title: Neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014 , Latvian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Latvian vuoden 2014 vakausohjelmasta

text:
               29.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/63

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014,
   Latvian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Latvian vuoden 2014 vakausohjelmasta
   2014/C 247/12
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia ”Eurooppa 2020”. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään kasvuun ja lisätä sen kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2). Yhdessä nämä muodostavat niin sanotut yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.

               (4)

               Neuvosto antoi 9 päivänä heinäkuuta 2013 suosituksen (3) Latvian vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Latvian vuosien 2012–2016 tarkistetusta lähentymisohjelmasta.

               (5)

               Komissio hyväksyi 13. marraskuuta 2014 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2014 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi niin ikään 13 päivänä marraskuuta 2013 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (4) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Latvia ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (6)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 20 päivänä joulukuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (7)

               Latvia toimitti vuoden 2014 kansallisen uudistusohjelmansa 29 päivänä huhtikuuta 2014 ja vuoden 2014 vakausohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2014. Ohjelmat on arvioitu samanaikaisesti, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (8)

               Vuoden 2014 vakausohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian tavoitteena on supistaa asteittain julkisen sektorin alijäämää ja säilyttää rakenteellinen rahoitusasema, joka on keskipitkän aikavälin tavoitteen mukainen, kun otetaan huomioon sallittu tilapäinen poikkeaminen keskipitkän aikavälin tavoitteesta eläkeuudistuksen vaikutuksen vuoksi. Vakausohjelmassa keskipitkän aikavälin tavoite on muutettu – 0,5 prosentista – 1,0 prosenttiin. Uusi keskipitkän aikavälin tavoite vastaa vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteita. Vakausohjelmassa esitetyn suunnitellun kokonaisrahoitusaseman perusteella voidaan olettaa, että (uudelleenlaskettu) rakenteellinen rahoitusasema heikkenee asteittain, vaikka se pysytteleekin yhä eläkeuudistuksen toteuttamisen vuoksi sallitussa marginaalissa. Kun otetaan huomioon sallittu poikkeaminen keskipitkän aikavälin tavoitteesta, suunniteltu rakenteellinen alijäämä vastaa vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusta vuoteen 2016. Uudelleenlasketun rakenteellisen alijäämän kasvaminen suunnitellusti vuonna 2017 kuitenkin johtaa poikkeamiseen vaaditulta keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeuttamisuralta. Kaiken kaikkiaan vakausohjelmassa esitetty julkisen talouden strategia vastaa enimmäkseen vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Valtion velka jää selvästi alle 60 prosentin suhteessa BKT:hen koko ohjelmakauden ajan. Se laskee 31 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2017 mennessä. Vakausohjelman julkisen talouden kehitysarvion perustana oleva makrotalouden skenaario, jota mikään riippumaton elin ei ole muodollisesti vahvistanut, on uskottava. Talouskasvun odotetaan pysyttelevän noin 4 prosentissa kunakin vuonna ohjelmakauden ajan, ja hintojen nousun odotetaan pysyvän maltillisena.

               (9)

               Vakausohjelman julkisen talouden skenaariossa ennakoidaan julkisyhteisöjen tulojen ja menojen laskevan jyrkästi suhteessa BKT:hen, mikä kertoo useista tuloja vähentävistä toimenpiteistä ja kohdennetusta menokurista. Vaatimukset lisätä menoja useilla politiikanaloilla ovat riski vakausohjelmassa esitetylle menojen vähentämiselle. Siitä huolimatta, että vuoden 2014 finanssipolitiikka vastaa vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusta, komission yksiköiden esittämän kevään 2014 talousennusteen mukaan vuonna 2015 on poikkeaman riski. Neuvosto katsoo vakausohjelman arvioinnin ja komission ennusteen perusteella asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti, että rakenteellisen alijäämän poikkeaminen keskipitkän aikavälin tavoitteesta vuonna 2014 vastaa eläkeuudistuksen vaikutusta, mutta vuodesta 2015 on olemassa vaaditulta sopeuttamisuralta poikkeamisen riski.

               (10)

               Latvia on toteuttanut toimia pienituloisten työntekijöiden ja perheiden, joissa on huollettavia, verorasituksen keventämiseksi sekä omaisuus- ja ympäristöverojen korottamiseksi, mutta näiden verojen taso ja rakenne eivät vaikuta riittävästi talouden toimijoiden käyttäytymiseen, vaan joitakin ympäristölle haitallisia tukia on yhä käytössä. Vaikka viranomaiset ovat edistyneet jonkin verran verosäännösten noudattamisen parantamisessa ja pimeän taloudellisen toiminnan harjoittamisen vähentämisessä erityisesti parantamalla riskinarviointia ja tiukentamalla petollisesta toiminnasta määrättäviä seuraamuksia, veropetosten ja veronkierron torjunnassa riittää haasteita. Jos verosäännösten noudattamista pystytään parantamaan, erityisesti kulutusta verottamalla, on hyvät mahdollisuudet saada lisää tuloja, vaikka kulutuksen verottaminen edustaakin merkittävää osaa koko verotuksesta.

               (11)

               Huolimatta alun perin kunnianhimoisesta korkea-asteen koulutuksen uudistussuunnitelmasta Latvia ei ole edistynyt kansainvälisesti hyväksytyn akkreditointijärjestelmän perustamisessa, uuden rahoitusmallin käyttöönottoa koskevien suunnitelmien ennakoidaan alustavasti toteutuvan vuonna 2016, korkea-asteen oppilaitosten vahvistaminen on kesken ja vieraiden kielten käyttämistä koskevat rajoitukset ovat säilyneet ennallaan. Näin on käynyt siitä huolimatta, että korkea-asteen koulutusjärjestelmässä on paljon uudistettavaa. Se on liian suuri vähenevään väestöön nähden ja tarjoaa liian monia erilaisia opinto-ohjelmia eikä houkuttele riittävästi ulkomaisia opiskelijoita eikä opetushenkilöstöä. Tutkimuslaitosten ensimmäisen riippumattoman arvioinnin tulokset osoittavat, että 21 prosenttia kokoaikavastaavista tiedemiehistä työskentelee tutkimuslaitoksissa, jotka yhdessä vastaavat kaikista arvioiduista laitoksista niitä 10 prosenttia, jotka katsotaan korkeatasoisiksi kansainvälisiksi tutkimuskeskuksiksi. Sen lisäksi Latvian t&k-intensiteetti oli vain 0,66 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2012, eikä Latvia saavuttane Eurooppa 2020 -strategian tavoitettaan, jonka mukaan t&k-toimintaan osoitettaisiin määrä, joka vastaa 1,5:tä prosenttia suhteessa BKT:hen.

               (12)

               Latvia on edistynyt hyvin työttömyyden vähentämisessä. Nuorisotyöttömyys on kuitenkin yhä suhteellisen korkealla, ja tarvitaan etsiviä toimia rekisteröitymättömien, työmarkkinoiden ulkopuolella olevien nuorten aktivoimiseksi. Vaikka Latvia on toteuttanut toimenpiteitä osaamisen kysynnän ja tarjonnan kohtaamisen ja ammatillisen koulutuksen parantamiseksi, niihin on yhä kiinnitettävä huomiota. Erityisesti on parannettava oppisopimuskoulutuksen laatua ja luotava kattava ammatinvalinnanohjauspalvelu. Aktiivista työmarkkinapolitiikkaa ei edelleenkään sovelleta riittävän laajalti, ja se on liikaa julkisten töiden varassa.

               (13)

               Työikäisten köyhyys on edelleen hyvin yleistä Latviassa. Latvia on toteuttanut joitakin toimia sosiaalitukijärjestelmän uudistamiseksi, ja se on saanut valmiiksi laajan sosiaaliturvajärjestelmän arvioinnin, joka tarjoaa vankan pohjan näyttöön perustuvalle uudistukselle. Se on korottanut huomattavasti lukuisia lapsiin liittyviä etuuksia ja tuloveron alarajaa huollettavien osalta. Sosiaaliturva ei kuitenkaan ole ollut tehokas köyhyyden vähentämisessä, ja tehokkaan sosiaaliturvaverkon suunnittelemisessa riittää vielä haastetta. Kaiken kaikkiaan suurta osaa väestöstä ja vielä suurempaa osaa lapsista uhkaa köyhyys tai sosiaalinen syrjäytyminen. Köyhyys tai sosiaalinen syrjäytyminen uhkaa erityisesti lapsiperheitä, työttömiä, vammaisia ja maaseudulla asuvia. Latvian sosiaaliturvamenot prosenttiosuutena suhteessa BKT:hen ovat unionin alhaisimmat. Kustannukset, myös yksittäisiltä ihmisiltä perittävät korkeat maksut ja yleiset epäviralliset maksut, hankaloittavat terveydenhoitoon pääsyä, mikä johtaa siihen, että suuri osa väestöä ei saa terveydenhuoltotarpeitaan tyydytettyä. Järjestelmän tehokkuudessa, kustannustehokkaassa rahoittamisessa ja sairauksien ehkäisemisessä on parantamisen varaa.

               (14)

               Latvia on edistynyt jonkin verran sähkömarkkinoidensa avaamisessa kilpailulle, ja kilpailu laajennetaan kattamaan kotitaloussektori vuoden 2015 alussa. Latvia liittyi Pohjoismaiden ja Baltian maiden Nord Pool Spot -sähköpörssiin kesäkuussa 2013. Liitäntäverkkoja EU:n energiamarkkinoihin on parannettava, koska Latvia on nykyisin riippuvainen sähkön tuonnista ja liityntäverkko Viroon on useimmiten kuormitettu. Sen vuoksi on tärkeää kehittää infrastruktuuria. Latvialla on merkittäviä haasteita infrastruktuurin puutteiden paikkaamisessa. Myös maakaasusektorilla on tapahtunut jonkin verran edistymistä, kun parlamentti hyväksyi energialain muutokset, joiden perusteella kaasumarkkinoita avataan asteittain huhtikuusta 2014. Markkinoiden täysimääräinen avaaminen on kuitenkin lykätty vuoteen 2017. Latvia on esittänyt tasapainoisen poliittisten toimenpiteiden yhdistelmän energiasäästöjen saamiseksi talouden pääsektoreilla. Tulevina vuosina yli 70 prosenttia energiansäästöistä saadaan rakennussektorilla. Liikenteen, rakennusten ja lämmitysjärjestelmien tehokkuutta on kuitenkin yhä parannettava.

               (15)

               Latvia on toteuttanut oikeuslaitoksen valmiuksien parantamiseksi merkittäviä toimia, joilla pyritään purkamaan ruuhkaa ja lyhentämään menettelyjen kestoa. Suuri oikeudellisten menettelyjen suma on kuitenkin edelleen uhka yrityksille. Lisäksi oikeuslaitoksen tehokkuuden ja laadun parantamiseksi tehtävät uudistukset, myös maksukyvyttömyys- sekä sovittelu- ja välimiesmenettelyä koskevat uudistukset, on saatava päätökseen. Niiden täytäntöönpano on kuitenkin hidasta eikä niitä sovelleta paikallishallintotasolla, ja valtionyhtiöiden uudistaminen on viivästynyt huomattavasti. Kilpailulakia on muutettava kilpailuneuvoston institutionaalisen ja taloudellisen riippumattomuuden lisäämiseksi, jotta se voi puuttua tuloksellisesti kilpailua rajoittavien julkisten ja yksityisten elinten toimintaan.

               (16)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut kattavasti Latvian talouspolitiikkaa. Se on arvioinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman. Se on ottanut huomioon paitsi niiden merkityksen Latvian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta, myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–5.

               (17)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (5) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (18)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut myös koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro (6). Koska Latvian rahayksikkö on euro, sen olisi myös varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,

         SUOSITTAA, että Latvia toteuttaa vuosina 2014 ja 2015 toimia, joilla se

               1.

               säilyttää julkisen talouden rahoitusaseman vakauden vuonna 2014 ja vahvistaa julkisen talouden strategiaa vuodesta 2015 varmistamalla, että poikkeaminen keskipitkän aikavälin tavoitteesta rajoittuu eläkeuudistuksen vaikutukseen; jatkaa toimia keventääkseen edelleen pienituloisten työntekijöiden verorasitusta siirtyessään kohti kasvua tukevia omaisuus- ja ympäristöveroja ja parantamalla verosäännöstön noudattamista ja veronkantoa;

               2.

               nopeuttaa korkea-asteen koulutuksen uudistusta erityisesti perustamalla riippumattoman akkreditointilaitoksen ja laatua palkitsevan rahoitusmallin; tarjoaa ammatinvalinnanohjausta kaikilla koulutustasoilla, parantaa ammatillisen koulutuksen laatua, myös oppisopimuskoulutusta, ja nuorten työllistettävyyttä, myös luomalla etsiviä toimia ilman työtä tai koulutusta olevien rekisteröitymättömien nuorten aktivoimiseksi; toteuttaa toimia integroidumman ja kattavamman tutkimusjärjestelmän luomiseksi, myös keskittämällä rahoitusta kansainvälisesti kilpailukykyisiin tutkimuslaitoksiin;

               3.

               uudistaa edelleen sosiaaliturvaa ja sen rahoitusta varmistaakseen paremman kattavuuden, etuuksien riittävyyden, tehostetut aktivointitoimenpiteet ja kohdennetut sosiaalipalvelut; lisää aktiivisen työmarkkinapolitiikan kattavuutta; parantaa terveydenhuoltojärjestelmän kustannustehokkuutta, laatua ja saatavuutta;

               4.

               nopeuttaa kaasun ja sähkön liitäntäyhteyksien luomista naapurijäsenvaltioihin energianlähteiden monipuolistamiseksi ja kilpailun edistämiseksi yhdistämällä Baltian energiamarkkinat paremmin EU:hun; toteuttaa toimia energiatehokkuuden parantamiseksi edelleen liikenteessä, rakennussektorilla ja lämmitysjärjestelmissä;

               5.

               saattaa oikeusjärjestelmän uudistamisen päätökseen, myös vireillä olevat maksukyvyttömyys- sekä sovittelu- ja välimiesmenettelyä koskevat uudistukset, yritysmyönteisemmän ja kuluttajaystävällisemmän oikeudellisen ympäristön varmistamiseksi; nopeuttaa julkishallinnon uudistusta, myös toteuttamalla valtion omistamien yritysten hallinnon uudistuksen ja lisäämällä kilpailuneuvoston institutionaalista ja taloudellista riippumattomuutta.

