				|

		52014DC0413

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Italian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Italian vuoden 2014 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2014/0413 final */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Italian vuoden 2014 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Italian vuoden 2014 vakausohjelmaa koskeva
neuvoston lausunto

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011[2] ja erityisesti sen 6
artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[3],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[4],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean
lausunnon,
ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean
lausunnon,
ottaa huomioon talouspoliittisen komitean
lausunnon:
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä
maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu-
ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa
talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla
tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään
kasvuun ja lisätä sen kilpailukykyä.
(2)
Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010
komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin
talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi
21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista. Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat.
Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon
kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.
(3)
Valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät
29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii
johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille
kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät
toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat
erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)
Neuvosto antoi 9 päivänä heinäkuuta 2013
suosituksen Italian vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon
Italian vuosien 2012–2017 vakausohjelmasta. Komissio esitti 15 päivänä
marraskuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 473/2013[5]
mukaisesti lausuntonsa Italian alustavasta talousarviosuunnitelmasta vuodelle
2014[6].
(5)
Komissio hyväksyi 13 päivänä marraskuuta 2013
vuotuisen kasvuselvityksen[7],
mikä aloitti vuoden 2014 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio
hyväksyi samana päivänä asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella
varoitusmekanismia koskevan kertomuksen[8],
jossa se katsoi, että Italia kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(6)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 20 päivänä
joulukuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen
ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa
eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa
normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua
työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)
Komissio julkaisi 5 päivänä maaliskuuta 2014
asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun Italiaa koskevan
perusteellisen tarkastelun[9]
tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Italian
makrotaloudessa on liiallisia epätasapainotiloja, jotka edellyttävät erityistä
seurantaa ja määrätietoisia politiikkatoimia. Erityisesti julkisen velan
jatkuvasti suurena pysyttelevä määrä ja heikko ulkoinen kilpailukyky, joka
johtuu tuottavuuden hitaasta kasvusta ja jota pitkään heikkona pysytellyt
talouskasvu vain vahvistaa, vaativat määrätietoisia politiikkatoimia ja
huomiota.
(8)
Italia toimitti vuoden 2014 kansallisen
uudistusohjelmansa ja vuoden 2014 vakausohjelmansa 22 päivänä huhtikuuta 2014.
Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu
ottaa huomioon.
(9)
Vakausohjelmassa esitetyn julkisen talouden
strategian tavoitteena on saavuttaa keskipitkän aikavälin tavoite eli
rakenteellisesti tasapainoinen julkisen talouden rahoitusasema viimeistään vuonna
2016 ja noudattaa samalla velkasääntöä siirtymäkaudella vuosina 2013–2015.
Ohjelmassa vahvistetaan keskipitkän aikavälin tavoite, joka on vakaus- ja
kasvusopimuksen mukainen rakenteellisesti tasapainoinen julkisen talouden
rahoitusasema. Ohjelmassa kaavailtu (uudelleenlaskettu) rakenteellinen sopeutus
on 0,2 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuonna 2014 ja 0,4 prosenttiyksikköä
suhteessa BKT:hen vuonna 2015. Ohjelman mukaan tämä vähäinen sopeutus kohti
keskipitkän aikavälin tavoitetta on perusteltu, kun otetaan huomioon ankara
taloustilanne ja kunnianhimoisen rakenneuudistusohjelman täytäntöönpanoon
tarvittavat toimet. Suunnitteilla on useita rakenneuudistuksia, jotka
vaikuttaisivat myönteisesti potentiaaliseen talouskasvuun ja mahdollisesti
vähentäisivät julkisen talouden velkaa suhteessa BKT:hen tulevina vuosina. Ohjelmassa
kaavaillun rakennesopeutuksen avulla Italia voisi noudattaa velan
supistamiselle asetettua vertailuarvoa siirtymäkaudella vuosina 2013–2015,
osittain sen ansiosta, että vuosina 2014–2017 on tarkoitus toteuttaa
kunnianhimoinen yksityistämissuunnitelma (0,7 prosenttiyksikköä suhteessa
BKT:hen kunakin vuonna). Ohjelmassa esitetty julkisen talouden kehitysarvion
perustana oleva makrotalouden skenaario, jota mikään riippumaton elin ei ole
vahvistanut, on hieman optimistinen erityisesti ohjelman myöhempien vuosien
osalta. Vuonna 2014 on tarkoitus poiketa hieman sopeutusurasta kohti
keskipitkän aikavälin tavoitetta. Jos poikkeama toistuu seuraavana vuonna, se
voidaan luokitella merkittäväksi muun muassa menojen kasvulle asetetun
vertailuarvon perusteella. Julkisen talouden tavoitteiden saavuttamista ei
myöskään täysin tueta riittävän yksityiskohtaisesti määritetyin toimenpitein
etenkään vuodesta 2015 alkaen. Komission yksiköiden kevään 2014 talousennusteen
mukaan Italia ei noudata velan supistamiselle asetettua vertailuarvoa vuonna
2014, koska suunniteltu rakennesopeutus (vain 0,1 prosenttiyksikköä suhteessa
BKT:hen) jää jälkeen vaaditusta rakennesopeutuksesta, joka on 0,7
prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen
ohjelman arvioinnin ja komission talousennusteen perusteella neuvosto katsoo,
että lisätoimia on tarpeen toteuttaa myös vuonna 2014, jotta vakaus- ja
kasvusopimuksessa esitetyt vaatimukset voidaan täyttää.
(10)
Viimeaikaiset toimet tuotannontekijöiden verotuksen
keventämiseksi ovat olleet jokseenkin vähäisiä. Verotaakkaa olisi siis edelleen
varaa siirtää kohti kulutus-, omaisuus- ja ympäristöveroja, julkisen talouden
tavoitteita tiukasti noudattaen. Kulutusverojen osalta verojärjestelmän
rakenteen parantaminen edellyttää myös alennettujen alv-kantojen ja suorien
verotukien tarkistamista; samalla on kiinnitettävä asianmukaista huomiota
tulonjakoon kohdistuvien vaikutusten lieventämiseen. Omaisuusverotuksen alalla
kiinteistörekisteriin merkittyjen arvojen tarkistaminen nykyisten
markkina-arvojen perusteella mahdollistaisi kiinteään omaisuuteen kohdistuvien
juoksevien verojen oikeudenmukaisemman soveltamisen. Äskettäin hyväksytty
verouudistuksen valtuutuslaki tarjoaa mahdollisuuden toteuttaa nämä
tarpeelliset uudistukset. Haasteen suuruuden vuoksi verojärjestelmän
rakenteeseen liittyviä toimia on tarpeen täydentää lisätoimenpiteillä, joilla
parannetaan verohallintoa ja verosäännösten noudattamista, sekä määrätietoisilla
toimilla veronkierron, hämärän talouden ja pimeän työn torjumiseksi, koska ne
rasittavat sekä julkista taloutta että lainkuuliaisten veronmaksajien
verotaakkaa. Verouudistusta koskevassa valtuuslaissa säädetään tätä varten
useista toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on verohallinnon parantaminen.
Näitä ovat kattava arviointi- ja seurantajärjestelmä verovajeen vähentämiseksi,
yksinkertaistamistoimenpiteet, toimet, joilla parannetaan suhteita
veronmaksajiin, verovelkojen paikallisen perinnän parantamiseen tähtäävät
toimenpiteet sekä verotarkastusten tehostaminen. Päätös ottaa esitäytetyt
