Avis juridique important

|

31983K0375

Komission suositus N:o 375/83/EHTY, annettu 14 päivänä helmikuuta 1983, lopullisen tasoitustullin käyttöön ottamisesta tiettyjen Brasiliasta peräisin olevien rauta- tai teräslevyjen tuonnissa ja tämän tullin suspendoimisesta

Virallinen lehti nro L 045 , 17/02/1983 s. 0011 - 0013 Suomenk. erityispainos Alue 11 Nide 10 s. 0157  Espanjank. erityispainos: Luku 11 Nide 28 s. 0117  Ruotsink. erityispainos Alue 11 Nide 10 s. 0157  Portugalink. erityispainos: Luku 11 Nide 28 s. 0120

KOMISSION SUOSITUS N:o 375/83/EHTY,annettu 14 päivänä helmikuuta 1983,lopullisen tasoitustullin käyttöön ottamisesta tiettyjen Brasiliasta peräisin olevien rauta- tai teräslevyjen tuonnissa ja tämän tullin suspendoimisesta EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSION, jokaottaa huomioon Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon polkumyynnillä tai vientituella muista kuin Euroopan hiili- ja teräsyhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 21 päivänä joulukuuta 1979 annetun komission suosituksen N:o 3018/79/EHTY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna suosituksella N:o 3025/82/EHTY(2), ja erityisesti sen 12 artiklan,on kuullut kyseisellä suosituksella perustettua neuvoa-antavaa komiteaa,sekä katsoo, että komissio on maaliskuussa 1982 saanut valituksen, jonka Walzstahl-Vereinigung, Düsseldorf, esitti lähes kaikkien yhteisön kuuma- tai kylmävalssattujen, alle 3 millimetriä paksujen rauta- tai teräslevyjen valmistajien puolesta; valitus sisälsi todisteita Brasiliasta peräisin olevien samankaltaisten tuotteiden tuotannolle tai viennille maksetusta tuesta, sekä tästä erityisesti Saksan liittotasavallassa aiheutuneesta huomattavasta vahingosta,toimitetut tiedot sisälsivät riittävästi todisteita menettelyn aloittamiseksi; tämän vuoksi komissio on Brasilian viranomaisia asiasta kuultuaan ilmoittanut Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(3) julkaistussa tiedonannossa tiettyjen Brasiliasta peräisin olevien rauta- tai teräslevyjen tuontia koskevan menettelyn aloittamisesta ja pannut vireille tutkimuksen yhteisössä,komissio on virallisesti antanut asiasta tiedon viejille ja tuojille, joita asia koskee, samoin kuin viejämaan edustajille ja valituksen tekijöille,komissio on antanut Brasilian hallitukselle ja välittömästi asianosaisille osapuolille tilaisuuden esittää kirjallisesti ja suullisesti näkökantansa; kaikki viejät ja Brasilian viranomaiset ovat käyttäneet tilaisuutta hyväkseen,komissio on todetun vientituen määrittelemiseksi pyrkinyt kokoamaan ja varmistamaan kaikki tarpeellisina pitämänsä tiedot; komissio on tehnyt tarkastuksia paikalla kaikkien kolmen brasilialaisen viejän tiloissa, Cosipan tiloissa Sâo Paulossa, CSN:n tiloissa Rio de Janeirossa ja Usiminasin tiloissa Belo Horizontessa; komissio on myös tehnyt tiedusteluja Brasilian viranomaisilta ja varmistanut sille valtiovarainministeriössä Rio de Janeirossa toimitetut tiedot,komissio on valinnut 1 päivän kesäkuuta 1981 ja 31 päivän toukokuuta 1982 välisen ajan viitekaudeksi, jonka osalta vientitukea tutkitaan,komissio on todennut, että kyseinen vienti Brasiliasta on saanut IPI-vientitukea, päätöksen 674 mukaista käyttöpääoman suosituimmuusrahoitusta sekä CDI-sijoitusohjelman mukaista vientitukea,IPI-vientituki ja päätöksen 674 mukainen suosituimmuusrahoitus riippuvat toteutuneesta viennistä, kun taas CDI-ohjelman mukaiset edut myönnetään viennistä riippumatta,Brasilian valtio on maksanut IPI-vientitukea kaikille asianomaisille yrityksille; tämän vientituen nimellisarvo, joka oli 30 päivään maaliskuuta 1982 asti 15 prosenttia ja sen jälkeen 14 prosenttia, on laskettu kauppalaskun hinnan perusteella, joka on mukautettu fob-tasoon ottaen huomioon esimerkiksi sellaiset tekijät kuin edustajille maksetut palkkiot ja tuotujen ainesten osuus tuotteessa; kullekin yritykselle maksettu tuki on laskettu pyrkimällä mahdollisimman lähelle kyseisten yhteisöön tuotujen tuotteiden fob-kokonaisarvoa tutkittavana aikana; näin lasketun tuen tason on 12,95 prosenttia Cosipan, 11,04 prosenttia CSN:n ja 4,65 prosenttia Usiminasin osalta,Brasilian keskuspankin päätöksen 674 nojalla myöntämän käyttöpääoman suosituimmuusrahoituksen osalta kaikki kolme yritystä ovat saaneet tällaista käyttöpääomaa 40 prosentin vuosikorolla; samaan aikaan niiden käytettävissä ollut vertailukelpoinen kaupallinen korkotaso oli 68 prosenttia, ja valtion velkasitoumusten (ORTN) korko, joka vastaa lyhyen rahan hintaa Brasilian valtiolle, oli jopa tätä korkeampi; komissio on laskenut tämän ohjelman puitteissa tutkittavana aikana myönnetyn tuen vähentämällä tuona aikana suosituimmuuslainoista maksettavan koron määrän siitä koron määrästä, joka olisi ollut maksettava, jos lainat olisi myönnetty tavallisella kaupallisella korolla; tämä erotus on lisättävä tutkittavan ajan viennin fob-kokonaisarvoon; näin lasketun tuen taso on 1,38 prosenttia Cosipan, 3,56 prosenttia CSN:n ja 0,29 prosenttia Usiminasin osalta,CDI-sijoitusohjelmassa myönnetään tietyissä olosuhteissa vapautus tulleista ja IPI-tuontimaksuista laitteiden osalta; Cosipan ja Usiminasin säästämä tuontitullien ja IPI-verojen kokonaismäärä vuodesta 1971 alkaen, jolloin ne ensi kerran hyötyivät tästä ohjelmasta, jakaantuu viidelletoista vuodelle, mikä on laitteiden tavanomainen kuoletusaika Brasiliassa; tämä on 0,44 prosenttia Cosipan ja 0,16 prosenttia Usiminasin vuoden 1981 kotimaan ja vientimarkkinoiden myynnin fob-kokonaisarvosta; CSN on ilmoittanut ainoastaan vuonna 1981 CDI-ohjelman puitteissa toteutuneet säästöt, mutta on tunnustanut hyötyneensä tästä ohjelmasta ennen kyseistä vuotta; komissio katsoo näin ollen aiheelliseksi lisätä vuoden 1981 kokonaismäärä koko kyseisen vuoden myynnin fob-arvoon; näin lasketun vientituen taso on CSN:n osalta 2,8 prosenttia,myönnetyn vientituen painotettu vaikutus on 11,94 prosenttia eli 35,62 ecua tonnia kohti, ja CDI-sijoitusohjelman painotettu vaikutus oli 1,11 prosenttia eli 3,31 ecua tonnia kohti,komissio on Brasiliasta peräisin olevien samankaltaisia tuotteita koskevan polkumyyntitutkimuksen yhteydessä todennut, että Brasiliasta peräisin olevat kylmävalssatut, alle 3 millimetriä paksut teräslevyt ja levyainekset rullina ovat aiheuttaneet huomattavaa vahinkoa asianomaiselle yhteisön teollisuudelle; tosiseikat ja huomiot, joiden perusteella komissio on päätynyt tähän päätelmään esitetään lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta tiettyjen Brasiliasta peräisin olevien rauta- tai teräslevyjen tuonnille 8 päivänä marraskuuta 1982 annetussa komission suosituksessa 2975/82/EHTY(4); komissio päättää nyt näiden samojen tosiseikkojen ja huomioiden perusteella, että Brasiliasta peräisin olevien kylmävalssattujen, alle 3 millimetriä paksujen teräslevyjen tuettu tuonti on aiheuttanut huomattavaa vahinkoa kyseiselle yhteisön teollisuudelle,yhteisön terästeollisuuden vaikeassa tilanteessa yhteisön etu edellyttää lopullisen tasoitustullin käyttöön ottamista; aiheutuneen vahingon vakavuus huomioon ottaen tämä tulli olisi vahvistettava sellaiseksi, että sen taso vastaa myönnetyn tosiasiallisen vientituen kumuloituvaa vaikutusta, yhteisön lainsäädännön mukaisesti tuotteelle ei voida samanaikaisesti määrätä sekä polkumyyntitullia että tasoitustullia tarkoituksena korjata yhtä ja samaa polkumyyntimenettelystä tai tuesta aiheutuvaa tilannetta, joka ilmenee tuotteiden myymisenä vientiin hinnalla, joka on alempi kuin sisäisillä markkinoilla myydystä samankaltaisesta tuotteesta maksettu tai maksettava hinta,näissä olosuhteissa olisi luovuttava soveltamasta tasoitustullia siltä osin, kuin se tasoittaa vientituen vaikutusta; jo voimassa olevan polkumyyntitullin yhteisön teollisuudelle antaman suojan merkitys huomioon ottaen olisi myös tästä hetkestä alkaen luovuttava tasoitustullin soveltamisesta siltä osin, kuin se tasoittaa CDI-ohjelman vaikutusta vientihintoihin, jaBrasiliasta peräisin olevien kuumavalssattujen levyjen osalta komissio on suosituksessa N:o 2975/82/EHTY esitetyistä syistä todennut, että yhteisön etu ei vielä vaadi suojatoimien toteuttamista,ON ANTANUT SEURAAVAN SUOSITUKSEN:1 artikla 1. Otetaan käyttöön lopullinen tasoitustulli Brasiliasta peräisin oleville, yhteisen tullitariffin alanimikkeeseen 73.13 B II b ja c kuuluville ja Nimexe-koodeja 73.13-43, 45, 47 ja 49 vastaaville, kylmävalssatuille, mutta ei enempää käsitellyille, alle 3 millimetriä paksuille rauta- tai teräslevyille.2. Tullin määrä on 38,93 ecua 1 000 nettokilogrammaa kohti.3. Voimassa olevia tulleja koskevia määräyksiä sovelletaan mainittuun tulliin.2 artikla Edellä 1 artiklassa käyttöön otettua tasoitustullia ei kanneta.3 artikla Brasiliasta peräisin olevia, kuumavalssattuja, mutta ei enempää käsiteltyjä ja alle 3 millimetriä paksuja rauta- tai teräslevyjä koskeva polkumyyntimenettely on päättynyt.4 artikla Tämä suositus tulee voimaan seuraavana päivänä siitä, kun se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tehty Brysselissä 14 päivänä helmikuuta 1983.Komission puolestaÉtienne DAVIGNONvarapuheenjohtaja(1) EYVL N:o L 339, 31.12.1979, s. 15(2) EYVL N:o L 317, 13.11.1982, s. 17(3) EYVL N:o C 146, 10.6.1982, s. 4(4) EYVL N:o L 312, 9.11.1982, s. 10


title: Komission suositus, annettu 28 päivänä huhtikuuta 2010 , tutkimusaloitteen Terveellinen ruokavalio tervettä elämää varten yhteissuunnittelusta

text:
               1.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 110/36

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 28 päivänä huhtikuuta 2010,
   tutkimusaloitteen ”Terveellinen ruokavalio tervettä elämää varten” yhteissuunnittelusta
   (2010/250/EU)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 181 artiklan 2 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Kansalaisten terveys on ensiarvoisen tärkeää unionin kasvulle ja vauraudelle.

               (2)

               Unionin väestön ylipainoisuus ja liikalihavuus ovat viimeisten kolmen vuosikymmenen aikana nousseet huolestuttavasti etenkin lapsilla.

               (3)

               Unionin väestön taipumus puutteelliseen ruokavalioon ja vähäiseen ruumiilliseen aktiviteettiin vahvistuu entisestään.

               (4)

               Monien kroonisten tilojen, kuten sydän- ja verisuonisairauksien, kohonneen verenpaineen, tyypin 2 diabeteksen, aivohalvauksen, tiettyjen syöpätyyppien, tuki- ja liikuntaelimistön sairauksien ja jopa useiden mielenterveyshäiriöiden esiintyvyys on lisääntynyt.

               (5)

               Jos voitaisiin poistaa yleisiä elämäntapaan, muun muassa ruokavalioon, liittyviä riskitekijöitä, voitaisiin välttää noin 80 prosenttia sydänsairauksista, aivohalvauksista ja tyypin 2 diabetestapauksista ja 40 prosenttia syövistä.