      Tehty Brysselissä 8 päivänä heinäkuuta 2014.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. C. PADOAN

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetty voimassa vuodelle 2014 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 6 päivänä toukokuuta 2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/322/EU (EUVL L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (3)  EUVL C 217, 30.7.2013, s. 47.

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1176/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011, makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta (EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

      (6)  Katso tämän virallisen lehden sivu 141


Avis juridique important

|

52003DC0177

Suositus: neuvoston suositus jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan täytäntöönpanosta  /* KOM/2003/0177 lopull. */

Suositus: NEUVOSTON SUOSITUS JÄSENVALTIOIDEN TYÖLLISYYSPOLITIIKAN TÄYTÄNTÖÖNPANOSTA(komission esittämä)PERUSTELUTVuodesta 2000 lähtien työllisyyden suuntaviivoihin on liitetty jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkaa koskevat suositukset, jotka neuvosto hyväksyy komission suosituksen perusteella perustamissopimuksen 128 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Suositusten tarkoituksena on antaa jäsenvaltioille tarkkoja ohjeita työllisyyden suuntaviivojen täytäntöönpanosta ja kohdistaa niiden poliittiset toimet tärkeimpiin haasteisiin.Työllisyyspolitiikkaa koskevat suositukset osana uutta poliittisten ohjeiden pakettiaBarcelonassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti tehostamaan politiikan koordinointiprosessia ja sovittamaan yhteen talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen sekä työllisyyspolitiikan suuntaviivojen ja suositusten antamisen aikataulut. Neuvosto katsoi 3. joulukuuta 2002 antamassaan tehostamista koskevassa raportissa, että tehostamisen ohjenuoraksi olisi otettava avoimuuden ja tehokkuuden lisääntyminen, päällekkäisyyden ja toiston välttäminen sekä johdonmukaisuuden, täydentävyyden ja yhdenmukaisuuden varmistaminen suuntaviivojen muotoilussa. Työllisyyspolitiikkaa koskevat suositukset esitetään näin ollen samassa paketissa työllisyyden suuntaviivojen ja talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Neuvoston on tarkoitus hyväksyä paketti vuoden 2003 puolivälissä.Uudessa tehostetussa lähestymistavassa talouspolitiikan laajat suuntaviivat luovat puitteet Euroopan unionin talouspolitiikan kattavalle koordinoinnille, kun taas työllisyyden suuntaviivat ja jäsenvaltioille annettava suositukset ovat työllisyyspolitiikan koordinoinnin kannalta keskeisiä. Keväällä 2003 Brysselissä kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti pyrkimään työllisyyden suuntaviivojen ja talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen toiminnassa johdonmukaisuuteen.Reaktiot edellisiin suosituksiinNeuvosto antoi edelliset jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkaa koskevat suositukset 18. helmikuuta 2002 [1] yhdessä vuoden 2002 työllisyyspolitiikan suuntaviivojen kanssa. Yhteinen työllisyysraportti [2] sisältää tarkan arvioinnin siitä, miten jäsenvaltiot vastasivat suosituksiin tuoreimmissa kansallisissa toimintasuunnitelmissaan. Vaikka jäsenvaltiot ovat yleensä ottaneet suositukset huomioon myönteisesti, niiden täytäntöönpano on ollut eritasoista, ja rakenteellisten työmarkkinauudistusten jatkaminen on edelleen tärkeää. Tässä ehdotuksessa nojaudutaan vuoden 2003 yhteisessä työllisyysraportissa esitettyihin havaintoihin.[1]  EYVL L 60, 1.3.2002, s. 70.[2]  Komission ja neuvoston yhteinen hyväksyntä 6. maaliskuuta 2003; perustuu komission ehdotukseen KOM(2002) 621 lopullinen, 13.11.2002.Johdonmukaisuus ja täydentävyys uudistettujen työllisyyden suuntaviivojen kanssaTyöllisyyspolitiikkaa koskeva suositusehdotus esitetään yhdessä perusteellisesti uudistettuja työllisyyden suuntaviivoja koskevan ehdotuksen kanssa perustamissopimuksen 128 artiklan 2 kohdan nojalla. Suuntaviivoja koskevassa ehdotuksessa suunnataan työllisyysstrategia toteuttamaan Lissabonissa sovitut keskipitkän aikavälin tavoitteet. Ehdotus perustuu Euroopan työllisyysstrategian viiden ensimmäisen toimintavuoden arviointiin, ja siinä otetaan huomioon laajentuneen unionin tarpeet. Tehostamistarpeen nimissä suuntaviivoja on vähennetty ja yksinkertaistettu. Niissä pyritään kolmeen toisiaan täydentävään ja tukevaan tavoitteeseen eli täystyöllisyyteen, työn laatuun ja tuottavuuteen sekä sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen ja osallisuuteen. Tavoitteiden saavuttaminen edellyttää rakenneuudistuksia, joissa keskitytään kymmeneen prioriteettiin, ja erityishuomiota on kiinnitettävä hallintotapaan liittyviin keskeisiin seikkoihin kuten työmarkkinayhteistyöhön ja toimiviin työnvälityspalveluihin.Jäsenvaltioille annettavia suosituksia koskevassa ehdotuksessa näkyvät uusien suuntaviivojen tavoitteet ja prioriteetit.Suosituksissa on otettu huomioon kunkin jäsenvaltion tärkeimmät haasteet. Suositukset ovat työllisyyden suuntaviivoja vastaavassa järjestyksessä eivätkä tärkeysjärjestyksessä.Suositus:NEUVOSTON SUOSITUSJÄSENVALTIOIDEN TYÖLLISYYSPOLITIIKAN TÄYTÄNTÖÖNPANOSTAEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 128 artiklan 4 kohdan,ottaa huomioon 8 päivänä huhtikuuta 2003 annetun komission suosituksen,ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,sekä katsoo seuraavaa:(1) Lissabonissa 23 ja 24 päivänä maaliskuuta 2000 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa asetettiin Euroopan unionille uusi strateginen päämäärää, jonka mukaan siitä on tultava maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous, joka kykenee ylläpitämään kestävää talouskasvua, luomaan uusia ja parempia työpaikkoja ja lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Tämän saavuttamiseksi neuvosto sopi yleisistä työllisyystavoitteista ja naisten työllisyystavoitteista vuodeksi 2010.(2) Barcelonassa 15 ja 16 päivänä maaliskuuta 2002 kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti vahvistamaan Euroopan työllisyysstrategiaa tehostetulla, yksinkertaistetulla ja paremmin hallitulla prosessilla, joka on täysimittaisesti integroitu Lissabonin strategiaan. Barcelonan Eurooppa-neuvosto kehotti myös tehostamaan politiikan koordinointiprosesseja ja synkronoimaan talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen ja työllisyyden suuntaviivojen hyväksymisaikataulut.(3) Neuvosto hyväksyi talous- ja työllisyyspolitiikan koordinoinnin tehostamista koskevan raportin 3 päivänä joulukuuta 2002 ja katsoi, että tehostamisen ohjenuoraksi olisi otettava avoimuuden ja tehokkuuden lisääntyminen, päällekkäisyyden ja toiston välttäminen sekä johdonmukaisuuden, täydentävyyden ja yhdenmukaisuuden varmistaminen suuntaviivojen muotoilussa.(4) Brysselissä 20 ja 21 päivänä maaliskuuta 2003 kokoontunut kevään Eurooppa-neuvosto vahvisti, että työllisyysstrategialla on keskeinen asema Lissabonin strategian mukaisten työllisyys- ja työmarkkinatavoitteiden täytäntöönpanossa, ja kehotti jäsenvaltioita pitämään yllä kansallisten työmarkkinoiden uudistusvauhtia.(5) Neuvosto hyväksyi työllisyyttä koskevat suuntaviivat [...] tehdyllä päätöksellä ...(6) Komissio ja neuvosto hyväksyivät 6 päivänä maaliskuuta 2003 yhteisen työllisyysraportin, jossa kuvataan työllisyyspolitiikan tärkeimmät haasteet kussakin jäsenvaltiossa ja esitetään toimintaprioriteetit, joilla vahvistetaan kunkin jäsenvaltion panosta työllisyyden suuntaviivojen yleisten tavoitteiden saavuttamiseksi.(7) Vakaa makrotalouspolitiikka ja kattavat talousuudistukset ovat olennaisen tärkeitä työpaikkojen luomisen kannalta. Jäsenvaltioiden olisi näin ollen pantava tämä suositus täytäntöön johdonmukaisesti talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa,SUOSITTELEE, ettäjäsenvaltiot toteuttavat liitteessä esitetyt toimet.Tehty Brysselissä [...] päivänä [...]kuuta [...].Neuvoston puolestaPuheenjohtajaLIITEBELGIAVäestön ikääntymisen aiheuttamien haasteiden vuoksi tarvittaisiin toimenpiteitä, jotka on suunnattu työmarkkinoiden ulkopuolella olevan potentiaalisen työvoiman aktivoimiseksi ja näin ollen työllisyys- ja työvoima-asteiden nostamiseksi. Viime vuosien positiivisesta kehityksestä huolimatta työllisyysaste on Belgiassa edelleen merkittävästi alle EU:n keskiarvon ja kaukana EU:n tavoitteista, etenkin ikääntyvien työntekijöiden osalta, joiden työllisyysaste on EU:n alin. On epätodennäköistä, että aktiivisena ikääntymisen edistämiseksi tähän mennessä toteutetut toimenpiteet olisivat riittäviä vuoden 2010 EU-tavoitteen saavuttamiseksi. Pitkäaikaistyöttömyys on laskenut viime vuosina ja on nyt alle EU:n keskiarvon, mutta se on edelleen rakenteellinen ongelma. Ajautuminen pitkäaikaistyöttömyyteen on yleistä, eikä asianmukaista ennaltaehkäisevää lähestymistapaa aikuisille työnhakijoille ole vieläkään tarjolla. Työttömyysloukkujen poistamiseksi toteutetuista hiljattaisista toimenpiteistä huolimatta etuusriippuvuuden riski edellyttää etuusjärjestelmän lisätarkistuksia. Lisäksi reaalisten yksikkötyökustannusten nousu uhkaa vaarantaa verouudistuksen suotuisat vaikutukset ja heikommassa asemassa oleville myönnettävät sosiaaliturvamaksujen alennukset. Työmarkkinoiden pitkäaikaiset alueelliset eroavaisuudet ovat osoitus taloudellisen tilanteen eroista mutta myös työvoiman riittämättömästä alueellisesta liikkuvuudesta, ja alaa koskevat aloitteet ovat olleet vaatimattomia.Belgialle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Ennaltaehkäisy ja aktivointi1. Olisi vahvistettava toimenpiteitä, joilla vähennetään ajautumista pitkäaikaistyöttömyyteen lisäämällä ennaltaehkäisevien toimien kattavuutta työttömien aikuisten piirissä.Työvoiman tarjonta ja aktiivinen ikääntyminen2. Olisi kehitettävä ja pantava täytäntöön kattava strategia työllisyysasteen kohottamiseksi etenkin ikääntyvien työntekijöiden ja naisten osalta asianmukaisten tavoitteiden perusteella. Olisi toteutettava varhaiseen työelämästä poistumiseen liittyviä uusia ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä ja poistettava sen kannustimia.Työn tekeminen kannattavaksi3. Olisi pantava täytäntöön suunniteltu monivuotinen ohjelma työvoimaan kohdistuvan verotaakan ja muiden maksujen vähentämiseksi. Näin kannustettaisiin työntekijöitä ottamaan työtä vastaan ja työnantajia luomaan uusia työpaikkoja. Tämän yhteydessä olisi tehtävä etuusjärjestelmään lisätarkistuksia työttömyysloukkujen poistamiseksi.Liikkuvuus4. Olisi toteutettava yhteisiä toimia työvoiman liikkuvuuden lisäämiseksi alueiden välillä ja parannettava edelleen työmarkkinapolitiikan koordinointia ja integraatiota.TANSKATanskan työllisyysasteet ovat jo huomattavasti EU:n tavoitteita korkeampia, myös naisten ja ikääntyvien