yrityksen arvoa siihen asti, että tuomioistuin lainvoimaisella päätöksellä toteaa sen olevan vastuussa väitetystä oikeudenloukkauksesta tai vahingosta.

               12.

               Nämä tiedotusmenetelmät eivät vaikuta sisäpiirikauppoja ja markkinoiden manipulointia koskeviin unionin sääntöihin.

      Voittavan osapuolen oikeudenkäyntikulujen korvaaminen

               13.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kollektiivisen oikeudenkäyntimenettelyn häviävä osapuoli joutuu korvaamaan voittavalle osapuolelle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut (häviäjä maksaa -periaate) sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen edellytysten mukaisesti.

      Rahoitus

               14.

               Kantajaa olisi vaadittava ilmoittamaan tuomioistuimelle menettelyn alussa oikeustoimien ajamiseen saatujen varojen alkuperä.

               15.

               Tuomioistuimen olisi voitava keskeyttää menettely, jos varat ovat peräisin kolmannelta osapuolelta ja jos

                           a)

                           kyseisen kolmannen osapuolen sekä kantajaosapuolen ja sen jäsenten edut ovat keskenään ristiriidassa;

                           b)

                           asianomaisella kolmannella osapuolella ei ole riittävästi varoja täyttää sitoumuksiaan kollektiivisen oikeudenkäyntimenettelyn aloittavia osapuolia kohtaan;

                           c)

                           kantajaosapuolella ei ole riittävästi varoja vastata sille aiheutuvista kuluista siinä tapauksessa, että se häviää kollektiivisen oikeudenkäyntimenettelyn.

               16.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että tapauksissa, joissa kollektiivista kannetta rahoittaa yksityinen kolmas osapuoli, tämä kolmas osapuoli ei saa

                           a)

                           pyrkiä vaikuttamaan ratkaisevalla tavalla kantajaosapuoleen menettelyssä tehtävien päätösten suhteen, asian sovittelu mukaan lukien;

                           b)

                           myöntää rahoitusta kollektiivista oikeudenkäyntimenettelyä varten sellaista vastaajaa vastaan, joka on rahoituksen tarjoajan kilpailija, tai sellaista vastaajaa vastaan, josta rahoituksen tarjoaja on riippuvainen;

                           c)

                           periä kohtuutonta korkoa myöntämästään rahoituksesta.

      Rajatylittävät tapaukset

               17.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että jos riita-asia koskee useisiin eri jäsenvaltioihin sijoittautuneita luonnollisia tai oikeushenkilöitä, kanteen käsiteltäväksi ottamista koskevat kansalliset säännöt taikka ulkomaisten kantajaryhmien tai muista kansallisista oikeusjärjestelmistä peräisin olevien edustajana toimivien yhteisöjen kanneoikeus eivät estä yhden ja saman kollektiivisen kanteen käsittelyä yhdessä tuomioistuimessa.

               18.

               Jokaisen edustajana toimivan yhteisön, jonka jokin jäsenvaltio on etukäteen virallisesti nimennyt kannevaltaiseksi edustajakanteiden nostamista varten, olisi voitava nostaa kanne sen jäsenvaltion tuomioistuimessa, joka on toimivaltainen käsittelemään joukkovahinkotilanteen.

         IV   KIELTOVAATIMUSTA KOSKEVIIN KOLLEKTIIVISIIN OIKEUSSUOJAKEINOIHIN SOVELLETTAVAT ERITYISET PERIAATTEET

      Kieltomääräyksiä koskevien vaateiden käsittely nopeutetussa menettelyssä

               19.

               Tuomioistuinten ja toimivaltaisten viranomaisten olisi käsiteltävä kieltomääräyksiä koskevat kanteet, joissa vaaditaan lopettamaan tai kieltämään unionin lainsäädäntöön perustuvan oikeuden rikkominen, kohtuullisessa ajassa ja tarvittaessa nopeutetussa menettelyssä, jotta voidaan estää tällaisesta rikkomisesta johtuvien, vahingonkorvaukseen oikeuttavien vahinkojen syntyminen tai lisääntyminen.

      Kieltomääräysten tehokas täytäntöönpano

               20.

               Jäsenvaltioiden olisi säädettävä hävinneelle osapuolelle määrättävistä asianmukaisista seuraamuksista, jotta voidaan varmistaa kieltomääräyksen tehokas noudattaminen, mukaan lukien kiinteämääräisen maksun suorittaminen jokaiselta viivästyspäivältä tai minkä tahansa muun kansallisen lainsäädännön mukaisen määrän suorittaminen.

         V   VAHINGONKORVAUSVAATIMUKSIA KOSKEVIIN KOLLEKTIIVISIIN OIKEUSSUOJAKEINOIHIN SOVELLETTAVAT ERITYISET PERIAATTEET

      Kantajaryhmän muodostaminen erillisen ilmoittautumisen perusteella (opt-in)

               21.

               Kantajaosapuoli olisi muodostettava niiden luonnollisten tai oikeushenkilöiden nimenomaisen suostumuksen perusteella, jotka väittävät joutuneensa kärsimään vahinkoa (opt-in-periaate). Tähän periaatteeseen lain tai tuomioistuimen päätöksen nojalla tehtävät poikkeukset olisi perusteltava asianmukaisesti moitteettomaan oikeudenkäyttöön liittyvin syin.

