				|

		52013DC0360

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Ranskan vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ranskan vuosien 2012–2017 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2013/0360 final - 2013/ () */

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Ranskan vuoden 2013 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Ranskan vuosien 2012–2017 vakausohjelmaa
koskeva neuvoston lausunto
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011
annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011[2] ja erityisesti sen 6 artiklan 1
kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[3],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[4],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi
kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on
tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin,
joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia
vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.
(2)       Neuvosto antoi 13 päivänä
heinäkuuta 2010 komission ehdotusten perusteella suosituksen jäsenvaltioiden ja
unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21
päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista[5].
Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin
ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja
työllisyyspolitiikassaan.
(3)       Valtion- ja hallitusten
päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen,
joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason
toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He
päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja
ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 ‑strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)       Neuvosto antoi 6 päivänä
heinäkuuta 2012 suosituksen Ranskan vuoden 2012 kansallisesta
uudistusohjelmasta ja lausunnon Ranskan vuosien 2011–2016 tarkistetusta
vakausohjelmasta.
(5)       Komissio hyväksyi
28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen[6]. Tästä alkoi vuoden 2013
talouspolitiikan EU-ohjausjakso. Komissio hyväksyi niin ikään 28 päivänä
marraskuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan
kertomuksen[7],
jossa se katsoi, että Ranska kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(6)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
14 päivänä maaliskuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen
talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että
on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista,
palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä,
puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)       Komissio julkaisi 10 päivänä
huhtikuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun
Ranskaa koskevan perusteellisen tarkastelun[8]
tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Ranskan
makrotaloudessa on epätasapainotiloja, jotka edellyttävät seurantaa ja
määrätietoisia politiikkatoimia. Kauppataseen ja kilpailukyvyn heikkenemiseen,
johon sekä kustannustekijät että muut tekijät vaikuttavat, on kiinnitettävä
edelleen huomiota tilanteessa, jossa ulkoinen rahoitusasema heikkenee ja
julkinen velka on huomattava. Erityisesti Ranskan talouden koon huomioon ottaen
tarve toteuttaa toimia, joilla pienennetään maan talouteen ja talous- ja
rahaliiton toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten riskiä, on erityisen
huomattava.
(8)       Ranska toimitti vuosia
2012–2017 koskevan vuoden 2013 vakausohjelmansa ja vuoden 2013 kansallisen
uudistusohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2013. Ohjelmat on arvioitu samaan
aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on pystytty ottamaan huomioon.
(9)       Neuvosto on neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vuoden 2013 vakausohjelman arvioinnin
perusteella sitä mieltä, että huolimatta huomattavista vakautustoimista, joiden
johdosta julkisen sektorin alijäämä supistui 7,5 prosentista suhteessa BKT:hen
vuonna 2009 4,8 prosenttiin vuonna 2012, Ranskan ei odoteta korjaavan
liiallista alijäämäänsä vuoden 2013 loppuun mennessä neuvoston vuoden 2009
loppupuolella antaman suosituksen mukaisesti. Tämä johtuu erityisesti
talouskehityksestä, joka on ollut heikompaa kuin suosituksen antamisajankohtana
odotettiin. Sitä pystyttiin kompensoimaan vain osittain odottamattomilla
tuloilla ja lisäksi toimenpiteet painottuivat jossain määrin jakson loppuun.
Julkisen talouden kehitysarvion perustana oleva makrotalouden skenaario on
realistinen vuoden 2013 osalta mutta ylioptimistinen vuoden 2014 osalta.
Viranomaiset odottavat erityisesti, että vaikka kehitys oli pysähdyksissä
vuosina 2012 (0 prosenttia) ja 2013 (0,1 prosenttia), BKT kasvaa 1,2
prosenttia vuonna 2014, ja olettavat, että julkisen talouden toimia toteutetaan
alijäämän supistamiseksi 2,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Sen sijaan komissio
ennustaa, että BKT kasvaa 1,1 prosenttia vuonna 2014 olettaen, että politiikka
säilyy muuttumattomana. Tässä arviossa otetaan huomioon vain jo hyväksytyt tai
riittävästi määritetyt toimenpiteet, ja sen vuoksi alijäämä olisi 4,2
prosenttia suhteessa BKT:hen. Ohjelmassa kaavaillun julkisen talouden
strategian päätavoitteena on viime vuoden ohjelman tapaan keskipitkän aikavälin
tavoitteen saavuttaminen eli rakenteellisesti tasapainoinen julkisen talouden
rahoitusasema. Tämä tavoite ylittää vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisen
tavoitteen. Keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisvuosi on 2016, kun
edellisessä vakausohjelmassa se oli 2015. Vakausohjelmassa esitetty suunniteltu
alijäämä noudattaa tavoitetta, jonka mukaan liiallinen alijäämä saadaan
korjattua viimeistään vuonna 2014 eli vuotta myöhemmin kuin mikä oli neuvoston
liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä vuoden 2009 loppupuolella asettama
tarkistettu määräaika. Kun otetaan huomioon ohjelmassa esitetyt ylioptimistiset
vuoden 2014 kasvuennusteet, neuvosto katsoo, että viranomaisten
suunnittelemilla julkisen talouden toimilla ei pystytä korjaamaan liiallista
alijäämää viimeistään vuonna 2014, ellei tuolloin toteuteta myös muita toimia,
joilla vakautusta tehostetaan merkittävästi. Suunniteltuja säästöjä ja
lisätuloja ei ole myöskään määritetty tarkemmin. Näin ollen sekä vuoden 2014 että
vuoden 2015 toimenpiteet on määritettävä, jotta voidaan varmistaa uskottavasti,
että liallinen alijäämä korjataan viimeistään vuonna 2015 [neuvoston
suosituksen mukaisesti]. Koska (komission uudelleen laskeman) rakenteellisen
alijäämän odotetaan olevan –0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016 (–0,3
prosenttia vuonna 2017), keskipitkän aikavälin tavoitetta ei saavuteta
ohjelmakauden loppuun mennessä. Edistyksen kohti keskipitkän aikavälin
tavoitetta odotetaan kyseisenä vuonna olevan 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen
eli alle vertailuarvon, joka on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Julkinen
velka on kasvanut huomattavasti kriisin alkamisen jälkeen. Velan määrä
suhteessa BKT:hen oli 64,2 prosenttia vuonna 2007. Se oli kasvanut 90,2
prosenttiin vuonna 2012, ja komission yksiköiden kevään 2013 talousennusteen
mukaan sen odotetaan kasvavan edelleen 96,2 prosenttiin vuoden 2014 loppuun
mennessä. Viranomaiset odottavat velkasuhteen olevan suurimmillaan 94,3
prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014 ja supistuvan sen jälkeen 88,2
prosenttiin vuonna 2017. Ranska on vuodesta 2016 alkaen velkaperusteen
noudattamisen suhteen siirtymävaiheessa.
(10)     Kun otetaan huomioon velan
suuri määrä, joka kasvaa edelleen, ja se, että liiallisen alijäämän
korjaamiselle asetettua määräaikaa lykätään jälleen [vuoteen 2015], on entistä
tärkeämpää, että vuoden 2013 talousarvio pannaan tiukasti täytäntöön ja
merkittäviä vakautustoimenpiteitä toteutetaan määrätietoisesti seuraavina
vuosina. On erityisen tärkeää, että Ranskan julkiset menot kasvavat
huomattavasti hitaammin kuin potentiaalinen BKT, koska rakenteellisen alijäämän
korjautuminen on tähän mennessä perustunut pääasiallisesti tulojen kasvuun.
Tältä osin meneillään olevan julkisten menojen arvioinnin (Modernisation de
l’action publique), jonka piiriin kuuluvat valtionhallinnon lisäksi
paikallis- ja sosiaaliturvahallinto, odotetaan tarjoavan suunnan julkisten
menojen tehokkuuden parantamiselle entisestään. Erilaisia hallintotasoja ja
toimivaltuuksia voitaisiin keventää edelleen synergian, tehokkuusetujen ja
säästöjen saavuttamiseksi. Suunnitteilla olevan, hallinnon hajauttamista
koskevan uuden lain pitäisi auttaa tämän ongelman ratkaisemisessa. Kun otetaan
huomioon, että terveydenhuoltomenojen odotetaan kasvavan keskipitkällä ja pitkällä
aikavälillä, julkisia terveydenhuoltomenoja ja erityisesti lääkemenoja onkin
jatkossa tarkasteltava huolellisemmin ja tehokkaammin. Eläkkeitä käsittelevän
neuvoa-antavan neuvoston (Conseil d’orientation des retraites)
uusimpien ennusteiden mukaan eläkejärjestelmä pysyy alijäämäisenä vuoteen 2018,
mikä on ristiriidassa vuonna 2010 asetetun uudistustavoitteen kanssa.
Tarkoituksena oli saavuttaa tasapainoinen järjestelmä viimeistään vuonna 2018.
Lisäksi vuoden 2010 uudistuksen osittainen peruuttaminen on vastoin neuvoston
suositusta. Tämän perusteella eläkejärjestelmä on edelleen pahasti alijäämäinen
vuoteen 2020 asti, ja tilanteen korjaamiseksi on toteutettava kiireellisesti
uusia politiikkatoimia, mutta kuitenkin niin, että järjestelmä säilyy