työntekijöiden osalta. Työvoiman ikääntymisen vuoksi Tanskan on varmistettava työvoiman riittävä saatavuus, jotta se voi turvata kasvupotentiaalin ja sosiaaliturvajärjestelmän rahoituksen kestävyyden. Viimeaikaisilla uudistuksilla on nostettu tosiasiallista eläkeikää, mutta tietyillä aloilla on edelleen oltava valppaana. Tämä koskee etenkin terveydenhuolto-, koulutus- ja sosiaalialaa, joilla yli 50-vuotiaat työntekijät ovat yliedustettuina. Muita mahdollisia työvoimalähteitä ovat Tanskassa jo asuvat maahanmuuttajat, joiden osallistumista olisi kannustettava. Työvoimaan kohdistuvan verotaakan vähentämiseksi on toteutettu uudistuksia, mutta lisäuudistuksia tarvitaan, jotta varmistetaan työvoiman osallistumisaste pitkällä aikavälillä. Tämä olisi tehtävä erityisesti vähentämällä edelleen suhteellisen korkeita marginaaliveroasteita ja tarjoamalla kannustimia varhaiseläkkeen lykkäämiseksi.Tanskalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Työvoiman tarjonta ja aktiivinen ikääntyminen1. Olisi vahvistettava pyrkimyksiä työvoiman saatavuuden varmistamiseksi pitkällä aikavälillä, etenkin nostamalla ikääntyvien työntekijöiden työvoimaosuutta ja ehkäisemällä pullonkauloja aloilla, joilla työvoima on ikääntymässä.Heikommassa asemassa olevat ryhmät2. Olisi vahvistettava edelleen maahanmuuttajien integroitumista työmarkkinoille varmistamalla oikea tasapaino taloudellisten kannustimien lisäämisessä ja sosiaalisen syrjäytymisen välttämisessä.Työn tekeminen kannattavaksi3. Olisi jatkettava käynnissä olevia uudistuksia korkeiden marginaaliveroasteiden alentamiseksi ja työvoimaan kohdistuvan verotuksen keventämiseksi, etenkin keski- ja pienipalkkaisten osalta, ja olisi arvioitava näiden uudistusten vaikutuksia.SAKSASaksan työllisyysaste on lähellä vuodeksi 2005 asetettua EU:n tavoitetta eli 67:ää prosenttia. Naisten työllisyysaste ylittää jo vuodeksi 2005 asetetun EU:n keskipitkän aikavälin tavoitteen 57 prosenttia, mutta ikääntyvien työntekijöiden työllisyysaste on alle vuoden 1997 erittäin alhaisen lähtötasonkin. Naisten työvoimaosuuteen vaikuttavat negatiivisesti jatkuva puute lastenhoitopalveluista sekä sukupuolten väliset palkkaerot, etenkin yksityissektorilla. Vuodeksi 2003 odotettu työttömyystilanteen heikkeneminen edellyttää tehokkaita ennaltaehkäiseviä ja aktiivisia työmarkkinatoimenpiteitä. Verotuksen, sosiaaliturvamaksujen ja etuuksiennoston yhdistetyt vaikutukset eivät edelleenkään kannusta työntekoon, etenkään pienipalkkaisia työntekijöitä. Koulutusjärjestelmän uudistaminen on myös tärkeä tekijä työttömyyden torjumisessa, koska heikosti koulutetut muodostavat suuren osuuden työttömistä. Etenkin itäisissä osavaltioissa on pulaa työpaikoista, mikä uhkaa entisestään lisätä työmarkkinoiden alueellisia eroja. Sääntelyn taso saattaa haitata työpaikkojen luomista ja edellyttää kattavaa tarkistusta, myös työmarkkinaperinteissä, jotka hallitsevat palkanmuodostusta (esim. Flächentarifverträge ja Günstigkeitsprinzip).Saksalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Ennaltaehkäisy ja aktivointi1. Olisi parannettava työnhakupalveluiden ja aktiivisten työmarkkinaohjelmien tehokkuutta kohdentamalla ne ryhmiin, joilla on suurin riski ajautua pitkäaikaistyöttömyyteen. Olisi pantava täytäntöön työmarkkinatoimenpiteitä, joissa kiinnitetään erityishuomiota vähäiseen työpaikkojen luomiseen maan itäosassa.Muutoksiin vastaaminen ja sopeutumiskyvyn edistäminen2. Olisi tuettava työpaikkojen luomista tarkastelemalla ja poistamalla järjestelmällisesti sääntelyn aiheuttamia esteitä, jotka saattavat haitata työllisyyden kehittymistä palveluiden ja teollisuuden alalla. Olisi edistettävä sopeutumiskykyisempää työn organisointia ja annettava lainsäädäntöä, joka suosii työpaikkojen luomista ja tuottavuutta.Elinikäinen oppiminen3. Olisi kehitettävä ja toteutettava edelleen kattavaa elinikäisen oppimisen strategiaa, jossa otetaan huomioon kaikki koulutusjärjestelmän tasot ja kiinnitetään erityishuomiota toimiin, joilla voitaisiin lisätä etenkin iäkkäämpien, vähän koulutettujen ja pk-yritysten työntekijöiden osallistumista täydennyskoulutukseen.Sukupuolten tasa-arvo4. Olisi vahvistettava toimia, joilla käsitellään palkkaerojen taustalla olevia tekijöitä yksityissektorilla sekä vero- ja etuusjärjestelmän vaikutuksia naisten työllisyyteen. Olisi parannettava lastenhoitopalveluiden tarjontaa sekä työ- ja kouluaikataulujen yhteensopivuutta.Työn tekeminen kannattavaksi5. Olisi uudistettava vero- ja etuusjärjestelmää työnteon kannustimien lisäämiseksi erityisesti takaamalla nettotulojen kasvu siirryttäessä työelämään tai korkeampaan tuloluokkaan kaikilla tulotasoilla sekä asettamalla etuuksien ehdoksi aktiivinen työnhaku.KREIKKAKreikan yleinen työllisyysaste on huomattavasti alle Eurooppa-neuvoston asettamien tavoitteiden, etenkin naisten osalta. Suhteellisen alhaiset työllisyysasteet johtuvat osittain osa-aikaisen työn harvinaisuudesta Kreikassa. Työttömyys laski vuonna 2002, kolmantena peräkkäisenä vuonna, mutta se on edelleen yli EU:n keskiarvon, ja naisten työttömyysaste on yli kaksinkertainen miehiin verrattuna. Julkisten työnvälityspalveluiden uudistus, joka on olennaisen tärkeä pitkäaikaistyöttömyyden korkean tason käsittelemiseksi, on edelleen viivästynyt. Jotta voitaisiin lisätä työn tuottavuutta, johon vaikuttaa mm. alhainen ammattitaitotaso, ammatillisen perus- ja täydennyskoulutusjärjestelmien integrointia olisi parannettava. Monimutkainen verotusjärjestelmä ja korkeat sosiaaliturvamaksut ovat - hiljattaisista uudistuksista huolimatta - edelleen merkittäviä esteitä työntekijöiden palkkaukselle. Lisäksi joustavien työmuotojen edistämiseksi tehdyillä uudistuksilla on ollut vain rajallisia vaikutuksia. Lisätoimia tarvitaan myös pimeän työn vähentämiseksi.Kreikalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Muutoksiin vastaaminen ja sopeutumiskyvyn edistäminen1. Olisi pantava täysimittaisesti ja tiiviissä yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa täytäntöön työmarkkinauudistuspaketti, jolla parannetaan osa-aikatyön mahdollisuuksia ja tuetaan työntekijöiden ja yritysten sopeutumiskykyä sekä turvataan samalla joustavuuden ja turvallisuuden tasapaino työmarkkinoilla.Elinikäinen oppiminen2. Olisi saatettava loppuun ja toteutettava kattava elinikäisen oppimisen strategia, jonka perustana on yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen sekä työllisyyteen liittyvien järjestelmien koordinointi. Olisi toteutettava toimia koulutustason kohottamiseksi ja yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen osallistuvien aikuisten määrän lisäämiseksi.Sukupuolten tasa-arvo3. Olisi toteutettava tehokkaita toimia työllisyys- ja työttömyysasteiden suurten sukupuolierojen vähentämiseksi, ja olisi edelleen pyrittävä lisäämään lasten ja muiden huollettavien hoitopalveluita.Työn tekeminen kannattavaksi4. Olisi yksinkertaistettava verotusjärjestelmää ja alennettava sosiaaliturvamaksuja etenkin pienipalkkaisten osalta, ja samalla olisi tarjottava parempia kannustimia osa-aikatyön tekemiseksi.Pimeä työ5. Olisi pantava täytäntöön riittävä eri alojen toimien yhdistelmä, jolla voidaan merkittävästi vähentää pimeää työtä. Tähän sisältyy esimerkiksi matalapalkkaisen työvoiman verotuksen alentaminen ja kannustimien lisääminen, jotta pimeät työpaikat muutettaisiin ilmoitetuiksi työpaikoiksi.Toteuttamisesta vastaavat palvelut6. Olisi saatettava loppuun julkisten työnvälityspalveluiden uudistus ja pantava täysimittaisesti täytäntöön ennaltaehkäisevä ja yksilöllinen lähestymistapa etenkin naisten ja nuorten osalta. Olisi päivitettävä edelleen tilastollisia seurantajärjestelmiä.ESPANJAViime vuosien merkittävistä ponnistuksista ja edistyksestä huolimatta työttömyysaste on edelleen merkittävästi yli EU:n keskiarvon ja työllisyysaste alle EU:n keskiarvon. Naisten työttömyys on laskenut enemmän kuin miesten, mutta naisten työttömyysaste on silti edelleen yli kaksinkertainen miehiin verrattuna. Muut tekijät Espanjan työmarkkinoilla ovat säilyneet lähes muuttumattomina: tuottavuuden kasvu on heikko, määräaikaisten työsopimusten osuus on suuri ja osa-aikaisten pieni, ja osa-aikatyö on edelleen paljon harvinaisempaa kuin muissa jäsenvaltioissa. Myöskään eri autonomisille alueille luoduilla työpaikoilla ei ole onnistuttu kaventamaan laajoja alueiden välisiä työttömyyseroja. Työvoiman alueellinen liikkuvuus on vähäistä, mikä johtuu osaksi rakenteellisista esteistä, esimerkiksi asuntomarkkinoiden heikosta toimivuudesta. Tähän liittyen on tärkeää saattaa loppuun julkisten työnvälityspalveluiden nykyaikaistaminen ja lisätä alueellisten työnvälityspalveluiden välistä koordinointia.Espanjalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Muutoksiin vastaaminen ja sopeutumiskyvyn edistäminen1. Olisi parannettava - työmarkkinaosapuolia kuullen - työn organisointia ja osallistumista elinikäiseen oppimiseen, jotta vahvistettaisiin tuottavuutta ja työn laatua. Olisi tarkistettava lainsäädäntöä ja kiinnitettävä erityishuomiota määräaikaisten työsopimusten korkean osuuden vähentämiseen ja osa-aikaisten sopimusten lisäämiseen.Sukupuolten tasa-arvo2. Olisi toteutettava tehokkaita toimia yleisen työllisyysasteen nostamiseksi ja sukupuolten välisten työllisyys- ja työttömyyserojen kaventamiseksi. Olisi parannettava lasten ja muiden huollettavien hoitopalveluiden tarjontaa.Liikkuvuus3. Olisi parannettava edellytyksiä työpaikkojen luomiselle heikommin kehittyneillä alueilla ja poistettava työvoiman liikkuvuuden esteitä. Tähän liittyen olisi vahvistettava alueellisten työnvälityspalveluiden koordinaatiota, jotta voitaisiin vähentää alueellisia työllisyys- ja työttömyyseroja.Toteuttamisesta vastaavat palvelut4. Olisi saatettava loppuun julkisten työnvälityspalveluiden nykyaikaistaminen, jotta parannettaisiin niiden tehokkuutta ja kykyä toimia välittäjänä työmarkkinoilla. Tähän olisi liityttävä tilastollisen seurantajärjestelmän saattaminen valmiiksi.RANSKARanskan yleinen työllisyysaste on edelleen suhteellinen alhainen, ja ikääntyvien työntekijöiden työllisyysaste on erittäin alhainen (yksi EU:n alimmista). Väestön ikääntymisen vuoksi haasteena on nostaa työvoimaosuutta etenkin ikääntyvien osalta. Aktiivisen ja ennaltaehkäisevän työttömyyspolitiikan täytäntöönpanosta huolimatta rakenteellinen työttömyys on edelleen yleistä joissakin osissa maata, ja työvoiman kysynnän ja tarjonnan pysyvä epäsuhta aiheuttaa rekrytointiongelmia tietyillä aloilla. Ilman päästötodistusta koulunsa lopettavien nuorten määrä on erityisen ongelmallinen. Lisäksi työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu on edelleen alikehittynyttä Ranskassa, vaikka sillä olisi mahdollisuuksia olla merkittävässä asemassa useilla aloilla.Ranskalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Ennaltaehkäisy