               (6)

               Kilpailuneuvosto totesi kokouksessaan 3 päivänä joulukuuta 2009, että ”Terveys, ruoka ja ruokavalioon liittyvien sairauksien ennaltaehkäisy” (nimi muutettiin myöhemmin muotoon ”Terveellinen ruokavalio tervettä elämää varten”) on ala, jossa tutkimuksen yhteisellä suunnittelulla tuotettaisiin merkittävää lisäarvoa jäsenvaltioiden tutkimustoiminnalle, joka nykyisellään on pirstaloitunutta. Kilpailuneuvoston päätelmissä todetaan, että tästä aiheesta olisi käynnistettävä yhteissuunnittelualoite, ja pyydetään komissiota myötävaikuttamaan sen valmisteluun. Neuvosto vahvisti myös, että yhteisen suunnittelun johto kuuluu jäsenvaltioille ja komission tehtävä on avustaa siinä.

               (7)

               Ruokavaliota ja terveyttä koskevan tutkimuksen yhteisellä suunnittelulla varmistetaan elämäntavan ja ruokavalion terveysvaikutusten tutkimuksen koordinointi. Tämä myötävaikuttaa merkittävästi eurooppalaisen tutkimusalueen toiminnan tehostamiseen ruokavalioon liittyvien sairauksien alalla vahvistaen samalla Euroopan johtoasemaa ja kilpailukykyä tämän alan tutkimuksessa.

               (8)

               Varmistaakseen, että jäsenvaltioiden yhteiset ponnistelut elintarvikkeiden ja terveyden alalla olisivat tehokkaita, jäsenvaltioiden olisi kehitettävä ja toteutettava strateginen tutkimussuunnitelma, jonka perustana on yhteinen lähestymistapa ruokavalioon liittyvien sairauksien ennaltaehkäisyyn.

               (9)

               Yhteisten toimien tehokkaan hallinnoinnin varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi perustettava yhteinen hallintorakenne, jolle annetaan tehtäväksi vahvistaa yhteistyötä ja koordinointia koskevat yhteiset ehdot, säännöt ja menettelyt ja seurata strategisen tutkimussuunnitelman toteutusta.

               (10)

               Jotta tässä suosituksessa esitetyt tavoitteet voitaisiin saavuttaa, jäsenvaltioiden olisi kartoitettava yhdessä komission kanssa komission aloitteita, joilla jäsenvaltioita voitaisiin auttaa strategisen tutkimusohjelman kehittämisessä ja toteuttamisessa.

               (11)

               Jotta komissio voisi raportoida asiasta Euroopan parlamentille ja neuvostolle, jäsenvaltioiden olisi säännöllisesti raportoitava komissiolle tämän tutkimusaloitteen yhteissuunnittelun edistymisestä,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1.

               Jäsenvaltioita kehotetaan kehittämään yhteinen näkemys siitä, miten unionin tasolla toteutettavalla tutkimusyhteistyöllä ja koordinoinnilla voidaan parantaa ruokavalioon liittyvien sairauksien ennaltaehkäisyä.

               2.

               Jäsenvaltioita kehotetaan laatimaan strateginen tutkimusohjelma, jossa vahvistetaan keskipitkän tai pitkän aikavälin tutkimustarpeet ja tavoitteet ruokavalioon liittyvien sairauksien ennaltaehkäisyn alalla. Strategisessa tutkimusohjelmassa olisi esitettävä toteutussuunnitelma, jossa vahvistetaan ensisijaiset tutkimuskohteet ja aikataulut ja eritellään toteuttamiseen tarvittavat toimet, välineet ja varat.

               3.

               Jäsenvaltioiden olisi strategisessa tutkimusohjelmassa ja toimeenpanosuunnitelmassa:

                           a)

                           yksilöitävä sellaiset asiaa koskevien kansallisten ohjelmien ja tutkimustoimien tiedot, joita olisi vaihdettava;

                           b)

                           yksilöitävä aloja tai tutkimustoimia, jotka hyötyisivät koordinoinnista, yhteisistä ehdotuspyynnöistä tai resurssien yhdistämisestä;

                           c)

                           vaihdettava tietoja, resursseja, parhaita käytäntöjä, menetelmiä ja ohjeistoja erityisesti, kun perustetaan suuria kohortteja kliinisiä tutkimuksia varten;

                           d)

                           määriteltävä b alakohdassa tarkoitettujen alojen yhteistutkimusta varten menettelyt, mukaan lukien laatukriteerit;

                           e)

                           tarvittaessa käytettävä olemassa olevia tutkimuslaitoksia yhteisesti tai kehitettävä uusia välineitä, kuten koordinoituja tietopankkeja, kudospankkeja tai malleja, joiden avulla tuloksia voidaan ekstrapoloida ihmiseen;

                           f)

                           levitettävä tietoa, innovaatioita ja tieteidenvälisiä menetelmiä myös muihin maihin sekä varmistettava, että tutkimuksen suoritteita käytetään tehokkaasti Euroopan kilpailukyvyn ja politiikan toteuttamisen parantamiseksi;

                           g)

                           rohkaistava julkista ja yksityistä sektoria parempaan yhteistoimintaan, tuettava tällaista yhteistyötä ja rohkaistava eri tutkimusryhmiä ja eri alojen yrityksiä avoimeen innovointiin;

                           h)

                           perustettava verkosto erityisesti sellaisten keskusten välille, jotka erikoistuvat kuluttajatieteeseen, ravinto-oppiin ja jalostustekniikoihin.

               4.

               Jäsenvaltioita kehotetaan perustamaan ruokavalioon liittyvien sairauksien ennaltaehkäisyn alalle yhteinen hallintorakenne, jolle annetaan tehtäväksi vahvistaa yhteistyötä ja koordinointia koskevat yhteiset ehdot, säännöt ja menettelyt ja seurata strategisen tutkimusohjelman toteutusta.

               5.

               Jäsenvaltioita kehotetaan toteuttamaan strateginen tutkimusohjelma yhteisesti muun muassa kansallisten tutkimusohjelmiensa tai muiden kansallisten tutkimustoimien välityksellä.

               6.

               Jäsenvaltioita kehotetaan yhdessä komission kanssa kartoittamaan komission aloitteita, joilla jäsenvaltioita voitaisiin auttaa strategisen tutkimusohjelman kehittämisessä ja toteuttamisessa, sekä koordinoimaan yhteiset tutkimusohjelmat muiden Euroopan unionin tämän alan aloitteiden kanssa.

               7.

               Jäsenvaltioita kehotetaan raportoimaan komissiolle säännöllisesti tämän yhteissuunnittelualoitteen edistymisestä.

      Tehty Brysselissä 28 päivänä huhtikuuta 2010.

            Komission puolesta

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

            Komission jäsen


				|

		52013DC0371

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Puolan vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Puolan vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2013/0371 final - 2013/ () */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Puolan vuoden 2013 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Puolan vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmaa
koskeva neuvoston lausunto