riittävänä. Tällaisia toimenpiteitä voisivat olla vähimmäiseläkkeeseen ja
täyteen eläkkeeseen vaadittavien eläkeikien nostaminen sekä täyteen eläkkeeseen
oikeuttavan maksukauden pidentäminen, indeksointisääntöjen mukauttaminen ja
lukuisten yleiseen järjestelmään tiettyjen työntekijäryhmien osalta liittyvien
vapautusten tarkistaminen. Kun otetaan huomioon työvoimakustannusten kielteinen
vaikutus, sosiaaliturvamaksujen korottamista olisi vältettävä. Ranskan julkisen
talouden kohtaamien haasteiden vuoksi on olennaisen tärkeää, että julkisen
talouden toimenpiteitä täydennetään rakenteellisiin uudistuksiin tähtäävillä
tehostetuilla toimilla, jotta voidaan tukea ja lisätä Ranskan talouden pitkän
aikavälin kasvupotentiaalia.
(11)     Kuten vuoden 2013
perusteellinen tarkastelu osoittaa, Ranskan kilpailukyky on edelleen merkittävä
haaste, sillä maan osuus vientimarkkinoista on viime vuosina heikentynyt
huomattavasti. Ranskan hallitus ehdotti marraskuussa 2012 useita
politiikkatoimia ns. kilpailukykyä koskevan sopimuksen puitteissa. Yritysverotuksessa
käyttöön otettu hyvitys (crédit d’impôt pour la compétitivité et l’emploi
– CICE) on merkittävä toimenpide (sen vuosivaikutuksen odotetaan olevan 20
miljardia euroa), jonka pitäisi alentaa työvoimakustannuksia. Lisätoimia tarvitaan, sillä uusi verohyvitys vasta
puolittaa kuilun Ranskan verokiilan ja OECD:n keskiarvon välillä
mediaanitulojen tasolla. Lisäksi vuodesta 2010
alkaen toteutettujen julkisen talouden toimenpiteiden kokonaisvaikutus johtaa
yritysverotuksen kiristymiseen, vaikka edellä mainittu hyvitys jätettäisiinkin
huomiotta. Heinäkuussa 2012 päätetyllä
vähimmäispalkan korotuksella – vaikkakin se oli vähäinen – saattaa olla
kielteinen vaikutus työllisyyteen ja kilpailukykyyn, kuten neuvoston vuonna
2012 antamassa suosituksessa painotettiin. Vuosina
2002–2012 vähimmäistuntipalkka nousi 38 prosenttia (16 prosenttia
reaaliarvona laskettuna). Korkea vähimmäispalkka, joka on kaksi kolmannesta
mediaanipalkasta, kompensoidaan työnantajille osittain myöntämällä erilaisia
vapautuksia sosiaaliturvamaksuista. Tähän liittyvät julkisen talouden
kustannukset ovat kasvaneet nopeasti viime vuosina, mikä johtuu osittain
vähimmäispalkan nopean kasvun kompensoimisesta, ja ne ovat yli 1 prosenttia
suhteessa BKT:hen. Lisäksi vaihtoehtoiset välineet, kuten tulotukijärjestelmät
(Prime pour l'emploi ja Revenu de solidarité active), ovat
vähimmäispalkkaa tehokkaampia välineitä työssäkäyvien köyhyyden
poistamiseksi.
(12)     Muun kuin hintakilpailukyvyn
osalta on todettava, että vaikka hallitus on vastikään uudistanut
vientistrategiaansa, vientisuuntautuneiden verkostojen ja kumppanuuksien
kehittämisen tukeminen edistäisi pk-yritysten kansainvälistymistä[9]. Toimenpiteitä voitaisiin
yleensäkin toteuttaa sen varmistamiseksi, että liiketoimintaympäristö edistää
pk-yritysten kasvua. Huolimatta yritysten huomattavista ponnisteluista
T&K-valtaisilla sektoreilla ja hallituksen myöntämästä merkittävästä tuesta
(mm. tutkimusinvestoinneista myönnettävä verohyvitys), high-tech- ja
medium-tech-yritysten osuus Ranskan taloudesta on vaatimaton ja sitä paitsi
kutistumaan päin. Sen vuoksi näillä sektoreilla on edistettävä pk-yritysten ja
välikoon yritysten (ETI) perustamista ja kasvua parantamalla niitä
toimintaedellytyksiä, jotka kannustavat innovointiin ja yrittäjyyteen. Julkisen
tutkimustoiminnan ja yksityisten yritysten yhdistämiseksi kehitettyä
klusteripolitiikkaa voitaisiin myös suunnata enemmän lähellä toisiaan
sijaitsevien yksityisten yritysten välisiin myönteisiin ulkoisvaikutuksiin.
Lisäksi tohtorintutkinnosta ja tutkimustyöstä olisi tehtävä tarpeeksi
houkuttelevaa yksityisten yritysten ja tutkimuslaitosten välisten yhteyksien
parantamiseksi.
(13)     Palvelusektorilla tapahtui
vain jonkin verran edistymistä vuonna 2012. Ei esimerkiksi käynnistetty
horisontaalista uudistusta, jonka avulla olisi poistettu säänneltyihin aloihin
ja ammatteihin liittyvät perusteettomat rajoitukset. Moniin
ammatinharjoittajana toimiviin palveluntarjoajiin sovelletaan edelleen
rajoituksia oikeusmuodon ja osakeomistuksen rakenteen osalta (esim. eläinlääkäreille
ja asianajajille asetetut pääomaomistusta koskevat rajoitukset). Useilla
sektoreilla (mm. taksit, eräät terveydenhuoltoalan ammatit, notaarit ja muut
oikeusalan ammatit) on edelleen muita huomattavia esteitä, jotka haittaavat
markkinoille pääsyä tai toiminnan harjoittamista (kuten kaupallista viestintää
koskevat säännökset, kiintiöt tai alueelliset rajoitukset). Vähittäissektorilla
on edelleen runsaasti sääntelyä, kuten vähittäismyymälöiden perustamisen
yhteydessä sovellettavat raskaat ja aikaa vievät lupamenettelyt. Lisäksi kielto
myydä kustannuksia halvemmalla johtaa moniin vääristymiin, kun taas tuottajien
ja pienien myymälöiden tukemista koskeva tavoite voitaisiin saavuttaa myös
vähemmän kilpailua vääristävillä toimenpiteillä. Säänneltyjen alojen ja
ammattien kohtuuttomat rajoitukset haittaavat kilpailua ja nostavat palvelujen
hintoja. Kuten perusteellisesta arvioinnista ilmenee, välillisten palvelujen
korkeammat hinnat, joiden osuus on lähes neljännes valmistusteollisuuden
tuotantokustannuksista, vaikuttavat ranskalaisten yritysten ulkoiseen
kilpailukykyyn. Verkkotoimialoilla tapahtui vuonna 2012 jonkin verran
edistymistä. Ranskan sähkömarkkinat kuuluvat edelleen EU:n keskittyneimpiin.
Sähkön ja kaasun säännellyt hinnat vääristävät kilpailua ja estävät uusien
toimijoiden pääsyn markkinoille. Muiden kuin kotitalouksien säännellyt hinnat
olisi poistettava Ranskan viranomaisten kanssa sovitun aikataulun mukaisesti.
Myös yhteenliittämiskapasiteetin lisääminen naapurimaiden kanssa ja
vesivoimaloiden toimiluvista käynnistettävät tarjouskilpailut edistäisivät
kilpailua sähkömarkkinoilla. Rautatieliikenteessä rahtiliikenteen markkinat
eivät ole yhtä dynaamiset kuin muissa jäsenvaltioissa eikä
matkustajaliikennettä ole avattu kilpailulle, kansainvälisiä palveluja lukuun
ottamatta. Tulevalla uudistuksella pitäisi varmistaa, että uusi
”infrastruktuurin yhdennetty ylläpitäjä” pysyy riippumattomana suhteessa
vakiintuneeseen toimijaan, jotta uusille toimijoille voidaan taata
oikeudenmukainen ja syrjimätön pääsy markkinoille.
(14)     Ranskan verojärjestelmä on
edelleen monimutkainen ja tehoton, sillä erilaisia vapautuksia ja
erityisvähennyksiä on paljon, mutta myös lainsäädäntöä muutetaan usein. Vaikka
verotukien vähentämiseen ja yksinkertaistamiseen tähtääviä toimia on
toteutettu, menetettyjen verotulojen määrä on edelleen suuri. Kasvua ja
sosiaalista hyvinvointia voitaisiin edistää paremmin soveltamalla
lähestymistapaa, jossa veropohja on laaja ja veroaste alhainen. Alennettua
alv-kantaa on tarkoitus korottaa 7 prosentista 10 prosenttiin tammikuusta
2014 alkaen. Tämä on askel oikeaan suuntaan, mutta lisätoimet ovat vielä
tarpeen. Vero- ja sosiaaliturvajärjestelmään liittyvien vapautusten
kustannukset ovat edelleen hyvin suuret, jopa 10 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vaikka
eräät alennetut alv-kannat, joita sovelletaan mm. ravintolapalveluihin, ovat
osoittautuneet tehottomiksi, riittävän eriytettyjä poliittisia toimenpiteitä ei
ole toteutettu. Edellä mainitulla alennettujen ja yleisten alv-kantojen
korotuksella osittain rahoitetun kilpailukykyä ja työllisyyttä edistävän
verohyvityksen (CICE) käyttöönoton myötä verotaakkaa siirretään työn
verotuksesta muualle. Lisätoimille on kuitenkin tarvetta, erityisesti jotta
voidaan tasapainottaa ympäristöverojen osuutta verotuloista. Ranska toteutti
viime vuonna joitakin toimenpiteitä puuttuakseen velanottoa suosiviin yritysten
verokannusteisiin. Ranskan on kuitenkin mahdollista parantaa tätä tilannetta
edelleen (korkovähennyksiä rajoitetaan vain yli 3 miljoonan euron ylittävältä osuudelta
ja vain 15:tä prosenttia kyseisen rajan ylittävistä koroista ei saa vähentää
verotuksessa vuonna 2013; vuonna 2014 määrä olisi 25 prosenttia).
(15)     Työttömyysaste on noussut: se
oli 9,7 prosenttia vuonna 2010 ja 10,2 prosenttia vuonna 2012. Komission
ennusteen mukaan työttömyysaste nousee 10,6 prosenttiin vuonna 2013 ja 10,9
prosenttiin vuonna 2014, koska talouskasvu pysyy heikkona. Tätä taustaa vasten
Ranskan työmarkkinoiden segmentoituminen aiheuttaa edelleen huolta.
Todennäköisyys siirtyä tilapäisestä työstä vakituiseen oli vain 10,6 prosenttia
vuonna 2010, kun EU:n keskiarvo oli 25,9 prosenttia. Tämän vuoksi epävarmoissa
työsuhteissa olevat matalan taitotason työntekijät joutuvat yleensä kärsimään
kaikkien työmarkkinoita koskevien sopeutustoimien seurauksista.
Työmarkkinaosapuolet tekivät tammikuussa 2013 työpaikkojen turvaamista koskevan
monialasopimuksen (ANI), jonka pohjalta annettiin toukokuussa 2013 uusi laki.
Siinä lisätään työntekijöiden oikeuksia puuttumalla irtisanomisten
oikeudelliseen epävarmuuteen ja annetaan työnantajille lisää joustavuutta. Laki
on edistysaskel kohti paremmin toimivia työmarkkinoita. Tämän uudistuksen
täytäntöönpano ja sen vaikutukset ovat kuitenkin vielä epävarmoja. Syynä tähän
on se, että monialasopimusta koskevan lain antamisen jälkeen tarvitaan muita
ala- tai yrityskohtaisia sopimuksia ennen kuin sopimus voi tulla
täysimääräisesti voimaan.
(16)     Kuudesosa Ranskan nuorisosta
keskeyttää yleissivistävän tai ammatillisen koulutuksen ilman loppututkintoa.
Tämä on erityisen huolestuttavaa siksi, että nuorisotyöttömyysaste oli 25,4
prosenttia vuoden 2012 lopussa, ja vähiten ammattitaitoisten nuorten riski
joutua työttömäksi oli lähes kaksi kertaa suurempi.