ja aktivointi1. Olisi jatkettava ja kehitettävä työttömyyttä ehkäiseviä toimia vahvistamalla työttömiin sovellettavaa yksilökohtaista lähestymistapaa ja takaamalla tehokkaat työnhakukannustimet ja eri työnvälityspalveluiden välinen koordinaatio. Olisikin varmistettava, että uuteen työttömyysvakuutusjärjestelmään liitetään asianmukaiset vaatimukset ja tehokkaat kannustimet työnhakua varten.Elinikäinen oppiminen2. Olisi pyrittävä kattavaan elinikäisen oppimisen strategiaan, jossa otetaan huomioon ammatillisen peruskoulutuksen tarpeet ja kannustetaan heikommin koulutettujen työntekijöiden osallistumista koulutukseen, etenkin pk-yrityksissä.Työvoiman tarjonta ja aktiivinen ikääntyminen3. Olisi pantava täytäntöön johdonmukaista politiikkaa, jotta voitaisiin lisätä huomattavasti ikääntyvien työntekijöiden työvoimaosuutta etenkin tarjoamalla kannustimia aktiivisena pysymiselle, parantamalla koulutusmahdollisuuksia ja uudistamalla varhaiseläkejärjestelmiä.Työmarkkinayhteistyö4. Olisi kannustettava ja vahvistettava työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua, jotta siinä käsiteltäisiin varsinkin aktiiviseen ikääntymiseen ja elinikäiseen oppimiseen liittyviä kysymyksiä.IRLANTIIrlanti etenee vakaasti kohti Tukholman ja Lissabonin työllisyystavoitteita. Talouskasvun jyrkkä hidastuminen ja hiljattainen työttömyysasteen nousu asettavat kuitenkin suuria haasteita. Naisten osuus työvoimasta on kasvanut merkittävästi, mutta naisten ja miesten työllisyysasteissa ja palkoissa on vieläkin huomattava ero. Tätä ovat vielä pahentaneet lastenhoitopalveluiden tarjontaan ja kalleuteen liittyvät ongelmat. Saavutetusta edistyksestä huolimatta maan kahden alueen välillä on edelleen eroja työmarkkinoille pääsyssä ja talouden toiminnassa. Elinikäistä oppimista koskevia strategisia puitteita ei ole vielä pantu täytäntöön, ja yrityksissä tapahtuvan koulutuksen käynnistämistä, etenkin ikääntyville työntekijöille, odotetaan edelleen.Irlannille suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Työpaikkojen luominen1. Olisi toteutettava kattavia lisätoimia työllisyyteen, työttömyyteen ja työpaikkojen luomiseen liittyvien alueellisten erojen käsittelemiseksi, myös rakennerahastoilta saatavalla tuella.Elinikäinen oppiminen2. Olisi lisättävä yrityksissä tapahtuvaa koulutusta ja kiirehdittävä johdonmukaisen ja yleisiä tavoitteita sisältävän elinikäisen oppimisen strategian täytäntöönpanoa. Olisi edistettävä työmarkkinaosapuolten aktiivista osallistumista näiden tavoitteiden saavuttamiseen.Sukupuolten tasa-arvo3. Olisi vahvistettava pyrkimyksiä saada aktivoitua työelämän ulkopuolella olevat ihmiset, etenkin naiset, integroitumaan työmarkkinoille jatkamalla verotuksen aiheuttamien esteiden poistamista, lisäämällä kohtuuhintaisten lastenhoitopaikkojen määrää ja käsittelemällä sukupuolten palkkaerojen taustalla olevia tekijöitä.ITALIAViime vuosina parantuneesta tilanteesta huolimatta Italian työllisyysasteen ja EU:n keskiarvon välillä on edelleen merkittävä ero varsinkin naisten ja ikääntyvien työntekijöiden osalta, ja kansalliset tavoitteet on asetettu tämän mukaisesti. Alueelliset erot ovat suuret: pohjoisessa on korkea työvoimaosuus ja lähes täystyöllisyys ja etelässä alhainen työvoimaosuus ja suuri työttömyys. Aiemmilla uudistuksilla on ehkä pysytty lisäämään työllisyyttä ja vähentämään työttömyyttä maan molemmissa osissa, mutta suhteellinen ero on pysynyt lähes muuttumattomana - taustalla voi olla paljolti pimeä työnteko. Toinen suuri heikkous on kasvava epätasapaino joustavuuden ja turvallisuuden välillä: yleistyvä turvautuminen joustavampiin työsopimuksiin, joissa on suhteellisen heikkotasoinen suoja verrattuna edelleen vankkaan vakituisten työsuhteiden suojaan keskisuurissa ja suurissa yrityksissä, on korostanut työmarkkinoiden kahtiajakoa niin, että toisessa ääripäässä työsuhdeturva on hyvin epävarma, ja sitä vielä lisää erittäin rajoittunut työttömyysetuus- ja sosiaalitukijärjestelmä. Hallitus käynnisti vuoden 2003 alussa uusia aloitteita, joilla tähdätään joustavuuteen (mm. uusien työsopimusten käyttöönotto ja työvälityspalveluiden vapauttaminen). Pitkäaikaiset suunnitelmat, kuten julkisten työnvälityspalveluiden uudistus ja elinikäisen oppimisen strategia, laahaavat kuitenkin jäljessä.Italialle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Työpaikkojen luominen1. Olisi toteutettava kattavia lisätoimenpiteitä työllisyyteen, työttömyyteen ja työpaikkojen luomiseen liittyvän alueellisen epätasapainon ratkaisemiseksi hyödyntämällä tehokkaasti kaikkia keinoja, myös rakennerahastoilta saatavaa tukea.Muutoksiin vastaaminen ja sopeutumiskyvyn edistäminen2. Olisi pantava täytäntöön työmarkkinaosapuolia kuullen toimenpiteitä työmarkkinoiden joustavuuden lisäämiseksi ja työn organisoinnin nykyaikaistamiseksi. Samalla olisi edistettävä joustavuuden ja turvallisuuden synergiaa ja vältettävä heikommassa asemassa olevien ryhmien syrjäytymistä.Elinikäinen oppiminen3. Olisi toteutettava toimia elinikäisen oppimisen strategian täytäntöönpanemiseksi varsinkin lisäämällä työmarkkinaosapuolten kanssa tehtyjen sopimusten kautta tarjottua täydennyskoulutusta.Työvoiman tarjonta ja aktiivinen ikääntyminen4. Olisi toteutettava toimia ikääntyvien työntekijöiden työllisyysasteen nostamiseksi kansallisen tavoitteen mukaisesti etenkin nostamalla - tiiviissä yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa - tosiasiallista työmarkkinoiltapoistumisikää ja laajentamalla täydennyskoulutusmahdollisuuksien tarjontaa. Olisi toteutettava toimia naisten työllisyysasteen nostamiseksi etenkin lisäämällä lasten ja muiden huollettavien hoitopalveluiden tarjontaa.Pimeä työ5. Olisi pantava täytäntöön riittävä poliittisten toimien yhdistelmä pimeän työn vähentämiseksi merkittävästi. Tähän sisältyy myös matalapalkkaisen työvoiman verotuksen alentaminen ja kannustimien lisääminen pimeän työn muuttamiseksi ilmoitetuksi työksi.Toteuttamisesta vastaavat palvelut6. Olisi parannettava työnvälityspalveluiden toimivuutta toteuttamalla kansallinen tietokonepohjainen työmarkkinatietojärjestelmä, joka on kaikkien toimijoiden käytettävissä. Samalla olisi parannettava julkisten työnvälityspalveluiden valmiuksia tarjota aktiivisia ja ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä työttömille.LUXEMBURGTyövoimaosuus on Luxemburgissa alle EU:n keskiarvon, etenkin ikääntyvien työntekijöiden osalta. Työllisyyskasvu on ollut mahdollista rajatylittävien työntekijöiden ja työikäisten luxemburgilaisnaisten työvoimaosuuden kasvun ansiosta, mutta käytännössä mitään edistystä ei ole saavutettu ikääntyvien työntekijöiden työllisyysasteessa sellaisista toimista huolimatta, joilla on pyritty lisäämään kannustimia työvoimassa pysymiseksi. Hyödyntämättömän kansallisen työllisyyspotentiaalin aktivointi on erittäin tärkeää työvoiman tarjonnan lisäämiseksi, jotta saataisiin pontta kasvulle. Kannustimia työvoimassa pysymiseksi voitaisiin parantaa varhais- ja ennakkoeläkejärjestelmien lisäuudistuksilla. Työkyvyttömyyseläkejärjestelmän tuoreimpien muutosten vaikutuksia olisi myös seurattava tiiviisti. Riskinä on, että naisten työllisyysasteen nostamisella aikaan saatu edistys voi johtaa työmarkkinoiden dynaamisuuden heikkenemiseen. Lisäksi nuorten siirtyminen työmarkkinoille ilman ammatillisesta koulutuksesta saatua tutkintoa on edelleen suuri ongelma. Näiden seikkojen (nuoret, naiset ja ikääntyvät) sekä työn laatuun liittyvien merkittävien seikkojen (elinikäinen oppiminen, naisten ja miesten palkkaerot) osalta Luxemburgissa ei ole vielä toteutettu asianmukaista seurantaa, jotta voitaisiin varmistaa ensimmäisessä työllisyyttä koskevassa kansallisessa toimintasuunnitelmassa päätettyjen toimenpiteiden ja uudistusten vaikutukset.Luxemburgille suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Elinikäinen oppiminen1. Olisi varmistettava täydennyskoulutusta koskevan puitelainsäädännön täytäntöönpano kehittämällä - työmarkkinaosapuolten kanssa tiiviissä yhteistyössä -johdonmukainen elinikäisen oppimisen strategia. Olisi torjuttava koulunkäynnin varhaista lopettamista ja tarkistettava yleistä koulutusjärjestelmää niin, että saataisiin lisättyä yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen välistä johdonmukaisuutta.Työvoiman tarjonta ja aktiivinen ikääntyminen2. Olisi vahvistettava edelleen toimia, joilla pyritään merkittävästi lisäämään ikääntyvien työntekijöiden työvoimaosuutta tarkistamalla varhaiseläkejärjestelmää ja seuraamalla tarkasti työkyvyttömyyseläkejärjestelmän tuoreimman uudistuksen vaikutuksia.Sukupuolten tasa-arvo3. Olisi jatkettava pyrkimyksiä naisten työvoimaosuuden lisäämiseksi parantamalla palveluita, joilla helpotetaan työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista, kannustamalla naisia palaamaan työelämään pitkien työmarkkinoiden ulkopuolella vietettyjen jaksojen jälkeen ja toteuttamalla toimenpiteitä naisten ja miesten tasa-arvon edistämiseksi etenkin käsittelemällä palkkaerojen taustalla olevia tekijöitä.ALANKOMAATTyöttömyyden hiljattaisesta noususta huolimatta Alankomaiden työllisyystilanne on edelleen huomattavasti yli Eurooppa-neuvostossa asetettujen yleisten tavoitteiden. Naisten työllisyysaste ylittää EU:n tavoitteen, mutta sukupuolten palkkaerot ovat yhä suhteellisen suuret. Työllisyysasteen nostaminen jatkossa riippuu naisten työllisyyden jatkuvasta kasvusta sekä ikääntyvien ja vähemmistöjen voimakkaammasta aktivoinnista samoin kuin hyödyntämättömän työvoimapotentiaalin käyttöönotosta. Työkyvyttömyysetuuksia saavien suuri määrä aiheuttaa huolta, ja sosiaalietuusjärjestelmän työttömyysloukut haittaavat edelleen ihmisten halukkuutta ottaa vastaan työtä. Ammattitaitoisen työvoiman puutteesta johtuva avoimien työpaikkojen täyttymättä jääminen osoittaa, että elinikäisen oppimisen politiikalla ei ole riittävästi pystytty kaventamaan työvoiman tarjonnan ja kysynnän välistä eroa. Kun työttömyys on nousussa, tämä saattaa lisätä työpaikkojen menetyksen riskiä heikosti koulutettujen työntekijöiden parissa.Alankomaille suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Elinikäinen oppiminen1. Olisi kohdennettava tiiviissä yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa elinikäisen oppimisen politiikka vastaamaan työmarkkinoiden kysyntään, jotta voitaisiin torjua työmarkkinoiden ulkopuolelle jäämistä ja ehkäistä heikosti koulutettujen työntekijöiden ajautumista työmarkkinoiden ulkopuolelle.Sukupuolten tasa-arvo2. Olisi kehitettävä edelleen yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa strategiaa, jossa käsitellään sukupuolten palkkaerojen taustalla olevia tekijöitä.Työn tekeminen kannattavaksi3. Olisi parannettava etuusjärjestelmän avoimuutta lisäämällä veroperusteisia toimenpiteitä tukien