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[2],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[3],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla
käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian
lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään
avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan
mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.
(2)       Neuvosto antoi 13 päivänä
heinäkuuta 2010 komission ehdotusten perusteella suosituksen jäsenvaltioiden ja
unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21
päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista[4].
Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita
kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja
työllisyyspolitiikassaan.
(3)       Valtion- ja hallitusten
päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen,
joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason
toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He
päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja
ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 ‑strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)       Neuvosto antoi 6 päivänä
heinäkuuta 2012 suosituksen Puolan vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta
ja lausunnon Puolan vuosien 2011–2014 tarkistetusta lähentymisohjelmasta.
(5)       Komissio hyväksyi
28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen[5]. Tästä alkoi vuoden 2013
talouspolitiikan EU-ohjausjakso. Komissio hyväksyi niin ikään 28 päivänä
marraskuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia
koskevan kertomuksen[6],
jossa se katsoi, että Puola ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(6)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
14 päivänä maaliskuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen
talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että
on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista,
palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä,
puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)       Puola toimitti vuosia
2012–2016 koskevan vuoden 2013 lähentymisohjelmansa ja vuoden 2013 kansallisen
uudistusohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2013. Ohjelmat on arvioitu samaan
aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
(8)       Puola on toteuttanut vuosina
2011 ja 2012 huomattavia vakauttamistoimia neuvoston suositusten mukaisesti.
Liiallisen alijäämän korjaamiselle asetettua määräaikaa ei kuitenkaan
maailmantalouden tilanteen heikentyessä pystytty noudattamaan, joten siihen
tarvitaan lisää aikaa. Neuvosto on neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97
mukaisen vuoden 2013 lähentymisohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä,
että julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario
on optimistinen. Yksityisen kulutuksen ja yksityisten investointien odotetaan
lisääntyvän komission kevään 2013 talousennusteessa arvioitua vahvemmin, mikä
johtaa nopeampaan kokonaiskasvuun vuonna 2013 (1,5 prosenttia 1,1 prosentin
sijasta). Ohjelmassa kaavaillun julkisen talouden strategian tavoitteena on
saada liiallinen alijäämä 3,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2013
mennessä (vuosi liiallista alijäämää koskevan menettelyn alkuperäisen määräajan
eli vuoden 2012 jälkeen) ja saavuttaa julkisen talouden keskipitkän aikavälin
tavoite vuoteen 2016 mennessä. Vuoden 2013 lähentymisohjelman mukaan alijäämä
on kuitenkin tarkoitus supistaa alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vasta
vuoteen 2015 mennessä. Kun otetaan huomioon ohjelmassa esitetyt ylioptimistiset
kasvu- ja tuloennusteet, neuvosto katsoo, että viranomaisten suunnittelemilla
julkisen talouden toimilla ei pystytä korjaamaan liiallista alijäämää vuoteen
2013 mennessä, ellei lisäksi toteuteta muita merkittäviä toimia, joilla
vakautusta tehostetaan kyseisenä vuonna. Ohjelma perustuu optimistiseen
skenaarioon, eikä sen tueksi ole esitetty riittävästi yksityiskohtaisia
toimenpiteitä, mistä syystä sillä ei voida uskottavasti varmistaa alijäämän
korjaamista viimeistään vuonna 2014. Tästä syystä tarvitaan yksityiskohtaisiin
toimenpiteisiin perustuvaa lisävakauttamista sekä vuonna 2013 että vuonna 2014.
Viranomaiset eivät ole riittävässä määrin hyödyntäneet kriisiä edeltänyttä
kasvuympäristöä julkisten menojen rakenteen uudistamiseksi siten, että
etusijalla asetettaisiin kasvua edistävät menoerät. Ohjelmassa vahvistetaan
aiempi keskipitkän aikavälin tavoite, joka on −1 prosenttia
suhteessa BKT:hen, mikä vastaa vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteita. Kun
otetaan huomioon (uudelleenlaskettu) rakenteellinen alijäämä, keskipitkän
aikavälin tavoitetta ei ennusteiden mukaan saavuteta vuoteen 2016 mennessä,
kuten ohjelmassa kaavailtiin, koska suunniteltu eteneminen kohti keskipitkän
aikavälin tavoitetta, vuositasolla 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen
(rakenteellisin luvuin) vuonna 2015 ja 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna
2016, ei ole riittävää. Julkisten menojen kasvuvauhti, jossa on otettu huomioon
päätösperäiset tulopuolen toimenpiteet, vastaa vakaus- ja kasvusopimuksessa
vahvistettua vertailuarvoa koko ohjelmakauden osalta. Myös ohjelmakauden
myöhempinä vuosina saatetaan tarvita lisätoimia ja muutoksia sopeutustoimien
koostumukseen, sillä eteneminen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta perustuu
ensisijaisesti huomattaviin julkisten investointimenojen leikkauksiin, eikä
niitä tueta riittävästi yksityiskohtaisilla toimenpiteillä. Puolan julkisen
velan odotetaan olevan edelleen alle 60 prosenttia suhteessa BKT:hen koko
ohjelmakauden ajan. Kansalliset viranomaiset ennustavat sen pysyvän suunnilleen
samana eli olevan vähän yli 55,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuoteen 2014/2015
saakka (ja supistuvan vuonna 2016). Komissio puolestaan arvioi julkisen velan
kasvavan noin 59 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2014, kun otetaan
huomioon vakauttamissuunnitelmiin ja velan vähentämistoimiin liittyvät
potentiaaliset riskit. Toimet, joilla varmistetaan verosäännösten noudattaminen,
ovat edelleen keskeisellä sijalla veronkierron torjunnassa. Lisäksi tarvitaan
toimia verovelvollisille aiheutuvan hallinnollisen rasituksen vähentämiseksi ja
verohallinnon tehokkuuden parantamiseksi. Jotta julkisen talouden
vakauttamisstrategian onnistuminen voitaisiin varmistaa, olisi tärkeää tukea
julkisen talouden vakauttamista kattavilla rakenteellisilla uudistuksilla.
(9)       Pitkän aikavälin kasvunäkymiä
haittaavat kasvua edistävien menojen (koulutus-, tutkimus- ja
innovointimenojen) vähäinen osuus ja julkisten investointien väheneminen.
Puolan terveydenhuoltosektorin ongelmia ovat terveydenhuoltopalvelujen
rajallinen saatavuus ja kustannustehottomuus. Terveydenhuoltomenojen odotetaan
kasvavan huomattavasti keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä väestön ikääntyessä,
mikä lisää julkiseen talouteen kohdistuvaa rasitusta. Järjestelmää voitaisiin
parantaa vahvistamalla perusterveydenhuoltoa ja lähetejärjestelmiä sekä
parantamalla sairaalahoidon kustannustehokkuutta.
(10)     Puolan hallitus ei ole vielä
toteuttanut Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmän mukaista pysyvää
menosääntöä. Puolassa ei ole tapahtunut edistystä myöskään keskipitkän
aikavälin suunnittelussa eikä hallinnon eri tasojen välisen koordinoinnin
parantamisessa budjettimenettelyissä.
(11)     Nuorisotyöttömyys on
lisääntymässä, mikä johtuu pitkälti siitä, että koulutusta ei ole kohdennettu
riittävästi työmarkkinoiden tarpeisiin. Tähän mennessä toteutettujen
koulutusjärjestelmän uudistusten tarkoituksena on puuttua osaamisen ja
työpaikkojen kohtaamattomuuteen, mutta oppisopimuskoulutuksen ja
työssäoppimisen saatavuutta on edelleen parannettava, koulujen ja työnantajien
yhteistyötä lujitettava ja opetuksen laatua kehitettävä. Nuorisotakuun
täytäntöönpano nykyisten toimien pohjalta edistäisi osaltaan nuorten
työllistymistä. Harva aikuinen osallistuu edelleenkään elinikäiseen oppimiseen
eikä elinikäisen oppimisen strategiaa ole hyväksytty.
(12)     Lasten päivähoidossa hallitus
on keskittynyt ns. taapero-ohjelman täytäntöönpanoon. Sen ansiosta
päivähoitopaikkojen lukumäärä on kahden viime vuoden aikana lähes
kaksinkertaistunut, mutta paikkoja on silti suhteellisesti erittäin vähän
eivätkä ne riitä tyydyttämään kysyntää. Puola on toteuttanut vain vähäisiä
toimia tilapäisten työsuhteiden laajamittaisen käytön karsimiseksi. Vastoin
tahtoaan määräaikaisella sopimuksella työskentelevien työntekijöiden osuus on
Puolassa EU:n kolmanneksi suurin, ja erityisen runsaasti tällaisia
työntekijöitä on 15–24-vuotiaiden ikäryhmässä. Usein väitetään, että
määräaikaiset työsopimukset ovat työttömille keino päästä työmarkkinoille ja
saada aikaa myöten pysyvä työsopimus. Tämä ei kuitenkaan näytä pitävän
paikkaansa Puolassa useimpien työntekijöiden kohdalla. Sen sijaan tällaisten
sopimusten laajamittainen käyttö näyttäisi heikentävän työvoiman laatua ja
tuottavuutta, koska tilapäisten työntekijöiden pääsyä ammatilliseen
koulutukseen on yleensä rajoitettu. Määräaikaisiin työsuhteisiin liittyvä
palkkaepäsuhta on niin ikään suhteellisen suuri, minkä vuoksi työssäkäyvien
köyhyysaste on Puolassa EU:n korkeimpia. Lisäksi Puolassa käytetään laajalti
uusittavia yksityisoikeudellisia sopimuksia, joiden tarjoama sosiaaliturva on
huomattavan rajoittunut. Hallituksen laatiman Nuoriso 2011 ‑raportin
mukaan yli 50 prosentilla nuorista työntekijöistä on tällainen työsopimus.
(13)     Ikääntyneiden työntekijöiden
työllisyysaste on Puolassa alhainen. Vaikka varhaiseläkkeelle siirtymisen
mahdollisuuksia on merkittävästi vähennetty ja maassa on toteutettu yleinen
eläkeuudistus, kaivostyöläisiä varten on edelleen erityiseläkejärjestelmä. Myös
viljelijöiden sosiaaliturvarahasto (KRUS) kannustaa pienviljelijöitä
pysyttelemään maataloussektorilla. Tilanne johtuu lähinnä siitä, että
järjestelmässä ei seurata tarkasti yksittäisten viljelijöiden tuloja. Tämän seurauksena
maaseudulla on piilotyöttömyyttä, mikä hidastaa tuottavuuden kasvua ja vähentää
työvoiman alueellista ja alakohtaista liikkuvuutta.
(14)     Puolan T&K-menot kuuluvat
EU:n alhaisimpiin, ja maa kuuluu suorituksiltaan heikoimpien joukkoon myös
innovatiivisuutta laajemmin mittaavien indikaattorien perusteella.
T&K-menot suhteessa BKT:hen olivat Puolassa 0,77 prosenttia vuonna 2011,
mikä on EU:n alhaisimpia tuloksia. Etenkin yksityissektorin T&K-menot ovat
alhaiset (0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2011). Puolalaiset yritykset
ovat turvautuneet laajalti teknologian omaksumiseen eli olemassa olevan
teknologian soveltamiseen kiinteään pääomaan tehtyjen investointien muodossa.
Näin on toki voitu lisätä tuottavuutta ja talouskasvua, mutta nyt Puolan on pyrittävä
kehittämään kotimaista innovointia. Tiedemaailman ja korkea-asteen koulutuksen
uudistusten avulla on käynnistetty mittava rakenneuudistus tiede- ja
yritysmaailman yhteistyön kehittämiseksi. Näitä uudistuksia ei ole kuitenkaan
vielä arvioitu. Tarvitaan kokonaisvaltaisempi lähestymistapa, jotta
tutkimuksen, innovoinnin ja teollisuuspolitiikan alalla voidaan toteuttaa
toimia koordinoidusti ja varmistaa, että koko innovointisykliä tuetaan
asianmukaisin välinein.
(15)     Kaikilla Puolan talouselämän
aloilla on edelleen mahdollista saada erittäin suuret hyödyt lisäämällä
energiatehokkuutta, erityisesti rakennusten eristystä parantamalla. Tällä
tavoin voitaisiin tukea talouskasvua. Maan sähköverkko on edelleen kuormitettu,
mutta suunnitelmat energiaverkkojen yhteenliitettävyyden parantamiseksi
naapurimarkkinoiden kanssa etenevät. Kaasumarkkinoiden kilpailua haittaavat
edelleen useat tekijät, erityisesti yhä kesken oleva säänneltyjen hintojen
asteittainen poistaminen ja se, että vakiintuneen toimijan markkinaosuus on
noin 97 prosenttia sekä vähittäis- että tukkumyynnistä ja että 90 prosenttia
maakaasun tuonnista tulee Venäjältä.
(16)     Vaikka jonkin verran
edistymistä onkin tapahtunut, Puolan alikehittynyt liikenneinfrastruktuuri on
edelleen merkittävä kasvun pullonkaula. Suuret tieinfrastruktuurihankkeet ovat
edenneet, mutta rautateiden investointihankkeet ovat edelleen pitkälti
viivästyneet. Heikkoon kuntoon päässyt rautatieinfrastruktuuri vaatii
huomattavia ja yhä kasvavia investointeja, sillä noin 20 000 kilometrin
rautatieverkostosta vain 36 prosenttia on teknisesti hyvässä kunnossa.
Viimeaikaisista ponnisteluista huolimatta Puola on edelleen huomattavasti
jäljessä muista jäsenvaltioista tieto- ja viestintäteknologian (ICT)
kasvupotentiaalin kehittämisessä. Kiinteän laajakaistan kattavuus on EU:n
alhaisinta tasoa sekä valtakunnallisesti että maaseudulla. Vesiverkostoihin ei
edelleenkään investoida tarpeeksi.
(17)     Puolan julkishallinnon
suorituskyky jää alle EU:n keskitason. Keskeisiä ongelmia ovat avoimuuden puute,
verojärjestelmän monimutkaisuus ja sääntelyn noudattamisesta johtuvat
kustannukset, siviili- ja kauppaoikeudellisten menettelyjen keskimääräisen
käsittelyajan jatkuva pidentyminen sekä pitkälliset maksukyvyttömyysmenettelyt
ja alhainen perintäaste. Myös julkishallinnon sähköiset viranomaispalvelut
jäävät alle EU:n keskitason. Puolassa aloitettu uudistus, jonka tarkoituksena
on helpottaa pääsyä säänneltyihin ammatteihin, on jäänyt jälkeen alun perin
ilmoitetusta aikataulusta.
(18)     Komissio on
EU-ohjausjakson osana analysoinut kattavasti Puolan talouspolitiikkaa. Se on
arvioinut lähentymisohjelman ja kansallisen uudistusohjelman. Se on ottanut
huomioon ei vain niiden merkityksen Puolan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja
talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen
ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen
tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.
EU-ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä
esitettävistä suosituksista 1–7.
(19)     Neuvosto on tutkinut Puolan
lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[7] ilmenee erityisesti jäljempänä
esitettävästä suosituksesta 1,
SUOSITTAA, että Puola toteuttaisi
vuosina 2013–2014 toimia, joilla se
1.           vahvistaa vuodeksi 2013 ja
sen jälkeiseksi ajaksi laadittua julkisen talouden strategiaa, jonka tukena on
riittävästi täsmennettyjä toimenpiteitä sekä vuonna 2013 että vuonna 2014, ja
toteuttaa kyseisen strategian, jotta voidaan varmistaa liiallisen alijäämän
korjaaminen kestävällä tavalla hyvissä ajoin eli viimeistään vuonna 2014 sekä
neuvoston liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä antamissa suosituksissa
esitettyjen julkisen talouden toimien täytäntöönpano; julkisen talouden epätasapainotilojen
korjaaminen kestävällä tavalla edellyttää, että toteutetaan uskottavasti
kunnianhimoisia rakenteellisia uudistuksia, jotka lisäisivät talouden
sopeutuskykyä ja edistäisivät kasvupotentiaalia ja työllisyyttä; jatkaa
liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeen rakenteellista sopeutusta siten, että
keskipitkän aikavälin tavoite voidaan saavuttaa viimeistään vuonna 2016;
julkisen talouden laadun parantamiseksi leikkaa jatkossa kasvua edistäviä
menoja mahdollisimman vähän ja tarkistaa menopolitiikkaansa tavalla, joka
parantaa sosiaalipolitiikan kohdentamista ja terveydenhuoltomenojen
kustannusvaikuttavuutta ja tehokkuutta; parantaa verolainsäädännön
noudattamista erityisesti verohallintoa tehostamalla;
2.           varmistaa, että Euroopan
kansantalouden tilinpitojärjestelmän mukainen pysyvä menosääntö otetaan
käyttöön vuonna 2013; toteuttaa toimenpiteitä koordinointimekanismien
vahvistamiseksi eri hallintotasoilla keskipitkällä aikavälillä ja vuotuisissa
budjettimenettelyissä;
3.           lujittaa toimia nuorisotyöttömyyden
vähentämiseksi esimerkiksi ottamalla käyttöön nuorisotakuun, parantaa
oppisopimuskoulutuksen ja työssäoppimisen saatavuutta, lujittaa koulujen ja
työnantajien yhteistyötä ja kehittää opetuksen laatua; hyväksyy ehdotuksen
elinikäistä oppimista koskevaksi strategiaksi; torjuu työssäkäyvien köyhyyttä
ja työmarkkinoiden segmentoitumista helpottamalla siirtymistä määräaikaisesta
työsuhteesta vakituiseen työsuhteeseen ja rajoittamalla yksityisoikeudellisten
sopimusten liiallista käyttöä;
4.           jatkaa toimia, joilla naisten
työvoimaosuutta lisätään, erityisesti panostamalla kohtuuhintaisiin ja
laadukkaisiin päivähoitopalveluihin ja esiopetukseen ja varmistamalla näiden
palveluiden rahoituksen jatkuvuus ja henkilöstön pätevyys; työvoiman
alakohtaisen liikkuvuuden parantamiseksi toteuttaa pysyviä toimenpiteitä
viljelijöiden sosiaaliturvarahaston (KRUS) uudistamiseksi; lakkauttaa
asteittain kaivostyöläisten oman eläkejärjestelmän ja siirtää heidät yleisen
eläkejärjestelmän piiriin; tukee yleistä eläkeuudistusta edistämällä
ikääntyneiden työntekijöiden työllistettävyyttä, niin että työmarkkinoilta
poistumisikää voidaan myöhentää;
5.           toteuttaa lisätoimia
innovointeja edistävän liiketoimintaympäristön varmistamiseksi lujittamalla
yhteyksiä tutkimus-, innovaatio- ja teollisuuspolitiikan välillä, kehittämällä
edelleen uusiutuvia rahoitusvälineitä ja verokannustimia sekä kohdentamalla
voimassa olevat välineet paremmin innovointisyklin eri vaiheisiin;
6.           uudistaa ja laajentaa
energian tuotantokapasiteettia ja parantaa koko energiaketjun tehokkuutta;
nopeuttaa ja laajentaa sähköverkon ja erityisesti rajatylittävien
liitäntäverkkojen kehittämistä sekä poistaa rajatylittävän sähkökaupan esteet;
vahvistaa kilpailua kaasusektorilla poistamalla säännellyt hinnat asteittain;
vahvistaa rautatiemarkkinoiden sääntelyelimen asemaa ja resursseja ja
varmistaa, että rautateiden investointihankkeet pannaan täytäntöön
tuloksellisesti ja viipymättä; nopeuttaa toimia laajakaistan kattavuuden
lisäämiseksi; parantaa jäte- ja vesihuoltoa;
7.           jatkaa
liiketoimintaympäristön parantamista yksinkertaistamalla sopimusten
täytäntöönpanoa ja rakennuslupiin liittyviä vaatimuksia sekä vähentämällä
verosäännösten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia; hyväksyy ja toteuttaa
suunnitellun uudistuksen, jolla vapautetaan pääsy asiantuntijapalvelujen
harjoittamiseen.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2013) 371 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 ja P7_TA(2013)0053.
[4]               Neuvoston päätös 2013/208/EU, annettu 22 päivänä
huhtikuuta 2013.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan
mukaisesti.