Oppisopimuskoulutusjärjestelmät olisi saatettava erityisesti näiden vähiten
koulutettujen nuorten ulottuville. Kansallisten ohjelmien mukauttamisella
nuorisotakuuta koskevaan neuvoston suositukseen odotetaan olevan rakentava
osuus näihin haasteisiin vastaamisessa. Vuonna 2009 aloitetuista uudistuksista
huolimatta aikuisten osallistuminen elinikäiseen oppimiseen jää Ranskassa alle
EU:n keskitason (5,7 prosenttia vuonna 2012; alhaisen taitotason omaavien
aikuisten osalta osallistumisaste oli 2,5 prosenttia). Suunniteltu toimivallan
siirto alueneuvostoille saattaa tarjota mahdollisuuden puuttua nykyjärjestelmän
heikkouksiin. Ranskassa 55–64-vuotiaiden työllisyysaste on EU:n alimpia (45,7
prosenttia vuoden 2012 viimeisellä vuosineljänneksellä), ja ikääntyneiden
työttömyys on nousussa. Ns. sukupolvisopimukset ovat askel oikeaan suuntaan,
vaikka ei olekaan selvää, missä määrin ne vaikuttavat ikääntyneiden
työntekijöiden työllisyyteen ja helpottavat vanhempien työnhakijoiden paluuta
työelämään. Ranskan työttömyysetuuksiin kohdistuvat julkiset menot kasvoivat
5,3 prosenttia vuonna 2012 ja vakausohjelman mukaan niiden odotetaan kasvavan
6,1 prosenttia vuonna 2013. Työttömyysetuusjärjestelmää olisi uudistettava,
sillä järjestelmän yhteenlaskettu alijäämä nousee muussa tapauksessa lähes 1
prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoden 2013 loppuun mennessä. Erityisesti olisi
tarkistettava joitain seikkoja, kuten etuuksia koskevia kelpoisuusehtoja,
etuuksien alenemista ajan mittaan tai tulojen korvausasteita niiden
työntekijöiden osalta, joilla on korkeimmat palkat, jotta voidaan varmistaa,
että työn kannusteet ovat riittävät. Julkisen työnhakupalvelun (Pôle emploi)
uudessa kolmikantasopimuksessa määrätään työnhakijoiden seurantatoimien
eriyttämisestä. Työvoimaneuvojan keskimääräinen asiakaskunta on kuitenkin
entisestään paisunut työttömyyden lisääntyessä, ja heikko taloudellinen tilanne
vaikeuttaa Pôle emploi ‑strategian uudelleensuuntaamista. Kaiken
kaikkiaan on tarpeen toteuttaa lisätoimia heikkojen talousnäkymien vuoksi ja
koska työttömyyden odotetaan Ranskassa edelleen lisääntyvän.
(17)     Komissio on EU-ohjausjakson
osana analysoinut kattavasti Ranskan talouspolitiikkaa. Se on arvioinut
vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman ja esittänyt perusteellisen
tarkastelun. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Ranskan
finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan
myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä
talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin
kansallisiin päätöksiin. EU-ohjausjakson yhteydessä annetut komission
suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–6.
(18)     Neuvosto on tutkinut Ranskan
vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[10] ilmenee erityisesti jäljempänä
esitettävästä suosituksesta 1.
(19)     Neuvosto on tutkinut
kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen
tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Makrotalouden epätasapainotilojen
ehkäisemisestä ja korjaamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan
nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä
suosituksista 1, 2, 3, 4, 5 ja 6.
(20)     Komissio on EU-ohjausjakson
osana myös analysoinut koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut
tämän perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on
euro. Myös Ranskan olisi varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan
täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,
SUOSITTAA, että Ranska toteuttaisi
vuosina 2013–2014 toimia, joilla se
1.           lujittaa julkisen talouden
strategiaa ja jatkaa sen toteuttamista vuonna 2013; parantaa sopeutuksen
uskottavuutta määrittelemällä viimeistään syksyllä 2013 tarvittavat
toimenpiteet vuodeksi 2014 ja sen jälkeiselle ajalle ja toteuttamalla ne sen
varmistamiseksi, että liiallinen alijäämä korjataan kestävällä tavalla
viimeistään vuonna 2015 ja liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä
annetuissa neuvoston suosituksissa määritellyt rakenteelliset sopeutustoimet
toteutetaan; käyttää kaikki odottamattomat tulot alijäämän korjaamiseen;
julkisen talouden epätasapainotilojen korjaaminen kestävällä tavalla
edellyttää, että toteutetaan uskottavasti määrätietoisia rakenteellisia
uudistuksia, jotka lisäävät talouden sopeutumiskykyä ja edistävät kasvua ja
työllisyyttä; säilyttää kasvua edistävän julkisen talouden vakauttamisuran ja
parantaa julkisten menojen tehokkuutta erityisesti toteuttamalla suunnitellusti
kaikkia julkisyhteisöjen alasektoreita koskevien menoryhmien tarkistuksen;
ryhtyy toimiin tulevan, hallinnon hajauttamista koskevan lain puitteissa
parempien synergiaetujen ja säästöjen saavuttamiseksi valtion-, alue- ja
paikallishallinnossa; jatkaa liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeen
rakenteellista sopeutusta tarvittavalla vauhdilla niin, että keskipitkän
aikavälin tavoite saavutetaan viimeistään vuonna 2016; ryhtyy toimenpiteisiin
vuoden 2013 loppuun mennessä eläkejärjestelmän saattamiseksi tasapainoon
kestävällä tavalla viimeistään vuonna 2020, esimerkiksi ottamalla käyttöön
indeksointisäännöt, korottamalla edelleen lakisääteistä eläkeikää ja
pidentämällä täyteen eläkkeeseen oikeuttavaa maksuaikaa sekä tarkistamalla
erityisjärjestelmiä niin, että vältetään työnantajien sosiaaliturvamaksujen
korottaminen, ja parantaa terveydenhuoltomenojen kustannustehokkuutta myös
lääkemenojen alalla;
2.           varmistaa, että työvoimakustannuksiin vaikuttava,
kilpailukykyä ja työllisyyttä edistävä verohyvitys (crédit d’impôt
compétitivité et emploi) vähentää työvoimakustannuksia suunnitellulla
määrällä ja että sen vaikutusta ei heikennetä muilla toimenpiteillä; ryhtyy
lisätoimiin työvoimakustannusten alentamiseksi, erityisesti toteuttamalla
toimenpiteitä työnantajien sosiaaliturvamaksujen alentamiseksi; varmistaa, että
vähimmäispalkan kehitys tukee kilpailukykyä ja työpaikkojen luomista, ottaen
huomioon palkkatukijärjestelmät ja vapautukset sosiaaliturvamaksuista;
3.           ryhtyy toimenpiteisiin liiketoimintaympäristön
parantamiseksi ja edistää erityisesti pienten ja keskisuurten sekä välikoon
yritysten innovointi- ja vientikapasiteettia; käynnistää erityisesti ilmoitetun
sääntelykehyksen yksinkertaistamista koskevan hankkeen ja parantaa innovointiin
kannustavia toimintaedellytyksiä edistämällä tekniikansiirtoa ja tutkimusten
kaupallista hyödyntämistä esimerkiksi kohdentamalla kilpailukykykeskukset
uudelleen;
4.           ryhtyy toimenpiteisiin kilpailun lisäämiseksi
palvelusektorilla; poistaa perusteettomat rajoitukset, jotka koskevat pääsyä
asiantuntijapalveluiden harjoittamiseen ja niiden piirissä toimimista,
erityisesti oikeusmuodon, osakeomistuksen rakenteen, kiintiöiden ja
alueellisten rajoitusten osalta; ryhtyy toimiin myymälöiden avaamista koskevan
lupamenettelyn yksinkertaistamiseksi ja poistaa tappiollista myyntiä koskevan
kiellon; poistaa kaasun ja sähkön säännellyt hinnat muilta kuin
kotitalousasiakkailta ja lisää yhteenliittämiskapasiteettia naapurimaiden
kanssa; avaa rautatiealalla kotimaisen matkustajaliikenteen kilpailulle;
5.           jatkaa verojärjestelmän yksinkertaistamista ja parantaa
sen tehokkuutta huolehtimalla kuitenkin samalla verosääntöjen jatkuvuudesta
pitkällä aikavälillä; toteuttaa toimenpiteitä poistaakseen velanoton suosimisen
yritysverotuksessa; tehostaa toimia, joiden avulla vähennetään ja
yksinkertaistetaan henkilö- ja yritystuloverohyvityksiä samalla kun
lakisääteisiä veroasteita alennetaan; saattaa alennetut alv-kannat lähemmäs
yleistä verokantaa ja poistaa tehottomat alennetut verokannat; ryhtyy
lisätoimiin, joiden avulla verotaakkaa voitaisiin siirtää työn verotuksesta
ympäristö- tai kulutusverotukseen;
6.           panee täysimääräisesti ja viipymättä täytäntöön
tammikuussa 2013 tehdyn monialasopimuksen työmarkkinaosapuolia kuullen;
toteuttaa lisätoimia työmarkkinoiden segmentoitumisen torjumiseksi erityisesti
puuttumalla tilapäistyövoimaa välittävien toimistojen työntekijöiden
tilanteeseen; käynnistää pikaisesti työttömyysetuusjärjestelmän uudistuksen
yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa varmistaakseen järjestelmän kestävyyden ja
huolehtii samalla siitä, että järjestelmä tarjoaa riittävät kannusteet työhön
palaamiseksi; nostaa ikääntyneiden työntekijöiden työllisyysastetta ja edistää
heidän osallistumistaan työmarkkinoille; toteuttaa erityisiä toimia
ikääntyneiden työttömien työllistymismahdollisuuksien parantamiseksi
erityisesti neuvonnan ja koulutuksen avulla; parantaa aikuisten ja erityisesti
vähiten koulutusta saaneiden ja työttömien osallistumista elinikäiseen
oppimiseen; varmistaa, että julkiset työvoimapalvelut tarjoavat työttömille
tehokkaasti yksilöllistä tukea ja että aktiivinen työmarkkinapolitiikka
kohdistetaan vähäosaisimpiin; toteuttaa lisätoimenpiteitä parantaakseen
siirtymistä koulusta työelämään esimerkiksi nuorisotakuun ja
oppisopimuskoulutuksen edistämisen avulla.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2013) 360 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 ja P7_TA(2013)0053.
[5]               Neuvoston päätös 2013/208/EU, annettu 22 päivänä
huhtikuuta 2013.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 117 final.
[9]               Euroopan komissio (2011) ”Pieni yritys, suuri maailma –
uusi yhteistyöhanke avaa maailmanmarkkinoita pk-yrityksille”, KOM(2011) 702.
[10]             Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan
mukaisesti.