               22.

               Kantajaosapuoleen kuuluvan jäsenen olisi voitava irtautua kantajaosapuolen jäsenyydestä milloin tahansa ennen lainvoimaisen tuomion antamista tai ennen kuin asia on muutoin pätevästi ratkaistu, samoin edellytyksin kuin mitä sovelletaan yksityisen kanteen peruuttamiseen, ilman että jäsen menettää mahdollisuuden ajaa vaadettaan jossakin toisessa muodossa, ellei näin vaaranneta moitteetonta oikeudenkäyttöä.

               23.

               Luonnollisten tai oikeushenkilöiden, jotka väittävät joutuneensa kärsimään vahinkoa samassa joukkovahinkotilanteessa, olisi voitava liittyä kantajaosapuolen jäseniksi milloin tahansa ennen lainvoimaisen tuomion antamista tai ennen kuin asia on muutoin pätevästi ratkaistu, ellei tämä vaaranna moitteetonta oikeudenkäyttöä.

               24.

               Vastaajalle olisi ilmoitettava kantajaosapuolen kokoonpanosta ja siinä tapahtuvista muutoksista.

      Kollektiivinen vaihtoehtoinen riidanratkaisu ja sovittelu

               25.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että joukkovahinkotilanteesta johtuvan riita-asian osapuolia kannustetaan ratkaisemaan riitansa yhteisellä sopimuksella tai tuomioistuimen ulkopuolisessa sovittelumenettelyssä sekä ennen siviilioikeudenkäyntiä että sen aikana, ottaen myös huomioon tietyistä sovittelun näkökohdista siviili- ja kauppaoikeuden alalla 21 päivänä toukokuuta 2008 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2008/52/EY (8) asetetut vaatimukset.

               26.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että osapuolten käytettävissä on ennen riita-asian vireillepanoa ja koko sen käsittelyn ajan tuomioistuimessa sovellettavien kollektiivisten oikeussuojakeinojen ohella myös asianmukaiset kollektiiviset vaihtoehtoiset riidanratkaisukeinot. Näiden keinojen käytön olisi perustuttava osapuolten suostumukseen.

               27.

               Vaatimuksiin mahdollisesti sovellettava vanhentumisaika olisi keskeytettävä siitä lähtien, kun osapuolet sopivat yrittävänsä riidan ratkaisemista vaihtoehtoisessa riidanratkaisumenettelyssä, ainakin siihen asti, kun jompikumpi tai kumpikin osapuoli nimenomaisesti vetäytyy kyseisestä vaihtoehtoisesta riidanratkaisumenettelystä.

               28.

               Tuomioistuimen olisi tarkistettava kollektiivisen sovittelumenettelyn sitovan tuloksen lainmukaisuus ottaen huomioon asian kaikkien osapuolten etujen ja oikeuksien asianmukainen suojelu.

      Oikeudellinen edustus ja asianajajien palkkiot

               29.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että asianajajien palkkiot ja niiden laskutapa eivät kannusta panemaan vireille riita-asioita, jotka ovat jonkin osapuolen etujen kannalta aiheettomia.

               30.

               Jäsenvaltioiden ei pitäisi hyväksyä oikeudenkäynnin lopputuloksesta riippuvaisia ehdollisia palkkioita, joihin liittyy riski tällaisen kannustimen luomisesta. Jos jäsenvaltiot poikkeuksellisesti hyväksyvät tällaiset palkkiot, niiden olisi annettava tarvittavat kansalliset säännökset niiden soveltamisesta kollektiivisissa oikeudenkäyntimenettelyissä ottaen huomioon erityisesti kantajaosapuolen jäsenten oikeuden täysimääräiseen korvaukseen.

      Rankaisevien vahingonkorvausten kielto

               31.

               Joukkovahinkotilanteen vuoksi kärsimään joutuneille luonnollisille tai oikeushenkilöille myönnettävän vahingonkorvauksen ei pitäisi olla suurempi kuin korvaus, joka olisi myönnetty siinä tapauksessa, että vaadetta olisi ajettu erillisillä kanteilla. Erityisesti olisi kiellettävä sellaiset rankaisevat vahingonkorvaukset, jotka johtavat liiallisen korvauksen suorittamiseen vahingon kärsineelle kantajaosapuolelle.

      Kollektiivisten vahingonkorvausmenettelyjen rahoitus

               32.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että rahoitusta koskevien yleisten periaatteiden lisäksi tapauksissa, jotka koskevat kollektiivisten vahingonkorvausmenettelyjen rahoittamista yksityisen kolmannen osapuolen toimesta, on kiellettyä määrittää rahoituksen myöntäjälle annettava palkkio tai tämän perimä korko asian käsittelyn lopputuloksena sovitun tai tuomitun korvauksen määrän perusteella, ellei viranomainen sääntele tätä rahoitusjärjestelyä osapuolten etujen varmistamiseksi.