Avis juridique important

|

31998H0376

98/376/EY: Neuvoston suositus, annettu 4 päivänä kesäkuuta 1998, vammaisten pysäköintiluvasta

Virallinen lehti nro L 167 , 12/06/1998 s. 0025 - 0028

NEUVOSTON SUOSITUS,annettu 4 päivänä kesäkuuta 1998,vammaisten pysäköintiluvasta (98/376/EY) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 75 artiklan 1 kohdan,ottaa huomioon komission tekemän ehdotuksen suositukseksi,ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon (2),noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä (3),sekä katsoo, että1) keskipitkän ajan sosiaalisesta toimintaohjelmasta 1995-1997 antamassaan tiedonannossa, joka on toimitettu neuvostolle, parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle 12 päivänä huhtikuuta 1995, sekä 26 päivänä marraskuuta 1993 neuvostolle antamassaan kertomuksessa toimista, joita olisi toteutettava yhteisössä siltä osin kuin on kyse liikuntaesteisten henkilöiden mahdollisuuksista käyttää liikennevälineitä, komissio suosittaa vammaisille tarkoitetun, yhteisön mallin mukaisen pysäköintiluvan vastavuoroista tunnustamista,2) neuvostossa 20 päivänä joulukuuta 1996 kokoontuneiden neuvoston ja jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselman mukaisesti, joka koskee vammaisten yhtäläisiä mahdollisuuksia, kaikilla vammaisilla on oltava oikeus tosiasiallisiin lisätoimenpiteisiin, joiden tarkoituksena on helpottaa vammaisen osallistumista työelämään ja sosiaaliseen elämään,3) muun kuin julkisen liikennevälineen käyttö on työelämässä ja sosiaalisessa elämässä ainoa itsenäinen liikkumisen väline monille vammaisille; tietyin edellytyksin ja liikenneturvallisuutta ylläpitäen olisi annettava vammaisten pysäköintiluvan haltijoille mahdollisuus pysäköidä ajoneuvonsa siten, ettei heidän tarvitse pysäköinnin jälkeen siirtyä pitkää matkaa; näin ollen vammaisten tulisi koko Euroopan yhteisössä voida käyttää vammaisten pysäköintiluvan haltijoille tarjottavia mahdollisuuksia kulloisenkin oleskelumaan voimassa olevien kansallisten sääntöjen mukaan,4) vammaisten pysäköintilupa voi kuulua alueellisten ja paikallisten viranomaisten toimivaltaan; tämän vuoksi on syytä kuulla alueiden komiteaa,5) toissijaisuusperiaatteen mukainen yhteisön toiminta on tarkoituksenmukaista, jotta voidaan edistää vammaisten pysäköintilupien tuntemusta ja vastavuoroista tunnustamista ja helpottaa vammaisten vapaata liikkumista,6) olisi suotavaa, että vammaisia varten olisi olemassa jäsenvaltioiden vastavuoroisesti tunnustama, yhteisön mallin mukainen pysäköintilupa,7) vammaisuuden määrittely ja vammaisten pysäköintilupien myöntämisen yksityiskohtaiset säännöt kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan,8) on toivottavaa, että jäsenvaltioilla on turvajärjestelyt pysäköintiluvan väärentämisen tai jäljentämisen estämiseksi,9) Euroopan liikenneministerikonferenssi (CEMT) on jo hyväksynyt päätöslauselman, jonka tarkoituksena on edistää vammaisten pysäköintilupien laatimista ja vastavuoroista tunnustamista (22 päivänä huhtikuuta 1997 annettu CEMT:n päätöslauselma), ja10) näiden lupien haltijoille on syytä antaa kaikki tarpeelliset tiedot niiden käyttöehdoista jäsenvaltioissa,SUOSITTELEE, että jäsenvaltiot:1. laativat liitteessä kuvatun, yhteisön yhdenmukaisen mallin mukaisen vammaisten pysäköintiluvan, joka myönnetään näille henkilöille kansallisten säännösten ja liitteessä esitetyn yhteisön yhdenmukaisen mallin mukaisesti; pysäköintilupaa voidaan käyttää rinnakkain jäsenvaltioiden myöntämien lupien kanssa 5 kohdassa mainituin ehdoin,2. tunnustavat 1 päivästä tammikuuta 1999 lähtien vastavuoroisesti muiden jäsenvaltioiden tämän yhteisön yhdenmukaisen mallin mukaisesti laatimat vammaisten pysäköintiluvat siten, että tällaisen luvan haltija voi jäsenvaltiossa, jossa hän oleskelee, käyttää niitä pysäköintimahdollisuuksia, joita kyseisessä jäsenvaltiossa myönnettävään vammaisten pysäköintilupaan liittyy,3. myöntävät oikeuden vammaisten pysäköintiluvan käyttöön henkilöille, joiden vamma rajoittaa liikkumiskykyä,4. laativat asianomaisten pyynnöstä ja komission tekemän teknisen selvityksen pohjalta yleiskatsauksen Euroopan unionin eri jäsenvaltioiden käyttöehdoista vammaisten pysäköintilupaa luovutettaessa,5. toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta yhteisön yhdenmukaisen mallin mukaiset vammaisten pysäköintiluvat voidaan ottaa käyttöön viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2000,Tästä suosituksesta huolimatta ennen 1 päivää tammikuuta 2000 jäsenvaltiossa voimassa ollutta lupaa voidaan edelleen käyttää kyseisen päivämäärän jälkeen kyseisen jäsenvaltion alueella siihen asti, kunnes se korvataan toisella luvalla,6. ilmoittavat komissiolle 1 päivään heinäkuuta 2000 mennessä toimenpiteet, joita ne ovat toteuttaneet tämän suosituksen soveltamiseksi.Tehty Luxemburgissa 4 päivänä kesäkuuta 1998.Neuvoston puolestaD. BLUNKETTPuheenjohtaja(1) EYVL C 174, 17.6.1996, s. 27(2) EYVL C 42, 10.2.1997, s. 27(3) Euroopan parlamentin lausunto annettu 13. joulukuuta 1996 (EYVL C 20, 20.1.1997, s. 386) neuvoston yhteinen kanta 19. joulukuuta 1997 (EYVL C 62, 26.2.1998, s. 4) ja Euroopan parlamentin päätös 30. maaliskuuta 1998 (EYVL C 138, 4.5.1998).LIITE Säännökset vammaisten pysäköintiluvan mallista yhteisössä A. Yhteisössä käytettävän vammaisten pysäköintiluvan mallin kokonaismitat ovat seuraavat:- korkeus: 106 mm,- leveys: 148 mm.B. Pysäköintilupa on väriltään vaaleansininen, lukuun ottamatta pyörätuolitunnusta, joka on laajalla tummansinisellä pohjalla.C. Vammaisten pysäköintilupa on muovilaminoitu, lukuun ottamatta luvan kääntöpuolen vasemman puoliskon riviä, joka on varattu haltijan allekirjoitukselle.D. Vammaisten pysäköintiluvassa on etu- ja kääntöpuoli, jotka on jaettu pystysuunnassa kahteen osaan.Etupuolen vasemmassa osassa on- valkea pyörätuolin tunnus tummansinisellä pohjalla- pysäköintiluvan päättymispäivä- pysäköintiluvan numero- myöntävän viranomaisen tai järjestön nimi ja leima.Etupuolen oikeassa osassa on- pysäköintiluvan myöntäneen jäsenvaltion virallisella kielellä tai virallisilla kielillä suuraakkosin teksti "vammaisten pysäköintilupa". Riittävän välimatkan päässä seuraa pienaakkosin teksti "pysäköintilupa" muilla Euroopan unionin kielillä.- pysäköintiluvan myöntäneen jäsenvaltion virallisella kielellä tai virallisilla kielillä teksti "Euroopan yhteisöjen malli".- taustalla pysäköintiluvan myöntäneen jäsenvaltion kirjaintunnus:>TAULUKON PAIKKA>jota ympäröi Euroopan unionin tunnus, 12 tähden muodostama kehä.Kääntöpuolen vasemmassa osassa on1. luvan haltijan sukunimi,2. luvan haltijan etunimi,3. luvan haltijan allekirjoitus tai muu virallinen merkintä, jos kansallisessa lainsäädännössä sellaisesta säädetään,4. luvan haltijan valokuva.Kääntöpuolen oikeassa osassa on1. seuraava ilmoitus:"Tämä lupa oikeuttaa käyttämään sen jäsenvaltion tarjoamia pysäköintijärjestelyjä, jossa luvan haltija oleskelee."2. seuraava ilmoitus:"Lupa on sitä käytettäessä kiinnitettävä ajoneuvon etuosaan siten, että luvan etupuoli on tarkastusta varten kokonaan näkyvillä."E. Etupuolen oikeaan osaan tulevaa tekstiä lukuun ottamatta luvan teksti on luvan myöntäneen jäsenvaltion virallisella kielellä tai virallisilla kielillä.Jos jäsenvaltio haluaa tehdä pysäköintiluvan merkinnät kansallisella kielellä, joka ei ole englanti, espanja, hollanti, italia, kreikka, portugali, ranska, ruotsi, saksa, suomi tai tanska, kyseisen jäsenvaltion on laadittava pysäköintiluvasta kaksikielinen siten, että toinen luvassa käytetyistä kielistä on jokin edellä mainituista yhdestätoista kielestä, mikä ei kuitenkaan rajoita tämän liitteen muiden säännösten soveltamista.


title: Neuvoston suositus, annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015, Espanjan vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Espanjan vuoden 2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 272/46

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015,
   Espanjan vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Espanjan vuoden 2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2015/C 272/13)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 14 päivänä heinäkuuta 2015 komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (3). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat, jotka jäsenvaltioita on kehotettu ottamaan huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Neuvosto antoi 8 päivänä heinäkuuta 2014 suosituksen (4) Espanjan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Espanjan vuoden 2014 tarkistetusta vakausohjelmasta. Komissio esitti 28 päivänä marraskuuta 2014 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 473/2013 (5) mukaisesti lausuntonsa Espanjan alustavasta talousarviosuunnitelmasta vuodeksi 2015.

               (4)

               Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2014 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2015 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi samana päivänä asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella myös varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Espanja kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (5)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 18 päivänä joulukuuta 2014 investointien edistämisen, rakenneuudistusten tehostamisen ja julkisen talouden vastuullisen ja kasvua edistävän vakauttamisen painopisteet.

               (6)

               Komissio julkaisi 26 päivänä helmikuuta 2015 Espanjaa koskevan vuoden 2015 maaraportin. Siinä arvioitiin Espanjan edistymistä 8 päivänä heinäkuuta 2014 hyväksyttyjen maakohtaisten suositusten noudattamisessa. Maaraportti sisältää myös asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Espanjan makrotaloudessa on epätasapainoja, jotka edellyttävät määrätietoisia politiikkatoimia ja erityisseurantaa. Vaikka vaihtotaseen tasapainottamisessa on edistytty jonkin verran ja velkavipua on viime vuosina purettu huomattavasti, erityisesti yksityisen ja julkisen sektorin suureen velkaantuneisuuteen liittyviin riskeihin ja hyvin negatiiviseen ulkomaiseen nettovarallisuusasemaan on kiinnitettävä tarkasti huomiota hyvin korkean työttömyysasteen tilanteessa. On erityisen tärkeää toteuttaa toimia, joilla voidaan pienentää Espanjan talouteen kohdistuvien haittavaikutusten riskiä, ja kun otetaan huomioon sen talouden suuruusluokka, myös talous- ja rahaliittoon kohdistuvien kielteisten heijastusvaikutusten riskiä.