Avis juridique important

|

31996Y0318(01)

Neuvoston suositus, annettu 4 päivänä maaliskuuta 1996, konsuliviranomaisten paikallisesta yhteistyöstä viisumiasioissa

Virallinen lehti nro C 080 , 18/03/1996 s. 0001 - 0001

NEUVOSTON SUOSITUS,annettu 4 päivänä maaliskuuta 1996,konsuliviranomaisten paikallisesta yhteistyöstä viisumiasioissa (96/C 80/01)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen K.1 artiklan 3 kohdan,sekä katsoo, ettäviisumin antamispolitiikassa ja -käytännössä tulee valmistella pitemmälle menevää yhdenmukaistamista,kunkin jäsenvaltion kansallinen lainsäädäntö säätelee viisumin antamista kunnes asiasta laaditaan mahdolliset yhteiset määräykset,kunkin jäsenvaltion antaessa omat viisuminsa on tärkeää, että niillä on käytettävissään tarvittavat tiedot, jotta ne voivat ottaa huomioon muiden jäsenvaltioiden edut ja erityisesti kansallisen turvallisuuden ja yleisen järjestyksen ylläpidon sekä laittoman maahantulon estämisen,SUOSITTELEE JÄSENVALTIOIDEN HALLITUKSILLE:että nämä toteuttavat, mikäli käytännön tarvetta ilmenee, tarvittavat toimenpiteet sen helpottamiseksi, että:1) konsulivirastot ryhtyvät viisumiasioissa paikalliseen konsuliyhteistyöhön, joka käsittää viisuminantamismenettelyn perusteita koskevan tiedonvaihdon sekä kansallista turvallisuutta ja yleistä järjestystä uhkaavia vaaroja tai laittoman maahantulon vaaraa koskevan tiedonvaihdon,2) konsulivirastojen päälliköt ja heidän avustajansa viisumiasioissa pitävät kokouksia 1 kohdassa tarkoitetun tiedonvaihdon toteuttamiseksi,3) konsulivirastot järjestävät keskenään viisuminantamismenettelyistä vastaavien virkamiesten tapaamisia tiedonvaihdon ja keskinäisen tuntemuksen helpottamiseksi,4) konsulivirastot laativat neuvoston pyynnöstä yhteisiä selontekoja viisumiasioita koskevista paikallisista kysymyksistä, jotka voivat olla kiintoisia neuvoston työn kannalta,5) konsulivirastot toteuttavat yhdessä asianmukaisia toimenpiteitä sen tarkistamiseksi, ettei sama hakija ole jättänyt useita viisumihakemuksia samanaikaisesti tai perättäin ja tarvittaessa sen selvittämiseksi, onko jokin toinen jäsenvaltio jo aikaisemmin hylännyt viisumihakemuksen,6) konsulivirastot vaihtavat tietoja, jotka auttavat tarkistamaan viisumin hakijoiden vilpittömyyden ja maineen, mutta vaikka hakija olisi saanut yhdeltä jäsenvaltiolta voimassa olevan viisumin, se ei vapauta muiden jäsenvaltioiden viranomaisia siitä vastuusta, että nämä tutkivat erikseen viisumihakemuksen ja tekevät tarvittavat selvitykset turvallisuuden ja yleisen järjestyksen vuoksi sekä laittoman maahantulon estämiseksi.Tässä suosituksessa tarkoitetussa tiedonvaihdossa on otettava huomioon tietosuojaan liittyvät standardit.Tehty Brysselissä 4 päivänä maaliskuuta 1996.Neuvoston puolestaP. BARATTAPuheenjohtaja


|

32011H0856

2011/856/EU: Komission suositus, annettu 15 päivänä joulukuuta 2011 , perintöjen kaksinkertaisen verotuksen huojentamisesta