      Kollektiiviset jatkokanteet

               33.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että aloilla, joilla viranomaisilla on toimivalta antaa päätös, jossa todetaan unionin lainsäädännön rikkominen, kollektiivisia oikeussuojakeinoja pitäisi voida käyttää pääsääntöisesti vasta sen jälkeen, kun ennen yksityiskanteen nostamista mahdollisesti käynnistetyt viranomaismenettelyt on saatettu päätökseen. Jos viranomaismenettely käynnistetään kollektiivisen kanteen nostamisen jälkeen, tuomioistuimen olisi vältettävä antamasta päätöstä, joka olisi ristiriidassa viranomaisten suunnitteleman päätöksen kanssa. Tämän vuoksi tuomioistuin voi keskeyttää kollektiivisen kanteen käsittelyn siihen asti kun viranomaismenettely on saatettu päätökseen.

               34.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava jatkokanteiden yhteydessä, että määräajan tai vanhentumisajan päättyminen ei estä henkilöitä, jotka väittävät joutuneensa kärsimään vahinkoa, vaatimasta vahingonkorvausta ennen kuin viranomaismenettely on saatettu lopullisesti päätökseen.

         VI   YLEISET TIEDOT

      Kollektiivisia kanteita koskeva rekisteri

               35.

               Jäsenvaltioiden olisi perustettava kollektiivisia kanteita koskeva kansallinen rekisteri.

               36.

               Kansallisen rekisterin olisi oltava maksutta yleisön käytettävissä sähköisesti ja muulla tavoin. Rekisterin verkkosivustolla olisi oltava kattavat ja puolueettomat tiedot keinoista, jotka ovat käytettävissä vahingonkorvauksen saamiseksi, tuomioistuinten ulkopuoliset menettelyt mukaan lukien.

               37.

               Jäsenvaltioiden olisi komission avustuksella pyrittävä varmistamaan rekistereihin koottujen tietojen yhdenmukaisuus ja rekisterien yhteentoimivuus.

         VII   SEURANTA JA RAPORTOINTI

               38.

               Jäsenvaltioiden olisi pantava tässä suosituksessa esitetyt periaatteet täytäntöön kollektiivisia oikeussuojakeinoja koskevissa kansallisissa järjestelmissään viimeistään 26 päivänä heinäkuuta 2015.

               39.

               Jäsenvaltioiden olisi koottava vuosittain luotettavat tilastotiedot sekä tuomioistuimissa että tuomioistuinten ulkopuolella käydyistä kollektiivisista oikeussuojamenettelyistä ja niiden osapuolista, aiheesta ja lopputuloksista.

               40.

               Jäsenvaltioiden olisi toimitettava edellisen kohdan nojalla kerätyt tiedot komissiolle vuosittain ja ensimmäisen kerran viimeistään 26 päivänä heinäkuuta 2016.

               41.

               Komission olisi arvioitava suosituksen täytäntöönpanoa käytännön kokemusten perusteella viimeistään 26 päivänä heinäkuuta 2017. Komission olisi tässä yhteydessä tarkasteltava erityisesti sen vaikutusta oikeussuojan saatavuuteen, oikeuteen saada vahingonkorvaus ja tarpeeseen välttää perusteettomat oikeudenkäynnit sekä sisämarkkinoiden toimivuuteen, pk-yrityksiin, unionin talouden kilpailukykyyn ja kuluttajien luottamukseen. Komission olisi arvioitava myös sitä, onko tarpeen esittää uusia toimenpiteitä suosituksessa esitetyn horisontaalisen lähestymistavan yhtenäistämiseksi ja lujittamiseksi.

      Loppusäännökset

               42.

               Tämä suositus olisi julkaistava Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Brysselissä 11 päivänä kesäkuuta 2013.

            Komission puolesta

            Puheenjohtaja

         José Manuel BARROSO

      (1)  KOM(2005) 672, 19.12.2005.

      (2)  KOM(2008) 165, 2.4.2008.

      (3)  KOM(2008) 794, 27.11.2008.

      (4)  KOM(2010) 135 lopullinen, 31.3.2010.

      (5)  2011/2089(INI)).

      (6)  COM(2013) 401 final.

      (7)  EUVL L 110, 1.5.2009, s. 30.

      (8)  EUVL L 136, 24.5.2008, s. 3.


title: Neuvoston suositus, annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015, Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2015 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 272/21

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015,
   Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2015 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2015/C 272/06)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 14 päivänä heinäkuuta 2015 komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (3). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat, jotka jäsenvaltioita on kehotettu ottamaan huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Neuvosto antoi 8 päivänä heinäkuuta 2014 suosituksen (4) Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2014 tarkistetusta lähentymisohjelmasta.

               (4)

               Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2014 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2015 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi samana päivänä asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella myös varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Yhdistynyt kuningaskunta kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (5)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 18 päivänä joulukuuta 2014 investointien edistämisen, rakenneuudistusten tehostamisen ja julkisen talouden vastuullisen ja kasvua edistävän vakauttamisen painopisteet.

               (6)

               Komissio julkaisi 26 päivänä helmikuuta 2015 Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskevan vuoden 2015 maaraportin. Siinä arvioitiin Yhdistyneen kuningaskunnan edistymistä 8 päivänä heinäkuuta 2014 hyväksyttyjen maakohtaisten suositusten noudattamisessa. Maaraportti sisältää myös asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Yhdistyneen kuningaskunnan makrotaloudessa on epätasapainoja, jotka edellyttävät politiikkatoimia ja seurantaa. Erityistä huomiota vaativat edelleen kotitalouksien suureen velkaantuneisuuteen liittyvät riskit, jotka liittyvät myös asuntomarkkinoiden rakenteeseen. Reaalitalouden ja rahoitussektorin häiriönsietokyky on parantunut. Asuntopula kuitenkin jatkuu ja pitää todennäköisesti asuntojen hinnat korkeina keskipitkällä aikavälillä, minkä vuoksi tämä sektori on myös jatkossa alttiimpi riskeille.