               (7)

               Espanja toimitti vuoden 2015 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2015 vakausohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2015. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (8)

               Espanjaan sovelletaan tällä hetkellä vakaus- ja kasvusopimuksen korjaavaa osiota. Hallitus aikoo vuoden 2015 vakausohjelmassaan saavuttaa liiallisen alijäämän menettelyn mukaiset yleiset alijäämätavoitteet 4,2 % suhteessa BKT:hen vuonna 2015 ja 2,8 % suhteessa BKT:hen vuonna 2016. Hallitus aikoo saavuttaa vuonna 2019 keskipitkän aikavälin tavoitteen, joka on rakenteellisesti tasapainoinen julkisen talouden rahoitusasema. Julkisen velan odotetaan vakausohjelmassa olevan suurimmillaan eli 98,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015 ja supistuvan vähitellen niin, että se on 93,2 prosenttia vuonna 2018. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on vuonna 2015 uskottava ja tämän jälkeen suotuisa. Komission kevään 2015 talousennusteen mukaan on odotettavissa, että alijäämä on 4,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015 ja 3,5 prosenttia vuonna 2016. Tämän vuoksi on olemassa riski, ettei vuosien 2015 ja 2016 julkisen talouden alijäämätavoitetta saavuteta. Lisäksi Espanjan julkisen talouden ennustetun sopeutuksen vuosina 2013–2016 odotetaan jäävän alle suosituksen tason, ja vuosina 2015 ja 2016 tarvitaan lisää rakenteellisia toimenpiteitä. Neuvosto katsoo vakausohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2015 talousennusteen perusteella olevan vaarana, että Espanja ei noudata vakaus- ja kasvusopimuksen määräyksiä. Espanja on edistynyt jonkin verran julkisen sektorin maksurästien poistamisessa. Se edistyi vuonna 2014 jonkin verran myös sellaisten ehdotusten kartoittamisessa, joilla järkeistetään terveydenhuolto-, koulutus- ja sosiaalimenoja aluetasolla, vaikka näitä ehdotuksia ei lopulta hyväksytty. Laki menosäännön asettamisesta alueellisille lääke- ja terveydenhuoltomenoille hyväksyttiin kuitenkin 28 päivänä toukokuuta 2015.

               (9)

               Julkisen talouden vakautta ja talouden kestävyyttä koskevaan orgaaniseen lakiin sisältyvien ehkäisy-, korjaus- ja täytäntöönpanotoimenpiteiden täytäntöönpano etenee hitaasti. Terveydenhuoltosektorin kustannustehokkuus on parantunut, mutta on edelleen tärkeää pitää lääkemenojen kasvu hallinnassa ja erityisesti valvoa sairaaloiden lääkemenoja. Sähköverkon vaje saatiin poistettua vuonna 2014, ja maksukyvyttömien tullimoottoriteiden ongelmaan on puututtu, mikä on vähentänyt valtiolle aiheutuvia kustannuksia. Espanja ei kuitenkaan ole ottanut käyttöön järjestelmää tulevien suurten infrastruktuurihankkeiden riippumattomia arviointeja varten. Vaikka talousarvion toteutumista koskevien tietojen saatavuus on parantunut huomattavasti, alueellisesti on vielä parantamisen varaa ja varmistettava, että julkisen talouden vakautta koskevaan lakiin sisältyvää avoimuuden ja monivuotisuuden periaatetta noudatetaan, julkisen kirjanpidon sääntöjä lähennetään ja talousarvion ulkopuolisia tilejä käytetään asianmukaisesti.

               (10)

               Verotuksen suhteen edistyttiin jonkin verran. Kattavan verouudistuksen myötä yksinkertaistettiin verojärjestelmää ja tehtiin siitä kasvun ja työpaikkojen luomisen kannalta suotuisampi. Verouudistus hyväksyttiin 20 päivänä marraskuuta 2014. Se tulee voimaan tammikuussa 2015 ja kattaa henkilö- ja yritystuloverotuksen. Myös veronkierron torjunnassa edistyttiin jonkin verran, mutta ympäristöveron suhteen edistyttiin vain vähän. Espanjan pankkisektorin, erityisesti valtiontukia saaneiden pankkien, rakenneuudistus edistyy hyvin. Samaan aikaan viimeaikaiset toimenpiteet muiden rahoituslaitosten kuin pankkien myöntämän rahoituksen saantimahdollisuuksien edistämiseksi ovat – ainakin jossain määrin – parantaneet yritysten rahoitusmahdollisuuksia, erityisesti kun otetaan huomioon espanjalaisten yritysten voimakas riippuvuus pankkilainoista. Näiden uudistusten täysimääräinen toteuttaminen on keskeisen tärkeää, jotta voidaan helpottaa resurssien uudelleenkohdentamista ja tukea meneillään olevaa sopeuttamista. Yritysten maksukyvyttömyysmenettelyjen jäljellä olevien pullonkaulojen poistamisessa edistyttiin jonkin verran, ja henkilökohtaisia velkajärjestelyjä koskeva kuninkaan asetus hyväksyttiin 27 päivänä helmikuuta 2015. Hallinnon ja oikeuslaitoksen kapasiteettia maksukyvyttömyystapausten käsittelemiseksi on kuitenkin edelleen parannettava.

               (11)

               Suuri pitkäaikaistyöttömyys ja työmarkkinoiden segmentoituminen haittaavat edelleen tuottavuuden kasvua ja vaikuttavat haitallisesti Espanjan työoloihin. Kun otetaan huomioon erittäin korkea työttömyysaste, joidenkin sektoreiden ja yritysten palkkoja on lyhyellä aikavälillä nostettava tuottavuutta hitaammin, jotta voidaan luoda työpaikkoja ja saavuttaa lisää kilpailukykyyn liittyviä etuja. Työmarkkinaosapuolet ovat saaneet aikaan kattavan monialaisen esisopimuksen vuosiksi 2015–2017. Tässä esisopimuksessa todetaan, miten tärkeää on ottaa käyttöön sektori- ja yrityskohtaisten neuvottelujen kautta periaate, jonka mukaan palkkojen olisi seurattava tuottavuuden eroja yritysten välillä. Sääntelyuudistuksista huolimatta väliaikaistyössä olevien osuus on edelleen korkea ja vaikuttaa erityisesti nuoriin ja matalan taitotason työntekijöihin. Myöskään pk-yritysten työntekijöitä koskevia uudentyyppisiä työsopimuksia ja työnantajien kannustimia palkata henkilöstöä toistaiseksi voimassa olevin sopimuksin ei ilmeisestikään käytetä täysimääräisesti hyväksi. Espanjan viranomaiset ilmoittivat, että työnantajille uuden henkilöstön palkkaamista varten tarjottuja tukia arvioidaan viimeistään toukokuussa 2016.
               Julkisten työvoimapalveluiden ja ulkoistettuja palveluja hoitavien toimistojen suorituskyky on hyvin tärkeä, jotta voidaan varmistaa aktiivisten työmarkkinatoimenpiteiden ja aktivointitoimien tehokkuus ja riittävä kohdentaminen. Tämä koskee myös tehokasta uudelleenkoulutusta, jotta työntekijät voivat siirtyä sellaisille aloille, jossa luodaan muita enemmän työpaikkoja. Espanja on edistynyt vain vähän julkisten työvoimapalvelujen nykyaikaistamisen ja alueellisten erojen vähentämisen nopeuttamisessa.

               (12)

               Nuorisotyöttömyysaste pysyy Espanjassa hyvin korkeana (yli 50 %). Koulutuksen keskeyttämisaste on yksi unionin korkeimmista. Espanja on parhaillaan panemassa täytäntöön opetuksen laadusta annetulla lailla nro 8/2013 käyttöön otettuja uusia opetusjärjestelmiä, joilla pyritään parantamaan perus- ja keskiasteen koulutuksen laatua. Ammattikoulutuksen kohdentamisessa työmarkkinoiden tarpeisiin on edistytty vain vähän, ja työ korkeakoulujen ja työnantajien yhteistyön parantamiseksi on aikataulustaan jäljessä. Oppisopimuskoulutusjärjestelmää suunnitellaan jatkettavaksi vuonna 2015, mutta sen toteuttamisessa on edelleen merkittäviä alueellisia eroja. Erityinen komitea on perustettu tarkastelemaan opetussuunnitelmien soveltuvuutta suhteessa työmarkkinoiden tarpeisiin.

               (13)

               Espanja edistyi vain vähän sosiaaliturvajärjestelmänsä tehostamisessa. Se on ottanut käyttöön uuden pitkäaikaistyöttömille suunnatun aktivointiohjelman, jossa yhdistetään toimeentulotuki ja apu työnhaussa. Työvoima- ja sosiaalipalvelujen välisen koordinoinnin rajoittuneisuus ja erilaisten vähimmäistulojärjestelmien yhteensopimattomuus ovat kuitenkin heikentäneet sosiaaliturvaohjelmien tehoa. Köyhien osuus on suuri erityisesti pienituloisissa kotitalouksissa, joissa on lapsia. Espanja on kuitenkin edistynyt perhetukijärjestelyjen ja hoitopalvelujen kohdentamisessa vain vähän.

               (14)

               Rakenteellisiin uudistuksiin on sisällyttävä esteiden poistaminen yritysten kasvun tieltä, pk-yritysten auttaminen markkinoiden laajentamisessa ja innovoinnin edistäminen, vientikapasiteetin parantaminen, työpaikkojen luominen, kilpailun tehostaminen – myös sisämarkkinoilla – sekä kokonaistuottavuuden parantaminen. Espanja on alkanut tarkastella syitä, joiden vuoksi pienten yritysten ja mikroyritysten osuus sen taloudessa on niin suuri. Tutkimalla, miksi yritykset ovat jääneet pieniksi, hallitus voi poistaa sääntelystä aiheutuvia esteitä, jotka ovat yritysten kasvun tiellä. Vaikka markkinoiden yhtenäisyydestä annetun lain nro 20/2013 täytäntöönpanossa on saatu aikaan jonkin verran edistystä, aikataulusta ollaan jäljessä pääasiassa aluehallintotasolla esiintyvien viiveiden vuoksi. Kaikki alueet eivät ole vielä panneet täytäntöön ympäristölupien sääntelystä annettua lakia. Itsenäisten ammatinharjoittajien palveluja ja ammatillisia yhdistyksiä koskevan uudistuksen hyväksymisessä ei ole edistytty. Tutkimus- ja innovointijärjestelmän rakenteelliset heikkoudet rajoittavat yhä Espanjan kasvupotentiaalia. Tämän vuoksi on edelleen keskeisen tärkeää löytää uusia rahoituslähteitä, varmistaa resurssien tehokas ja tuloksellinen käyttö, perustaa uusi tutkimusvirasto ja edistää toimenpiteitä, joilla liiketoimintaympäristöstä saadaan innovoinnin kannalta suotuisampi.

               (15)

               Rautatieverkoston suhteen saatiin aikaan jonkin verran edistystä, kun rautateiden rahti- ja matkustajaliikenteen tehokkaan kilpailun varmistamiseksi toteutettiin toimenpiteitä. Ministerineuvosto hyväksyi 4 päivänä heinäkuuta 2014 kuninkaan asetuksen nro 8/2014 sellaisen rahaston perustamisesta, jolla parannetaan satamien tavoitettavuutta maitse.

               (16)

               Espanja edistyi julkishallinnon uudistamista kaikilla hallintotasoilla käsittelevän komitean suositusten toteuttamisessa. Hallinnollisten päätösten avoimuuden parantamiseksi toteutettiin merkittäviä toimia, mutta erityisesti alue- ja paikallistasolla tehtäviä julkisia hankintoja koskevien valvontajärjestelmien lujittamisessa ei edistytty. Julkisia hankintoja ja kaupunkisuunnittelua koskevan valvontavallan lisäämiseksi ei ole toteutettu toimia. Oikeuslaitoksen tehostamiseen tähtäävien uudistusten tekemisessä saatiin aikaan vain vähän edistystä: parlamentille toimitettiin 27 päivänä helmikuuta 2015 oikeuslaitosta ja siviiliprosessia koskevat lakiluonnokset, ja lisäksi parlamentti käsittelee parhaillaan lakiesityksiä oikeusavusta ja riidattomia asioita koskevasta tuomiovallasta. Jo hyväksyttyjen uudistusten toteuttamisessa saatiin aikaan jonkin verran edistystä. Tällainen on esimerkiksi Oficina Judicial eli uudistus oikeustapausten digitoimiseksi ja alueiden sähköisten asianhallintajärjestelmien yhteentoimivuuden parantamiseksi. Alan toimia on jatkettava.