Virallinen lehti nro L 336 , 20/12/2011 s. 0081 - 0084

		Komission suositus,annettu 15 päivänä joulukuuta 2011,perintöjen kaksinkertaisen verotuksen huojentamisesta(2011/856/EU)EUROOPAN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Useimmat jäsenvaltiot soveltavat kuolintapauksissa veroja, erityisesti perintö- ja kuolinpesäveroja, kun taas jotkut jäsenvaltiot voivat soveltaa perintöihin ja kuolinpesiin esimerkiksi tuloveroa. Kaikkia kuolintapauksissa sovellettavia veroja kutsutaan jäljempänä perintöveroiksi.(2) Useimmat perintöveroa soveltavat jäsenvaltiot soveltavat myös veroa elävien henkilöiden välisiin lahjoituksiin.(3) Jäsenvaltiot voivat verottaa perintöjä erilaisin "yhdistävien" tekijöiden perusteella. Verotus voi perustua henkilökohtaiseen siteeseen, kuten vainajan tai perinnönsaajan taikka heidän molempien kotipaikkaan, asuinpaikkaan tai kansalaisuuteen. Eräät jäsenvaltiot voivat soveltaa useampaa kuin yhtä näistä tekijöistä tai väärinkäytösten vastaisia toimenpiteitä, joilla laajennetaan verotuksellisen koti- tai asuinpaikan käsitettä.(4) Henkilökohtaiseen siteeseen perustuvan verotuksen lisäksi jäsenvaltiot voivat soveltaa perintöveroa oikeudenkäyttöalueellaan sijaitsevaan varallisuuteen. Veroa voidaan soveltaa tällä perusteella, vaikka vainajalla ja perinnönsaajalla ei kummallakaan ole henkilökohtaista sidettä varallisuuden sijaintimaahan.(5) Yhä useammat unionin kansalaiset muuttavat elinaikanaan elääkseen, opiskellakseen, työskennelläkseen tai eläkepäiviään viettääkseen toisessa unionin maassa ja ostavat kiinteistöjä ja sijoittavat varallisuuteen muissa maissa kuin kotimaassaan.(6) Jos tällaisissa tapauksissa yksityishenkilön kuolintapaus johtaa rajatylittäviin perintöihin, useammalla kuin yhdellä jäsenvaltiolla voi olla oikeus soveltaa perintöveroja kyseisiin perintöihin.(7) Jäsenvaltiot eivät juurikaan ole tehneet kahdenvälisiä sopimuksia kaksin- tai monikertaisen verotuksen estämiseksi perintöasioissa.(8) Useimmat jäsenvaltiot myöntävät yksipuolisesti kansallisella tasolla hyväksyttyjen lakien tai hallinnollisten käytänteiden nojalla huojennuksen kaksinkertaisessa varotuksessa ulkomailla maksetusta perintöverosta.(9) Tällaiset ulkomailla maksettuun perintöveroon sovellettavat kansalliset huojennusjärjestelmät ovat kuitenkin yleensä rajallisia. Erityisesti niiden soveltamisala voi olla rajallinen järjestelmään kuuluvien verojen ja henkilöiden osalta. Niissä ei välttämättä myönnetä hyvitystä aiemmin samasta perinnöstä maksetuista lahjaveroista tai paikallis- tai aluetasolla kannetuista veroista tai hyvitystä ei myönnetä kaikista veroista, joita muut maat kantavat kuolintapauksissa. Niissä saatetaan myöntää huojennus vain ulkomailla maksetuista veroista, jotka on maksettu tietystä ulkomaisesta omaisuudesta. Niissä ei välttämättä myönnetä huojennusta ulkomailla maksetusta verosta, joka on kannettu omaisuudesta, joka ei sijaitsee perinnönsaajan tai vainajan maassa. Niiden piiriin ei välttämättä kuulu ulkomailla maksettu vero, joka kannetaan huojennuksen myöntävän jäsenvaltion alueella sijaitsevasta varallisuudesta. Kansalliset huojennusjärjestelmät voivat olla epäonnistuneita myös siinä mielessä, ettei niissä oteta huomioon jäsenvaltioiden perintöverosääntöjen epäyhdenmukaisuutta erityisesti kun on kyse siitä, mitä on pidettävä paikallisena varallisuutena ja mitä ulkomaisena varallisuutena ja milloin varojen siirto on tehty ja milloin vero on maksettava. Veronhuojennus voi olla myös jätetty toimivaltaisen viranomaisen harkintavaltaan, minkä vuoksi huojennuksen myöntämistä ei taata.(10) Koska kumuloituvien perintöverojen huojentamiselle ei ole asianmukaisia tapoja, tämä voi johtaa kokonaisverotustasoihin, jotka ovat huomattavasti korkeammat kuin silloin, kun kyseessä ovat jommankumman asianomaisen jäsenvaltion puhtaasti sisäiset tilanteet.(11) Tämä voi estää sen, että EU:n kansalaiset voisivat nauttia täysimääräisesti oikeudestaan liikkua ja toimia vapaasti rajojen yli unionin alueella. Se voi myös aiheuttaa vaikeuksia pienten yritysten siirroille silloin, kun niiden omistajat kuolevat.(12) Vaikka perintöverojen osuus jäsenvaltioiden kokonaisverotuloista on melko pieni ja rajatylittävien tapausten osuus sitä vieläkin paljon pienempi, perintöjen kaksinkertaisella verottamisella voi olla suuria vaikutuksia yksityishenkilöihin.(13) Perintöjen kaksinkertaiseen verottamiseen liittyviä ongelmia ei tällä hetkellä ratkaista kattavasti kansallisella eikä kahdenvälisellä tasolla eikä unionin lainsäädännön nojalla. Jotta varmistettaisiin sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, olisi kannustettava sellaisen kattavamman järjestelmän käyttöönottoa, jossa huojennus myönnetään kaksinkertaisessa verotuksessa rajatylittävissä tilanteissa.(14) Verotusoikeudet ja huojennusten myöntäminen olisi asetettava tärkeysjärjestykseen silloin, kun kaksi tai useampi jäsenvaltio soveltaa perintöveroja samaan perintöön.(15) Yleisen säännön ja kansainvälisellä tasolla yleisimmin noudatetun käytännön mukaan jäsenvaltioilla, joissa kiinteän toimipaikan kiinteä omaisuus ja liikeomaisuus sijaitsevat, olisi oltava ensisijainen oikeus soveltaa perintöveroa tällaiseen omaisuuteen, koska se on valtio, jolla on läheisin side.(16) Koska irtaimen omaisuuden, joka ei ole kiinteän toimipaikan liikeomaisuutta, sijaintipaikka voidaan muuttaa helposti, sen side jäsenvaltioon, jossa se sijaitsee kuolinhetkellä, ei yleensä ole läheskään niin läheinen kuin henkilökohtainen side, joka vainajalla tai perinnönsaajalla voi olla johonkin muuhun jäsenvaltioon. Sen vuoksi jäsenvaltion, jossa tällainen irtain omaisuus sijaitsee, olisi vapautettava kyseinen omaisuus perintöverosta, jos se jäsenvaltio, johon vainajalla ja/tai perinnönsaajalla on henkilökohtainen side, soveltaa tällaista veroa.(17) Perintöä kertyy usein vainajan koko eliniän ajan. Lisäksi perintöön sisältyvä varallisuus sijaitsee todennäköisemmin jäsenvaltiossa, johon vainajalla on henkilökohtainen side, kuin jäsenvaltiossa, johon perinnönsaajalla on tällainen side, jos kyseessä on eri jäsenvaltio. Kun jäsenvaltiot verottavat perintöjä niiden alueeseen liittyvän henkilökohtaisen siteen perusteella, suurin osa jäsenvaltioista viittaa vainajan siteisiin eikä perinnönsaajan siteisiin, vaikka useat niistä kantavat veroa myös tai pelkästään silloin, kun perinnönsaajalla on henkilökohtainen side niiden alueeseen. Vainajan henkilökohtaisten siteiden luonteen ja tärkeyden vuoksi ja myös käytännön syistä johtuen kaksinkertaisesta verotuksesta, joka johtuu siitä, että vainajalla ja perinnönsaajalla on henkilökohtainen side eri jäsenvaltioihin, olisi myönnettävä huojennus siinä jäsenvaltiossa, johon perinnönsaajalla on henkilökohtainen side.(18) Kun ongelmia syntyy siitä, että henkilökohtaisia siteitä on eri jäsenvaltioihin, ne voitaisiin ratkaista noudattaen keskinäisen yhteisymmärryksen menettelyä, johon sisältyy lähimmän henkilökohtaisen siteen määrittelysääntöjä.(19) Koska perintöverotuksen soveltamisen ajoitus voi olla erilainen eri asianomaisissa jäsenvaltioissa ja koska rajatylittävien tilanteiden ratkaiseminen voi kestää huomattavasti kauemmin kuin kotimaisten perintöverotapausten useamman lainsäädäntö- ja/tai verojärjestelmän huomioimistarpeen vuoksi, jäsenvaltioiden olisi myönnettävä kohtuullinen aika veronhuojennusten hakemiselle.(20) Tällä suosituksella edistetään perusoikeuksia, erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettua omistusoikeutta (17 artikla), jossa nimenomaisesti taataan oikeus jättää laillisesti hankittu omaisuus perinnöksi, liiketoiminnan harjoittamisvapautta (16 artikla) sekä EU:n kansalaisten vapautta liikkua vapaasti EU:n alueella (45 artikla),ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:1. Kohde1.1 Tässä suosituksessa vahvistetaan, kuinka jäsenvaltiot voivat toteuttaa toimenpiteitä tai parantaa nykyisiä toimenpiteitä huojentaakseen kahden tai useamman jäsenvaltion kantamien perintöverojen soveltamisen aiheuttamaa kaksin- tai moninkertaista verotusta, jäljempänä "kaksinkertainen verotus".1.2 Tämä suositus koskee vastaavasti lahjaveroja, kun lahjoja verotetaan samojen tai samankaltaisten sääntöjen nojalla kuin perintöjä.2. MääritelmätTässä suosituksessa tarkoitetaana) "perintöverolla" kaikkia kansallisella tai liittovaltio-, alue- tai paikallistasolla kuolintapauksissa kannettavia veroja riippumatta siitä, mikä on veron nimi, millä tavalla vero kannetaan ja kehen veroa sovelletaan, mukaan lukien erityisesti kuolinpesävero, perintövero, pääomavero, omaisuudensiirtovero, leimavero, tulovero ja pääomatulovero;b) "veronhuojennuksella" lainsäädäntöön ja/tai yleisiin hallinnollisiin ohjeisiin tai neuvoihin sisältyvää määräystä, jonka nojalla jäsenvaltio myöntää huojennuksen toisessa jäsenvaltiossa maksetusta perintöverosta hyvittämällä ulkomailla maksetun veron kyseisessä jäsenvaltiossa maksettavasta verosta, vapauttamalla perinnön tai osan siitä kyseisen jäsenvaltion verotuksesta ulkomailla maksetun veron vuoksi tai pidättäytymällä muulla tavalla perintöveron kantamisesta;c) "varallisuudella" kaikkea irtainta ja/tai kiinteää omaisuutta ja/tai kaikkia oikeuksia, joihin sovelletaan perintöveroa;d) "henkilökohtaisella siteellä" vainajan tai perinnönsaajan sidettä jäsenvaltioon; tämä side voi perustua kotipaikkaan, asuinpaikkaan, vakinaiseen asuntoon, paikkaan, johon henkilöllä on luontaiset siteet, tavanomaiseen oleskelupaikkaan, kansalaisuuteen tai tosiasialliseen liikkeenjohdon keskukseen.Edellä a alakohdan soveltamiseksi aiemmin samasta varallisuudesta maksettua lahjaveroa pidetään perintöverona verohyvitystä myönnettäessä.Ilmaisuilla "kiinteä toimipaikka", "irtain omaisuus", "kiinteä omaisuus", "asuinpaikka", "kotipaikka", "kansalaisuus", "tavanomainen oleskelupaikka" ja "vakinainen asunto" on sama merkitys kuin ilmaisua soveltavan jäsenvaltion kotimaisessa lainsäädännössä.3. Yleinen tavoiteSuositettavilla toimenpiteillä pyritään ratkaisemaan kaksinkertaista verotusta koskevat tapaukset, jotta perinnön kokonaisverotustaso ei olisi korkeampi kuin mitä sovellettaisiin siinä tapauksessa, että asianomaisten jäsenvaltioiden joukosta ainoastaan korkeimman verotason omaavalla jäsenvaltiolla olisi verotusvalta koko kyseessä olevaan perintöön.4. Veronhuojennuksen myöntäminenKun jäsenvaltiot soveltavat perintöveroja, niiden olisi myönnettävä veronhuojennus 4.1–4.4 kohdan mukaisesti.4.1 Kiinteän toimipaikan kiinteästä ja irtaimesta omaisuudesta myönnettävä veronhuojennusKun jäsenvaltio soveltaa perintöveroja, sen olisi myönnettävä veronhuojennus perintöverosta, jonka toinen jäsenvaltio on kantanut seuraavasta omaisuudesta:a) kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa sijaitseva kiinteä omaisuus;b) irtain omaisuus, joka on kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevan kiinteän toimipaikan liikeomaisuutta.4.2 Muunlaiselle irtaimelle omaisuudelle myönnettävä veronhuojennusKun kyseessä on muu irtain omaisuus kuin 4.1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu liikeomaisuus, jäsenvaltion, johon vainajalla ja perinnönsaajalla ei ole henkilökohtaista sidettä, olisi pidättäydyttävä soveltamasta perintöveroa, jos tällaista veroa sovelletaan toisessa jäsenvaltiossa siitä syystä, että vainajalla ja/tai perinnönsaajalla on henkilökohtainen side kyseiseen toiseen jäsenvaltioon.4.3 Veronhuojennus tapauksissa, joissa vainajalla oli henkilökohtainen side muuhun jäsenvaltioon kuin perinnönsaajallaJos useampi kuin yksi jäsenvaltio voi kantaa perinnöstä veroa sillä perusteella, että vainajalla oli henkilökohtainen side yhteen jäsenvaltioon kun taas perinnönsaajalla on henkilökohtainen side toiseen jäsenvaltioon, jälkimmäisen jäsenvaltion olisi myönnettävä veronhuojennus siinä jäsenvaltiossa maksetusta perintöverosta, johon vainajalla oli henkilökohtainen side, jollei 4.1 kohdan soveltamisesta muuta johdu.4.4 Veronhuojennus tapauksissa, joissa yhdellä henkilöllä on henkilökohtainen side useaan jäsenvaltioonJos eri jäsenvaltioiden määräysten perusteella jollakin henkilöllä katsotaan olevan henkilökohtainen side useampaan kuin yhteen verotusjäsenvaltioon, asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi määritettävä keskinäisen yhteisymmärryksen kautta 6 kohdassa vahvistettua menettelyä noudattaen tai muulla tavalla, minkä jäsenvaltion olisi myönnettävä veronhuojennus silloin, kun perintöveroa sovelletaan valtiossa, johon kyseisellä henkilöllä on läheisempi henkilökohtainen side.4.4.1 Yksityishenkilön läheisempi henkilökohtainen side voitaisiin määritellä seuraavasti:a) hänellä voidaan katsoa olevan läheisempi henkilökohtainen side jäsenvaltioon, jossa hänellä on käytössään vakinainen asunto;b) jos a alakohdassa tarkoitettu jäsenvaltio ei suorita verotusta tai jos yksityishenkilöllä on käytössään vakinainen asunto useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa, hänellä voidaan katsoa olevan läheisempi henkilökohtainen side jäsenvaltioon, johon hänen henkilökohtaiset tai taloudelliset siteensä ovat läheisemmät (paikka, johon henkilöllä on luontaiset siteet);c) jos b alakohdassa tarkoitettu jäsenvaltio ei suorita verotusta tai jos ei voida määrittää jäsenvaltiota, jossa sijaitsee paikka, johon yksityishenkilöllä on luontaiset siteet, tai jos hänellä ei ole käytössään vakinaista asuntoa missään jäsenvaltiossa, hänellä voidaan katsoa olevan läheisempi henkilökohtainen side jäsenvaltioon, jossa hänen tavanomainen oleskelupaikkansa sijaitsee;d) jos c alakohdassa tarkoitettu jäsenvaltio ei suorita verotusta tai jos yksityishenkilöllä on tavanomainen oleskelupaikka useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa tai hänellä ei ole tavanomaista oleskelupaikkaa missään jäsenvaltiossa, hänellä voidaan katsoa olevan läheisempi henkilökohtainen side jäsenvaltioon, jonka kansalainen hän on.4.4.2 Jos kyseessä on muu kuin yksityishenkilö, esimerkiksi hyväntekeväisyysjärjestö, sillä voidaan katsoa olevan läheisempi henkilökohtainen side jäsenvaltioon, jossa sen tosiasiallinen hallintopaikka sijaitsee.5. Veronhuojennuksen soveltamisen ajoitusJäsenvaltioiden olisi sallittava veronhuojennus kohtuullisen ajan, eli kymmenen vuoden ajan sen määräajan jälkeen, johon mennessä niiden soveltamat perintöverot on maksettava.6. Keskinäisen yhteisymmärryksen menettelyKun tämä on tarpeen 3 kohdassa vahvistetun yleisen tavoitteen saavuttamiseksi, jäsenvaltioiden olisi noudatettava keskinäisen yhteisymmärryksen menettelyä ratkaistakseen mahdolliset kaksinkertaiseen verotukseen liittyvät riidat, jotka voivat liittyä esimerkiksi irtaimen ja kiinteän omaisuuden tai varallisuuden sijaintipaikan toisistaan poikkeaviin määritelmiin tai sen jäsenvaltion määrittämiseen, jonka olisi myönnettävä veronhuojennus tietyssä tapauksessa.7. Jatkotoimet7.1 Jäsenvaltioiden olisi jatkettava työskentelyä kaikin mahdollisin tavoin parantaakseen veroviranomaisten välistä yhteistyötä myös paikallis- ja aluetasolla, jotta kaksinkertaisen verotuksen kohteeksi joutuvia veronmaksajia voitaisiin auttaa.7.2 Jäsenvaltioiden olisi myös omaksuttava koordinoitu kanta Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestössä (OECD) perintöveroista käytävissä keskusteluissa.7.3 Komissio toteuttaa suosituksen jälkeen jatkotoimia jäsenvaltioiden kanssa ja julkaisee kertomuksen rajaylittävien perintöveronhuojennusten tilanteesta unionissa kolmen vuoden kuluttua suosituksen antamisesta.8. OsoituksetTämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 15 päivänä joulukuuta 2011.Komission puolestaAlgirdas ŠemetaKomission jäsen--------------------------------------------------


title: 2013/637/EU: Komission suositus, annettu 4 päivänä marraskuuta 2013 , suosituksen 2006/576/EY muuttamisesta siltä osin kuin on kyse kissoille tarkoitetuissa rehuseoksissa esiintyvästä T-2- ja HT-2-toksiinista  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               6.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 294/44

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 4 päivänä marraskuuta 2013,
   suosituksen 2006/576/EY muuttamisesta siltä osin kuin on kyse kissoille tarkoitetuissa rehuseoksissa esiintyvästä T-2- ja HT-2-toksiinista
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2013/637/EU)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               T-2-toksiini ja HT-2-toksiini ovat mykotoksiineja, joita erilaiset Fusarium-lajit tuottavat. T-2-toksiini metaboloituu nopeasti useiksi aineenvaihduntatuotteiksi, joista HT-2-toksiini on tärkein.