               (7)

               Yhdistynyt kuningaskunta toimitti vuoden 2015 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2015 lähentymisohjelmansa 26 päivänä maaliskuuta 2015. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (8)

               Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota. Hallitus suunnittelee budjettivuoden 2014–2015 lähentymisohjelmassa, että julkisen sektorin alijäämää, joka on 4,3 prosenttia suhteessa BKT:hen budjettivuonna 2015–2016, supistetaan 2,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen budjettivuonna 2016–2017, niin että budjettivuonna 2019–2020 saavutetaan ylijäämä, joka on 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Lähentymisohjelma ei sisällä keskipitkän aikavälin tavoitetta. Julkisen talouden velan odotetaan olevan suurimmillaan, 88,8 prosenttia suhteessa BKT:hen, budjettivuonna 2015–2016, ja supistuvan sen jälkeen vähitellen 81,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen budjettivuonna 2019–2020. Komission kevään 2015 talousennusteen mukaan Yhdistyneen kuningaskunnan ei odoteta saavan liiallista ylijäämää korjatuksi neuvoston asettaman määräajan mukaisesti budjettivuoteen 2014–2015 mennessä. Lisäksi julkisen talouden toimien vaikutus jää alle neuvoston suosituksen. Tästä syystä neuvosto katsoi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 8 kohdan nojalla 19 päivänä kesäkuuta, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ollut toteuttanut tuloksellisia toimia neuvoston 2 päivänä joulukuuta 2009 antaman, liiallisen alijäämän korjaamista koskevan suosituksen mukaisesti, ja antoi uuden suosituksen, jonka mukaan Yhdistyneen kuningaskunnan on korjattava liiallinen alijäämä budjettivuoteen 2016–2017 mennessä. Lähentymisohjelma noudattaa liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä asetettua uutta määräaikaa, joka on budjettivuosi 2016–2017. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Komission kevään 2015 talousennusteen mukaan Yhdistyneen kuningaskunnan ennustetaan saavan liiallisen ylijäämän korjatuksi budjettivuoden 2016–2017 määräaikaan mennessä ja toteuttavan suositellut julkisen talouden toimet. Toimenpiteet, joiden avulla tuetaan suunniteltujen alijäämätavoitteiden saavuttamista budjettivuodesta 2015–2016 eteenpäin, on jo täsmennetty, mutta ministeriökohtaiset menokatot on vielä määriteltävä yksityiskohtaisemmin. Neuvosto katsoo lähentymisohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2015 talousennusteen perusteella, että Yhdistyneen kuningaskunnan odotetaan noudattavan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia.

               (9)

               Kotitalouksien suuren velkaantuneisuuden ja mahdollisen ylivelkaantumisen katsotaan muodostavan mahdollisen epätasapainon, joka aiheuttaa riskejä Yhdistyneen kuningaskunnan taloudelle. Vaikka asuntosektorin velkaantuneisuus vähenee edelleen hitaasti, se on yhä suuri ja asettaa Yhdistyneen kuningaskunnan alttiiksi riskeille, jotka voivat heikentää talouskasvua ja rahoitusvakautta. Englannin keskuspankin talouspoliittinen komitea ilmoitti vuoden 2014 puolivälissä kahdesta toimenpiteestä, joiden tarkoituksena on lieventää kotitalouksien velkaantuneisuuteen liittyviä riskejä. Komitea suositteli, että kiinteistöluottojen tarjoajat tekisivät stressitestejä arvioidakseen lainanhakijoiden kykyä selviytyä asuntolainavelvoitteistaan siinä tapauksessa, että korkotaso nousee. Lisäksi suositeltiin, että uusista kiinteistöluotoista enintään 15 prosenttia saisi olla sellaisia, joissa lainan ja tulojen välinen suhde on 4,5 tai suurempi. Näiden toimenpiteiden vaikutusta on seurattava huolellisesti.
               Kansallisen maankäyttöpolitiikan kehykseen on tehty useita uudistuksia, mutta ne tuskin tuottavat tuloksia lyhyellä aikavälillä. Paikallisviranomaisten toimia asuntotarjonnan parantamiseksi on seurattava tiiviisti.