               (17)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Espanjan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2015 maaraportissa. Se on arvioinut myös vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Espanjalle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Espanjan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4.

               (18)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (6) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (19)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4.

               (20)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut myös koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän analyysin perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro (7). Koska Espanjan rahayksikkö on euro, sen olisi myös varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,

         SUOSITTAA, että Espanja toteuttaa vuosina 2015 ja 2016 toimia, joilla se

               1.

               varmistaa liiallisen alijäämän kestävän korjaamisen vuoteen 2016 mennessä toteuttamalla tarvittavat rakenteelliset toimenpiteet vuosina 2015 ja 2016 ja käyttämällä satunnaiset voitot alijäämän ja velan supistamisen nopeuttamiseen; vahvistaa alueellisen julkisen talouden läpinäkyvyyttä ja vastuuvelvollisuutta; parantaa terveydenhuoltosektorin kustannustehokkuutta ja järkeistää sairaaloiden lääkemenoja;

               2.

               saattaa päätökseen säästöpankkisektorin uudistuksen, esimerkiksi lainsäädäntötoimilla, sekä valtion omistamien säästöpankkien rakenneuudistuksen ja yksityistämisen;

               3.

               edistää palkkojen mukauttamista tuottavuuteen työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisten käytäntöjen mukaisesti siten, että otetaan huomioon osaamiserot ja paikalliset työmarkkinaolosuhteet sekä eri alueiden, toimialojen ja yritysten taloudellisen suorituskyvyn erot; toteuttaa toimia työnhaussa avustamisen ja siihen liittyvän neuvonnan laadun ja tuloksellisuuden parantamiseksi, myös osana nuorisotyöttömyyden torjuntaa; virtaviivaistaa vähimmäistulo- ja perhetukijärjestelyjä ja edistää alueellista liikkuvuutta;

               4.

               poistaa yritysten kasvun esteitä, myös niitä jotka johtuvat yritysten koon mukaisesta sääntelystä; hyväksyy suunnitellun itsenäisiä ammatinharjoittajia koskevan uudistuksen; ja nopeuttaa markkinoiden yhtenäisyyttä koskevan lain täytäntöönpanoa.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 2015.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Pidetty voimassa jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodelle 2014 6 päivänä toukokuuta 2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/322/EU (EUVL L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Espanjan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Espanjan vuoden 2014 vakausohjelmasta (EUVL C 247, 29.7.2014, s. 35).

      (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 473/2013, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, alustavien talousarviosuunnitelmien seurantaa ja arviointia sekä euroalueen jäsenvaltioiden liiallisen alijäämän tilanteen korjaamisen varmistamista koskevista yhteisistä säännöksistä (EUVL L 140, 27.5.2013, s. 11).

      (6)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

      (7)  EUVL C 272, 18.8.2015, s. 98.


title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2011 , Suomen vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä vuosia 2011–2014 koskevaa Suomen tarkistettua vakausohjelmaa koskevan neuvoston lausunnon antamisesta

text:
               22.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 216/3

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2011,
   Suomen vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä vuosia 2011–2014 koskevaa Suomen tarkistettua vakausohjelmaa koskevan neuvoston lausunnon antamisesta
   2011/C 216/02
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020, joka perustuu talouspolitiikan koordinoinnin tehostamiseen ja keskittyy avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn lisäämiseksi.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2), jotka yhdessä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011 ensimmäisen vuotuisen kasvuselvityksen, joka tarkoitti uuden talouden ohjauksen ja hallinnan jakson alkua EU:ssa ja ensimmäistä politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjaksoa, jonka perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa.

               (4)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta 2011 julkisen talouden vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka ovat 15 päivänä helmikuuta ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston päätelmien ja komission vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että etusijalle on asetettava talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden kestävyyden palauttaminen, työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten avulla sekä uudet kasvua edistävät toimet. Se kehotti kaikkia jäsenvaltioita toteuttamaan näihin painopisteisiin perustuvia konkreettisia toimenpiteitä, jotka sisällytetään niiden vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

               (5)

               Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 25 päivänä maaliskuuta 2011 Euro Plus -sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa riittävän ajoissa, jotta ne voidaan sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

               (6)

               Suomi toimitti vuosia 2011–2014 koskevan vuoden 2011 tarkistetun vakausohjelmansa sekä vuoden 2011 kansallisen uudistusohjelmansa 6 päivänä huhtikuuta 2011. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (7)

               Maailmanlaajuisen talouskriisin ollessa syvimmillään Suomen BKT supistui hyvin voimakkaasti, koska Suomen talous on perinteisesti ollut riippuvainen maan tärkeimpien teollisuudenalojen vientituloksista. Vuonna 2009 BKT supistui 8,2 prosenttia, mikä oli seurausta viennin poikkeuksellisen jyrkästä vähenemisestä (viennin volyymi väheni 20 prosenttia) ja siihen liittyneistä investointeihin kohdistuneista luottamusta heikentävistä vaikutuksista. Työttömyysaste kasvoi vuosien 2008 ja 2010 välisenä aikana noin 2 prosenttiyksikköä eli 6,4 prosentista 8,3 prosenttiin. Talous on elpynyt voimakkaasti, ja BKT kasvoi 3,1 prosenttia vuonna 2010, minkä taustalla olivat sekä kotimainen kysyntä että viennin vauhdittuminen. Vuonna 2009 tapahtuneen notkahduksen jälkeen kiinteistöjen hinnat nousivat ja asuntorakentamisen volyymi kasvoi nopeasti tasolle, joka ylitti kriisiä edeltäneen tason. Tämä aiheutti jonkin verran huolta kiinteistömarkkinoiden liian suuresta kasvusta. Talouskriisin seurauksena Suomen julkisen talouden alijäämä oli 2,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2010 ja velka 48,5 prosenttia suhteessa BKT:hen.

               (8)

               Neuvosto katsoo asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vakausohjelman arvioinnin perusteella, että ohjelman perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava vuosien 2011 ja 2012 osalta mutta niitä seuraavien vuosien osalta hieman liian optimistinen. Vuosia 2011 ja 2012 koskeva makrotalouden skenaario vastaa komission kevään talousennustetta. Vuosina 2013–2015 BKT:n vuosikasvu on ohjelmassa esitetyn ennusteen mukaan noin 2 prosenttia, mikä on näin hieman enemmän kuin potentiaalista kasvua koskeva arvio, joka on 1,5 prosenttia, joten kasvuun saattaa kohdistua joitakin heikkenemisriskejä. Julkisen talouden strategian tavoitteena on supistaa alijäämä 0,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2011 ja 0,7 prosenttiin vuonna 2012, minkä taustalla ovat talouden suhdanteiden paraneminen ja eräät edellisen hallituksen hyväksymät vakauttamistoimet. Tarkistetussa vakausohjelmassa ei kuitenkaan suunnitella julkisen talouden lisävakauttamista vuosiksi 2013–2015. Julkisen talouden tavoitteisiin liittyvät riskit näyttävät olevan tasapainossa. Merkittävin riskitekijä aiheutuu yleisestä makrotalousympäristöstä, jolla on perinteisesti ollut voimakas vaikutus Suomen vientivetoiseen talouteen.

               (9)

               Tuoreimmassa tarkistetussa ohjelmassa ei suunnitella taloudellisen tilanteen ennustetun paranemisen hyödyntämistä julkisen talouden vakauttamiseksi keskipitkällä aikavälillä. Vaikka Suomen viranomaisten asettama keskipitkän aikavälin tavoite, eli rakenteellinen ylijäämä, joka on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, on saavutettavissa vuonna 2011, tämän jälkeen rakenteellisen rahoitusaseman odotetaan jäävän tavoitetasosta.

               (10)

               Komission viimeisimmän arvion mukaan Suomen julkisen talouden kestävyyteen liittyvät riskit pitkällä aikavälillä vaikuttaisivat olevan keskisuuria. Vaikka väestön ikääntymisen aiheuttamien vaikutusten ehkäiseminen on Suomessa ollut yksi peräkkäisten hallitusten ensisijaisista tavoitteista, Suomessa on kuitenkin hyvin pian odotettavassa suuri väestörakenteen muutos, ja julkisessa taloudessa on edelleen merkittävä kestävyysvaje. Tämä haaste vaikuttaa useisiin politiikanaloihin. Väestön ikääntymisestä on seurauksena ikääntymiseen liittyvien palvelujen kysynnän voimakas kasvu. Kyseisiä palveluja tuottavat Suomessa pääasiassa kunnat. Useat tutkimukset ovat osoittaneet, että julkisten palvelujen tuottavuuden paraneminen on viime vuosina ollut heikkoa. Suomen viranomaiset ovat jo toteuttaneet useita uudistuksia julkisten palvelujen rakenteen uudistamiseksi ja tuottavuuden lisäämiseksi sekä keskus- että paikallishallinnon tasolla. Julkisella sektorilla tehtyjen melko suurten tietotekniikkainvestointien vaikutukset eivät ole vielä näkyneet tuottavuuden paranemisena, mikä antaa aihetta olettaa, että investointien ohella tarvitaan muutoksia rakenteisiin ja hallintoon. Yleisesti ottaen voidaan todeta, että julkisten palvelujen tarjonnassa on edelleen mahdollista toteuttaa lisätoimenpiteitä tuottavuuden parantamiseksi ja kustannussäästöjen saavuttamiseksi.

               (11)

               Tämänhetkinen pitkäaikaistyöttömyyden kasvu on huolestuttavaa. Pitkäaikaistyöttömyys laski vuosien 2005 ja 2008 välillä merkittävästi, mutta alkoi jälleen kasvaa vuonna 2009. Vuoden 2011 maaliskuun lopussa pitkäaikaistyöttömiä oli 57 400, mikä on 12 400 enemmän kuin edeltävänä vuonna. Monet pitkäaikaistyöttömistä kuuluvat 55–64-vuotiaiden ikäryhmään. Näiden eläkkeelle jäämisen seurauksena suurin työttömyyden kasvu tulee kuitenkin olemaan 45–54-vuotiaiden ikäryhmässä. Vaikka pitkäaikaistyöttömyysaste on Suomessa alle EU:n keskiarvon, kysymystä tarkasteltaessa olisi otettava huomioon työvoiman tarjonnan turvaaminen tulevaisuudessa ja sosiaalinen osallisuus. Kokemus on osoittanut, että erityisesti pitkäaikaistyöttömyys lisää köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen riskiä. Vaikka Suomen viranomaiset ovat tunnustaneet, että pitkäaikaistyöttömyyden kasvu on kiireellistä ratkaisua vaativa ongelma, tähän mennessä ei ole laadittu kattavaa strategiaa sen ratkaisemiseksi. Kriisin aikana Suomi käytti aktiivisia työmarkkinapoliittisia toimenpiteitään tehokkaasti nuorisotyöttömyyden torjuntaan. Vaikka nämä toimenpiteet auttoivat vähentämään nuorisotyöttömyyttä vuosina 2010 ja 2011, nuorisotyöttömyys on edelleen EU:n keskiarvon yläpuolella, joten uusia toimenpiteitä saatetaan tarvita. Aktiivisten työmarkkinapoliittisten toimenpiteiden tehostamisella ja paremmalla kohdentamisella voitaisiin samaan tapaan kääntää myös pitkäaikaistyöttömyyden negatiivinen kehityssuuntaus.

               (12)

               Ikääntyvien työntekijöiden työllisyysasteen nostamisella on väestörakenteen muutosten vuoksi julkisen talouden kannalta tärkeä ja tulevaisuuden työvoimatarpeiden kannalta ratkaiseva merkitys. Suomen eläkejärjestelmää uudistettiin vuonna 2005, ja eläke-edut kytkettiin elinajanodotekertoimeen vuonna 2009. Lakisääteinen eläkeikä ei tällä hetkellä kuitenkaan ole yhteydessä elinajanodotteeseen. Koska elinajanodote kasvaa jatkuvasti, tällaisella kytkennällä voitaisiin sekä lisätä työvoiman tarjontaa että auttaa varmistamaan eläkkeiden riittävyys. Varhaiseläkejärjestelmiä on viime vuosina vähennetty, mutta toimenpiteitä voitaisiin edelleen toteuttaa ikääntyneiden työllisyyskannustimien parantamiseksi. Esimerkiksi ikääntyneiden työntekijöiden lisäpäiväoikeus toimii pitkälti samaan tapaan kuin kyseiseltä ikäryhmältä poistettu työttömyyseläke. Ikääntyneiden työllisyysaste ja todellinen työelämästä poistumisikä ovat viime vuosikymmeninä tehdyistä parannuksista huolimatta liian alhaisella tasolla. Varhaiseläkkeen perusteena on hyvin usein työkyvyttömyys. Todellisen eläkeiän nostaminen edellyttää toimenpiteitä, joissa otetaan huomioon myös työelämän laatu ja siihen osana kuuluva työntekijöiden hyvinvointi ja terveys. Tämä on tärkeää erityisesti sen vuoksi, että työkyvyttömyyseläkkeellä olevien määrä on suuri. Suomi on vuodesta 2009 käyttänyt noin 21 miljoonaa euroa työympäristön parantamishankkeisiin. Näiden hankkeiden vaikutukset olisi arvioitava. Elinikäisen oppimisen tarjoamia mahdollisuuksia hyödyntävien osuus on Suomessa perinteisesti ollut hyvin suuri, ja elinikäisen oppimisen merkitys on tärkeä myös vastaisuudessa, kun otetaan huomioon uudet osaamisvaatimukset ja väestömuutokset.