               (2)

               Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen, jäljempänä ’EFSA’, alainen elintarvikeketjun vierasaineita käsittelevä tiedelautakunta, jäljempänä ’CONTAM-lautakunta’, on komission pyynnöstä antanut lausunnon riskeistä, joita T-2- ja HT-2-toksiinin esiintymisestä elintarvikkeissa ja rehuissa aiheutuu ihmisten ja eläinten terveydelle. (1)

               (3)

               Eläinten terveydelle aiheutuvien riskien osalta CONTAM-lautakunta totesi, että tämänhetkinen arvioitu altistuminen T-2- ja HT-2-toksiinille ei todennäköisesti aiheuta uhkaa märehtijöiden, kaniinien ja kalojen terveydelle. Sikojen, siipikarjan, hevosten ja koirien tapauksessa arvioidut altistumiset T-2- ja HT-2-toksiineille viittaavat siihen, että haitallisten terveysvaikutusten riski on matala. Kissat ovat altistumisen suhteen herkimpiä eläinlajeja. Koska tiedot ovat puutteelliset ja koska vakavia haitallisia terveysvaikutuksia voi ilmetä jo pienillä annosmäärillä, tasoa joka ei aiheuta havaittavaa haittavaikutusta (NOAEL) tai alhaisinta havaittavan haittavaikutuksen aiheuttavaa tasoa (LOAEL) ei ole voitu määrittää.

               (4)

               Ottaen huomioon tieteellisessä lausunnossa esitetyt päätelmät on tutkittava, mitkä tekijät johtavat suhteellisen korkeisiin T-2- ja HT-2-toksiinitasoihin viljassa ja viljatuotteissa ja miten elintarvikkeiden ja rehujen jalostus tähän vaikuttaa. Sen vuoksi annettiin komission suositus 2013/165/EU (2), jossa suositeltiin tällaisten tutkimusten suorittamista.

               (5)

               Koska T-2- ja HT-2-toksiini ovat kissoille toksisia, on lisäksi aiheellista vahvistaa T-2- ja HT-2-toksiinin yhteismäärälle kissanruoassa ohjearvo, jota on sovellettava arvioitaessa kissanruoan hyväksyttävyyttä T-2- ja HT-2- toksiinin esiintymisen osalta. Sen vuoksi komission suositusta 2006/576/EY (3) olisi muutettava,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   Lisätään suosituksen 2006/576/EY liitteessä olevan Fumonisiini B1 + B2:ta koskevan kohdan jälkeen kohta seuraavasti:

                  ”Mykotoksiini

                  Eläinten rehuksi tarkoitetut tuotteet

                  Ohjearvo mg/kg (ppm) rehussa, jonka kosteuspitoisuus on 12 %

                  T-2 + HT-2-toksiini

                  Kissoille tarkoitetut rehuseokset

                  0,05”

      Tehty Brysselissä 4 päivänä marraskuuta 2013.

            Komission puolesta

         Tonio BORG

            Komission jäsen

      (1)  EFSA Panel on Contaminants in the Food Chain (CONTAM); Scientific Opinion on risks for animal and public health related to the presence of T-2 and HT-2 toxin in food and feed. EFSA Journal 2011; 9(12):2481. [187 pp.] doi:10.2903/j.efsa.2011.2481. Saatavilla verkossa osoitteessa www.efsa.europa.eu/efsajournal

      (2)  Komission suositus 2013/165/EU, annettu 27 päivänä maaliskuuta 2013, T-2- ja HT-2-toksiinien esiintyvyydestä viljassa ja viljatuotteissa (EUVL L 91, 3.4.2013, s. 12).

      (3)  Komission suositus 2006/576/EY, annettu 17 päivänä elokuuta 2006, deoksinivalenolin, zearalenonin, okratoksiini A:n, T-2- ja HT-2-toksiinin sekä fumonisiinien esiintymisestä eläinten rehuksi tarkoitetuissa tuotteissa (EUVL L 229, 23.8.2006, s. 7).


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52006SC1135

Komission suositus Neuvostolle Euroopan yhteisön osallistumisesta neuvotteluihin Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjan mukaisista kansainvälisistä säännöistä ja menettelyistä, jotka koskevat vastuuta valtion rajat ylittävistä elävien muunnettujen organismien siirroista johtuvista vahingoista ja niiden korvaamista  /* SEK/2006/1135 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 15.09.2006SEK(2006) 1135 lopullinenKOMISSION SUOSITUS NEUVOSTOLLEEuroopan yhteisön osallistumisesta neuvotteluihin Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjan mukaisista kansainvälisistä säännöistä ja menettelyistä, jotka koskevat vastuuta valtion rajat ylittävistä elävien muunnettujen organismien siirroista johtuvista vahingoista ja niiden korvaamistaA. PERUSTELUT1. Biologista monimuotoisuutta koskevaan yleissopimukseen liittyvä Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirja tuli voimaan 11. syyskuuta 2003. Pöytäkirja muodostaa ennalta varautumisen periaatteeseen perustuvan kehyksen sellaisten nykyaikaisella biotekniikalla muunnettujen elävien organismien turvallista siirtoa, käsittelyä ja käyttöä varten, joilla voi olla haitallisia vaikutuksia biologisen monimuotoisuuden suojeluun ja kestävään käyttöön tai jotka voivat aiheuttaa riskejä ihmisten terveydelle. Pöytäkirjassa käsitellään erityisesti tällaisten organismien valtioiden rajat ylittävää liikkumista.2. Neuvosto teki 25. kesäkuuta 2002 päätöksen pöytäkirjan tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta. Yhteisön ratifiointiasiakirja talletettiin 27. elokuuta 2002.3. Pöytäkirjan 27 artiklassa määrätään, että pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimiva osapuolten konferenssi päättää ensimmäisessä kokouksessaan siitä, miten laaditaan kansainväliset säännöt ja menettelyt, jotka koskevat vastuuta valtion rajat ylittävistä elävien muunnettujen organismien siirroista johtuvista vahingoista ja niiden korvaamista, analysoiden ja ottaen asianmukaisesti huomioon kansainvälisen oikeuden kehityksen näiden asioiden osalta, ja pyrkii saattamaan tämän prosessin päätökseen neljän vuoden kuluessa. Pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimiva osapuolten konferenssi perusti 27 artiklan mukaisesti ensimmäisessä kokouksessaan vuonna 2004 vastuu- ja korvauskysymyksiä käsittelevän oikeudellisten ja teknisten asiantuntijoiden avoimen ad hoc -työryhmän.4. Työryhmän tehtävänä on tarkastella tietoja ja analysoida yleisiä kysymyksiä, jotka koskevat vastuuta valtion rajat ylittävistä elävien muunnettujen organismien siirroista johtuvista vahingoista ja niiden korvaamista, sekä laatia ehdotuksia vastuu- ja korvaussäännöistä ja -menettelyistä. Vastuu- ja korvauskysymyksiä käsittelevä ad hoc -ryhmä kokoontui kahdesti, 25.–27. toukokuuta 2005 ja 20.–24. helmikuuta 2006 Montrealissa Kanadassa. Tarkasteltuaan asiaa koskevia tietoja ja analysoituaan yleisiä kysymyksiä työryhmä on aloittanut vastuu- ja korvaussääntöjen ja -menettelyjen laatimisen. Työryhmän kolmas, neljäs ja viides kokous pidetään vuosina 2007 ja 2008. Tarkoitus on, että työryhmän loppuraportti esitetään yhdessä ehdotettujen kansainvälisten vastuu- ja korvaussääntöjen ja -menettelyjen kanssa pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivalle neljännelle osapuolten konferenssille, joka on määrä pitää Saksassa vuonna 2008.5. EY:n perustamissopimuksen 174 artiklan 1 kohdan mukaan yksi yhteisön ympäristöpolitiikan tavoitteista on sellaisten toimenpiteiden edistäminen kansainvälisellä tasolla, joilla puututaan alueellisiin tai maailmanlaajuisiin ympäristöongelmiin. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi yhteisö voi tehdä sopimuksia kolmansien osapuolten kanssa 175 ja 300 artiklan mukaisesti.6. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 300 artiklan 1 kohdassa määrätään, että tapauksissa, joissa tehdään yhteisön ja yhden tai useamman valtion tai kansainvälisen järjestön välinen sopimus, komissio antaa suosituksia neuvostolle, joka valtuuttaa komission aloittamaan tarvittavat neuvottelut. Komissio käy näitä neuvotteluja kuullen erityiskomiteoita, joita neuvosto nimeää avustamaan komissiota tässä tehtävässä, sekä noudattaen ohjeita, joita neuvosto voi antaa komissiolle. Käyttäessään tällä kohdalla sille annettua toimivaltaa neuvosto tekee ratkaisunsa määräenemmistöllä, lukuun ottamatta tapauksia, joiden osalta 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa määrätään, että neuvosto tekee ratkaisunsa yksimielisesti.7. Kansainvälisten vastuu- ja korvaussääntöjen ja -menettelyjen tekstistä, joka annetaan pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan neljännen osapuolten konferenssin hyväksyttäväksi 2008, neuvotellaan vastuu- ja korvauskysymyksiä käsittelevän oikeudellisten ja teknisten asiantuntijoiden ad hoc -työryhmän kolmessa seuraavassa kokouksessa. Säännöt ja menettelyt koskevat ympäristönsuojelua ja muodostavat EY:n perustamissopimuksen 300 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun sopimuksen. Vastuuta valtion rajat ylittävistä elävien muunnettujen organismien siirroista johtuvista vahingoista ja niiden korvaamista käsitellään useissa EY:n säädöksissä[1]. Jäsenvaltiot eivät voi sitoutua yhteisön lainsäädännön ulkopuolisiin velvoitteisiin, jotka voisivat vaikuttaa yhteisön sääntöihin tai muuttaa niiden soveltamisalaa.8. Näin ollen komission tulisi antaa suositukset neuvostolle, joka valtuuttaa komission aloittamaan asiaa koskevat neuvottelut vastuu- ja korvauskysymyksiä käsittelevän oikeudellisten ja teknisten asiantuntijoiden avoimen ad hoc -työryhmän seuraavissa kokouksissa vuosina 2007 ja 2008 sekä pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivassa neljännessä osapuolten konferenssissa vuonna 2008.B. SUOSITUSEdellä esitetyn perusteella komissio suosittaa seuraavaa:1.  Neuvosto valtuuttaa komission osallistumaan Euroopan yhteisön puolesta yhteisön toimivaltaan kuuluvissa asioissa neuvotteluihin Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjan mukaisista kansainvälisistä säännöistä ja menettelyistä, jotka koskevat vastuuta valtion rajat ylittävistä elävien muunnettujen organismien siirroista johtuvista vahingoista ja niiden korvaamista, vastuu- ja korvauskysymyksiä käsittelevän oikeudellisten ja teknisten asiantuntijoiden avoimen ad hoc -työryhmän kolmannessa, neljännessä ja viidennessä kokouksessa sekä pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivassa neljännessä osapuolten konferenssissa.2.  Käydessään näitä neuvotteluja Euroopan yhteisön puolesta yhteisön toimivaltaan kuuluvissa asioissa komissio kuulee jäsenvaltioiden edustajista koostuvaa erityiskomiteaa ja noudattaa liitteenä olevia neuvotteluohjeita.3.  Jos säännöt ja menettelyt koskevat yhteisön ja jäsenvaltioiden jaettuun toimivaltaan kuuluvia asioita, komissio ja jäsenvaltiot varmistavat Euroopan yhteisön kansainvälisen edustuksen yhtenäisyyden toimimalla läheisessä yhteistyössä neuvottelujen aikana.4.  Neuvosto vahvistaa liitteenä olevat neuvotteluohjeet.LIITENEUVOTTELUOHJEET1. Komissio varmistaa, että Cartagenan pöytäkirjan mukaisesti annettavat kansainväliset säännöt ja menettelyt, jotka koskevat vastuuta valtion rajat ylittävistä elävien muunnettujen organismien siirroista johtuvista vahingoista ja niiden korvaamista, ovat asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön mukaiset ja että sääntöjä ja menettelyjä koskevissa neuvotteluissa otetaan huomioon kehitysmaiden valmiudet.2. Komissio varmistaa, että jos säännöt ja menettelyt tai niiden osat muodostavat oikeudellisesti sitovan sopimuksen, sopimus sisältää määräykset, joiden nojalla yhteisöstä voi tulla sen sopimuspuoli.3. Komissio ilmoittaa neuvostolle neuvottelujen tuloksista ja tarvittaessa ongelmista, joita voi esiintyä neuvottelujen aikana. [1] Muun muassa ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta annetussa direktiivissä 2004/35/EY (EUVL L 143, 21.4.2004, s. 56) sekä tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetussa direktiivissä 85/374/ETY (EYVL L 210, 7.8.1985, s. 29), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetulla asetuksella (EY) N:o 44/2001 (EYVL L 12, 22.12.2000, s. 1).


title: Neuvoston suositukset – ”Oikeusalan rajatylittävien videoneuvottelujen käytön ja parhaiden käytäntöjen jakamisen edistäminen jäsenvaltioissa ja EU:n tasolla”

text:
               31.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 250/1

         Neuvoston suositukset
   ”Oikeusalan rajatylittävien videoneuvottelujen käytön ja parhaiden käytäntöjen jakamisen edistäminen jäsenvaltioissa ja EU:n tasolla”
   (2015/C 250/01)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   PALAUTTAA MIELEEN

               1.