veroilmoitukset käyttöön vuodesta 2015 alkaen on niin ikään askel oikeaan
suuntaan verosäännösten noudattamisen parantamiseksi.
(11)
Hyväksyttyjen toimenpiteiden perusteellinen ja
nopea täytäntöönpano on Italialle keskeinen haaste, jotta se voi paitsi korjata
nykyisen täytäntöönpanovajeen myös välttää lisäviivästykset. Yksi merkittävä
keino parantaa sovittujen toimenpiteiden täytäntöönpanoa ja yleensäkin
varmistaa politiikkatoimien sujuvuus on koordinoinnin parantaminen ja
toimivaltuuksien kohdentaminen hallinnon eri tasojen kesken nykyistä
tehokkaammin. Tästä voisi olla etua EU-varojen hallinnoinnille, jonka suhteen
on tähän mennessä toteutettu vain osittaisia ja epätäydellisiä toimia etenkin
maan eteläosissa. EU-varojen hallinnointi kärsii edelleen myös hallinnollisten
valmiuksien sekä läpinäkyvyyden, arvioinnin ja laadunvalvonnan puutteesta.
Julkisten palvelujen laatua voitaisiin parantaa myös lisäämällä tuloksellisuutta
ja palvelulähtöisyyttä ja toteuttamalla vastaavia muutoksia
henkilöstöresurssien hallinnoinnissa. Korruptio on edelleen raskas taakka sekä
Italian tuotantojärjestelmälle että luottamukselle koko poliittista ja
institutionaalista järjestelmää kohtaan. Vanhentumisaikoja koskevia
lakisääteisiä rajoituksia on syytä tarkistaa. Tuloksellinen korruptiontorjunta
edellyttää myös tarvittavien toimivaltuuksien antamista kansalliselle korruptiontorjuntaviranomaiselle.
Siviilioikeusjärjestelmässä on edelleen tehottomuutta, ja tähän asti
toteutettujen toimenpiteiden vaikutusta on seurattava huolellisesti.
(12)
Viime vuonna toteutettiin Italian keskuspankin
johdolla kohdennettu omaisuuserien laadun tarkastelu, jonka perusteella on
edelleen tärkeää parantaa arvoltaan alentuneiden omaisuuserien hoitoa ja
edistää niiden poistamista taseista, jotta voidaan palauttaa pankkien kyky
laajentaa luotonantoa reaalitaloudelle. Rahoituksen saatavuuden helpottamiseksi
tähän mennessä toteutetut toimet ovat keskittyneet lähinnä yritysten luotonsaannin
helpottamiseen, mutta muun kuin pankkilainarahoituksen kehittäminen erityisesti
pienten ja keskisuurten yritysten tarpeisiin on edelleen vähäistä. Pankkien
hallinnointi- ja ohjausjärjestelmien kehittämiseksi toteutetut aloitteet,
erityisesti Italian keskuspankin äskettäin hyväksymät uudet periaatteet, ovat
tervetulleita. Toisaalta niiden vaikutus riippuu siitä, panevatko pankit ne
täytäntöön asianmukaisella tavalla, ja siitä, miten niiden noudattamista
valvotaan. Erityisesti eräiden suurimpien osuuspankkien (banche popolari)
tiivistä valvontaa on tarpeen jatkaa.
(13)
Työmarkkinatilanne heikkeni Italiassa edelleen
vuonna 2013, kun työttömyys nousi 12,2 prosenttiin ja nuorisotyöttömyys 40
prosenttiin. On olennaisen tärkeää huolehtia siitä, että hyväksytyt
työmarkkinoita ja palkanmuodostusjärjestelmää koskevat uudistukset pannaan
täytäntöön asianmukaisella tavalla ja että niiden vaikutuksia seurataan
huolellisesti, jotta voidaan varmistaa odotettujen tulosten toteutuminen, kuten
työmarkkinoilta poistumisen joustavuuden paraneminen, työmarkkinoille pääsyn
parempi sääntely, kattavampi työttömyysetuusjärjestelmä ja palkkojen ja
tuottavuuden kehityksen tiiviimpi yhteys. Suunnitelmat työnvälityspalvelujen
tuloksellisuuden parantamiseksi julkisia työvoimapalveluja kehittämällä ovat
viivästyneet, ja niitä olisi nyt nopeutettava. Toimenpiteitä, joiden avulla
edistetään työpaikkojen luomista lyhyellä aikavälillä, on täydennettävä
toimenpiteillä, joilla puututaan työmarkkinoiden segmentoitumiseen. Kaiken
kaikkiaan Italian työmarkkinoille on edelleen tyypillistä segmentoituneisuus ja
erityisesti naisten ja nuorten alhainen osallistumisaste. Sen vuoksi tähän asti
toteutettuja vähäisiä toimenpiteitä on laajennettava muun muassa nuorisotakuun
tavoitteiden mukaisesti. Kotitalouksien käytettävissä olevat tulot ovat
Italiassa vähentymässä, minkä lisäksi köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen
lisääntyvät. Tämä vaikuttaa erityisesti lapsiperheisiin. Sosiaalimenot on
Italiassa suunnattu pitkälti vanhusväestölle eikä juurikaan aktivointitoimiin,
mikä rajoittaa mahdollisuuksia puuttua sosiaalisen syrjäytymisen ja köyhyyden
riskiin. Äskettäin käynnistetyn sosiaaliturva-alan pilottihankkeen
tarkoituksena on tarjota kansalaisille sosiaalinen turvaverkko. Suunnitelmat
hankkeen laajentamisesta koko maahan edellyttävät sosiaalimenojen ja
-palvelujen tuloksellisuuden parantamista koko maassa.
(14)
Koulutustulosten ja inhimillisen pääoman
parantamiseen on pyrittävä niin perus- ja keski- kuin korkea-asteenkin
koulutuksessa. Opettajan ammatti tarjoaa vain yhden urapolun, ja se tarjoaa
tätä nykyä niukasti mahdollisuuksia ammatilliseen kehittymiseen. Opettajien
työurien monipuolistaminen ja heidän urakehityksensä kytkeminen pätevyyteen ja
tuloksiin sekä koulujen arviointien yleistyminen saattaisivat parantaa
koulutustuloksia. Jotta voitaisiin varmistaa sujuva siirtyminen koulutuksesta
työmarkkinoille, on olennaisen tärkeää vahvistaa ja laajentaa käytännön
koulutusta lisäämällä työssäoppimista ja ammatillista koulutusta ja
harjoittelua keski- ja korkea-asteella. Jotta ammattitutkinnot voitaisiin
tunnustaa maanlaajuisesti, on olennaisen tärkeää, että perustetaan kansallinen
tutkintorekisteri asiasta vuonna 2013 annettua säädöstä noudattaen.
Yliopistojen julkisen rahoituksen kohdentamista tutkimus- ja opetustoiminnan
tulosten perusteella olisi vietävä eteenpäin jo toteutettujen alustavien
toimien pohjalta, sillä näin voitaisiin paitsi edistää yliopistojen laadun
parantamista myös mahdollisesti lisätä maan tutkimus- ja
innovaatiokapasiteettia siltä osin kuin se yhä laahaa kehityksestä jäljessä.
(15)
Joitakin toimenpiteitä on toteutettu yritysten ja
kansalaisten kannalta suotuisamman toimintaympäristön luomiseksi, mutta niiden
vaikutus on jäänyt heikoksi lopullisen hyväksynnän viivästymisen ja
täytäntöönpanossa esiintyvien puutteiden vuoksi. Kilpailua haittaavat edelleen
monet pullonkaulat (varatut toiminta-alueet, erilaiset toimilupajärjestelmät
jne.) asiantuntijapalvelujen, vakuutusten, polttoainejakelun, vähittäiskaupan
ja postipalvelujen alalla. Myös julkisten hankintamenettelyjen puutteisiin on
tartuttava. Toinen tärkeä tavoite on kilpailun lisääminen paikallisten
julkisten palvelujen alalla. Etenkin säädös, jonka mukaan nykyiset sopimukset,
jotka eivät täytä sidosyksikköhankinnan kriteereitä koskevan EU:n lainsäädännön
vaatimuksia, on korjattava 31 päivään joulukuuta 2014 mennessä, on pantava
täytäntöön.
(16)
Infrastruktuurin pullonkaulat estävät
energiamarkkinoiden asianmukaisen toiminnan. Liikenteen alalla on syytä
kiinnittää huomiota erityisesti intermodaalisen infrastruktuurin puuttumiseen
ja synergian ja yhteyksien vähäisyyteen Italian satamien ja sisämaan välillä ja
toteuttaa toimia tilanteen korjaamiseksi. Laajakaistan kattavuus on
kaupunkialueiden ulkopuolella paikoitellen liian vähäinen.
(17)
Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana
analysoinut kattavasti Italian talouspolitiikkaa. Se on arvioinut
vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman. Se on ottanut huomioon ei vain
niiden merkityksen Italian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja
talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen
ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen
tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.
Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–8.
(18)
Neuvosto on tutkinut Italian vakausohjelman tämän
arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[10]
ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.
(19)
Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman
ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin
perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston
suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–8.
(20)
Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana
analysoinut myös koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän
perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro.
Myös Italian olisi varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan täytäntöön
täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,
SUOSITTAA, että Italia toteuttaa
vuosina 2014 ja 2015 toimia, joilla se
1.           lujittaa
vuodelle 2014 kaavailtuja julkisen talouden toimenpiteitä, koska komission
kevään 2014 talousennusteen perusteella vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksiin
nähden on velan vähentämistä koskevan säännön osalta syntymässä ero; lujittaa
vuonna 2015 merkittävästi julkisen talouden strategiaa sen varmistamiseksi,
että velan supistamiselle asetettua tavoitetta noudatetaan; sen jälkeen
varmistaa, että julkisen talouden velka on riittävällä lasku-uralla; toteuttaa
kunnianhimoisen yksityistämissuunnitelman; toteuttaa kasvua edistävän julkisen
talouden sopeutuksen, joka perustuu ilmoitettuihin huomattaviin säästöihin; ne
luodaan parantamalla julkisten menojen tehokkuutta ja laatua kestävästi
kaikilla hallintotasoilla, säilyttäen kuitenkin kasvua edistävät menot, kuten
T&K-, innovointi- ja koulutusmenot sekä keskeisiin
infrastruktuurihankkeisiin kohdennetut menot; takaa finanssipoliittisen neuvoston
riippumattomuuden ja täyden toimintavalmiuden mahdollisimman pian ja
viimeistään syyskuussa 2014, jotta se ehtii arvioida vuoden 2015 alustavan
talousarviosuunnitelman;
2.           jatkaa verotaakan siirtämistä
tuotannontekijöistä kulutukseen, kiinteään omaisuuteen ja ympäristöön, julkisen
talouden tavoitteita noudattaen; arvioi tätä varten äskettäin toteutetun
palkkatulojen verokiilan kaventamisen tuloksellisuutta ja varmistaa sen
rahoituksen vuodelle 2015, tarkastelee uudelleen suorien verotukien
soveltamisalaa ja laajentaa erityisesti kulutusverojen veropohjaa; harkitsee
dieselin valmisteverojen yhdenmukaistamista bensiinin valmisteverojen kanssa ja
niiden sitomista inflaatioon sekä poistaa ympäristön kannalta haitalliset tuet;
panee verouudistusta koskevan valtuuslain täytäntöön viimeistään maaliskuussa
2015, muun muassa hyväksymällä kiinteistörekisterijärjestelmän uudistamista
koskevat asetukset, jotta voidaan varmistaa kiinteän omaisuuden verotusta
koskevan uudistuksen vaikuttavuus; edistää edelleen verosäännösten
noudattamista parantamalla verojärjestelmän ennustettavuutta,
yksinkertaistamalla menettelyjä, parantamalla verovelkojen perintää ja
uudistamalla verohallintoa; jatkaa veronkierron torjuntaa ja toteuttaa
lisätoimenpiteitä harmaan talouden ja pimeän työn torjumiseksi;
3.           selkeyttää toimivaltuuksia
hallinnon eri tasoilla osana laajempia pyrkimyksiä parantaa julkishallinnon
tehokkuutta; varmistaa EU-varojen paremman hallinnoinnin toteuttamalla
määrätietoisia toimenpiteitä hallinnollisten valmiuksien, läpinäkyvyyden,
arviointien ja laadunvalvonnan parantamiseksi aluetasolla erityisesti maan
eteläosissa; parantaa edelleen korruptiontorjuntatoimien vaikuttavuutta muun
muassa tarkistamalla vanhentumisaikoja koskevia lakisääteisiä rajoituksia
vuoden 2014 loppuun mennessä ja lujittaa kansallisen
korruptiontorjuntaviranomaisen toimivaltuuksia; seuraa toteutettujen
uudistusten vaikutusta hyvissä ajoin lisätäkseen siviilioikeusjärjestelmän
tehokkuutta, jotta voidaan varmistaa uudistusten vaikuttavuus, ja toteuttaa tarvittaessa
täydentäviä toimia;
4.           parantaa pankkisektorin
häiriönsietokykyä ja varmistaa, että se kykenee hoitamaan arvoltaan alentuneet
omaisuuserät ja poistamaan ne taseistaan, jotta voidaan parantaa luotonantoa
reaalitaloudelle; parantaa yritysten, erityisesti pienten ja keskisuurten
yritysten mahdollisuuksia saada pankkien ulkopuolista rahoitusta; jatkaa
hallinnointi- ja ohjausjärjestelmiin liittyvien tehokkaiden käytäntöjen
edistämistä koko pankkisektorilla kiinnittäen erityistä huomiota suuriin osuuspankkeihin
(banche popolari) ja säätiöihin, jotta voidaan parantaa rahoituksen
välityspalvelujen tuloksellisuutta;
5.           arvioi vuoden 2014 loppuun
mennessä työmarkkinoiden ja palkanmuodostusjärjestelmän uudistusten vaikutusta
työpaikkojen luomiseen, irtisanomismenettelyihin, työmarkkinoiden
kahtiajakautuneisuuteen ja kustannuskilpailukykyyn, ja pohtii, onko tarpeen
toteuttaa lisätoimia; pyrkii kehittämään työttömille kattavan sosiaalisen
suojelun järjestelmän ja rajoittaa samalla palkkatäydennysjärjestelmän käyttöä
helpottaakseen työn uudelleen kohdentamista; lujittaa aktiivisen ja passiivisen
työmarkkinapolitiikan keskinäisiä yhteyksiä, alkaen yksityiskohtaisesta
toimenpidesuunnitelmasta, joka olisi esitettävä viimeistään syyskuussa 2014, ja
vahvistaa julkisten työvoimapalvelujen koordinointia ja suorituskykyä koko
maassa; ottaa käyttöön tuloksellisia toimia erityisesti naisten työllisyyden
parantamiseksi hyväksymällä viimeistään maaliskuussa 2015 toimenpiteitä, joilla
vähennetään kotitalouksien toisen palkansaajan veropidäkkeitä, ja tarjoamalla
asianmukaisia lastenhoitopalveluja; tarjoaa koko maassa asianmukaisia palveluja
nuorille, jotka eivät ole rekisteröityneet työvoimapalvelujen piiriin, ja
varmistaa yksityisen sektorin sitoutumisen tarjoamaan laadukkaita oppisopimus-
ja harjoittelupaikkoja vuoden 2014 loppuun mennessä nuorisotakuun tavoitteiden
mukaisesti; pyrkii vähentämään alttiutta köyhyyteen ja sosiaaliseen
syrjäytymiseen laajentamalla pilottihankkeena toteutettua
sosiaaliturvajärjestelmää budjettineutraalilla tavalla, takaamalla tuen
asianmukaisen kohdentamisen, tiukan ehdollisuuden ja alueellisen
yhdenmukaisuuden sekä lujittamalla sen kytkentää aktivointitoimenpiteisiin;
parantaa perheiden tukijärjestelmien ja ensisijaisesti pienituloisille lapsiperheille
tarkoitettujen laadukkaiden palvelujen tuloksellisuutta;
6.           panee täytäntöön
valtakunnallisen koulujen arviointijärjestelmän, jotta voidaan parantaa
koulujen tuloksia ja vähentää koulunkäynnin keskeyttämistä; lisää
työssäoppimista keskiasteen ammatillisessa koulutuksessa ja lujittaa
korkea-asteen ammatillista koulutusta; perustaa valtakunnallisen
tutkintorekisterin, jotta voidaan varmistaa, että ammattitutkinnot tunnustetaan
laajasti; varmistaa, että korkea-asteen koulutuksen ja tutkimustoiminnan laadukkuudesta
palkitaan myöntämällä julkista rahoitusta;
7.           hyväksyy vireillä olevan
lainsäädännön, jonka tarkoituksena on yksinkertaistaa sääntely-ympäristöä sekä
yritysten että kansalaisten kannalta, ja korjaa voimassa olevan lainsäädännön
täytäntöönpanovajeet; edistää markkinoiden avaamista ja poistaa jäljellä olevat
kilpailun esteet ja rajoitukset asiantuntijapalvelujen ja paikallisten
julkisten palvelujen, vakuutusten, polttoainejakelun, vähittäiskaupan ja
postipalvelujen alalla; parantaa julkisten hankintamenettelyjen tehokkuutta
erityisesti virtaviivaistamalla menettelyjä muun muassa edistämällä sähköisten
hankintamenettelyjen käyttöä, järkeistämällä yhteishankintaviranomaisten
toimintaa ja varmistamalla sääntöjen asianmukaisen noudattamisen sekä hankintasopimuksen
tekemistä edeltävissä että sen jälkeisissä vaiheissa; panee paikallisten
julkisten palvelujen alalla tiukasti täytäntöön lainsäädännön, jonka mukaan
sopimukset, jotka eivät täytä sidosyksikköhankintoja koskevia vaatimuksia, on
korjattava 31 päivään joulukuuta 2014 mennessä;
8.           varmistaa, että
liikenneviranomainen on täysin toimintakykyinen viimeistään syyskuussa 2014;
vahvistaa luettelon energiasektorin strategisesta infrastruktuurista ja
tehostaa satamahallintoa ja yhteyksiä sisämaahan.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 413 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 ja P7_TA(2014)0129.
[5]               EUVL L 140, 27.5.2013, s. 11.
[6]               C(2013) 8005 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 83 final.
[10]             Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan
mukaisesti.