sijaan ja koordinoimalla paremmin keskus- ja paikallistason tulotukea. Olisi varmistettava, että työkyvyttömyysjärjestelmässä otetaan huomioon tarve sekä hillitä siirtymistä järjestelmään että saada etuuksia jo saavat työelämään.ITÄVALTAItävalta on jo suureksi osaksi saavuttanut Lissabonin ja Tukholman Eurooppa-neuvostojen asettamat työllisyysastetavoitteet ikääntyvien työntekijöiden työllisyysastetta lukuun ottamatta. Tämä näkyy myös siinä, että keskimääräinen työmarkkinoiltapoistumisikä on hyvin alhainen. Työttömyysaste alkoi kohota vuoden 2001 puolivälistä etenkin nuorten osalta, mutta se on silti edelleen yksi EU:n alimmista. Työmarkkinoiden rakenteelliset muutokset, työvoiman sopeutumiskyky sekä ammattitaidon ja työmarkkinoiden vaatimusten välinen epäsuhta asettavat jatkuvia haasteita. Naisten työllisyysaste on jo erittäin korkea, mutta sukupuolten väliset erot ja lastenhoitopalveluiden puute ovat vakavia heikkouksia.Itävallalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Elinikäinen oppiminen1. Olisi jatkettava elinikäisen oppimisen kehittämistä koskevan kattavan strategian täytäntöönpanoa, ja tämän tueksi olisi saatava kaikki asiaankuuluvat toimijat aktivoitua toimiin ja olisi asetettava asianmukaiset tavoitteet rahoitukselle ja osallistumiselle.Työvoiman tarjonta ja aktiivinen ikääntyminen2. Olisi kehitettävä yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa riittäviin tavoitteisiin perustuva toimintasuunnitelma ikääntyvien työntekijöiden ja etenkin naisten työllisyyden lisäämiseksi ja tosiasiallisen työmarkkinoiltapoistumisiän nostamiseksi.Sukupuolten tasa-arvo3. Olisi kehitettävä yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa asianmukaisiin tavoitteisiin perustuva strategia, jossa käsitellään sukupuolten palkkaerojen taustalla olevia tekijöitä, ja olisi vahvistettava toimia lastenhoitopalveluiden tarjonnan lisäämiseksi. Olisi arvioitava nykyisen lastenhoitoavustusjärjestelmän vaikutus naisten työllisyyden laatuun ja määrään.PORTUGALIYleiset talousindikaattorit ovat heikentyneet vuodesta 2001, ja työttömyys lisääntyi merkittävästi vuonna 2002. EU-tavoitteiden saavuttamisessa on kuitenkin edistytty vuodesta 1997, ja työllisyysaste on jo nyt yli vuodeksi 2005 asetetun 67 prosentin tavoitteen. Työn tuottavuus Portugalissa on kuitenkin EU:n alhaisin ja kasvaa hitaasti. Keskimääräinen koulutustaso sekä aikuisväestössä että nuoremmissa ikäryhmissä on edelleen alhainen. Vaikka Portugali on merkittävästi lisännyt koulutusmenoja viime vuosina, niiden osuus, jotka ovat lopettaneet koulunkäynnin varhain (ilman toisen asteen tutkintoa) eivätkä ole ammatillisessa koulutuksessa, on selvästi EU:n korkein. Hiljattaisesta kehityksestä huolimatta ammatillisen koulutuksen aste on merkittävästi alle EU:n keskiarvon. Pien- ja mikroyrityksiä on ollut erityisen vaikea saada osallistumaan kansallisiin ohjelmiin, joilla on pyritty päivittämään niiden henkilöstön ammattitaitoa ja nostamaan työntekijöiden ammattitaitotasoa. Vaikka naisten työllisyysaste on yli yhteisön keskiarvon, sukupuolten välillä on merkittäviä eroja alakohtaisen eriytymisen ja yksityissektorilla palkkojen osalta. Työmarkkinaosapuolten ja hallituksen välillä on allekirjoitettu hiljattain tärkeitä sopimuksia, mutta niiden täytäntöönpano vaatii osapuolten vahvaa osallistumista.Portugalille suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Elinikäinen oppiminen1. Olisi jatkettava kansallisen elinikäisen oppimisen strategian täytäntöönpanoa, parannettava koulutusjärjestelmää koulunkäynnin keskeyttävien suuren määrän vähentämiseksi ja ammattitaitoisen työvoiman tarjonnan takaamiseksi sekä pantava täytäntöön työntekijöiden yleissivistävää ja ammatillista koulutusta koskevat tavoitteet yrityksissä.Sukupuolten tasa-arvo2. Olisi jatkettava toimia työ- ja perhe-elämän yhteensovittamiseksi etenkin laajentamalla lasten ja muiden huollettavien hoitopalveluita ja -mahdollisuuksia. Olisi toteutettava toimia, joilla vähennetään alojen eriytymistä sukupuolittain, ja olisi käsiteltävä sukupuolten palkkaerojen taustalla olevia tekijöitä yksityissektorilla.Työmarkkinayhteistyö3. Olisi vahvistettava työmarkkinayhteistyötä hallituksen ja työmarkkinaosapuolten nykyisten sopimusten perusteella aloilla, jotka koskevat palkkapolitiikkaa ja tuottavuutta, sopeutumiskykyä, työn organisointia ja työn laatua.SUOMISuomi ylittää Eurooppa-neuvoston vuodeksi 2005 asettamat EU:n yleiset ja naisten työllisyystavoitteet samoin kuin Lissabonissa vuodeksi 2010 asetetut naisten työllisyystavoitteet. Suomi on yksi jäsenvaltioista, joihin ikääntyvän väestön vaikutukset kohdistuvat eniten, minkä vuoksi työttömyysasteen nousu ja työvoiman tarjonnan lisääminen edellyttävät, että ikääntyvät työntekijät pysyvät kauemmin työmarkkinoilla. Yleinen työttömyysaste on edelleen yli EU:n keskiarvon, ja rakenteellinen työttömyys on korkea. Joillakin alueilla yhtäaikaa esiintyvä korkea työttömyys ja rekrytointiongelmat osoittavat, että aktiivisten työmarkkinaohjelmien tehokkuutta olisi vielä parannettava niin, että työvoiman tarjonta ja kysyntä kohtaisivat. Työhön kohdistuvan korkean verotuksen alentamiseksi on toteutettu toimenpiteitä, mutta vero- ja etuusjärjestelmien uudistaminen vaatii edelleen huomiota, etenkin pienipalkkaisten osalta. Kansalliset lähteet osoittavat myös suuria sukupuolten palkkaeroja, joita alojen eriytyminen sukupuolittain selittää vain osittain.Suomelle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Ennaltaehkäisy ja aktivointi1. Olisi parannettava edelleen aktiivisten työmarkkinaohjelmien toimivuutta rakenteellisen työttömyyden torjumiseksi ja alueellisten erojen ja työmarkkinoiden pullonkaulojen vähentämiseksi; tässä olisi keskityttävä kaikkein heikoimmassa asemassa olevien ryhmien tarpeisiin.Työvoiman tarjonta ja aktiivinen ikääntyminen2. Olisi vahvistettava pyrkimyksiä ylläpitää työvoiman saantia pitkällä aikavälillä. Olisi jatkettava etenkin toimia, joilla nostetaan tosiasiallista työmarkkinoiltapoistumisikää aktiivista ikääntymistä koskevan kansallisten strategian mukaisesti, ja olisi kannustettava osallistumista työmarkkinoille tekemällä lisäuudistuksia vero- ja etuusjärjestelmiin varsinkin alentamalla matalapalkkaisten korkeaa marginaaliveroastetta.Sukupuolten tasa-arvo3. Olisi vahvistettava tasa-arvon valtavirtaistamispolitiikan yhteydessä pyrkimyksiä käsitellä sukupuolten palkkaerojen ja alojen sukupuolittaisen eriytymisen taustalla olevia tekijöitä.RUOTSIRuotsin työllisyysasteet ovat erittäin korkeat, myös ikääntyvien ja naisten osalta, ja se on jo ylittänyt kaikki EU-tavoitteet. Väestön ikääntymisen vuoksi Ruotsin on kuitenkin pidettävä yllä työvoiman tarjontaa hyödyntämällä potentiaalisia työvoiman lähteitä maahanmuuttajien, nuorten ja pitkäaikaissairaiden parissa. Varhaiseläkkeet ja pitkäaikaissairaiden nopea lisääntyminen vaativat erityishuomiota, jotta saadaan pidettyä yllä riittävää työvoiman tarjontaa. Käynnissä olevasta verouudistuksesta huolimatta työhön kohdistuva verotus on edelleen EU:n korkein. Etuusjärjestelmät ovat kansainvälisesti katsottuna suhteellisen anteliaita, ja lisätoimet vaikuttavat tarpeellisilta työnteon kannustimien parantamiseksi.Ruotsille suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Muutoksiin vastaaminen ja sopeutumiskyvyn edistäminen1. Olisi vähennettävä pitkäaikaisilla sairauslomilla olevien työntekijöiden määrää parantamalla työoloja ja mukauttamalla lainsäädäntöä, jotta edistetään tehokasta integroitumista takaisin työmarkkinoille.Työvoiman tarjonta ja aktiivinen ikääntyminen2. Olisi vahvistettava pyrkimyksiä ylläpitää työvoiman saantia pitkällä aikavälillä hyödyntämällä täysimääräisesti kaikkia työvoiman potentiaalisia lähteitä, etenkin lisäämällä maahanmuuttajien työvoimaosuutta.Työn tekeminen kannattavaksi3. Olisi jatkettava vero- ja etuusjärjestelmien uudistamista työnteon kannustimien parantamiseksi etenkin niiden ryhmien osalta, joiden tosiasiallinen marginaaliveroaste on korkea, ja olisi saatettava ansiotuloa koskeva verouudistus loppuun.YHDISTYNYT KUNINGASKUNTAYhdistynyt kuningaskunta ylittää Eurooppa-neuvoston asettamat EU:n yleiset työllisyystavoitteet samoin kuin naisia ja ikääntyviä työntekijöitä koskevat tavoitteet. Korkeisiin työllisyysasteisiin liittyy kuitenkin myös suhteellisen alhainen tuottavuus, mikä osittain johtuu riittämättömästä perustaitotasosta, sekä erityisiä työn laatuun liittyviä ongelmia, kuten sukupuolten palkkaerot ja joidenkin työntekijäryhmien heikot mahdollisuudet päästä koulutukseen. Nämä haasteet muodostavat konkreettisen asialistan, jonka pohjalta työmarkkinayhteistyötä olisi kehitettävä kansallisella tasolla. Lisäksi sairaus- ja työkyvyttömyysetuuksia saavien työikäisten määrän jatkuva nousu saattaa rajoittaa työvoiman tarjonnan lisääntymistä jatkossa. Vaikka yleinen työttömyysaste on selvästi alle EU:n keskiarvon, työmarkkinoille pääsyssä on merkittäviä eroavaisuuksia niin, että työmarkkinoiden ulkopuolella olevat ja pitkäaikaistyöttömät ovat keskittyneet tietyille alueille ja tiettyihin heikommassa asemassa oleviin ryhmiin (yksinhuoltajiin, kotitalouksiin, joissa ei ole työssäkäyviä, joihinkin etnisiin vähemmistöryhmiin, ikääntyneisiin miehiin, työkyvyttömiin ja heikosti koulutettuihin). Tämä edellyttää voimakkaampaa ja hyvin kohdennettua aktiivista työmarkkinapolitiikkaa.Yhdistyneelle kuningaskunnalle suositellaan näin ollen seuraavia toimenpiteitä:Ennaltaehkäisy ja aktivointi1. Olisi pantava täytäntöön aktiivista työmarkkinapolitiikkaa, joka johtaa kestävään integroitumiseen työmarkkinoille, jotta lievitettäisiin työttömyyden ja työmarkkinoiden ulkopuolella olemisen keskittymistä tiettyihin yhteisöihin. Olisi kiinnitettävä erityishuomiota ryhmiin, joilla on erityisongelmia työmarkkinoilla ja jotka ovat vaarassa tulla pitkäaikaistyöttömiksi tai työtätekeviksi köyhiksi taikka joutua työmarkkinoiden ulkopuolelle.Työvoiman tarjonta ja aktiivinen ikääntyminen2. Olisi varmistettava - etenkin uudistamalla sairaus- ja työkyvyttömyysetuusjärjestelmiä -, että työkykyisillä on mahdollisuus ja kannustimet tehdä työtä.Sukupuolten tasa-arvo3. Olisi voimistettava pyrkimyksiä käsitellä sukupuolten palkkaerojen taustalla olevia tekijöitä etenkin parantamalla naisten ja miesten tasapuolista edustusta eri ammateissa ja aloilla sekä lisäämällä osa-aikatyötä tekevien matalapalkkaisten naisten koulutusmahdollisuuksia. Olisi parannettava edelleen lasten ja muiden huollettavien kohtuuhintaisten hoitopalveluiden tarjontaa.Työmarkkinayhteistyö4. Olisi kehitettävä edelleen työmarkkinayhteistyötä kansallisella ja työpaikkojen tasolla, jotta saataisiin parannettua tuottavuutta ja työn laatua etenkin kohdistamalla toimet työvoiman heikkoon perusammattitaitoon ja ammattitaidon puutteeseen.