               (13)

               Kilpailun lisäämisestä on tullut tuottavuuden ja talouskasvupotentiaalin kasvattamisen kannalta entistäkin tärkeämpää, erityisesti palvelusektorilla. Suomen syrjäinen sijainti ja alhainen väestötiheys heikentävät yritysten välistä kilpailua, mistä on puolestaan seurauksena se, että tuottavuuden kasvu sektoreilla, joilla kansainvälinen kilpailu on rajoitettua, on melko vähäistä. Elinkeinoelämän rakenteet ovat eräillä aloilla, erityisesti elintarviketeollisuuden sekä tukku- ja vähittäiskaupan aloilla, erittäin pitkälle keskittyneitä. Tämä saattaa osaltaan vaikuttaa korkeaan kuluttajahintatasoon, johon voivat tosin vaikuttaa myös pitkät etäisyydet. Vähittäishinnat ovat EU:n korkeimpia. Vähittäiskaupan alalla kilpailua haittaavat edelleen sääntely, vaikka sitä on viime aikoina purettu, sekä ulkomaisten ja kotimaisten yritysten kohtaamat markkinoille pääsyn ja markkinoilta poistumisen esteet.

               (14)

               Suomen vakausohjelmassa ja kansallisessa uudistusohjelmassa ei aseteta erikseen Euro Plus -sopimuksen mukaisia sitoumuksia, mutta niitä odotetaan tehtävän, kun uusi hallitus on muodostettu.

               (15)

               Komissio on arvioinut vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman, ottaen huomioon niiden merkityksen Suomen finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta, sekä sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska EU:n talouden yleistä ohjausta ja hallintaa on tarpeen tehostaa. Se katsoo, että vakauttamistoimenpiteitä olisi määriteltävä keskipitkälle aikavälille ja että julkisen talouden kestävyyden parantamiseksi on tarpeen toteuttaa lisätoimia, myös parantamalla julkisen sektorin tuottavuutta. Lisätoimia tarvitaan myös työllisyyskannustimien lisäämiseksi, tosiasiallisen työmarkkinoilta poistumisiän nostamiseksi sekä tuottavuuden ja kilpailun lisäämiseksi palvelumarkkinoilla.

               (16)

               Neuvosto on tutkinut Suomen tarkistetun vakausohjelman vuodelta 2011 edellä esitetyn arvioinnin perusteella ja ottaen huomioon myös Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan nojalla 2 päivänä kesäkuuta 2010 annetun neuvoston suosituksen. Neuvoston lausunto (3) on esitetty erityisesti alla olevissa suosituksissa 1 ja 2. Neuvosto on tutkinut Suomen kansallisen uudistusohjelman ottaen huomioon 25 päivänä maaliskuuta 2011 hyväksytyt Eurooppa-neuvoston päätelmät,

         SUOSITTAA, että Suomi toteuttaa vuosina 2011–2012 toimia, joilla se

               1.

               jatkaa julkisen talouden vakauttamista käyttäen tässä yhteydessä kaikki ennakoimattomat tulot alijäämän supistamiseen ja toteuttaa samalla lisätoimenpiteitä pitääkseen julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteen yläpuolella;

               2.

               toteuttaa lisätoimenpiteitä, mukaan lukien rakenteita koskevat muutokset, tuottavuuden parantamiseksi ja kustannussäästöjen saavuttamiseksi julkisten palvelujen tarjonnassa, jotta väestön ikääntymisen aiheuttamiin haasteisiin voitaisiin vastata;

               3.

               kohdistaa aktiiviset työmarkkinatoimenpiteet paremmin pitkäaikaistyöttömiin ja nuoriin;

               4.

               toteuttaa toimenpiteitä parantaakseen iäkkäämpien työntekijöiden työllistettävyyttä ja heidän osallistumistaan elinikäiseen oppimiseen; toteuttaa lisätoimenpiteitä, joilla vähennetään varhaista työmarkkinoilta poistumista, ja harkita lainsäädäntöön perustuvien eläkeikien ja elinajanodotteen välistä yhteyttä;

               5.

               toteuttaa lisätoimenpiteitä, joilla palvelusektoria avataan lisää kilpailulle uudistamalla sääntelyä ja poistamalla rajoituksia, jotta uusien yritysten pääsyä palvelumarkkinoille saataisiin helpotettua erityisesti vähittäiskaupan alalla.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetään vuonna 2011 voimassa 19 päivänä toukokuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä 2011/308/EU jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (EUVL L 138, 26.5.2011, s. 56).

      (3)  Lausunto, jota tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdassa.


title: Komission suositus (EU) 2016/22, annettu 7 päivänä tammikuuta 2016, etyylikarbamaattikontaminaation ehkäisemisestä ja vähentämisestä kivellisistä hedelmistä tai niiden puristusjäännöksestä tislatuissa väkevissä alkoholijuomissa sekä suosituksen 2010/133/EU kumoamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               9.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 6/8

         KOMISSION SUOSITUS (EU) 2016/22,
   annettu 7 päivänä tammikuuta 2016,
   etyylikarbamaattikontaminaation ehkäisemisestä ja vähentämisestä kivellisistä hedelmistä tai niiden puristusjäännöksestä tislatuissa väkevissä alkoholijuomissa sekä suosituksen 2010/133/EU kumoamisesta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen, jäljempänä ’EFSA’, alainen elintarvikeketjun vierasaineita käsittelevä tiedelautakunta antoi 20 päivänä syyskuuta 2007 tieteellisen lausunnon etyylikarbamaatista ja syaanivetyhaposta elintarvikkeissa ja juomissa (1). Lautakunta totesi, että alkoholijuomissa oleva etyylikarbamaatti aiheuttaa vaaran terveydelle etenkin kun kyse on kivellisistä hedelmistä valmistetuista brandyistä, ja suositteli toimenpiteitä, joilla vähennettäisiin etyylikarbamaattipitoisuuksia näissä juomissa. Syaanivetyhappo on merkittävä etyylikarbamaatin esiaste kivellisistä hedelmistä tai niiden puristusjäännöksestä tislatuissa väkevissä alkoholijuomissa, minkä perusteella lautakunta totesi, että kyseisissä toimenpiteissä olisi painotettava myös syaanivetyhappoa ja muita etyylikarbamaatin esiasteita, jotta estettäisiin etyylikarbamaatin muodostuminen näiden tuotteiden säilyvyysajan kuluessa.

               (2)

               Syaanivetyhapon enimmäispitoisuudet kivellisistä hedelmistä tai niiden puristusjäännöksestä tislatuissa väkevissä alkoholijuomissa vahvistetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 110/2008 (2). Asetuksen mukaan syaanivetyhapon pitoisuus saa kivellisistä hedelmistä tai niiden puristusjäännöksestä tislatuissa väkevissä alkoholijuomissa olla enintään 7 grammaa hehtolitrassa 100-tilavuusprosenttista alkoholia (70 mg/l).

               (3)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1334/2008 (3) vahvistetaan syaanivetyhapon enimmäismääräksi alkoholijuomissa 35 mg/kg. Tätä enimmäismäärää sovelletaan sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 110/2008 soveltamista.

               (4)

               Komission suosituksessa 2010/133/EU (4) säädetään menettelyohjeista etyylikarbamaattikontaminaation ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi kivellisistä hedelmistä tai niiden puristusjäännöksestä tislatuissa väkevissä alkoholijuomissa ja suositellaan, että jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikki asianomaiset elintarvikealan toimijat panevat kyseiset ohjeet täytäntöön. Lisäksi pitää varmistaa, että toteutetaan kaikki aiheelliset toimenpiteet, jotta kivellisistä hedelmistä tai niiden puristusjäännöksestä tislattujen väkevien alkoholijuomien etyylikarbamaattipitoisuus saadaan mahdollisimman pieneksi tavoitetason ollessa 1 mg/l. Lisäksi siinä suositellaan, että kivellisistä hedelmistä tai niiden puristusjäännöksestä valmistettujen väkevien alkoholijuomien etyylikarbamaattipitoisuuksia seurattaisiin vuosina 2010, 2011 ja 2012, jotta menettelyohjeiden vaikutuksia voidaan arvioida.

               (5)

               Seurannan tuloksista raportoidaan EFSAn teknisessä raportissa ”Evaluation of monitoring data on levels of ethyl carbamate in the years 2010–2012” (5), joka hyväksyttiin 28 päivänä maaliskuuta 2014. Raportissa esitetään yleiskatsaus ”kivellisistä hedelmistä tislatuissa väkevissä alkoholijuomissa” ja ”muista kuin kivellisistä hedelmistä tislatuissa väkevissä alkoholijuomissa” esiintyneistä etyylikarbamaattipitoisuuksista kolmen otosvuoden aikana 2010–2012. Vuosina 2010–2012 ”kivellisistä hedelmistä tislattujen väkevien alkoholijuomien” osalta yli 80 prosenttia ja ”muista kuin kivellisistä hedelmistä tislattujen väkevien alkoholijuomien” osalta yli 95 prosenttia etyylikarbamaattia koskevien tiedostojen analyysituloksista oli alle 1 mg/l tavoitearvon. Keskimääräinen esiintyminen samojen elintarvikeryhmien osalta oli myös alle tavoitearvon (noin kaksi kolmasosaa ”kivellisistä hedelmistä tislattujen väkevien alkoholijuomien” osalta ja yksi kolmasosa ”muista kuin kivellisistä hedelmistä tislattujen väkevien alkoholijuomien” osalta).

               (6)

               On aiheellista säilyttää menettelyohjeet, joiden mukaan etyylikarbamaattia koskeva tavoitetaso on 1 mg/l, mutta päivittää ohjeet kertyneiden kokemusten perusteella sekä saattaa niiden sisältämät tietyt seikat vuonna 2011 hyväksyttyjen Codex Alimentariukseen kuuluvien kivellisistä hedelmistä valmistettua etyylikarbamaattikontaminaatiota koskevien menettelyohjeiden mukaisiksi (CAC/RCP 70–2011).

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   Suositellaan, että jäsenvaltiot

               1.

               huolehtivat tarvittavin toimenpitein siitä, että kaikki toimijat, jotka harjoittavat kivellisistä hedelmistä tai niiden puristusjäännöksestä tislattujen väkevien alkoholijuomien tuotantoa, pakkaamista, kuljetusta, säilyttämistä tai varastointia, panevat täytäntöön tämän suosituksen liitteessä kuvatut menettelyohjeet etyylikarbamaattikontaminaation ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi kivellisistä hedelmistä tai niiden puristusjäännöksestä tislatuissa väkevissä alkoholijuomissa;

               2.

               varmistavat, että toteutetaan kaikki aiheelliset toimenpiteet, jotta kivellisistä hedelmistä tai niiden puristusjäännöksestä tislattujen väkevien alkoholijuomien etyylikarbamaattipitoisuus saadaan mahdollisimman pieneksi tavoitetason ollessa 1 mg/l.

         Kumotaan suositus 2010/133/EU.

      Tehty Brysselissä 7 päivänä tammikuuta 2016.

            Komission puolesta

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Komission jäsen

      (1)  Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food Chain on a request from the European Commission on ethyl carbamate and hydrocyanic acid in food and beverages. The EFSA Journal (2007) Journal number, 551, s. 1–44. Ks. http://www.efsa.europa.eu/en/scdocs/doc/Contam_ej551_ethyl_carbamate_en_rev.1,3.pdf

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 110/2008, annettu 15 päivänä tammikuuta 2008, tislattujen alkoholijuomien määritelmistä, kuvauksesta, esittelystä, merkinnöistä ja maantieteellisten merkintöjen suojaamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1576/89 kumoamisesta (EUVL L 39, 13.2.2008, s. 16).

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1334/2008, annettu 16 päivänä joulukuuta 2008, elintarvikkeissa käytettävistä aromeista ja tietyistä ainesosista, joilla on aromaattisia ominaisuuksia, sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1601/91, asetusten (EY) N:o 2232/96 ja (EY) N:o 110/2008 sekä direktiivin 2000/13/EY muuttamisesta (EUVL L 354, 31.12.2008, s. 34).