               Neuvoston (oikeus- ja sisäasiat) 6. joulukuuta 2013 hyväksymän Euroopan sähköisen oikeuden strategian 2014–2018 (1).

               2.

               Euroopan sähköisen oikeuden strategian 2014–2018 59 kohdan, jonka mukaan ”yksittäisiin hankkeisiin osallistuvien jäsenvaltioiden epäviralliset työryhmät voivat tarvittaessa kokoontua kyseisillä aloilla tehtävän työn edistämiseksi (…)”.

               3.

               Neuvoston (oikeus- ja sisäasiat) 6. kesäkuuta 2014 hyväksymän Euroopan sähköisen oikeuden monivuotisen toimintaohjelman 2014–2018 (2).

               4.

               Neuvoston (oikeus- ja sisäasiat) 4. joulukuuta 2014 hyväksymät Euroopan sähköisen oikeuden monivuotisen toimintaohjelman 2014–2018 toteuttamisen suuntaviivat (3), joissa esitetään sähköisen lainsäädännön työryhmän (sähköinen oikeus) laatimat toimintasuunnitelman konkreettiset jatkotoimet, joihin kuuluu rajatylittävien videoneuvottelujen epävirallisen työryhmän perustaminen.

               5.

               Rajatylittävien videoneuvottelujen epävirallisen työryhmän tulokset (4), sellaisina kuin ne ovat sähköisen lainsäädännön työryhmälle (sähköinen oikeus) esitetyssä loppuraportissa.

         TOTEAA SEURAAVAA:

               6.

               Videoneuvottelu on hyödyllinen väline, joka tarjoaa monia mahdollisuuksia paitsi kansallisesti myös etenkin rajatylittävissä tilanteissa, joissa on osallisina eri jäsenvaltioita tai jopa kolmansia maita. Rajatylittävissä tilanteissa sujuva yhteydenpito jäsenvaltioiden oikeusviranomaisten välillä on ratkaisevan tärkeää. Videoneuvottelu on yksi tapa yksinkertaistaa tällaista yhteydenpitoa ja kannustaa siihen. Videoneuvottelun edut on tunnustettu unionin lainsäädännössä, jossa sen käyttöön kannustetaan muun muassa siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa tapahtuvassa todisteiden vastaanottamisessa (5) ja eurooppalaisessa vähäisiin vaatimuksiin sovellettavassa menettelyssä (6) tai jossa säädetään käyttöä koskevia menettelyjä rikosoikeudenkäynneissä (7).

               7.

               Videoneuvottelutekniikkaa voidaan käyttää kaikenlaisissa oikeudenkäynneissä (sekä rikos- että siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa), ja se antaa tuomioistuimille ja syyttäjänvirastoille joustavammat mahdollisuudet vastaanottaa uhrien ja todistajien todistajanlausuntoja, kuulla asiantuntijoiden lausuntoja ja vastaanottaa epäiltyjen ja vastaajien vastineita. Videoneuvottelut voivat auttaa vähentämään heikossa asemassa olevien todistajien, kuten lasten, kokemaa stressiä. Näin myös vältetään toisessa jäsenvaltiossa asuvien, todistamaan kutsuttujen uhrien, todistajien tai asiantuntijoiden matkat. Näin voidaan myös antaa välittömät ja tehokkaat takeet, kuten oikeus tulkkaukseen, tiedonsaantioikeus sekä kaukaisessa paikassa pidätetyn epäillyn oikeus asianajajaan (esimerkiksi jos pidätys tapahtuu aavalla merellä). Tällaisen tekniikan käyttö vähentää myös kansallisille viranomaisille kuulemisista aiheutuvia kuluja. Merkittäviä kuluihin ja turvallisuuteen liittyviä etuja voidaan saavuttaa välttämällä tutkintavankeudessa olevien henkilöiden kuljettamista.

               8.

               Euroopan sähköisen oikeuden puitteissa EU:n jäsenvaltiot ovat jo ryhtyneet yhteistoimin edistämään videoneuvotteluiden käyttöä ja vaihtamaan tietoja kokemuksista ja parhaista käytännöistä. Tällaista työtä tehdään muun muassa sähköisen lainsäädännön työryhmässä (sähköinen oikeus) EU:n tasolla.

               9.

               Ensimmäisen Euroopan sähköisen oikeuden monivuotisen toimintaohjelman 2009–2013 mukaisesti videoneuvotteluiden alalla tähän asti kansallisesti ja EU:n tasolla tehdyllä työllä on jo saatu aikaan merkittäviä tuloksia. Oikeusportaali tarjoaa kaikilla virallisilla kielillä tietoa ja käsikirjan videoneuvottelupalveluiden käytöstä oikeudenkäynneissä rajatylittävissä tilanteissa ja useimpien jäsenvaltioiden asiankuuluvat yhteystiedot.

               10.

               Euroopan sähköisen oikeuden toisessa monivuotisessa toimintaohjelmassa 2014–2018 on tarkoitus ottaa lähtökohdaksi aiemmin tehty työ ja jatkaa tätä myönteistä kehitystä kansallisesti ja EU:n tasolla. Tämä työ olisi myös nähtävä osana laajempaa kehitystä pyrittäessä uudistamaan oikeudenkäyttöä EU:ssa, ottaen huomioon tällä osa-alueella voimassa oleva lainsäädäntö ja tarve kunnioittaa jäsenvaltioiden sekä EU:n tason menettelytakeita.

         KOROSTAA, että

               11.

               Kuten Euroopan sähköisen oikeuden monivuotisessa toimintaohjelmassa 2014–2018 todetaan, asian viemistä tuomioistuimeen ja tuomioistuimen ulkopuolisen menettelyn aloittamista valtioiden rajat ylittävissä tapauksissa olisi helpotettava siten, että mahdollistetaan tuomioistuimen ja menettelyn osapuolten sekä todistajien, uhrien, asiantuntijoiden ja muiden osallisten välinen sähköinen yhteydenpito.

               12.

               Lisäksi olisi lisättävä videoneuvottelujen, teleneuvottelujen tai muiden asianmukaisten kaukoviestintään tarkoitettujen välineiden käyttöä tilanteen mukaan suullisissa kuulemisissa, jotta oikeudenkäyntiin osallistuminen ei enää edellyttäisi matkustamista tuomioistuimeen etenkään valtioiden rajat ylittävissä tapauksissa, mikä parantaisi näin omalta osaltaan tehokasta oikeussuojaa vähentämällä kuluja ja muuta rasitetta.

               13.

               Kuten Euroopan sähköisen oikeuden monivuotisessa toimintaohjelmassa 2014–2018 todetaan, tulevaisuudessa työtä tällä alueella olisi lisättävä rajatylittävien videoneuvotteluiden järjestämisen ja toteuttamisen helpottamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa edistämällä tietoteknisten välineiden käyttöä videoneuvotteluiden tukemisessa ja järjestämisessä ja parantamalla yhteentoimivuutta videoneuvotteluita varten. Tässä yhteydessä olisi myös suunniteltava yhteinen lomake, jolla voidaan pyytää rajatylittävää videoneuvottelua tai vahvistaa se. Lisäksi olisi harkittava verkoston perustamista videoneuvotteluun liittyvien kokemusten ja parhaiden käytäntöjen, koulutus mukaan lukien, jakamista varten. Oikeusalan toimijoiden, kuten tuomarien, yleisten syyttäjien, asianajajien, sovittelijoiden sekä oikeustulkkien osallistuminen tähän työhön olisi otettava huomioon.

         PANEE TYYTYVÄISENÄ MERKILLE

               14.

               Rajatylittävien videoneuvottelujen asiantuntijatyöryhmässä tehdyn työn sähköisen oikeuden järjestelmien yleisen toiminnan parantamiseksi jäsenvaltioissa ja koko Euroopan tasolla. Sen, että tammikuussa 2014 perustettiin Itävallan johdolla asiantuntijaryhmä edistämään rajatylittävien videoneuvottelujen hyödyntämistä käytännössä ja jakamaan parhaita käytäntöjä ja asiantuntemusta organisatoristen, teknisten ja oikeudellisten näkökohtien osalta.

               15.

               Maaliskuussa 2015 esitellyn asiantuntijatyöryhmän loppuraportin, jossa annetaan suosituksia tällä alalla tulevaisuudessa tehtävää työtä varten.

         PANEE MERKILLE, että
   a)   asiantuntijatyöryhmä

               16.

               Loppuraportissaan asiantuntijatyöryhmä määritteli useita teknisiä, organisatorisia ja oikeudellisia esteitä, jotka estävät jäsenvaltioita käyttämästä videoneuvottelupalveluja rajatylittävissä tilanteissa. Tulokset osoittivat, että vaikka jo olemassa olevia oikeudellisia vaatimuksia on noudatettava, suurin osa rajatylittävien tilanteiden välittömistä ongelmista on luonteeltaan organisatorisia tai teknisiä. Nimenomaan näihin ongelmiin olisi puututtava ensisijaisesti joko lyhyellä tai pitkällä aikavälillä.

         b)   Euroopan oikeusportaali

               17.

               Oikeusportaalissa jo saatavilla olevaa tietoa olisi lisäksi ajantasaistettava ja täydennettävä. Tuleviin suunnitelmiin voisi kuulua etenkin seuraavia lisäyksiä: linkkejä videoneuvottelun käyttöä koskevaan EU:n ja jäsenvaltioiden lainsäädäntöön; kootut tiedot kaikista jäsenvaltioiden tuomioistuimista, joilla on videoneuvottelulaitteet; välineitä videoneuvottelun käytännön järjestämistä varten (sähköisiä lomakkeita, mahdollisesti pitkällä aikavälillä varausjärjestelmä); linkkejä saatavilla oleviin kansallisiin ohjeisiin ja käsikirjoihin; osuus, jossa esitetään esimerkkejä videoneuvottelun käytöstä rajatylittävissä menettelyissä ja kooste parhaista käytännöistä; tietoa koulutuksesta ja verkkokoulutusmoduulista ja linkki tulkkien yhteenliitettyihin tietokantoihin silloin kun saatavilla.

         c)   synergiat muiden hankkeiden kanssa

               18.