               16.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 11/1

         Suositukset parhaiksi käytännöiksi lopullista käyttöä koskevaan yhteisön todistukseen sisällytettävien elementtien osalta jotka neuvoston kaksikäyttötuotetyöryhmä hyväksyi 31. lokakuuta 2008 ja pysyvien edustajien komitea pani merkille 23. joulukuuta 2008 kaksikäyttötuotteiden vientiä koskevaa lupaa kansallisilta viranomaisilta hakevien viejien on tarvittaessa toimitettava tämä todistus asianmukaisesti allekirjoitettuna ja leimalla varustettuna (vrt. neuvoston asetuksen (EY) N:o 1334/2000 6 artiklan 2 kohta)
   (2009/C 11/01)


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52009PC0572

Suositus: neuvoston päätös Euroopan yhteisön kannasta valuuttasuhteista San Marinon tasavallan kanssa tehdyn sopimuksen uudelleenneuvotteluja varten  /* KOM/2009/0572 lopull. - CNB 2009/0159 */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 16.10.2009KOM(2009) 572 lopullinen2009/0159 (CNB)Suositus:NEUVOSTON PÄÄTÖSEuroopan yhteisön kannasta valuuttasuhteista San Marinon tasavallan kanssa tehdyn sopimuksen uudelleenneuvotteluja vartenPERUSTELUTValuuttasopimukset Euroopan yhteisön sekä Monacon, San Marinon ja Vatikaanin välillä tehtiin näiden maiden ja toisaalta Ranskan ja Italian välillä ennen euron käyttöönottoa voimassa olleiden järjestelyjen oikeudellisen jatkuvuuden varmistamiseksi.Kymmenen vuotta sen jälkeen, kun euro korvasi Italian ja Ranskan valuutat, joita käytettiin Monacossa, San Marinossa ja Vatikaanissa, neuvosto pyysi komissiota tarkastelemaan, ovatko valuuttasopimukset toimivia[1]. Arvioinnin tulokset hyväksyttiin komission tiedonannossa Kertomus Monacon, San Marinon ja Vatikaanivaltion kanssa tehtyjen valuuttasuhteita koskevien sopimusten toimivuudesta [2]. Komission päätelmien mukaan valuuttasopimusten nykymuotoa on tarpeen mukauttaa sen varmistamiseksi, että lähestymistavat yhteisön ja kyseiset sopimukset allekirjoittaneiden maiden välisissä suhteissa olisivat johdonmukaisempia. Tässä suositusluonnoksessa neuvoston päätökseksi määritellään yhteisön kanta San Marinon tasavallan kanssa tehdyn sopimuksen uudelleenneuvotteluja varten.Komissio ehdottaa, että seuraavat määräykset neuvotellaan uudelleen ja niitä mukautetaan:-  Asiaa koskevan EY:n lainsäädännön siirtäminen osaksi kansallista lainsäädäntöäMonacolle, San Marinolle ja Vatikaanille yhteisön kanssa tehdyissä valuuttasopimuksissa asetetut velvoitteet ovat hyvin erilaisia.Eniten velvoitteita on Monacon ruhtinaskunnan kanssa tehdyssä sopimuksessa. Monacon kanssa tehdystä sopimuksesta poiketen San Marinon ja Vatikaanin kanssa tehdyissä sopimuksissa ei ole erityistä velvoitetta siirtää EU:n lainsäädäntö osaksi kansallista lainsäädäntöä siltä osin, kuin on kyse eurokäteisen suojaamisesta väärennöksiltä ja tavoista toimia tällä alalla yhteistyössä yhteisön kanssa. Tasapuolisten kilpailuedellytysten luomiseksi ja euroseteleiden ja -kolikoiden suojaamiseksi asianmukaisesti väärennöksiltä San Marinon, samoin kuin Vatikaanin, on sovellettava asiaa koskevaa yhteisön lainsäädäntöä.Valuuttasopimuksen allekirjoittaneissa maissa toimivilla rahoituslaitoksilla voi olla pääsy pankkienvälisiin selvitysjärjestelmiin, maksujärjestelmiin ja arvopaperien selvitysjärjestelmiin Euroopan unionissa. Monacon ruhtinaskunta hyödyntää tätä mahdollisuutta, ja sen on siksi sovellettava asiaan liittyvää yhteisön lainsäädäntöä rahoitus- ja pankkialalla. Kun otetaan huomioon pankkialan suuruusluokka San Marinossa ja sen tiivis yhteys euroalueella toimiviin pankkeihin (toisin sanoen rahoituslaitoksilla San Marinossa on pääsy maksujärjestelmiin italialaisten pankkien välityksellä), San Marinon tasavallan olisi myös yhdenmukaistettava pankki- ja rahoitusalan lainsäädäntönsä yhteisön sovellettavan lainsäädännön kanssa . Yhteisön lainsäädännön laajuus ja San Marinon hallinnollisen kapasiteetin rajoitukset huomioon ottaen San Marinolle olisi myönnettävä viiden vuoden siirtymäkausi.-  Jatkossa käytettävät mekanismitToisin kuin Monacon kanssa tehtyä sopimusta koskevassa menettelyssä, San Marinon ja Vatikaanin kanssa allekirjoitettujen sopimusten osalta ei määrätty jatkomenettelystä. Koska virallisia ja säännöllisiä jatkotoimia ei ole, San Marino ja Vatikaani eivät raportoi säännöllisesti sopimusten täytäntöönpanosta eikä niille varsinaisesti ilmoiteta sopimusten alaan kuuluvan lainsäädännön kehityksestä. Sen vuoksi komissio ehdottaa, että myös San Marinon tasavallan ja Vatikaanivaltion kanssa perustetaan sekakomiteat, kuten Monacon ruhtinaskunnan kanssa on tehty.San Marinon tasavallan kanssa perustettavaan sekakomiteaan kuuluisivat edustajat San Marinosta. Italiasta, Euroopan komissiosta ja Euroopan keskuspankista. Komitean tehtävänä olisi helpottaa sopimuksen täytäntöönpanoa ja käydä keskustelua mahdollisista muutoksista luetteloon yhteisön lainsäädännöstä, jota San Marinon on sovellettava. Sillä olisi myös valta tehdä päätöksiä tietyistä asioista, joita koskeva toimivalta siirretään komitealle valuuttasopimuksessa (esim. San Marinon eurokolikot valmistavan rahapajan vaihtamisen hyväksyminen).-  Liikkeeseen laskettavien eurokolikkojen enimmäismääräHistoriallisista syistä liikkeeseen laskettavien kolikkojen vuotuiset enimmäismäärät Monacon, San Marinon ja Vatikaanin osalta vahvistettiin kahdella eri tavalla (Monaco saa nyt laskea liikenteeseen eurometallirahoja määrän, joka on 1/500 Ranskassa lyötyjen kolikkojen määrästä, kun taas San Marinolla ja Vatikaanilla on kiinteät kiintiöt), mikä johtaa hyvin erilaisiin tuloksiin.Jotta kaikkien valuuttasopimuksen tehneiden maiden kohtelu olisi tasavertaista, komissio ehdottaa, että otetaan käyttöön uusi yhdenmukainen menetelmä liikkeeseen laskettavien eurokolikkojen laskemiseksi (jota siis käytetään kaikissa sopimuksissa tulevaisuudessa).Uudet enimmäismäärät voisivat muodostua kiinteästä ja vaihtelevasta osasta:1.  Kiinteän osan tarkoitus on kattaa rahankeräilijöiden kysyntä. Yleisten arvioiden mukaan yhteensä noin 2 100 000 euroa pitäisi olla riittävä määrä keräilymarkkinoiden tarpeiden kattamiseen[3].2.  Vaihteleva osa perustuisi San Marinon tapauksessa Italiassa keskimäärin liikkeeseen laskettavaan määrään. Italiassa asukasta kohti liikkeeseen laskettujen kolikkojen keskimäärä vuonna n-1 kerrotaan San Marinon asukkaiden lukumäärällä.3.  Eurokolikkojen lyömistä koskevat säännötNykyisissä valuuttasopimuksissa San Marinon ja Vatikaanin eurokolikkojen valmistusoikeus on varattu Italian kansallisella rahapajalle. Tämä sääntö otettiin käyttöön historiallisista syistä aikana, jolloin eurokäteinen ei vielä ollut liikkeessä ja lähes kaikki euroalueen maat löivät euroja ainoastaan omiin tarpeisiinsa. Tilanne on nyt muuttunut, ja useat euroalueen maat lyövät kolikkonsa nyt jossain toisessa euroalueen maassa.Siksi komissio ehdottaa, että San Marinolle ja Vatikaanille annetaan mahdollisuus tilata eurokolikkonsa muusta EU:n rahapajasta, jolla on kokemusta eurokolikkojen lyömisestä . Rahapajan vaihtamiselle tarvitaan kuitenkin sekakomitean hyväksyntä.-  Toimivaltainen tuomioistuinNykyisissä valuuttasopimuksissa ei anneta yhteisölle minkäänlaista valtaa siinä tapauksessa, että valuuttasopimukset allekirjoittaneet maat eivät hoidakaan velvoitteitaan (esim. eivät asetetussa määräajassa saata asiaa koskevaa yhteisön lainsäädäntöä osaksi kansallista lainsäädäntöään), lukuun ottamatta vihonviimeistä – ja siksi epätodennäköistä – mahdollisuutta sanoa sopimus irti yksipuolisesti. Sen vuoksi komissio ehdottaa, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle annetaan toimivalta ratkaistaessa riitoja , joita valuuttasopimusten täytäntöönpanossa saattaa ilmetä.2009/0159 (CNB)Suositus:NEUVOSTON PÄÄTÖSEuroopan yhteisön kannasta valuuttasuhteista San Marinon tasavallan kanssa tehdyn sopimuksen uudelleenneuvotteluja vartenEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 111 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen[4],ottaa huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon[5],sekä katsoo seuraavaa:4.  Yhteisöllä on ollut toimivalta rahataloudellisissa ja valuuttakurssia koskevissa asioissa euron käyttöönottopäivästä lähtien.5.  Neuvoston on päätettävä järjestelyistä, jotka liittyvät raha- tai valuutta-aloja koskevista sopimuksista neuvottelemiseen ja sopimusten tekemiseen.6.  Italian tasavalta teki yhteisön puolesta 29 päivänä marraskuuta 2000 valuuttasopimuksen San Marinon kanssa.7.  Neuvosto totesi 10 päivänä helmikuuta 2009, että yhteisön olisi tarkasteltava uudelleen nykyisten sopimusten toimivuutta ja sitä, olisiko liikkeeseen laskettavien kolikkojen enimmäismäärää lisättävä.8.  Komissio totesi tiedonannossaan Monacon, San Marinon ja Vatikaanivaltion kanssa tehtyjen valuuttasuhteita koskevien sopimusten toimivuudesta[6], että San Marinon kanssa tehdyn valuuttasopimuksen nykymuotoa on tarpeen mukauttaa sen varmistamiseksi, että lähestymistavat yhteisön ja kyseiset sopimukset allekirjoittaneiden maiden välisissä suhteissa olisivat johdonmukaisempia.9.  Sen vuoksi San Marinon kanssa tehty valuuttasopimus olisi neuvoteltava uudelleen mahdollisimman pian, jotta uusi järjestelmä voi tulla voimaan 1 päivästä tammikuuta 2010 yhdessä uusien sääntöjen kanssa, jotka annettiin eurokolikkojen käyttöönoton edellytyksistä komission liikkeeseen tarkoitettujen eurokolikoiden kansallisia puolia ja liikkeeseenlaskua koskevista yleisistä suuntaviivoista 19 päivänä joulukuuta 2008 antamassa suosituksessa, joka hyväksyttiin neuvoston päätelmissä 10 päivänä helmikuuta 2009,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaItalian tasavallan on ilmoitettava San Marinon tasavallalle tarpeesta muuttaa mahdollisimman pian nyt voimassa olevaa valuuttasopimusta, joka on tehty Euroopan yhteisön puolesta Italian tasavallan ja San Marinon tasavallan välillä, ja ehdotettava neuvotteluja muutettavista sopimuksen määräyksistä.2 artiklaSopimuksesta San Marinon kanssa käytävissä neuvotteluissa yhteisön tavoitteena ovat seuraavat muutokset:10.  Sopimus tehdään yhteisön ja San Marinon tasavallan välillä. Sopimusteksti on nykyisen sopimuksen teksti ja muutokset konsolidoituina.11.  San Marinon tasavallan on, joko siirtämällä säädökset suoraan osaksi kansallista lainsäädäntöä tai vastaavin toimin, sitouduttava toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet, joita asian kannalta merkityksellisen12.  yhteisön pankki- ja rahoituslainsäädännön soveltaminen edellyttää erityisesti kyseisten laitosten toimintaa ja valvontaa koskevan lainsäädännön alalla;13.  rahanpesun, petosten ja käteisrahan sekä muiden maksuvälineiden kuin käteisrahan, mitalien ja rahakkeiden väärentämisen torjuntaa sekä tilastointivaatimuksia koskevan lainsäädännön soveltaminen edellyttää.San Marinon tasavallan on varmistettava, että kaikkea asian kannalta merkityksellistä yhteisön pankki- ja rahoituslainsäädäntöä sovelletaan sen alueella 1 päivään tammikuuta 2015 mennessä. Sopimuksessa on liite, jossa asetetaan määräajat edellä mainittujen toimenpiteiden toteuttamiselle.14.  San Marinon eurokolikkojen liikkeeseen laskettavan enimmäismäärän määrittämismenetelmää tarkistetaan. Uusi enimmäismäärä lasketaan menetelmällä, jossa yhdistetään kiinteä osa, jolla pyritään keräilymarkkinoiden tarpeet kattamalla estämään liiallinen rahankeräilijöiden spekulointi San Marinon kolikoilla, ja vaihteleva osa, joka lasketaan siten, että Italiassa asukasta kohti liikkeeseen laskettujen kolikkojen keskimäärä vuonna n-1 kerrotaan San Marinon asukkaiden lukumäärällä.15.  Sopimuksen täytäntöönpanon edistymistä seuraamaan perustetaan sekakomitea. Siinä ovat edustajat San Marinon tasavallasta, Italian tasavallasta, Euroopan komissiosta ja Euroopan keskuspankista. Se voi vuosittain tarkistaa kiinteää määrää inflaation ja keräilymarkkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi. Se tekee päätöksensä yksimielisesti. Sekakomitea vahvistaa työjärjestyksensä.16.  San Marinon tasavallan eurokolikot lyö Instituto Poligrafico e Zecca dello Stato. San Marinon tasavalta voi kuitenkin sekakomitean suostumuksella tehdä sopimuksen jonkin muun eurokolikkoja lyövän EU:n rahapajan kanssa. San Marinon tasavallan liikkeeseen laskemien kolikkojen määrä lisätään valmistavan rahapajan kotimaan kolikkojen määrään, jotta Euroopan keskuspankki antaa hyväksyntänsä liikkeeseen lasketulle kokonaismäärälle.17.  Euroopan yhteisöjen tuomioistuin valitaan elimeksi, joka vastaa sopimuksen soveltamisessa mahdollisesti ilmenevien riitojen ratkaisemisesta.Jos yhteisö tai San Marino katsoo, ettei toinen sopimuspuoli ole täyttänyt valuuttasopimuksesta johtuvia velvoitteitaan, se voi viedä asian tuomioistuimeen. Tuomioistuimen tuomio on molempia sopimuspuolia sitova, ja niiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tuomion noudattamiseksi tuomioistuimen tuomiossaan vahvistamassa määräajassa. Jos yhteisö tai San Marino ei toteuta tarvittavia toimenpiteitä tuomion noudattamiseksi asetetussa määräajassa, toinen sopimuspuoli voi irtisanoa sopimuksen välittömästi.3 artiklaItalian tasavalta ja Euroopan komissio käyvät neuvottelut San Marinon tasavallan kanssa yhteisön puolesta. Euroopan keskuspankki osallistuu neuvotteluihin täysimääräisesti toimivaltansa puitteissa. Italian tasavalta ja Euroopan komissio pyytävät Euroopan talous- ja rahoituskomitealta lausunnon sopimusluonnoksesta.4 artiklaNeuvosto tekee sopimuksen.Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle ja Euroopan komissiolle.Tehty Brysselissä […].Neuvoston puolestaPuheenjohtaja [1] Neuvoston päätelmät liikkeeseen tarkoitettujen eurokolikoiden kansallisia puolia ja liikkeeseenlaskua koskevista yleisistä suuntaviivoista, 2922. Ecofin-neuvoston kokous 10.2.2009.[2] KOM(2009) 359, 14.7.2009.[3] San Marino on tietyllä menestyksellä esimerkiksi keskittynyt lyömään tietynmääräisiä eurokolikoita, ja näitä kolikkoja käytetään nykyään nimellisarvoisina maksutapahtumissa.[4] EUVL C […], […], s. […].[5] EUVL C […], […], s. […].[6] KOM(2009) 359.