      (4)  Komission suositus 2010/133/EU, annettu 2 päivänä maaliskuuta 2010, etyylikarbamaattikontaminaation ehkäisemisestä ja vähentämisestä kivellisistä hedelmistä tai niiden puristusjäännöksestä tislatuissa väkevissä alkoholijuomissa sekä etyylikarbamaattipitoisuuksien seuraamisesta tällaisissa juomissa (EUVL L 52, 3.3.2010, s. 53).

      (5)  Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen, 2014; Evaluation of monitoring data on levels of ethyl carbamate in the years 2010–2012. EFSA supporting publication 2014:EN-578, 22 s. Saatavilla osoitteessa: http://www.efsa.europa.eu/en/supporting/doc/578e.pdf

      LIITE
      JOHDANTO

                  1.

                  Etyylikarbamaatti on yhdiste, jota esiintyy luonnostaan käymisteitse valmistetuissa elintarvikkeissa ja alkoholijuomissa, kuten leivässä, jogurtissa, soijakastikkeissa, viinissä, oluessa ja etenkin kivellisistä hedelmistä tai niiden puristusjäännöksestä tislatuissa väkevissä alkoholijuomissa, lähinnä sellaisissa, jotka on valmistettu kirsikoista, luumuista, mirabelleluumuista tai aprikooseista.

                  2.

                  Etyylikarbamaattia voi muodostua monista elintarvikkeiden ja juomien luonnostaan sisältämistä aineista, kuten vetysyanidista eli syaanivedystä eli syaanivetyhaposta, ureasta, sitrulliinista ja muista N-karbamyyliyhdisteistä. Useimmissa tapauksissa varsinaisena esiasteena lienee syanaatti, joka etanolin kanssa reagoidessaan muodostaa etyylikarbamaattia.

                  3.

                  Kivellisistä hedelmistä valmistetuissa tisleissä (hedelmistä tai niiden puristusjäännöksestä tislatuissa väkevissä alkoholijuomissa) etyylikarbamaattia voi muodostua hedelmänkivissä luonnostaan olevista syanogeenisista glykosideista. Hedelmiä mäskättäessä kivet voivat rikkoontua, jolloin niiden sisältämät syanogeeniset glykosidit voivat päästä kontaktiin mäskissä olevien entsyymien kanssa. Sen seurauksena syanogeeniset glykosidit hajoavat syaanivetyhapoksi tai syanideiksi. Syaanivetyhappoa voi vapautua myös ehjistä hedelmänkivistä, kun käynyttä mäskiä varastoidaan pitempään. Tislauksen aikana syaanivetyhappo voi rikastua kaikissa fraktioissa. Syanidi hapettuu valon vaikutuksesta syanaatiksi, joka etanolin kanssa reagoidessaan muodostaa etyylikarbamaattia. Kun reaktio on käynnistynyt, sitä ei voi keskeyttää. Tietyt ympäristöolosuhteet, kuten valoaltistus, korkeat lämpötilat ja kupari-ionien esiintyminen lisäävät etyylikarbamaatin muodostumista tisleeseen.

                  4.

                  Etyylikarbamaattipitoisuutta voitaisiin vähentää huomattavasti kahdella menettelyllä: vähennetään keskeisten esiasteaineiden pitoisuuksia ja vähennetään näiden aineiden taipumusta reagoida ja muodostaa syanaattia. Keskeiset vaikuttajatekijät ovat esiasteiden (esim. syaanivetyhapon ja syanidien) pitoisuus sekä varastointiolosuhteet, kuten valoaltistus ja lämpötila.

                  5.

                  Vaikkei syaanivetyhappo- ja etyylikarbamaattipitoisuuden välillä olekaan vielä osoitettu vahvaa korrelaatiota, on selvää, että suuri syaanivetyhappopitoisuus johtaa tietyissä olosuhteissa suureen etyylikarbamaattipitoisuuteen. Etyylikarbamaatin muodostumisen lisääntymismahdollisuus on yhdistetty vähintään 1 mg/l:n syaanivetyhappopitoisuuteen lopputisleessä (1)
                      (2). Käytännön kokemusten perusteella voidaan olettaa, että 1 mg:sta syaanivetyhappoa voi muodostua enintään 0,4 mg etyylikarbamaattia ei-ekvimolaarisessa suhteessa.

                  6.

                  Jäljempänä osassa I esitetään tuotantoprosessi. Osassa II on suosituksia, jotka perustuvat hyvään tuotantotapaan.

            I   TUOTANTOPROSESSI

                  7.

                  Kivellisistä hedelmistä tai niiden puristusjäännöksestä tislattujen väkevien alkoholijuomien tuotantoprosessissa kokonaiset hedelmät mäskätään, käytetään ja sitten tislataan. Prosessin tavanomainen kulku on seuraava:

                              —

                              kokonaiset kypsät hedelmät murskataan,

                              —

                              mäski käytetään ruostumattomasta teräksestä valmistetuissa säiliöissä tai muissa soveltuvissa käymisastioissa,

                              —

                              käynyt mäski siirretään tislauslaitteeseen, joka usein on kupariastia,

                              —

                              käynyttä mäskiä kuumennetaan sopivalla menetelmällä, jotta alkoholi haihtuu hitaasti,

                              —

                              alkoholihöyry jäähdytetään soveltuvassa (esim. ruostumattomasta teräksestä valmistetussa) kolonnissa, jossa se tiivistyy ja josta se kerätään talteen,

                              —

                              erotetaan kolme eri alkoholifraktiota: esitisle, keskitisle ja jälkitisle;

                  8.

                  Tislauksessa höyrystyy ensin esitisle. Sen tunnistaa useimmiten liuotin- tai lakkamaisista aromeista. Fraktio ei yleensä sovellu nautittavaksi, ja se olisikin hylättävä.

                  9.

                  Keskimmäisessä tislausvaiheessa tislataan etyylialkoholi eli etanoli, joka on kaikkien väkevien alkoholijuomien pääalkoholi. Näissä tisleissä muiden haihtuvien aineiden kuin etanolin pitoisuus on pienin ja hedelmäaromit ovat puhtaimmillaan. Keskitisle kerätään aina talteen.

                  10.

                  Jälkitisleet sisältävät etikkahappoa ja sikunaöljyä, jotka usein tunnistaa epämiellyttävistä etikkaisista ja kasvimaisista aromeista. Myös jälkitisle hylätään, mutta se voidaan tislata uudelleen, koska se väistämättä sisältää jonkin verran etanolia.

            II   HYVÄÄN TUOTANTOTAPAAN PERUSTUVAT SUOSITELTAVAT MENETTELYT

         Raaka-aineet ja hedelmämäskin valmistaminen

                  11.

                  Raaka-aineiden sekä hedelmämäskin valmistustavan olisi oltava sellaisia, ettei syaanivetyhappoa, joka on etyylikarbamaatin esiaste, pääse vapautumaan.

                  12.

                  Kivellisten hedelmien olisi oltava laadukkaita, mekaanisesti vahingoittumattomia ja mikrobiologisesti pilaantumattomia, koska vaurioituneet ja pilaantuneet hedelmät voivat sisältää enemmän vapaata syanidia.

                  13.

                  Hedelmistä olisi mieluiten poistettava kivi.

                  14.

                  Jollei kiviä poisteta, hedelmät olisi mäskättävä hellävaroin, jotteivät kivet murskaantuisi. Jos mahdollista, kivet olisi poistettava mäskistä.

         Käyminen

                  15.

                  Hedelmämäskiin olisi alkoholin tuottamiseksi lisättävä valikoituja hiivakantoja käyttöohjeiden mukaisesti.

                  16.

                  Käynyttä hedelmämäskiä käsiteltäessä olisi noudatettava tiukkoja hygieniavaatimuksia ja minimoitava valoaltistus. Kiviä sisältävää käynyttä hedelmämäskiä olisi varastoitava ennen tislausta mahdollisimman lyhyen aikaa, sillä syaanivetyhappoa voi vapautua mäskiä pitempään varastoitaessa myös ehjistä kivistä.

         Tislauslaitteet

                  17.

                  Tislauslaitteitten ja -prosessin olisi oltava sellaisia, ettei tisleeseen pääse siirtymään syaanivetyhappoa.

                  18.

                  Tislauslaitteissa olisi oltava automaattiset huuhtelulaitteet ja kupariset katalysaattorit. Automaattiset huuhtelulaitteet pitävät tislausastiat puhtaina, ja kupariset katalysaattorit sitovat syaanivetyhapon ennen kuin se siirtyy tisleeseen.

                  19.

                  Panostislauksen tapauksessa ei tarvita automaattisia huuhtelulaitteita. Tislauslaitteisto olisi puhdistettava systemaattisilla ja perinpohjaisilla menettelyillä.

                  20.

                  Tietyissä tapauksissa, joissa ei käytetä kuparisia katalysaattoreita tai muita nimenomaan syanidin erottamiseen tarkoitettuja välineitä, olisi käyneeseen hedelmämäskiin lisättävä kupariyhdisteitä ennen tislausta. Kupariyhdisteillä sidotaan syaanivetyhappoa. Niitä myydään erikoisliikkeissä, ja niitä olisi käytettävä erittäin huolellisesti ja valmistajan ohjeiden mukaisesti. Nämä valmisteet sisältävät syaanivetyhappoa sitovia kupari(I)ioneja. Kupari(II)ioneilla ei ole vaikutusta, eikä niitä tulisi käyttää.

                  21.

                  Vaikka kupari-ionit voivat estää etyylikarbamaatin esiasteiden muodostumista mäskissa ja tislauslaitteessa, ne voivat edistää etyylikarbamaatin muodostumista tisleeseen. Sen vuoksi ruostumattomasta teräksestä olevan kondensaattorin käyttö kuparikondensaattorin sijaan tislauslaitteen loppupäässä rajoittaa kuparin esiintymistä tisleessä ja vähentää etyylikarbamaatin muodostumista.

         Tislausprosessi

                  22.

                  Käyneessä mäskissä olevia kiviä ei pitäisi pumpata tislauslaitteistoon.

                  23.

                  Tislaus olisi suoritettava siten, että alkoholi haihtuu hitaasti (esim. käyttämällä lämmönlähteenä höyryä suoran liekin sijaan).

                  24.

                  Tisleen ensimmäiset fraktiot, esitisleet, olisi erotettava huolellisesti.

                  25.

                  Keskitisle olisi kerättävä talteen ja varastoitava pimeässä. Kun alkoholin pitoisuus keräysastiassa saavuttaa arvon 50 tilavuusprosenttia, keruussa olisi siirryttävä jälkitislevaiheeseen, jotta mahdollisesti muodostunut etyylikarbamaatti erottuu jälkitisleeseen.

                  26.

                  Erotettu, mahdollisesti etyylikarbamaattia sisältävä jälkitisle olisi kerättävä, ja mahdollinen uudelleentislaus olisi tehtävä erikseen. Etyylikarbamaattipitoisuuden vähentämiseksi on kuitenkin suotavaa hävittää pyrstö.

         Tisleen tarkastaminen, uudelleentislaus ja varastointi

         Syaanivetyhappo:

                  27.

                  Tisleiden syaanivetyhappopitoisuus olisi tarkastettava säännöllisesti. Määritys olisi tehtävä soveltuvilla testeillä, joko syaanivetyhappopitoisuuden tarkastamiseen tarkoitetuilla pikatestaussarjoilla tai erikoistuneessa laboratoriossa.

                  28.

                  Jos tisleen syaanivetyhappopitoisuus on yli 1 mg/l, suositellaan sen tislaamista uudelleen käyttäen tapauksen mukaan katalysaattoreita tai kupariyhdisteitä (ks. kohdat 18 ja 20).

                  29.

                  Myös sellaiset tisleet, joiden syaanivetyhappopitoisuus lähentelee arvoa 1 mg/l, olisi parasta tislata uudelleen. Ellei se ole mahdollista, ne olisi varastoitava valoa läpäisemättömissä pulloissa tai laatikoissa mahdollisimman lyhyen ajan, eikä korkeissa lämpötiloissa, jottei varastoinnin aikana pääse muodostumaan etyylikarbamaattia.

         Etyylikarbamaatti:

                  30.

                  Testaamista etyylikarbamaatin varalta suositellaan, kun kyse on tisleistä, joissa yhdistettä on jo voinut muodostua (jos esimerkiksi tisleen tuotantohistoriaa ei tunneta, tisleessä on runsaasti syanidia tai sitä on varastoitu valoisassa tai korkeissa lämpötiloissa). Etyylikarbamaattipitoisuus voidaan testata vain erikoistuneessa laboratoriossa.

                  31.

                  Jos tisleen etyylikarbamaattipitoisuus ylittää tavoitetason 1 mg/l, tisle olisi tislattava tapauksen mukaan uudelleen.

         (1)  Christoph, N., Bauer-Christoph C.: Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (I), Kleinbrennerei 1998; 11: 9–13.

         (2)  Christoph, N., Bauer-Christoph C.: Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (II), Kleinbrennerei 1999; 1: 5–13.