title: Suositus: neuvoston lausunto 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen Saksan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2002-2006

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


title: Neuvoston suositus, annettu 11 päivänä heinäkuuta 2017, Tanskan vuoden 2017 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Tanskan vuoden 2017 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               9.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/16

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 11 päivänä heinäkuuta 2017,
   Tanskan vuoden 2017 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Tanskan vuoden 2017 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2017/C 261/04)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio hyväksyi 16 päivänä marraskuuta 2016 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2017 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 9 ja 10 päivänä maaliskuuta 2017. Komissio hyväksyi 16 päivänä marraskuuta 2016 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Tanska ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (2)

               Tanskaa koskeva vuoden 2017 maaraportti julkaistiin 22 päivänä helmikuuta 2017. Siinä arvioitiin Tanskan edistymistä neuvoston 12 päivänä heinäkuuta 2016 hyväksymien maakohtaisten suositusten noudattamisessa, aiempina vuosina annettujen maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa.

               (3)

               Tanska toimitti vuoden 2017 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2017 lähentymisohjelmansa 28 päivänä huhtikuuta 2017. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (4)

               Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen (ERI-rahastot) ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (3) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa kyseisen säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla ERI-rahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

               (5)

               Tanskaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota. Hallitus suunnittelee vuoden 2017 lähentymisohjelmassaan, että se saavuttaa vuonna 2017 julkisen sektorin alijäämän, joka on 1,9 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja pysyy edelleen koko ohjelmakauden ajan vuoteen 2020 saakka keskipitkän aikavälin julkisen talouden tavoitteessaan, joka on 0,5 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen. Vuoden 2017 lähentymisohjelman mukaan on odotettavissa, että julkisen talouden velka suhteessa BKT:hen supistuu 37,0 prosenttiin vuonna 2017 ja edelleen 33,9 prosenttiin vuonna 2020. Näiden julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on ohjelmakauden ajan uskottava. Komission kevään 2017 talousennusteen mukaan rakenteellinen rahoitusasema saavuttaa alijäämän, joka on 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2017 ja 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2018, mikä vastaa pitkälti vuoden 2017 lähentymisohjelman tavoitetta ja ylittää julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteen. Kaiken kaikkiaan neuvosto katsoo, että Tanskan odotetaan vuosina 2017 ja 2018 noudattavan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia.

               (6)

               Kestävän kasvun edellytyksenä Tanskassa on työvoiman tarjonnan varmistaminen väestöhaasteen aikana. Viime vuosina toteutetuilla huomattavilla työmarkkinauudistuksilla pyritään erityisesti lisäämään työnteon kannustimia ja tehostamaan aktiivista työvoimapolitiikkaa. Nämä uudistukset voivat osaltaan edistää Tanskan Eurooppa 2020 -työllisyystavoitteen saavuttamista ja maan hyvinvointimallin kestävyyttä sekä tarjota ratkaisuja orastavaan pulaan eräiden ammattien pätevyysvaatimukset täyttävistä henkilöistä. Ammattitaitoisten työntekijöiden tarjontaa saadaan todennäköisesti parannettua uudistuksilla, joilla pyritään lisäämään ammatilliseen koulutukseen osallistumis- ja sen suorittamisastetta, sekä oppisopimuspaikkojen luomiseen tähtäävällä kolmikantasopimuksella. Toisaalta sosiaalista osallisuutta koskevaa kansallista Eurooppa 2020 -tavoitetta, jonka tarkoituksena on vähentää erittäin alhaisen työssäkäyntiasteen kotitalouksissa elävien henkilöiden määrää, ei ole läheskään saavutettu. Haasteena on edelleen lisätä epäedullisessa asemassa olevien ryhmien osallistumista työmarkkinoille ja parantaa heidän työllistyvyyttään. Tämä koskee erityisesti EU:n ulkopuolelta tulevia muuttajataustaisia (myös Tanskassa pitkään asuneita) henkilöitä, osittain siksi, että heidän koulutustuloksensa ovat keskimäärin heikompia kuin syntyperäisten henkilöiden. Kuilu ulottuu toiseen sukupolveen saakka. Vuoden 2016 kolmikantaneuvotteluissa sovituilla työllistämistoimilla voitaisiin parantaa hiljattain saapuneiden pakolaisten tilannetta. Jatkossa heidän tilannettaan on seurattava tarkasti. Vielä olisi kuitenkin toteutettava lisätoimia, jotta muut syrjäytyneet ryhmät, kuten nuoret, joiden koulutustaso on alhainen, ja yli 60-vuotiaat työntekijät, pääsisivät tehokkaammin työmarkkinoille.

               (7)

               Tuottavuuden nopea kasvu on olennaisen tärkeää, jotta voidaan tukea talouskasvua, säilyttää Tanskan suhteellisen korkea hyvinvoinnin taso ja varmistaa maan pitkän aikavälin kilpailukyky. Tanskan tuottavuus on korkea verrattuna muihin jäsenvaltioihin, mutta sen kasvu on ollut laskusuunnassa jo pitkään. Erityisesti kotimarkkinasuuntautuneita palveluita on leimannut tuottavuuden jähmeä kehitys. Tanska on toteuttanut viime vuosina useita uudistuksia, mutta tuottavuuden kasvu pysyy vähäisenä, koska kilpailu on joillakin palvelualoilla edelleen heikkoa. Esimerkiksi tukkukaupan ja liikennepalvelujen alalla kilpailua haittaavat alakohtaiset rajoitukset.

               (8)

               Komissio on vuoden 2017 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Tanskan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2017 maaraportissa. Se on arvioinut myös vuoden 2017 lähentymisohjelman ja vuoden 2017 kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Tanskalle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Tanskan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne unionin sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla unionin panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.

               (9)

               Neuvosto on tutkinut vuoden 2017 lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella ja katsoo, että Tanskan odotetaan noudattavan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia,

         SUOSITTAA, että Tanska toteuttaa vuosina 2017 ja 2018 toimia, joilla se

               1.

               edistää kilpailua kotimarkkinasuuntautuneella palvelualalla.

      Tehty Brysselissä 11 päivänä heinäkuuta 2017.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         T. TÕNISTE

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1176/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011, makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta (EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).


title: Komission suositus (EU) 2017/948, annettu 31 päivänä toukokuuta 2017, yhdenmukaistetun kevyiden hyötyajoneuvojen kansainvälisen testimenetelmän mukaisesti tyyppihyväksyttyjen ja mitattujen polttoaineenkulutus- ja hiilidioksidipäästöarvojen käyttämisestä saatettaessa tietoja kuluttajien saataville Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/94/EY mukaisesti (tiedoksiannettu numerolla C(2017) 3525)

text:
               2.6.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 142/100

         KOMISSION SUOSITUS (EU) 2017/948,
   annettu 31 päivänä toukokuuta 2017,
   yhdenmukaistetun kevyiden hyötyajoneuvojen kansainvälisen testimenetelmän mukaisesti tyyppihyväksyttyjen ja mitattujen polttoaineenkulutus- ja hiilidioksidipäästöarvojen käyttämisestä saatettaessa tietoja kuluttajien saataville Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/94/EY mukaisesti

         (tiedoksiannettu numerolla C(2017) 3525)

   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon kuluttajien mahdollisuudesta saada uusien henkilöautojen markkinoinnin yhteydessä polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskevia tietoja 13 päivänä joulukuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/94/EY (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan c alakohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Kevyiden hyötyajoneuvojen hiilidioksidipäästöjen ja polttoaineenkulutuksen mittaamiseen käytettävä uusi sääntömääräinen testausmenettely, yhdenmukaistettu kevyiden hyötyajoneuvojen kansainvälinen testimenetelmä, jäljempänä ’WLTP’, joka vahvistetaan komission asetuksessa C(2017) 3521 (2), korvaa uuden eurooppalaisen ajosyklin, jäljempänä ’NEDC’, jota käytetään nykyisin komission asetuksen (EY) N:o 692/2008 (3) nojalla mutta joka ei enää vastaa nykypäivän ajo-olosuhteita tai ajoneuvoteknologiaa. WLTP:n myötä testausolosuhteet tiukentuvat ja sillä saatavat polttoaineenkulutus- ja hiilidioksidipäästöarvot ovat realistisemmat, mikä hyödyttää kuluttajia. Kuluttajille tarjottavia tietoja koskevissa vaatimuksissa olisi määrättävä myös siitä, miten näiden parempien tietojen saatavuudesta huolehditaan siten, että tiedoilta vaadittava vertailtavuus varmistetaan.