               (10)

               Yhdistyneen kuningaskunnan työmarkkinat ovat toimineet viime vuosina hyvin, ja tämä suuntaus jatkuu myös tulevaisuudessa. Vuonna 2014 työllisyysaste oli 76,5 prosenttia, kun taas työttömyysaste aleni edelleen 6 prosenttiin, ja sen odotetaan alenevan edelleen myös vuonna 2015. Työmarkkinoiden myönteisistä kehityssuuntauksista huolimatta maassa on edelleen sosiaalisia haasteita. Niiden henkilöiden osuus, jotka asuvat erittäin alhaisen työssäkäyntiasteen kotitalouksissa, kasvoi vuosien 2012 ja 2013 välisenä aikana hieman eli 13 prosentista 13,2 prosenttiin. EU:n keskiarvo on 10,7 prosenttia. Ero siinä, miten suuri osa naisista ja miehistä tekee osa-aikatyötä (vuonna 2013 naisista 42,6 prosenttia ja miehistä 13,2 prosenttia) on unionin suurimpia. Sellaisten naisten osuus, jotka eivät ole työelämässä tai jotka tekevät osa-aikatyötä henkilökohtaisten ja perhevelvollisuuksien vuoksi (12,5 prosenttia), oli lähes kaksinkertainen verrattuna EU:n keskiarvoon (6,3 prosenttia) vuonna 2013. Nuorten työllistäminen ja työnantajien sitoutuminen oppisopimuskoulutukseen ovat niin ikään haasteita. Toinen nuorten työllistämiseen liittyvä ala, johon on syytä kiinnittää huomiota, on koulutus ja osaaminen. Suurella osalla nuorista perustaidot ovat verrattain heikolla tasolla. Sosiaaliturvauudistukseen ja lastenhoitopalveluihin liittyvien toimenpiteiden täytäntöönpano on ollut rajallista. Työttömissä kotitalouksissa elävien lasten osuus on Yhdistyneessä kuningaskunnassa edelleen unionin suurimpia. Vaikka lastenhoitopalvelujen tarjonta onkin viime aikoina parantunut, kohtuuhintaisten ja laadukkaiden kokopäiväisten lastenhoitopalvelujen saatavuus on edelleen merkittävä ongelma.

               (11)

               Julkisten ja yksityisten investointien edistäminen parantaisi osaltaan tuottavuutta ja kilpailukykyä, jotka ovat Yhdistyneen kuningaskunnan keskeisiä haasteita. Tarve varmistaa infrastruktuuri-investointien laadukkuus on otettu huomioon kansallisessa infrastruktuurisuunnitelmassa, jota päivitettiin ja laajennettiin joulukuussa 2014. Valtaosa rahoituksesta on tarkoitus saada yksityiseltä sektorilta, mutta toistaiseksi on epävarmaa, minkä verran se on valmis osallistumaan. Suunnitelman tuloksellisuuteen liittyy tästä syystä riskejä, vaikka sen täytäntöönpanosta onkin saatu runsaasti tietoa hyvissä ajoin. Yhdistyneen kuningaskunnan olisi huolehdittava siitä, että yritysverotusjärjestelmät kannustavat investointeihin erityisesti liikekiinteistöistä perittävän kiinteistöveron tulevan tarkistuksen yhteydessä.

               (12)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Yhdistyneen kuningaskunnan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2015 maaraportissa. Se on arvioinut myös lähentymisohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Yhdistyneelle kuningaskunnalle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Yhdistyneen kuningaskunnan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–3.

               (13)

               Neuvosto on tutkinut lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (5) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (14)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja lähentymisohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 2–3,

         SUOSITTAA, että Yhdistynyt kuningaskunta toteuttaa vuosina 2015 ja 2016 toimia, joilla se

               1.

               varmistaa liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn mukaisten toimien tuloksellisuuden ja pyrkii korjaamaan liiallisen alijäämän kestävästi budjettivuoteen 2016–2017 mennessä erityisesti asettamalla etusijalle pääomamenot;

               2.

               toteuttaa lisätoimia asuntosektorin tarjonnan lisäämiseksi muun muassa toteuttamalla kansallisen maankäyttöpolitiikan kehyksen uudistukset;

               3.

               puuttuu osaamisen kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuuteen lisäämällä työnantajien sitoutumista oppisopimuskoulutukseen; toteuttaa toimia vähentääkseen edelleen sellaisten nuorten määrää, joilla on heikot perustaidot; parantaa edelleen kohtuuhintaisten ja laadukkaiden kokopäiväisten lastenhoitopalvelujen saatavuutta.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 2015.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Pidetty voimassa jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodelle 2014 6 päivänä toukokuuta 2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/322/EU (EUVL L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2014 lähentymisohjelmasta (EUVL C 247, 29.7.2014, s. 136).

      (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Ruotsin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2001-2004

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


title: Recommendation for a Council opinion in accordance with the third paragraph of Article 9 of Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 On the updated convergence programme of Estonia, 2006-2010