				|

		52013DC0351

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Belgian vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Belgian vuosien 2012–2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2013/0351 final - 2013/ () */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Belgian vuoden 2013 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Belgian vuosien 2012–2016 vakausohjelmaa
koskeva neuvoston lausunto

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011
annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011[2] ja erityisesti sen 6 artiklan 1
kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[3],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[4],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla
käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian
lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään
avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan
mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.
(2)       Neuvosto antoi 13 päivänä
heinäkuuta 2010 komission ehdotusten perusteella suosituksen jäsenvaltioiden ja
unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21
päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista[5].
Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita
kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja
työllisyyspolitiikassaan.
(3)       Valtion- ja hallitusten
päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen,
joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason
toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He
päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja
ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 ‑strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)       Neuvosto antoi 6 päivänä
heinäkuuta 2012 suosituksen Belgian vuoden 2011 kansallisesta
uudistusohjelmasta ja lausunnon Belgian vuosien 2011–2015 tarkistetusta vakausohjelmasta.
(5)       Komissio hyväksyi
28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen[6]. Tästä alkoi vuoden 2013
talouspolitiikan EU-ohjausjakso. Komissio hyväksyi niin ikään 28 päivänä
marraskuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia
koskevan kertomuksen[7],
jossa se katsoi, että Belgia kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(6)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
14 päivänä maaliskuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen
talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että
on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista,
palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä,
puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)       Komissio julkaisi 10 päivänä
huhtikuuta 2013 makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja
korjaamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun
Belgiaa koskevan perusteellisen tarkastelun[8]
tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Belgian
makrotaloudessa on epätasapainotiloja, jotka edellyttävät seurantaa ja
politiikkatoimia. Makrotalouden kehitykseen on edelleen syytä kiinnittää
huomiota hyödykkeiden ulkoisen kilpailukyvyn ja velkaantuneisuuden alalla ja
seurata erityisesti mittavan julkisen velan vaikutuksia reaalitalouteen.
(8)       Belgia toimitti vuosia
2012–2016 koskevan vuoden 2013 vakausohjelmansa ja vuoden 2013 kansallisen
uudistusohjelmansa 29 päivänä huhtikuuta 2013. Ohjelmat on arvioitu samaan
aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
(9)       Neuvosto on neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vuoden 2013 vakausohjelman arvioinnin
perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden kehitysarvioiden perustana
oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Verrattuna komission kevään 2013
talousennusteeseen, jonka mukaan BKT:n kasvu pysyy muuttumattomana vuonna 2013
ja nousee 1,2 prosenttiin vuonna 2014, se on hieman optimistisempi, sillä BKT:n
kasvun ennustetaan olevan 0,2 prosenttia vuonna 2013 ja 1,5 prosenttia vuonna
2014. Belgia on toteuttanut vakauttamistoimenpiteitä vuodesta 2010 alkaen ja
erityisesti vuonna 2012, jolloin se toteutti eläkejärjestelmää, työttömyysetuusjärjestelmää
ja tuotemarkkinoita koskevia rakenteellisia uudistuksia. Julkisen talouden
toimet eivät kuitenkaan olleet riittäviä, jotta julkisen talouden alijäämän
tilanne olisi voitu lopettaa neuvoston 2 päivänä joulukuuta 2009 antaman
suosituksen mukaisesti. Määräaikaa liiallisen alijäämän korjaamiseksi ei ole
voitu noudattaa myöskään siksi, että on toteutettu Dexia-pankkiryhmittymän
pääomittaminen, jonka negatiivinen vaikutus alijäämätoteutumaan oli 0,8
prosenttia suhteessa BKT:hen, ja siksi, että talouskehitys oli vuoden 2012
jälkipuoliskolla odotettua heikompi. Koska tavoitetta liiallisen alijäämän
korjaamisesta viimeistään vuonna 2012 ei ole saavutettu, alijäämän ennustetaan
nyt supistuvan alle 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen vuodesta 2013 alkaen.
Ohjelmassa kaavaillun julkisen talouden strategian tavoitteena on
rakenteellisesti tasapainoinen julkisen talouden rahoitusasema viimeistään
vuonna 2015 ja keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttaminen sitä seuraavana
vuonna. Ohjelmassa on muutettu keskipitkän aikavälin tavoite 0,5 prosentin
ylijäämästä 0,75 prosentin ylijäämään suhteessa BKT:hen. Uusi keskipitkän
aikavälin tavoite vastaa vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Ohjelma vastaa
liiallista alijäämää koskevan menettelyn uutta määräaikaa, joka on vuosi 2013,
mutta kevään talousennusteen perusteella turvamarginaali perussopimuksessa
asetettuun viitearvoon nähden on kapea, kun alijäämäksi ennustetaan 2,9
prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013. Suunniteltu vuotuinen eteneminen
kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta, joka on määrä saavuttaa vuonna 2016, on
enemmän kuin 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (rakenteellisin luvuin).
Vakauttamistoimia ei ole määritetty vuoden 2013 jälkeiselle ajalle. Ohjelmassa
esitettyjen tietojen perusteella julkisen talouden menojen kasvun (ilman
päätösperäisten toimien vaikutusta tuloihin) odotetaan vuosina 2014–2016
edistävän vuotuista rakenteellista sopeutusta kohti keskipitkän aikavälin
tavoitetta 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ohjelman mukaan velkasuhde on
enimmillään 100,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013 ja supistuu
asteittain 93,0 prosenttiin suhteessa BKT:hen viimeistään vuonna 2016. Vuodesta
2014 vuoteen 2016 Belgian voidaan katsoa olevan velkakriteerin noudattamisen
suhteen siirtymävaiheessa. Suunnitelmien mukaan velan supistumiselle asetettu
tavoite saavutetaan siirtymävaiheen lopussa. Komission kevään 2013
talousennusteen mukaan velkasuhde nousee 101,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen
vuonna 2013 ja sen jälkeen edelleen 102,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna
2014, olettaen että politiikka ei muutu. Tämän perusteella siirtymistä kohti
velan vähentämistä koskevaa sääntöä ei noudateta vuonna 2014, mikä osoittaa,
että edistyminen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta ei ole riittävää.
Ohjelmassa ei selitetä, miten suunnitellut sopeutustoimet jaetaan eri
hallintotasojen kesken. Tämä ongelma mainittiin myös viime vuoden
maasuosituksessa. Sääntöperusteisen, monivuotisen julkisen talouden kehyksen
lisäksi on tarpeen suunnitella ja vahvistaa nimenomaisia
koordinointijärjestelyjä, jotta voidaan varmistaa ja panna täytäntöön vahvemmat
automaattiset sitoumukset, jotka koskevat alueita, yhteisöjä ja
paikallisviranomaisia, niin että julkisen talouden tavoitteet voidaan
saavuttaa.
(10)     Ikääntymiseen liittyvien
menojen ennustetaan kasvavan Belgiassa erittäin huomattavasti (+2,0
prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen) jo vuosina 2010–2020 erityisesti
eläkkeiden ja pitkäaikaishoidon osalta. Vanhusten sosiaaliturvan uudistaminen
on aloitettu, ja sen pitäisi vaikuttaa myönteisesti ikääntyneiden
työllisyyteen. Ennusteiden mukaan Belgia ei kuitenkaan pysty saavuttamaan tätä
koskevaa, vuodeksi 2020 asettamaansa tavoitetta. Kyseessä on mittava haaste, ja
lisätoimia tarvitaan, jotta ero tosiasiallisen ja lakisääteisen eläkkeellesiirtymisiän
välillä saadaan kurottua umpeen. Jos lakisääteinen eläkeikä kytkettäisiin
elinajanodotteen kehitykseen, voitaisiin turvata eläkejärjestelmän kestävyys
pitkällä aikavälillä. Rahoituksen kestävyyttä koskevan tavoitteen saavuttamista
on punnittava suhteessa tarpeeseen säilyttää vanhusten
sosiaaliturvajärjestelmien riittävyys. Pitkäaikaishoidon osalta olisi
selvitettävä mahdollisuuksia parantaa pitkäaikaishoitopalveluihin käytettävien
julkisten menojen kustannustehokkuutta, ennaltaehkäisevän terveydenhuollon ja
kuntoutuksen avulla saatavia kustannussäästöjä sekä itsenäisen asumisen
edellytysten parantamista, sillä laitoshoidon kustannukset ovat Belgiassa
suhteellisen korkeat.
(11)     Belgian pitkään jatkunut
kilpailukyvyn heikkeneminen johtuu useista tekijöistä, joita ovat muun muassa
palkanmuodostusjärjestelmä, tuotannontekijämarkkinoiden toimintapuutteet sekä
talouden innovointikykyyn liittyvät muut kuin kustannustekijät. Vuoden 1996
palkkanormi, jonka tarkoituksena oli säilyttää kilpailukyky suhteessa
tärkeimpiin kauppakumppaneihin, ei ole aina täyttänyt tehtäväänsä. Tähän asti
toteutetut välittömät toimenpiteet, joiden avulla palkkakehitys on pyritty
saamaan paremmin tuottavuutta vastaavaksi, ovat oikeansuuntaisia, mutta ne
eivät riitä turvaamaan palkkojen ja tuottavuuden kehityksen yhdenmukaisuutta
pitkällä aikavälillä. Palkkaneuvotteluja koskeviin puitteisiin on tehtävä
edelleen rakenteellisia parannuksia, joihin kuuluvat muun muassa automaattiset
korjaukset siinä tapauksessa, että palkkanormia ei noudateta, tai jos
terveysindeksi nousee enemmän kuin tärkeimpien kauppakumppanien
palkankorotukset. Palkkaneuvottelujärjestelmän avulla olisi varmistettava, että
palkkojen kehitys seuraa paikallistason tuottavuuden kehitystä. Belgia on
erikoistunut välituotteisiin, joiden alalla kansainvälinen kilpailu on kovaa,
minkä vuoksi tuotantopanosten hintojen vaihtelua on vaikea sisällyttää
lopullisiin hintoihin. Vaikka Belgian tutkimus- ja kehitysjärjestelmän
vahvuudet ovat lieventäneet kustannuskilpailukykyyn liittyviä ongelmia,
yritysten T&K-toiminta on edelleen hyvin keskittynyttä, ja yritysten
laajempi osallistuminen toimintaan laahaa jäljessä. Toimintaedellytyksiä
osaamisvaltaisempaan talouteen siirtymisen nopeuttamiseksi olisi lujitettava
keskittymällä yrittäjyyteen, helpottamalla yritysten dynamiikkaa ja
inhimillisen pääoman muodostumista.
(12)     Sähkön ja kaasun sekä monien
muidenkin tavaroiden ja palvelujen hinnat ovat Belgiassa korkeammat kuin muissa
jäsenvaltioissa, mikä johtuu heikosta kilpailusta ja rakenteellisista esteistä.
Vähittäissektorin hinnat ovat edelleen euroalueen keskiarvoa korkeammat, ja
asiantuntijapalvelujen rajoitukset haittaavat innovatiivisten
liiketoimintamallien kehittämistä ja rajoittavat investointeja. Belgia on
onnistunut parantamaan kilpailua verkkotoimialoilla vain rajoitetusti, ja
vahvojen ja riippumattomien sääntelyviranomaisten perustamisessa on edelleen
puutteita. Mobiililaajakaistan levinneisyysaste on Belgiassa EU:n toiseksi
alhaisin, mikä johtuu pitkälti taajuuksien saatavuutta koskevaan sääntelyyn ja
koordinointiin liittyvistä ongelmista. Vaikka perinteisen energiantoimittajan
valta-asema sähköntuotannon alalla on heikentynyt yhä useampien kuluttajien
vaihtaessa sähköntoimittajaa, kilpailu sähkön ja kaasun vähittäishintojen sekä
sähkön tukkuhintojen alalla on edelleen haaste, sillä suuret jakelukustannukset
nostavat kohtuuttomasti teollisuuskäyttäjien nettohintoja naapurimaihin
verrattuna. Belgian päätös valvoa loppukäyttäjiltä perittäviä sähkön ja kaasun
vähittäishintoja voi haitata investointeja tuotantokykyyn ja uusien toimijoiden
pääsyä markkinoille. Postisektorin lupamenettelyt ovat edelleen huolenaihe.
Rautateiden kotimaan matkustajaliikenne ei ole avoinna kilpailulle, eikä
satamien työlainsäädäntöä ole nykyaikaistettu. Koska kaikki edellä mainitut
sektorit ovat kilpailukyvyn kannalta erittäin tärkeitä, nämä toimenpiteet olisi
toteutettava nopeasti.
(13)     Belgian verotusjärjestelmä
perustuu kohtuuttomassa määrin välittömiin veroihin ja sisältää porsaanreikiä,
jotka heikentävät sen oikeudenmukaisuutta. Vaikka Belgiassa on pyritty jonkin
verran keventämään työhön kohdistuvaa kokonaisverorasitusta, useimpien
työntekijäryhmien implisiittinen veroaste on edelleen EU:n korkeimpia. Belgia
kuuluu edelleen niihin maihin, joissa ympäristöverojen osuus kaikista
verotuloista on pieni. Verotusjärjestelmää olisi varaa yksinkertaistaa ja
tehostaa, muun muassa supistamalla ja virtaviivaistamalla verotukia sekä
poistamalla perusteettomat tai vaikutusta vailla olevat alennetut alv-kannat.
(14)     Belgiassa on ongelmana
keskimääräistä alemmalle tasolle vakiintunut työvoimaosuus sekä eri alueiden ja
väestöryhmien väliset suuret erot työllisyys- ja työttömyysasteessa. Heikoin
työvoimaosuus on maahanmuuttajataustaisilla, ikääntyneillä ja alhaisen
koulutustason omaavilla nuorilla maan kaikilla alueilla. Näillä ryhmillä on
myös muita suurempi köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen riski.
Työttömyysetuusjärjestelmän uudistus on oikeansuuntainen toimenpide, mutta se
ei itsessään takaa työvoiman kysynnän ja tarjonnan tuloksellisempaa
yhteensovittamista, ellei sen lisäksi ole tarjolla tuloksellista työnhakuapua
ja kouluttautumismahdollisuuksia. Liittovaltiotasolla toteutettavien
kohdistettujen vähennysten ja aluetasolla toteutettavien työllisyystukijärjestelmien
yhteisvaikutukset saavat aikaan monimutkaisuutta. Vaikka alhaisen koulutustason
omaaville nuorille tarkoitetuista toimenpiteistä on todennäköisesti hyötyä myös
maahanmuuttajille, tarvitaan erityisesti tätä kohderyhmää varten suunniteltu
strategia. Lisäksi eräitä työvoiman kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuuteen
liittyviä ongelmia näyttäisi olevan vaikea ratkaista lisäämättä merkittävästi
työvoiman liikkuvuutta eri alueiden välillä. Olisi laadittava perusteellisempi
arvio siitä, miten yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen tarjonnasta
voidaan tehdä avoimempaa ja tehokkaampaa ja miten koulutuksen tarjoajien
keskinäistä synergiaa voitaisiin lisätä.
(15)     Ennusteiden perusteella Belgia
ei saavuta kasvihuonekaasupäästöjen 15 prosentin vähennystavoitetta vuoteen
2020 mennessä. On edelleen epäselvää, miten tavoitteen saavuttaminen on
tarkoitus varmistaa eri viranomaisten toteuttamien yksittäisten aloitteiden
avulla tai miten rasitus jaettaisiin eri alueiden kesken. Epäselvää on myös se,
mikä on erityisesti liikennesektorin ja rakennusten päästöjen vähentämiseksi
toteutettujen toimenpiteiden yhteisvaikutus. Liikenneruuhkat ovat Belgian
taloudelle suuri rasitus, sillä niiden vaikutukseksi on arvioitu jopa 2
prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä on Euroopan korkeimpia lukuja. Uuden
liikenneverojärjestelmän toteuttaminen maan kaikilla kolmella alueella on
kuitenkin lykkääntynyt vuoteen 2016.
(16)     Pitkälti alueellistetusta
hallintorakenteesta johtuvat koordinointiongelmat korostavat julkishallinnon
tehokkaan organisoinnin tarvetta, sillä monista eri verkostoista,
hallintotasoista ja toimijoista muodostuva kokonaisuus voi aiheuttaa
rakenteiden päällekkäisyyttä, mikä heikentää hallintoa ja lisää hallinnon
kustannuksia. Nämä ongelmat liittyvät erityisesti verotukseen ja julkisen
talouden vakauttamisesta aiheutuvan rasituksen jakamiseen muun muassa
koulutuksen ja sosiaaliturvan osalta, mikä edellyttää kaiken kaikkiaan
yhteistyön ja koordinoinnin lisäämistä.
(17)     Komissio on EU-ohjausjakson
osana analysoinut kattavasti Belgian talouspolitiikkaa. Se on arvioinut
vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman ja esittänyt perusteellisen
tarkastelun. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Belgian
finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan
myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä
talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin
kansallisiin päätöksiin. EU-ohjausjakson yhteydessä annetut komission
suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–7.
(18)     Neuvosto on tutkinut Belgian
vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[9] ilmenee erityisesti jäljempänä
esitettävästä suosituksesta 1.
(19)     Neuvosto on tutkinut Belgian
kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen
tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Makrotalouden epätasapainotilojen
ehkäisemisestä ja korjaamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan
nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä
suosituksista 1, 2, 3, 4 ja 5.
(20)     Komissio on EU-ohjausjakson
osana analysoinut myös koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut
tämän perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on
euro. Myös Belgian olisi varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan
täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,
SUOSITTAA, että Belgia toteuttaisi
vuosina 2013–2014 toimia, joilla se
1.           hyväksyy lisätoimia
toteuttaakseen rakenteellisen sopeutuksen, joka määritetään neuvoston
päätöksessä, jossa vaaditaan korjaamaan liiallinen alijäämän viimeistään vuonna
2013 ja tehostamaan vakauttamisen kestävyyttä ja uskottavuutta; julkisen talouden epätasapainotilojen korjaaminen
kestävällä tavalla edellyttää, että toteutetaan uskottavasti kunnianhimoisia
rakenneuudistuksia, jotka lisäisivät talouden sopeutumiskykyä ja
vauhdittaisivat potentiaalista kasvua; jatkaa
liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeen rakenteellista sopeutusta
tarvittavalla vauhdilla niin, että keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan
viimeistään vuonna 2016, ja varmistaa, että korkea velkasuhde käännetään
pysyvästi lasku-uralle; esittää tätä varten 15 päivään lokakuuta 2013 mennessä
vuonna 2014 toteutettavia kasvua edistäviä rakenteellisia toimia, joiden avulla
varmistetaan liiallisen alijäämän kestävä korjaaminen ja riittävä eteneminen
kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta; varmistaa, että sopeutusura jakautuu
koko ajanjaksolle tasaisesti tai jopa etupainotteisesti; hyväksyy nimenomaiset
koordinointijärjestelyt sen varmistamiseksi, että julkisen talouden tavoitteet
sitovat sekä liittovaltiotasolla että alemmilla hallintotasoilla keskipitkällä
suunnitteluvälillä, muun muassa hyväksymällä viipymättä julkisen talouden
rahoitusaseman tasapainoa/ylijäämää koskevan säännön, joka on talous- ja
rahaliiton vakaudesta, yhteensovittamisesta, ohjauksesta ja hallinnasta tehdyn
sopimuksen vaatimusten mukainen, ja lisää rasitusten jakamisen avoimuutta ja
vastuuvelvollisuutta eri hallintotasoilla;
2.           tehostaa toimia, joiden
tarkoituksena on kuroa umpeen ero tosiasiallisen ja lakisääteisen
eläkkeellesiirtymisiän välillä, muun muassa poistamalla nopeasti järjestelmät,
jotka mahdollistavat varhaisen poistumisen työmarkkinoilta; tukee vanhusten
sosiaaliturvajärjestelmien uudistuksia työllisyystukitoimenpiteillä ja
työmarkkinoiden uudistuksilla, jotka edistävät aktiivista ikääntymistä;
kiirehtii sellaisen päätöksen hyväksymistä, jossa lakisääteinen
eläkkeellesiirtymisikä kytketään elinajanodotteeseen; parantaa edelleen
pitkäaikaiseen laitoshoitoon käytettävien julkisten menojen
kustannustehokkuutta;
3.           kilpailukyvyn palauttamiseksi
jatkaa jo aloitettuja toimia palkanasetantajärjestelmän uudistamiseksi,
palkkojen indeksointijärjestelmä mukaan lukien; varmistaa erityisesti
rakennetoimia toteuttamalla, työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisen
käytännön mukaisesti, että palkan asetannassa otetaan huomioon tuottavuuden
kehitys, paikalliset tuottavuuserot ja työmarkkinaolosuhteet ja että siihen
sisältyy automaattisia korjauksia siinä tapauksessa, että palkkakehitys
heikentää kustannuskilpailukykyä;
4.           esittää konkreettisia ja
aikataulutettuja rakennetoimenpiteitä parantaakseen kilpailua palvelusektorilla
poistamalla vähittäiskaupan esteitä ja asiantuntijapalvelujen liiallisia
rajoituksia ja parantaa mobiililaajakaistan saatavuutta; jatkaa energiasektorin
toiminnan parantamista alentamalla jakelukustannuksia ja valvomalla
vähittäiskustannuksia, vahvistaa sääntelyviranomaisten riippumattomuutta
energia-, televiestintä- ja liikennesektorilla (rautatie-, lento-, satama- ja
maantieliikenne); poistaa jäljellä olevat postisektorin sääntelyesteet;
5.           laatii konkreettisia ja
aikataulutettuja ehdotuksia, joiden avulla verotusta siirretään työn
verotuksesta kasvua vähemmän vääristäviin veropohjiin, erityisesti tutkimalla
mahdollisuuksia ottaa käyttöön ympäristöveroja, kuten diesel- ja
lämmitysöljyvero, sekä työsuhdeautojen yksityiskäytön verottamista;
yksinkertaistaa verotusjärjestelmää vähentämällä verotukia tuloverotuksen
alalla, tehostamalla arvonlisäverojärjestelmää ja parantamalla verosäännösten
noudattamista porsaanreikiä tukkimalla;
6.           vähentää edelleen työnteon
pidäkkeitä varmistamalla työnhakuvaatimusten tehokkaan täytäntöönpanon ja
huolehtimalla siitä, että kaikilla työttömillä on käytettävissään
henkilökohtaista työnhakuapua; toteuttaa toimenpiteitä työvoiman liikkuvuuden
lisäämiseksi alueiden välillä; yksinkertaistaa politiikkatoimia, jotka
kohdistuvat työnteon kannustimiin, aktivointiin, työvoiman kysynnän ja
tarjonnan kohtaamiseen, koulutukseen, elinikäiseen oppimiseen ja
ammattikoulutukseen ikääntyneiden ja nuorten työntekijöiden hyväksi; kehittää
kattavia, sosiaalista osallisuutta edistäviä strategioita
maahanmuuttajataustaista väestöä varten;
7.           toteuttaa konkreettisia
toimenpiteitä ja sopii selkeästä tehtävänjaosta liittovaltion ja
alueviranomaisten kesken varmistaakseen etenemisen kohti päästökaupan
ulkopuolisten kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä koskevia tavoitteita
erityisesti liikennesektorilla ja rakennusten osalta.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2013) 351 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 ja P7_TA(2013)0053.
[5]               Neuvoston päätös 2013/208/EU, annettu 22 päivänä
huhtikuuta 2013.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 113 final.
[9]               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan
2 kohdan mukaisesti.