               (2)

               Direktiivillä 1999/94/EY pyritään varmistamaan, että kuluttajien saataville saatetaan tietoja unionissa myytäväksi tai liisattavaksi tarjottavien uusien henkilöautojen polttoainetaloudesta ja hiilidioksidipäästöistä, jotta he voivat uutta autoa hankkiessaan tehdä tietoon perustuvan valinnan. Direktiivissä edellytetään, että kuluttajien saataville saatetaan uusien henkilöautojen osalta sekä niiden direktiivin 2 artiklan 5 kohdassa määritelty virallinen polttoaineenkulutus että direktiivin 2 artiklan 6 kohdassa määritellyt viralliset ajoneuvokohtaiset hiilidioksidipäästöt. Arvot ovat ne, jotka tyyppihyväksyntäviranomainen on tyyppihyväksynyt ja kirjannut Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 715/2007 (4) sekä asetuksen (EY) N:o 692/2008 ja erityisesti sen liitteen XII mukaisesti ja jotka sisältyvät Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/46/EY (5) liitteeseen VIII. Nämä arvot on kirjattava ajoneuvon EY-tyyppihyväksyntätodistukseen ja vaatimustenmukaisuustodistukseen.

               (3)

               WLTP otetaan käyttöön vaiheittain siten, että sitä sovelletaan 1 päivästä syyskuuta 2017 uusiin henkilöautotyyppeihin, sellaisina kuin ne kuvataan direktiivin 2007/46/EY liitteessä II olevassa B osassa, ja sitten 1 päivästä syyskuuta 2018 uusiin henkilöautoihin. Direktiivin 2007/46/EY 3 artiklan 22 kohdassa olevan määritelmän mukaisia sarjan viimeisiä ajoneuvoja, joiden osalta tyyppihyväksyntä ja mittaukset on tehty NEDC:n mukaisesti, voidaan saattaa markkinoille kahdentoista kuukauden ajan siitä päivästä, jona EY-tyyppihyväksynnän voimassaolo päättyy, eli 31 päivään elokuuta 2019. Tästä seuraa, että 1 päivästä syyskuuta 2019 kaikki unionin markkinoille saatettavat uudet henkilöautot on testattava WLTP:n mukaisesti.

               (4)

               WLTP:n vaiheittaisen käyttöönoton aikana on ajoneuvon EY-tyyppihyväksyntätodistuksessa ja vaatimustenmukaisuustodistuksessa mainittava NEDC:n ja/tai WLTP:n mukaisesti tyyppihyväksytyt ja mitatut polttoaineenkulutus- ja hiilidioksidipäästöarvot. WLTP:n mukaisesti tyyppihyväksyttyjen henkilöautojen vaatimustenmukaisuustodistukseen kirjataan sekä WLTP:n että NEDC:n mukaiset polttoaineenkulutus- ja hiilidioksidipäästöarvot.

               (5)

               WLTP:n vaiheittaiseen käyttöönottoon liittyvää siirtymäaikaa varten on sen vuoksi tärkeää selvittää, mitä arvoja käytetään tietojen antamiseen kuluttajille direktiivin 1999/94/EY mukaisesti, jotta voidaan varmistaa, että kuluttajille tarjottava tiedot ovat vertailukelpoisia kaikkien uusien henkilöautojen osalta kaikissa jäsenvaltioissa.

               (6)

               On erittäin todennäköistä, että WLTP:n mukaisesti mitatut polttoaineenkulutus- ja hiilidioksidipäästöarvot ovat erilaisia kuin NEDC:n mukaisesti mitatut arvot. Saman auton WLTP-arvot tulevat monissa tapauksissa olemaan suurempia kuin NEDC-arvot. Toisin kuin NEDC:ssä, WLTP:n avulla määritetään polttoaineenkulutus- ja hiilidioksidipäästöt kullekin yksittäiselle ajoneuvolle siten, että niissä on otettu huomioon ajoneuvon ominaisuudet ja lisävarusteet, jotka vaikuttavat näihin arvoihin. Tämän ansiosta kuluttajille pitäisi pystyä tarjoamaan entistä tarkempia ja realistisempia tietoja kustakin uudesta henkilöautosta ja tietyn automallin tapauksessa polttoaineenkulutus- ja hiilidioksidipäästöarvojen mahdollisesta vaihteluvälistä.

               (7)

               Polttoaineenkulutusta ja hiilidioksidipäästöjä koskevissa testeissä saadut arvot kirjataan eri testivaiheiden osalta. NEDC:n mukaisesti tyyppihyväksytyistä ajoneuvoista määritetään kaupunki- ja maantieajo-olosuhteita koskevat arvot sekä yhdistetyt ja painotetut yhdistetyt arvot. WLTP:n mukaisesti tyyppihyväksytyistä ajoneuvoista määritetään hidasta, keskinopeaa, nopeaa ja moottoritienopeutta koskevat arvot sekä yhdistetyt ja painotetut yhdistetyt arvot. Vertailtavuuden varmistamiseksi kuluttajien saataville olisi saatettava ainakin soveltuvasta testistä saadut yhdistetyt arvot.

               (8)

               Jos kuluttajien saataville saatetaan direktiivissä 1999/94/EY edellytetyissä merkinnöissä, oppaissa, julisteissa tai mainosjulkaisuissa ja myynninedistämisaineistossa esitettävistä tiedoista erillään sellaisia polttoaineenkulutus- tai hiilidioksidipäästötietoja, jotka perustuvat valmistajien vapaaehtoisiin järjestelmiin kuuluviin yhdenmukaistamattomiin testausmenetelmiin, kuluttajille olisi tehtävä täysin selväksi, että tällaiset arvot perustuvat yhdenmukaistamattomiin testausmenetelmiin. Kuluttajille olisi kerrottava, että uusien henkilöautojen polttoaineenkulutuksen tai hiilidioksidipäästöjen vertailemisessa olisi käytettävä sellaisia arvoja, jotka on mitattu ja tyyppihyväksytty yhdenmukaistetulla EU-testausmenetelmällä.

               (9)

               Saattaessaan direktiivin 1999/94/EY osaksi kansallista lainsäädäntöään jotkin jäsenvaltiot ovat päättäneet sisällyttää ajoneuvoihin kiinnitettäviin merkintöihin ajoneuvon polttoaineenkulutusta ja hiilidioksidipäästöjä koskevien tietojen lisäksi tietoja myös ilman epäpuhtauksista. Kun WLTP ja todellisten ajonaikaisten päästöjen (RDE-päästöjen) testausmenetelmä sekä uudet vaatimukset, joiden mukaan uusien autojen vaatimustenmukaisuustodistuksessa on ilmoitettava todellisten ajonaikaisten päästöjen suurimmat arvot (6), tulevat voimaan, ilman epäpuhtauksia koskevat tiedot ovat saatavilla kaikkien uusien ajoneuvotyyppien osalta 1 päivästä syyskuuta 2017 ja kaikkien uusien ajoneuvojen osalta 1 päivästä syyskuuta 2019. Autoalan päästömittauksia käsittelevän tutkimuksen johdosta annetun Euroopan parlamentin suosituksen (7) mukaisesti jäsenvaltioiden olisi harkittava tällaisten tietojen tarjoamista kuluttajille kuluttajien tietoisuuden lisäämiseksi ja näiden tukemiseksi tietoon perustuvien autonostopäätösten tekemisessä.