text:
Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52007SC0189

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 13.2.2007SEK(2007) 189 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainenNEUVOSTON LAUSUNTO Viron tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2006–2010(komission esittämä)PERUSTELUT1. YLEISTÄ TAUSTAAHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Kun sopimusta vuonna 2005 uudistettiin, todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen finanssipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelma, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistettu ohjelma vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetun) vakausohjelman, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetun) lähentymisohjelman). Viro toimitti ensimmäisen lähentymisohjelmansa toukokuussa 2004. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 5 päivänä heinäkuuta 2004 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.2. TAUSTAA TARKISTETUN OHJELMAN ARVIOIMISEKSIKomissio on tutkinut Viron uusimman tarkistetun lähentymisohjelman, joka toimitettiin sille 1 päivänä joulukuuta 2006, ja on antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi (ks. jäljempänä keskeiset kohdat, joita on arvioitu).Jotta voitaisiin saada kuva siitä, millaisessa kehyksessä tarkistetussa lähentymisohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa arvioidaan, jäljempänä esitetään tiivistelmä seuraavista seikoista:1.  talouden ja finanssipolitiikan kehitys kymmenen viime vuoden aikana2.  viimeisin arvio maan tilanteesta vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten perusteella (tiivistelmä edellistä tarkistettua lähentymisohjelmaa koskevasta neuvoston lausunnosta) ja3.  komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta.2.1. Talouden ja finanssipolitiikan viimeaikainen kehitysViro on onnistuneesti siirtynyt toimivaan markkinatalouteen, ja sen talouskasvu on tällä hetkellä voimakkainta EU:ssa. Työvoima- ja tuotemarkkinat ovat erittäin joustavat. Voimakkaasti kohoavat palkat yhdessä tuottavuuden huomattavan lisääntymisen kanssa ovat tarjonneet Virolle mahdollisuuden kuroa nopeasti kiinni elintasoeroja muuhun EU:hun nähden. Vienti on ollut voimakasta, ja kotimainen kysyntä on kasvanut nopeasti viime vuosina. Viron menestys on viime aikoina tuonut mukanaan uusia haasteita. Talouden kasvettua nopeasti useita vuosia se kärsii tätä nykyä rajallisesta kapasiteetista erityisesti työmarkkinoilla, jotka alkavat tyrehtyä. Huomattava ylikuumenemisen vaara käy ilmi kohoavasta ydininflaatiosta, huomattavasta ulkoisesta alijäämästä ja kiinteistöjen hintojen nousua ruokkivasta luottokannan voimakkaasta kasvusta.2.2. Neuvoston edellisestä ohjelmasta esittämä lausuntoNeuvosto antoi 14 päivänä helmikuuta 2006 lausunnon edellisestä tarkistetusta lähentymisohjelmasta, joka kattoi vuodet 2005–2009. Neuvosto katsoi, että yleisesti ottaen julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla ja finanssipoliittinen strategia on hyvä esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta. Koska julkisen talouden toteutuma oli vuonna 2005 huomattavasti ohjelmassa arvioitua parempi ja koska on tarpeen välttää myötäsyklisiä politiikkoja, neuvosto pyysi Viroa pyrkimään suurempaan julkisen talouden ylijäämään vuonna 2006 ja sen jälkeisinä vuosina tukeakseen jatkossakin ulkoisen epätasapainon korjaamista.2.3. Komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmastaViro on esittänyt kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman, jonka täytäntöönpanosta toimitettiin kertomus 12 päivänä lokakuuta 2006. Viron kansallisessa uudistusohjelmassa pidetään keskeisinä haasteina/painopisteinä seuraavia: tutkimus-, kehitys- ja innovaatiotoiminta sekä työllisyys.Komission tätä ohjelmaa koskevasta arviosta (joka hyväksyttiin osana joulukuussa 2006 esitettyä vuotuista seurantakertomusta[2]) kävi ilmi, että Viro edistyy varsin hyvin kansallisen uudistusohjelmansa toteuttamisessa. Se toimii lisäksi vaikuttavasti huolehtiessaan kansallisen uudistusohjelman ja koheesiopolitiikan välisestä keskinäisestä johdonmukaisuudesta.Saavutetun edistymisen perusteella Viroa kannustettiin myös kohdistamaan toimia seuraaville osa-alueille: koulutus ja elinikäinen oppiminen, tutkimus-, kehitys- ja innovaatiotoiminta, kilpailupolitiikka sekä työmarkkinoiden joustavuus ja aktiivinen työmarkkinapolitiikka.Keskeiset kohdat, joita on arvioitu Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan (vakausohjelmat) ja 9 artiklan 1 kohdan (lähentymisohjelmat) nojalla on arvioitu seuraavat seikat: ovatko ohjelman taustalla olevat taloutta koskevat oletukset realistisia; mikä on jäsenvaltioiden esittämä keskipitkän aikavälin tavoite ja onko sopeutusura sopiva; ovatko sopeutusuran suhteen toteutettavat ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi suhdannekierron aikana; arvioitaessa keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa: toteutetaanko sopeutustoimia enemmän taloudellisesti hyvinä aikoina (taloudellisesti huonoina aikoina sopeutustoimia voidaan toteuttaa vähemmän) ja – euroalueen ja ERM II -jäsenvaltioiden osalta – pyrkiikö jäsenvaltio vuosittain parantamaan suhdannetasoitettua rahoitusasemaansa ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi); määriteltäessä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa (jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tavoitettaan) tai sallittaessa väliaikainen poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta (jäsenvaltiot, jotka ovat saavuttaneet tavoitteensa): sellaisten huomattavien rakenneuudistusten toteuttaminen, jotka tuovat suoria pitkäaikaisia kustannussäästöjä (myös potentiaalista