               Mahdolliset synergiat muiden hankkeiden kuten e-CODEXin, AVIDICUS-hankkeiden (tulkkauksen käyttö videoneuvotteluissa) ja Euroopan juridisen koulutusverkoston kanssa on myös otettava huomioon. Oikeusportaalissa jo saatavilla olevan tiedon lisäksi olisi olemassa olevaa, muista lähteistä, mukaan lukien jäsenvaltioista ja Eurojustista, saatavaa hyödyllistä materiaalia hyödynnettävä mahdollisuuksien mukaan.

         d)   oikeudelliset näkökohdat

               19.

               Videoneuvottelu on tunnustettu oikeudellisesti kansainvälisissä yleissopimuksissa ja useissa EU:n säädöksissä, kuten asetus siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa tapahtuvasta todisteiden vastaanottamisesta, asetus eurooppalaisesta vähäisiin vaatimuksiin sovellettavasta menettelystä ja viimeisimpänä direktiivi eurooppalaisesta tutkintamääräyksestä.

               20.

               Vaikka videoneuvottelut tarjoavat epäillyille, uhreille, todistajille ja haavoittuville henkilöille lisäsuojaa, olisi varmistettava, että videoneuvottelut eivät vahingoita vastaajan oikeuksia; on toteutettava erityisiä varotoimia sen varmistamiseksi, että välittömyyden, oikeuskeinojen tasapuolisuuden ja vastapuolen kuulemisen periaatteita kunnioitetaan. Sen vuoksi on käytettävä ajantasaista laitteistoa, jolla saadaan tarpeeksi hyvä videon- ja äänenlaatu ja joka on turvallinen suhteessa asian arkaluontoisuuteen.

               21.

               Onkin tutkittava, miten lainsäädännöllinen kehitys ja etenkin eurooppalainen tutkintamääräys, jossa määrätään yksityiskohtaisesti videoneuvotteluiden käytöstä rikosasioissa, vaikuttavat pyynnön esittäneissä ja täytäntöönpanevissa jäsenvaltioissa sovellettaviin erilaisiin menettelysääntöihin ja takeisiin. Muihin videoneuvotteluihin liittyviin oikeudellisiin seikkoihin kuuluu myös toimivaltaisista viranomaisista ilmoittaminen.

         KEHOTTAA JÄSENVALTIOITA

               22.

               harkitsemaan seuraavien toimenpiteiden toteuttamista kansallisella tasolla jäsenvaltioiden yhteentoimivuuden parantamiseksi:

         a)   organisatoriset näkökohdat

               a)

               Kansallisen videoneuvotteluyhteyspisteen tai tarpeen mukaan -yhteyspisteiden perustaminen jokaisessa jäsenvaltioissa. Oikeusportaalissa olevien kansallisia videoneuvottelupalveluja, kansallisia videoneuvotteluyhteyspisteitä ja asiaankuuluvia toimivaltaisia tuomioistuimia koskevien tietojen jatkuva parantaminen ja päivittäminen (Euroopan tuomioistuimen tietokannan kautta) tarvittaessa läheisessä yhteistyössä komission kanssa. Yhteyspisteiden organisaation parantaminen kansallisesti ja tuomioistuimissa.

               b)

               Yksittäisten videokonferenssien osalta yhteisestä kielestä tarvittaessa sopiminen, asiaankuuluvista käännös- ja tulkkauspalveluista sopiminen sekä sen aikavyöhykkeen määrittäminen, jonka mukaan sovitaan videoneuvottelun alkamisajankohta. Jos videoneuvotteluun tarvitaan tulkkausta, jäsenvaltioiden olisi tunnettava AVIDICUS-hankkeista saadut ohjeet ja mahdollisuuksien mukaan noudatettava niitä.

               c)

               Tehokkaan koulutuksen tarjoaminen mahdollisille käyttäjille, myös tuomareille ja syyttäjille, jotta voidaan lisätä heidän itseluottamustaan ja kykyään järjestää rajatylittäviä videoneuvotteluita, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tuomioistuinten riippumattomuutta ja eri tapoja, joilla oikeuslaitokset ovat järjestäytyneet unionissa.

         b)   tekniset näkökohdat

               d)

               Tehokkaiden mekanismien perustaminen, kuten parempi lomake videoneuvotteluiden muuttuvien ja/tai luottamuksellisten parametrien tehokasta vaihtoa varten, sekä videoneuvottelupalveluista jokaisessa jäsenvaltioissa tarjottavan julkisen ja pysyvän tiedon julkaiseminen Euroopan oikeusportaalissa.

               e)

               Suositeltuja teknisiä standardeja koskevien käytännön ohjeiden laatiminen käyttäjille, tekniselle suunnittelulle ja tukihenkilöstölle.

               f)

               Jäsenvaltioiden välisen yhteentoimivuuden parantaminen suorittamalla järjestelmällisiä käytännön testejä jäsenvaltioparien välillä, jotta saadaan tietoa toimintaparametreistä. Näitä voidaan käyttää uudelleen luomaan jäsenvaltioiden välille luotettavampia videoneuvotteluita, joissa on tarpeeksi hyvä äänen- ja videonlaatu.

               g)

               Vähintään seuraavat tekniset standardit on otettava käyttöön videoneuvotteluistuntojen laadun parantamiseksi:

                           —

                           Laitteistosuojaukseen perustuvan konferenssijärjestelmän käyttö (H.323/videoneuvottelu SIP)

                           —

                           Videoneuvotteluistunnon on oltava IP-pohjainen.

                           —

                           Palomuurien läpäisyn mahdollistavan infrastruktuurin käyttö.

                           —

                           Suojatun viestinnän käyttö (AES-128).

                           —

                           Esityksen vastaanotto kaksiruutuisena (duo video) (H.239) (8).

         c)   oikeudelliset näkökohdat

               h)

               Tutkimaan hyväksyttyjen EU:n välineiden, kuten eurooppalaisen tutkintamääräyksen vaikutuksia nykyisiin menettelysääntöihin.

         PYYTÄÄ SÄHKÖISEN LAINSÄÄDÄNNÖN TYÖRYHMÄÄ (SÄHKÖINEN OIKEUS)

               23.

               Aloittamaan koordinoidun lähestymistavan käytännön mahdollisuuksien ja ratkaisujen etsimisen, jotta voidaan jäsenvaltioiden jo toiminnassa olevien kahdenvälisten yhteyksien lisäksi aloittaa yhteistyö videoneuvottelujen alalla kolmansien maiden kanssa.

               24.

               Jatkamaan rajatylittävien videoneuvottelujen asiantuntijatyöryhmässä aloitettua työtä perustamalla jäsenvaltioiden välille yhteistyöverkosto sähköisen lainsäädännön työryhmään (sähköinen oikeus). Sen tavoitteena on videoneuvotteluun liittyvien kokemusten ja parhaiden käytäntöjen, koulutus mukaan lukien, jakaminen asiantuntijatyöryhmän toimittaman ehdotuksen pohjalta. Verkoston olisi

                           a)

                           harkittava videoneuvottelupalveluiden käytön parantamista Euroopan tasolla luomalla turvalliset ”virtuaaliset videoneuvottelukokoushuoneet”, joihin osallistuvat jäsenvaltiot voisivat kirjautua sisään,

                           b)

                           luonnosteltava selkeä vaihe vaiheelta kuvaus (protokolla) rajatylittävien videoneuvotteluiden valmistelusta ja toteuttamisesta, joka sopii tavallisimpiin oikeudellisiin rajatylittävien videoneuvotteluiden käyttötilanteisiin ja jossa kootaan yhteen tarpeelliset organisatoriset, tekniset ja oikeudelliset näkökohdat,

                           c)

                           tarjottava neuvontaa käyttäjille tavallisimmissa oikeudellisissa käyttötilanteissa, joissa hyödyttäisiin eniten rajatylittävän videoneuvottelun lisääntyneestä ja paremmasta käytöstä.

                           d)

                           parannettava rajatylittävää keskinäistä oikeusapua koskevien pyyntöjen lähettämistä sähköisillä lomakkeilla yhdistämällä Euroopan oikeusportaalin dynaamiset lomaketoiminnot e-CODEXin kanssa, esimerkiksi lomakkeet, joita käytetään välitöntä todisteiden vastaanottamista ja (epäsuoraa) todisteiden vastaanottamista varten,

                           e)

                           kehitettävä apuvälineitä, joilla oikeusviranomaisia autetaan tunnistamaan kunkin videoneuvottelun järjestämiseen sovellettava oikeudellinen väline,

                           f)

                           kehitettävä apuvälineitä, joilla oikeusviranomaisia autetaan tunnistamaan kunkin videoneuvottelun järjestämiseen toimivaltainen viranomainen,

                           g)

                           määriteltävä järjestelyt, jotka olisi tehtävä, jotta varmistetaan menettelytakeet puolustuksen oikeuksia käytettäessä, ja

                           h)

                           varmistettava työn kestävyys

                                       —

                                       valvomalla parannustoimien ja -hankkeiden täytäntöönpanoa,

                                       —

                                       seuraamalla uusia videoneuvottelutekniikoita,

                                       —

                                       ehdottamalla uusia toimia tai hankkeita lisäparannuksia varten.

         PYYTÄÄ EUROOPAN KOMISSIOTA

               25.

               Julkaisemaan rajatylittävien videoneuvottelujen asiantuntijaryhmän loppuraportin oikeusportaalissa, jotta se leviäisi laajemmin oikeusalan ammattilaisten ja muiden asianosaisten keskuudessa.

               26.

               Tukemaan taloudellisesti 22 kohdan toimenpiteiden täytäntöönpanoa kansallisella tasolla. Toimenpiteillä pyritään varmistamaan videoneuvottelumahdollisuuksien yhteentoimivuus yli rajojen, jos siitä saadaan Euroopan tasolla lisäarvoa käyttäen soveltuvia rahoitusvälineitä.

      (1)  EUVL C 376, 21.12.2013, s. 7.

      (2)  EUVL C 182, 14.6.2014, s. 2.

      (3)  Asiakirja 15771/14.

      (4)  Asiakirja 8364/15 + ADD.

      (5)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1206/2001, annettu 28 päivänä toukokuuta 2001, jäsenvaltioiden tuomioistuinten välisestä yhteistyöstä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa tapahtuvassa todisteiden vastaanottamisessa (EYVL L 174, 27.6.2001, s. 1).

      (6)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 861/2007, annettu 11 päivänä heinäkuuta 2007, eurooppalaisesta vähäisiin vaatimuksiin sovellettavasta menettelystä (EUVL L 199, 31.7.2007, s. 1).

      (7)  Keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä 29. toukokuuta 2000 tehty yleissopimus.

      (8)

      Huom. On mahdollista, että ISDN:ää on pakko käyttää varajärjestelmänä, jos jokin videoneuvottelujen osapuoli ei tue IP-protokollaa.