               (10)

               Jotta kuluttajat varmasti ymmärtäisivät täysin, mitä siirtymisestä WLTP:n käyttöön seuraa, kaikkien asianomaisten osapuolten olisi järjestettävä tai panoksellaan tuettava tiedotuskampanjoita, joissa selostetaan uuden testausmenetelmän vaikutuksia polttoaineenkulutus- ja hiilidioksidipäästöarvoihin. Näiden tiedotuskampanjoiden osallistujakuntaan olisi lukeuduttava viranomaiset, kuluttajajärjestöt, ympäristö- ja kansalaisjärjestöt, autoilijoiden järjestöt ja autoteollisuus.

               (11)

               Kuultuaan maantieajoneuvojen hiilidioksidipäästöjä koskevan politiikan kehittämistä ja täytäntöönpanoa käsittelevää asiantuntijaryhmää, teollisuuden asiantuntijoita, kuluttajajärjestöjä ja muita valtiosta riippumattomia järjestöjä ja jäsenvaltioita komissio katsoo, että on aiheellista antaa suosituksia siitä, miten uusien henkilöautojen viralliset polttoaineenkulutus- ja hiilidioksidipäästöarvot olisi ilmoitettava kuluttajille suunnattavassa tiedotuksessa.

               (12)

               Olisi annettava suositus, jonka avulla kuluttajat voivat tehdä tietoon perustuvan valinnan ja jolla edistetään direktiivin 1999/94/EY yhdenmukaista soveltamista koko unionissa.

               (13)

               Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 1999/94/EY 10 artiklalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kun kuluttajien saataville saatetaan direktiivin 1999/94/EY 2 artiklan 5 kohdassa määritelty virallinen polttoaineenkulutus ja 2 artiklan 6 kohdassa määritellyt viralliset ajoneuvokohtaiset hiilidioksidipäästöt, käytetään uusien rekisteröityjen autojen vaatimustenmukaisuustodistuksiin kirjattuja NEDC-arvoja 31 päivään joulukuuta 2018 asti, minkä jälkeen kaikki unionin markkinoille saatettavat uudet ajoneuvot on testattava ja tyyppihyväksyttävä WLTP-menetelmän mukaisesti.

               2.

               Jäsenvaltioiden olisi 1 päivästä tammikuuta 2019 varmistettava, että kuluttajille tarjottavissa tiedoissa käytetään vain WLTP-pohjaisia polttoaineenkulutus- ja hiilidioksidipäästöarvoja.

               3.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että 1 päivän tammikuuta 2019 jälkeen, kun sarjan viimeisten ajoneuvojen osalta käytettävissä voi edelleen olla vain NEDC-pohjaisia arvoja, näiden arvojen yhteyteen liitetään lauseke, jossa todetaan, että kyseinen ajoneuvo on sarjan viimeisiä ajoneuvoja ja että arvot eivät ole vertailukelpoisia suhteessa WLTP-pohjaisiin arvoihin.

               4.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että myyntipaikassa kuhunkin uuteen henkilöautoon kiinnitetyssä tai sen lähelle sijoitetussa merkinnässä annetaan tiedot merkinnässä tarkoitetun ajoneuvon virallisesta polttoaineenkulutuksesta ja virallisista ajoneuvokohtaisista hiilidioksidipäästöarvoista.

               5.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskevassa oppaassa samoin kuin myyntipaikassa esillä olevassa julisteessa tai aineistossa annetaan tiedot niissä tarkoitetun ajoneuvon virallisesta polttoaineenkulutuksesta ja virallisista ajoneuvokohtaisista hiilidioksidipäästöarvoista. Jos samaan malliin kuuluu useita variantteja ja/tai versioita, olisi esitettävä ne arvot, jotka koskevat ryhmän sitä yksittäistä ajoneuvoa, jonka arvot ovat suurimmat.

               6.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että myynninedistämisaineistossa, jossa viitataan uuteen henkilöautomalliin, -versioon tai -varianttiin, annetaan tiedot siinä tarkoitetun ajoneuvon virallisesta polttoaineenkulutuksesta ja virallisista ajoneuvokohtaisista hiilidioksidipäästöarvoista. Jos malleja on useita, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että tiedoissa annetaan tiedot virallisesta polttoaineenkulutuksesta ja virallisista ajoneuvokohtaisista hiilidioksidipäästöarvoista kaikkien asianomaisten ajoneuvojen osalta taikka kaikkien asianomaisten ajoneuvojen huonoimpien ja parhaimpien arvojen vaihteluväli. WLTP-menetelmän mukaisesti tyyppihyväksyttyjen ajoneuvojen huonoimpien ja parhaiden arvojen olisi edustettava markkinoilla saatavilla olevien uusien henkilöautojen arvoja sellaisina kuin ne on kirjattu vaatimustenmukaisuustodistuksiin.

               7.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että sähköisesti jaettavassa myynninedistämisaineistossa, jonka avulla kuluttajat voivat virtuaalisesti ”rakentaa” oman ajoneuvonsa esimerkiksi verkkotyökalulla, on selvästi osoitettava kuluttajille, kuinka eri varusteet ja lisävarusteet vaikuttavat WLTP:n mukaisesti tyyppihyväksyttyihin ja mitattuihin polttoaineenkulutus- ja hiilidioksidipäästöarvoihin.

               8.

               Jos jäsenvaltiot sallivat WLTP-pohjaisten polttoaineenkulutus- ja hiilidioksidipäästöarvojen antamisen lisätietona ennen 1 päivää tammikuuta 2019, jotta kuluttajat saisivat mahdollisimman pian käyttöönsä sellaiset polttoaineenkulutus- ja hiilidioksidipäästöarvot, jotka edustavat paremmin todellisia ajo-olosuhteita, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että nämä lisätiedot esitetään selvästi ja erillisinä direktiivissä 1999/94/EY merkinnöistä, oppaista, julisteista tai mainosjulkaisuista ja myynninedistämisaineistosta ja että niissä on seuraava maininta:
               ”1. syyskuuta 2017 lähtien tietyt uudet ajoneuvot tyyppihyväksytään käyttäen yhdenmukaistettua kevyiden hyötyajoneuvojen kansainvälistä testimenetelmää (WLTP), joka on uusi, entistä todenmukaisempi testausmenetelmä polttoaineenkulutuksen ja hiilidioksidipäästöjen mittaamiseen. 1. syyskuuta 2018 lähtien WLTP korvaa täysin nykyisen testausmenetelmän NEDC:n (uusi eurooppalainen ajosykli). Koska testausolosuhteet ovat WLTP:ssä realistisemmat, WLTP:n mukaisesti mitatut polttoaineenkulutus- ja hiilidioksidipäästöarvot ovat monissa tapauksissa suuremmat kuin NEDC:n mukaisesti mitatut arvot.”

               9.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kuluttajille annetaan ennen autonhankintapäätöstä tietoja polttoaineenkulutus- ja hiilidioksidipäästöarvojen muuttumisesta WLTP:n käyttöönoton vuoksi ja niistä vaikutuksista, joita näillä muutoksilla voi olla rekisteröintihetkellä.

               10.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että virallisen polttoaineenkulutuksen ja virallisten ajoneuvokohtaisten hiilidioksidipäästöarvojen yhteydessä annetaan vähintään asianomaisella testausmenetelmällä mitatut yhdistetyt arvot.

               11.

               Jos kuluttajien saataville saatetaan direktiivissä 1999/94/EY edellytetyissä merkinnöissä, oppaissa, julisteissa tai mainosjulkaisuissa ja myynninedistämisaineistossa esitettävistä tiedoista erillään sellaisia polttoaineenkulutus- tai hiilidioksidipäästötietoja, jotka perustuvat valmistajien vapaaehtoisiin järjestelmiin kuuluviin yhdenmukaistamattomiin testausmenetelmiin, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että niissä on seuraava maininta:
               ”Esitetyt polttoaineenkulutus- tai hiilidioksidipäästöarvot perustuvat yhdenmukaistamattomiin testausmenetelmiin. Ne esitetään vain tiedotustarkoituksissa. Yhdenmukaistettuun EU-testausmenetelmään perustuvia uusien henkilöautojen polttoaineenkulutuksen tai hiilidioksidipäästöjen vertailtaessa olisi käytettävä virallisia polttoaineenkulutus- tai hiilidioksidiarvoja [lisätään linkki, jonka kautta nämä arvot ovat saatavilla].”

               12.