kasvua lisäämällä) ja joilla on sen vuoksi todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen (edellyttäen, että säilytetään riittävä varmuusmarginaali, jolla varmistetaan, ettei 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity, ja edellyttäen, että julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan palaavan takaisin keskipitkän aikavälin tavoitteeseen ohjelmakaudella); erityistä huomiota on kiinnitettävä eläkeuudistuksiin, joilla otetaan käyttöön monipilarinen järjestelmä, johon sisältyy pakollinen täysin rahastoiva pilari; vastaako jäsenvaltion talouspolitiikka talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelmassa esitettyjen makrotaloudellisten oletusten realistisuutta arvioidaan komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen perusteella ja soveltaen yhteisesti sovittuja menetelmiä, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa. Arvioitaessa, vastaako ohjelma talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, käytetään perustana vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyviä julkista taloutta koskevia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Arviointi kattaa myös seuraavat: kuinka velkasuhde on kehittynyt ja miltä julkisen talouden kestävyys näyttää pitkällä aikavälillä. Näihin olisi vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2005 annetun neuvoston selvityksen mukaan kiinnitettävä riittävästi huomiota julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnassa. Komission 12 päivänä lokakuuta 2006 antamassa tiedonannossa määritellään, kuinka pitkän aikavälin kestävyyttä olisi arvioitava [3]; kuinka hyvin ohjelma on sopusoinnussa jäsenvaltion esittämän, kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman kanssa. Eurooppa-neuvostolle 7 päivänä kesäkuuta 2005 esittämiensä vuosien 2005–2008 julkista taloutta koskevien laajojen suuntaviivojen saatteessa Ecofin-neuvosto totesi, että kansallisten uudistusohjelmien olisi vastattava vakaus- ja lähentymisohjelmia; onko noudatettu käytännesääntöjä [4], joissa muun muassa määrätään vakaus- ja lähentymisohjelmien yhteisestä rakenteesta ja tietotaulukoista. |-  Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainenNEUVOSTON LAUSUNTO Viron tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2006–2010EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:4.  Neuvosto tutki [27 päivänä helmikuuta 2007] Viron tarkistetun lähentymisohjelman, joka kattaa vuodet 2006–2010.5.  Ohjelman perustana olevan makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu hidastuu 11 prosentin huippuvauhdista vuonna 2006 8 ¼ prosenttiin vuonna 2007 ja 7 ½ prosenttiin sitä seuraavina vuosina. Käytettävissä olevien tietojen perusteella kyseinen skenaario näyttää perustuvan varovaisiin kasvuennusteisiin. Ennustettuun kasvun hienoiseen hidastumiseen keskipitkällä aikavälillä nykyisestä ylikuumenemiselle alttiista vauhdistaan liittyy selvästi riskejä. Ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta.6.  Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen mukaan julkisen talouden ylijäämäksi arvioidaan 2,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun edellisen tarkistetun lähentymisohjelman tavoite oli 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Paljon ennustettua parempi tulos, jota myös odotetaan uudessa tarkistuksessa, johtuu vuoden 2005 odotettua paremman tuloksen siirrosta ja vuonna 2006 tapahtuneesta odottamattomasta talouskasvusta.7.  Ohjelmaan sisältyvän keskipitkän aikavälin finanssipoliittisen strategian päätavoitteina on pitää julkinen talous vähintään tasapainossa ja varmistaa pitkän aikavälin kestävyys ottamalla väestön ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvat vaikutukset huomioon. Finanssipoliittisessa strategiassa ennustetaan julkisen talouden ylijäämän supistuvan vuoden 2006 2 ½ prosentista suhteessa BKT:hen noin 1 ¼ prosenttiin vuosina 2007–2008 ja kasvavan näitä seuraavina vuosina uudelleen noin 1 ½ prosenttiin suhteessa BKT:hen. Perusjäämä noudattaa samaa kehitystä, koska korkomenojen merkitys on lähes olematon. Ylijäämän supistuminen vuonna 2007 johtuu menosuhteen kasvamisesta suhteessa BKT:hen samalla, kun tulosuhde supistuu. Vuodesta 2008 eteenpäin kokonaistulosuhde ja kokonaismenosuhde supistuvat samaan tahtiin ja niistä heijastuvat erityisesti tuloveroleikkaukset ja se, että menojen kasvu säilyy pienempänä kuin nimellisen BKT:n voimakas kasvu. Uusi ohjelma ei tukeudu enää aikaisempaan käytäntöön eli tavoittele tasapainoista julkisen talouden rahoitusasemaa (tavoite on pääsääntöisesti ylitetty viime vuosina), vaan tähtää huomattavaan ylijäämään koko ohjelmakauden ajan, mitä voidaan pitää edistymisenä talouden suhdannetilanteen huomioimisessa. Edelliseen tarkistukseen verrattuna tavoitteita vuodesta 2007 eteenpäin on tarkistettu ylöspäin ainakin 1 prosenttiyksiköllä suhteessa BKT:hen, sillä makrotalouden skenaario on entistä suotuisampi (ja realistisempi)8.  Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen rahoitusaseman (eli suhdannetasoitettu rahoitusasema kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä lukuun ottamatta) ennustetaan heikkenevän vuonna 2007 noin 1 prosenttiyksiköllä ½ prosenttiin suhteessa BKT:hen, ja vahvistuvan vuonna 2008 uudestaan yli 1 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja yli 1 ½ prosenttiin suhteessa BKT:hen vuosina 2009 ja 2010. Edellisen tarkistetun lähentymisohjelman tapaan ohjelmassa esitetään julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteeksi tasapainoinen rakenteellinen rahoitusasema, joka ohjelmassa pyritään säilyttämään koko ohjelmakauden ajan. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arviolta noin 2 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) tiukempi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite sijoittuu euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä asetetulle vaihteluvälille; tavoite on myös huomattavasti tiukempi kuin mitä julkinen velka suhteessa BKT:hen ja potentiaalisen tuotannon keskimääräinen kasvu edellyttäisivät pitkällä aikavälillä.9.  Ohjelmassa esitettyihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin kohdistuvat riskit näyttävät olevan yleisesti ottaen tasapainossa. Ohjelmassa esitettyjä makrotaloudellisia oletuksia voidaan pitää maltillisina koko ohjelmakauden ajan. Verokertymäennusteet vaikuttavat yleisesti ottaen realistisilta. Menojen kasvun hillitseminen hyötyisi siitä, että julkisen talouden suunnittelukehyksen sitovuutta lisättäisiin.10.  Tämän riskinarvioinnin perusteella ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys vaikuttaa riittävältä varmistamaan, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteesta voidaan pitää kiinni suunnitelmien mukaisesti selvällä marginaalilla koko ohjelmakauden ajan. Varmuusmarginaali on riittävä, jotta alijäämän 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ei ylity talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa missään vaiheessa ohjelmakautta. Ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys ei vastaa täysin vakaus- ja kasvusopimusta siksi, että se on myötäsyklinen hyvinä aikoina vuonna 2007, jolloin rakenteellista rahoitusasemaa on tarkoitus heikentää noin 1 prosentilla suhteessa BKT:hen.11.  Julkisen bruttovelan arvioidaan supistuneen vuonna 2006 3,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen eli selvästi alle perustamissopimuksen mukaisen 60 prosentin viitearvon. Ohjelmassa ennustetaan, että velkasuhde pienenee vielä 2 prosenttiyksikköä ohjelmakaudella.12.  Väestön ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvat pitkän aikavälin vaikutukset ovat Virossa EU:n vähäisimmät, ja tällaisten menojen ennustetaan supistuvan suhteessa BKT:hen tulevina vuosikymmeninä, mihin vaikuttaa osaltaan eläkejärjestelmän uudistamisesta johtuva huomattava menojen väheneminen. Julkisen bruttovelan määrä on Virossa hyvin pieni, joten pitämällä yllä tervettä julkista taloutta sitä koskevien suunnitelmien mukaisesti koko ohjelmakauden ajan vähennettäisiin julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvia riskejä. Kaiken kaikkiaan Viron julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän vähän riskejä.13.  Lähentymisohjelma sisältää laadullisen arvion siitä, miten kansallisen uudistusohjelman täytäntöönpanosta lokakuussa 2006 esitetty kertomus kaiken kaikkiaan vaikuttaa keskipitkän aikavälin finanssipoliittiseen strategiaan. Ohjelmassa esitetään myös joitakin tietoja siitä, millaisia suoria julkisen talouden kustannuksia tai säästöjä aiheutuisi kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitelluista tärkeimmistä uudistuksista. Julkista taloutta koskevissa ennusteissa otetaan erityisesti huomioon, miten kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitellut toimet vaikuttavat julkiseen talouteen. Lähentymisohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimet vaikuttavat kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien mukaisilta. Todettakoon erityisesti, että molemmissa ohjelmissa korostetaan varovaisen finanssipolitiikan keskeistä merkitystä makrotalouden vakauttajana.14.  Ohjelmaan sisältyvä finanssipoliittinen strategia on pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen.15.  Vakaus- ja lähentymisohjelmia koskevissa käytännesäännöissä täsmennetyistä tietovaatimuksista voidaan todeta, että ohjelmassa esitetään kaikki pakolliset tiedot ja suurin osan vapaaehtoisista tiedoista [6].Kaikkiaan julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla keskipitkällä aikavälillä, ja finanssipoliittinen strategia on hyvä esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta. On kuitenkin todettava, että aikomus pienentää julkisen talouden ylijäämää taloudellisesti hyvinä aikoina vuonna 2007 merkitsee sitä, että finanssipolitiikan viritys on myötäsyklinen.Edellä esitetyn arvion perusteella Viroa kehotetaan kasvattamaan julkisen talouden ylijäämää vuonna 2007 ohjelmassa suunniteltua enemmän parantaakseen makrotalouden vakautta ja tukeakseen jatkossakin ulkoisen epätasapainon korjaamista.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. |3 Ohjelman mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006 ja 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007; kaikki kyseiset toimenpiteet supistavat alijäämää). |4 Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007 ja 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2008; kaikki kyseiset toimenpiteet supistavat alijäämää). |5 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 9,1 prosenttia vuonna 2005, 9,6 prosenttia vuonna 2006, 9,9 prosenttia vuonna 2007 ja 9,9 prosenttia vuonna 2008. |[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komission tiedonanto kevään Eurooppa-neuvostolle Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian täytäntöönpano – Tulosten vuosi , KOM(2006) 816, 12.12.2006.[3] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys EU:ssa , KOM(2006) 574 , 12.10.2006, ja Euroopan komissio, talouden ja rahoituksen pääosasto (2006), The long-term sustainability of public finances in the European Union , European Economy nro 4/2006.[4] Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet, jonka Ecofin-neuvosto hyväksyi 11. lokakuuta 2005.[5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Varsinkin tietyt työmarkkinoiden muuttujat ja tiedot yksityissektorin nettoluotonannosta/-otosta puuttuvat.