Avis juridique important

|

32002H0216

Neuvoston suositus, annettu 5 päivänä maaliskuuta 2002, Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2000

Virallinen lehti nro L 072 , 14/03/2002 s. 0023 - 0023

Neuvoston suositus,annettu 5 päivänä maaliskuuta 2002,Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2000(2002/216/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon Loméssa 8 päivänä joulukuuta 1984 allekirjoitetun kolmannen AKT-ETY-yleissopimuksen,ottaa huomioon 30 päivänä kesäkuuta 1986 tehdyn neuvoston päätöksen 86/283/ETY merentakaisten maiden ja alueiden assosioinnista Euroopan talousyhteisöön(1),ottaa huomioon Brysselissä 19 päivänä helmikuuta 1985 allekirjoitetun sisäisen sopimuksen yhteisön tuen rahoituksesta ja hallinnasta(2), sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 86/281/ETY(3), ja erityisesti sen 29 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon 11 päivänä marraskuuta 1986 annetun kuudenteen Euroopan kehitysrahastoon(4) sovellettavan varainhoitoasetuksen ja erityisesti sen 66-73 artiklan,on tutkinut Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteisiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2000, sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen varainhoitovuodelta 2000(5) komission vastauksineen,sekä katsoo seuraavaa:(1) Sisäisen sopimuksen 29 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) hallinnasta.(2) Komissio on toteuttanut Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteet varainhoitovuoden 2000 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,SUOSITTELEE Euroopan parlamentille, että tämä myöntää komissiolle vastuuvapauden Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta varainhoitovuodelta 2000.Tehty Brysselissä 5 päivänä maaliskuuta 2002.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaR. de Rato y Figaredo(1) EYVL L 175, 1.7.1986, s. 1.(2) EYVL L 86, 31.3.1986, s. 210.(3) EYVL L 178, 2.7.1986, s. 13.(4) EYVL L 325, 20.11.1986, s. 42.(5) EYVL C 359, 15.12.2001, s. 421.