               Jäsenvaltioiden olisi harkittava mahdollisuutta sisällyttää myös kunkin ajoneuvon vaatimustenmukaisuustodistukseen kirjatut todellisissa ajo-olosuhteissa syntyviä ilman epäpuhtauksia koskevat tiedot merkintään, joka kiinnitetään kuhunkin uuteen ajoneuvoon tai sijoitetaan sen lähelle myyntipaikassa.

               13.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että käynnistetään asianmukaisia tiedotuskampanjoita, joissa selostetaan kuluttajille WLTP.n käyttöönottoa ja sen vaikutuksia polttoaineenkulutus- ja hiilidioksidipäästöarvoihin. Etenkin olisi selostettava näiden arvojen nousua verrattuna NEDC:llä saatuihin arvoihin sekä eri testivaiheissa saatujen arvojen merkitystä.

               14.

               Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 31 päivänä toukokuuta 2017.

            Komission puolesta

         Miguel ARIAS CAÑETE

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 12, 18.1.2000, s. 16.

      (2)  Komission asetus C(2017) 3521, annettu 1 päivänä kesäkuuta 2017, moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen päästöjen (Euro 5 ja Euro 6) osalta ja ajoneuvojen korjaamiseen ja huoltamiseen tarvittavien tietojen saatavuudesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 715/2007 täydentämisestä, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/46/EY, komission asetuksen (EY) N:o 692/2008 ja komission asetuksen (EU) N:o 1230/2012 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 692/2008 kumoamisesta (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (3)  Komission asetus (EY) N:o 692/2008, annettu 18 päivänä heinäkuuta 2008, moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen päästöjen (Euro 5 ja Euro 6) osalta ja ajoneuvojen korjaamiseen ja huoltamiseen tarvittavien tietojen saatavuudesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 715/2007 täytäntöönpanosta ja muuttamisesta (EUVL L 199, 28.7.2008, s. 1).

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 715/2007, annettu 20 päivänä kesäkuuta 2007, moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen päästöjen (Euro 5 ja Euro 6) osalta ja ajoneuvojen korjaamiseen ja huoltamiseen tarvittavien tietojen saatavuudesta (EUVL L 171, 29.6.2007, s. 1).

      (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/46/EY, annettu 5 päivänä syyskuuta 2007, puitteiden luomisesta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksymiselle (puitedirektiivi) (EUVL L 263, 9.10.2007, s. 1).

      (6)  Komission asetus (EU) 2016/646, annettu 20 päivänä huhtikuuta 2016, asetuksen (EY) N:o 692/2008 muuttamisesta kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen päästöjen (Euro 6) osalta (EUVL L 109, 26.4.2016. s. 1).

      (7)  P8_TA(2017)0100.


Avis juridique important

|

32002H0175

Komission suositus, annettu 22 päivänä helmikuuta 2002, yhteenliittämisestä vapautetuilla telemarkkinoilla annetun suosituksen 98/195/EY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna suosituksella 2000/263/EY, muuttamisesta (Osa 1: Yhteenliittämisen hinnoittelu) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (tiedoksiannettu numerolla K(2002) 561)

Virallinen lehti nro L 058 , 28/02/2002 s. 0056 - 0056

Komission suositus,annettu 22 päivänä helmikuuta 2002,yhteenliittämisestä vapautetuilla telemarkkinoilla annetun suosituksen 98/195/EY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna suosituksella 2000/263/EY, muuttamisesta(Osa 1: Yhteenliittämisen hinnoittelu)(tiedoksiannettu numerolla K(2002) 561)(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)(2002/175/EY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi 30 päivänä kesäkuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/33/EY(1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/61/EY(2), ja erityisesti sen 7 artiklan 5 kohdan,on kuullut telepalvelujen sisämarkkinoiden toteuttamisesta saamalla aikaan avoimen verkon tarjoaminen 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/387/ETY(3), sellaisena kuin se viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/51/EY(4), 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti perustettua neuvoa-antavaa komiteaa,sekä katsoo seuraavaa:(1) Yhteenliittämisestä vapautetuilla telemarkkinoilla (Osa 1: Yhteenliittämisen hinnoittelu) 8 päivänä tammikuuta 1998 annetun komission suosituksen 98/195/EY(5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna suosituksella 2000/263/EY(6), 9 kohdassa todetaan, että komissio tarkistaa suosituksen viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2000. Lisäksi suosituksessa mainitaan erityisesti, että olisi arvioitava, onko tarpeen jatkaa parhaan nykykäytännön mukaisten hintojen julkaisemista.(2) Televiestinnän sääntelypaketin täytäntöönpanoa koskevassa kuudennessa ja seitsemännessä raportissa(7) todetaan, että yhteisössä sovellettavat yhteenliittämismaksut ovat asteittain supistuneet parhaaseen nykykäytäntöön perustuvien komission suositusten(8) mukaisiksi ja että kustannuslaskentajärjestelmiä ovat yhä enemmän ottaneet käyttöön operaattorit, joilla on yhteenliittämisvelvoitteita. Tämän vuoksi 1 päivästä tammikuuta 2002 ei enää katsota olevan tarpeen soveltaa parhaaseen nykykäytäntöön perustuvaa laskentatapaa eikä päivittää suositukseen 98/195/EY alun perin sisältyneitä hintasuosituksia.(3) Suosituksen muut osat voivat edelleen toimia suuntaviivoina kansallisille sääntelyviranomaisille, ja ne olisi pidettävä voimassa,SUOSITTELEE:1 artiklaMuutetaan suositus 98/195/EY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna suosituksella 2000/263/EY, seuraavasti:Poistetaan suosituksen 4, 4 a, 5 ja 9 kohta sekä sen liite II.2 artiklaTämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 22 päivänä helmikuuta 2002.Komission puolestaErkki LiikanenKomission jäsen(1) EYVL L 199, 26.7.1997, s. 32.(2) EYVL L 268, 3.10.1998, s. 37.(3) EYVL L 192, 24.7.1990, s. 1.(4) EYVL L 295, 29.10.1997, s. 23.(5) EYVL L 73, 12.3.1998, s. 42.(6) EYVL L 83, 4.4.2000, s. 30.(7) KOM(2000) 814, 7.12.2000, ja KOM(2001) 706, 26.11.2001.(8)>TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

32002H0287

Neuvoston suositus, annettu 15 päivänä huhtikuuta 2002, Euroopan keskuspankin johtokunnan varapuheenjohtajan nimittämisestä

Virallinen lehti nro L 101 , 17/04/2002 s. 0017 - 0017

Neuvoston suositus,annettu 15 päivänä huhtikuuta 2002,Euroopan keskuspankin johtokunnan varapuheenjohtajan nimittämisestä(2002/287/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 112 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 122 artiklan 4 kohdan sekä Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan 11 artiklan 2 kohdan ja 43 artiklan 3 kohdan,SUOSITTAA SEURAAVAA:Lucas D.PAPADEMOS nimitetään Euroopan keskuspankin johtokunnan varapuheenjohtajaksi 1 päivänä kesäkuuta 2002 alkavaksi kahdeksan vuotta kestäväksi toimikaudeksi.Tämä suositus toimitetaan euron yhtenäisvaluutakseen ottaneiden jäsenvaltioiden valtion- tai hallitusten päämiesten päätettäväksi sen jälkeen, kun Euroopan parlamenttia ja Euroopan keskuspankin neuvostoa on kuultu.Tämä suositus julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tehty Luxemburgissa 15 päivänä huhtikuuta 2002.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. Piqué I Camps


                  1.7.2017

                  FI

                  Euroopan unionin virallinen lehti

                  C 212/14

            Suositus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 22 artiklan muuttamisesta
      (EKP/2017/18)

         (Euroopan keskuspankin esitys)

      (2017/C 212/04)

         PERUSTELUT

      I   JOHDANTO
      Unionin yleinen tuomioistuin antoi 4 päivänä maaliskuuta 2015 tuomionsa asiassa T-496/11, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta v. Euroopan keskuspankki
          (1). Unionin yleinen tuomioistuin totesi, ettei Euroopan keskuspankilla (EKP) ole arvopaperiselvitysjärjestelmien, keskusvastapuolet mukaan lukien, toiminnan sääntelemisen edellyttämää toimivaltaa. Tästä syystä unionin yleinen tuomioistuin kumosi EKP:n 5.7.2011 julkaiseman Eurosystem Oversight Policy Framework -nimisen järjestelmän (eurojärjestelmän yleisvalvontaa koskeva puiteasiakirja) siltä osin kuin siinä asetetaan keskusvastapuolille vaatimus siitä, että niiden on sijaittava eurojärjestelmään kuuluvassa jäsenvaltiossa.
      Unionin yleinen tuomioistuin huomautti kuitenkin, että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 129 artiklan 3 kohdassa määrätään yksinkertaistetusta tavasta muuttaa tiettyjä Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön (jäljempänä ’EKPJ:n perussääntö’) artikloja. Sen ansiosta Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat tavanomaisessa lainsäätämisjärjestyksessä EKP:n suosituksesta tai komission ehdotuksesta muuttaa EKPJ:n perussäännön 22 artiklaa. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että EKP:n on, jos se katsoo, että SEUT 127 artiklan 2 kohdan neljännessä luetelmakohdassa tarkoitetun tehtävän asianmukainen hoitaminen edellyttää, että sille myönnetään keskusvastapuoliin kohdistuvaa asetuksenantovaltaa, pyydettävä Euroopan unionin lainsäätäjää muuttamaan 22 artiklaa.
      On odotettavissa, että sekä globaalisti että Euroopan tasolla tapahtuvat merkittävät muutokset lisäävät selvitysjärjestelmistä ja erityisesti keskusvastapuolista maksujärjestelmien moitteettomalle toiminnalle ja yhteisen rahapolitiikan täytäntöönpanolle aiheutuvia riskejä, mikä viime kädessä vaarantaa hintavakauden säilyttämistä koskevan eurojärjestelmän ensisijaisen tavoitteen saavuttamisen.
      EKP antaa edellä esitetyn perusteella tämän suosituksen Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi EKPJ:n perussäännön 22 artiklan muuttamisesta. EKP:n neuvosto on antanut suosituksen yksimielisesti EKPJ:n perussäännön 40.3 artiklan mukaisesti. Se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      II   YLEISIÄ HUOMIOITA
      Keskusvastapuoliin kohdistuvat häiriöt voivat vaikuttaa hintavakauden säilyttämistä koskevaan eurojärjestelmän ensisijaiseen tavoitteeseen usealla tavalla. Tällaiset häiriöt voivat ensinnäkin heikentää euroalueen luottolaitosten likviditeettiasemaa ja mahdollisesti häiritä euroalueen maksujärjestelmien moitteetonta toimintaa. Tämä saattaisi johtaa keskuspankkilikviditeetin lisääntyvään kysyntään ja mahdollisesti haasteisiin eurojärjestelmän yhteisen rahapolitiikan toteuttamisessa. Toiseksi tällaiset häiriöt saattavat heikentää rahapolitiikan välittymisessä keskeisessä asemassa olevien rahoitusmarkkinoiden segmenttien toimintaa.
      Euroopan parlamentti ja neuvosto antoivat vuonna 2012 asetuksen (EU) N:o 648/2012 (2), jossa vahvistettiin muun muassa sääntely- ja valvontakehys sen varmistamiseksi, että keskusvastapuolet ovat luotettavia ja vakaita ja noudattavat jatkuvasti toiminnan järjestämistä, liiketoiminnan harjoittamista ja vakavaraisuutta koskevia pakottavia vaatimuksia. Tämä sääntelykehys sisältää kollegioiden muotoon perustettuja kollektiivisia valvontajärjestelyjä, jotka mahdollistavat eurojärjestelmän toimenpiteet muun muassa ongelmatilanteissa, joissa valuutan vakaus saattaa vaarantua. Koska keskusvastapuolten systeeminen merkitys lisääntyy, Euroopan komissio on antanut lisäksi ehdotuksen keskusvastapuolten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä annettavaksi asetukseksi (3).
      On odotettavissa, että sekä globaalisti että Euroopan tasolla tapahtuvat merkittävät muutokset lisäävät selvitysjärjestelmistä ja erityisesti keskusvastapuolista maksujärjestelmien moitteettomalle toiminnalle ja yhteisen rahapolitiikan täytäntöönpanolle aiheutuvia riskejä, mikä viime kädessä vaarantaa hintavakauden säilyttämistä koskevan eurojärjestelmän ensisijaisen tavoitteen saavuttamisen.
      Ensinnäkin Yhdistyneen kuningaskunnan irtautuminen Euroopan unionista vaikuttaa merkittävästi eurojärjestelmän kykyyn hoitaa tehtäviään euron liikkeeseen laskevana keskuspankkina. Tällä hetkellä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneet keskusvastapuolet selvittävät merkittäviä määriä euromääräisiä tapahtumia: euromääräisten repojen arvioitu päiväkohtainen arvo on 101 miljardia euroa ja euromääräisissä koronvaihtosopimuksissa olevien avoimien positioiden arvioitu päiväkohtainen arvo 33 biljoonaa euroa (noin 99 prosenttia unionin markkinoista) (4). Johonkin merkittävään Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevaan keskusvastapuoleen kohdistuva merkittävä häiriö voisi siten johtaa vakavaan likviditeetin supistumiseen euroalueella. Eurojärjestelmän kyky valvoa ja hallita Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevien keskusvastapuolten aiheuttamia riskejä heikentää se, jos sääntely- ja valvontakehys, jota sovelletaan unionin keskusvastapuoliin asetuksen (EU) N:o 648/2012 nojalla, ei enää koske niitä. Lisäksi tämänhetkiset EKP:n ja Bank of Englandin väliset järjestelyt, jotka koskevat tietojenvaihtoa ja yhteistyötä niiden Yhdistyneen kuningaskunnassa sijaitsevien keskusvastapuolten osalta, joilla on merkittävää euromääräistä liiketoimintaa, perustuvat asetuksella (EU) N:o 648/2012 kollegioiden muotoon perustettuihin kollektiivisiin valvontajärjestelyihin, mutta eivät voi korvata niitä. Tulevaisuudessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevia keskusvastapuolia voi sitä vastoin koskea vain järjestely, jota sovelletaan kyseisen asetuksen nojalla kolmansien maiden keskusvastapuoliin.
      Toiseksi keskusvastapuoliselvityksestä on tullut yhä useammin rajatylittävää ja systeemisesti merkittävää. G20-ryhmän johtajat sopivat syyskuussa 2009 Pittsburghissä pitämässään huippukokouksessa siitä, että kaikki standardoidut OTC-johdannaissopimukset pitäisi selvittää keskusvastapuolen kautta. G20-ryhmän johtajat vahvistivat kesäkuussa 2010 tämän sitoumuksen, joka pantiin täytäntöön unionissa asetuksella (EU) N:o 648/2012. Unionin rahoitusmarkkinoiden yhdentyminen on merkinnyt lisäksi sitä, että keskusvastapuolet ovat kehittyneet ensisijaisesti kotimaisia tarpeita ja markkinoita palvelevista toimijoista kriittisen tärkeitä infrastruktuureja perustaviksi toimijoiksi unionin rahoitusmarkkinoilla. Tämä on johtanut siihen, että keskusvastapuolten koko ja merkitys on lisääntynyt huomattavasti unionissa ja maailmanlaajuisesti.
      Kolmanneksi Euroopan komissio esitti 13 päivänä kesäkuuta 2017 lakiesityksen (5), jonka tarkoituksena on varmistaa rahoitusmarkkinoiden vakauden sekä sellaisten keskusvastapuolten luotettavuuden ja vakauden, jotka ovat systeemisesti merkittäviä rahoitusmarkkinoille koko unionissa. Komission esityksellä halutaan syvempien ja paremmin integroituneiden pääomamarkkinoiden kehittymisen tukemiseksi ottaa käyttöön valvojien harjoittaman valvonnan tiiviimpi yhdentyminen ja liikkeeseen laskevan keskuspankin vastuita. Sillä pyritään myös ratkaisemaan ongelmat, joita aiheutuu Yhdistyneen kuningaskunnan irtautumisesta unionista, ja varmistamaan, että keskusvastapuoliin, joilla on keskeinen systeeminen asema unionin rahoitusmarkkinoilla, sovelletaan unionin oikeudellisen kehyksen mukaisia suojatoimia.
      Sen varmistamiseksi, että eurojärjestelmä euron liikkeeseen laskevana keskuspankkina voi toteuttaa sille ehdotetussa lainsäädännössä määrätyn roolin, on äärimmäisen tärkeää, että sillä on asianmukainen toimivalta perussopimuksen ja EKPJ:n perussäännön nojalla. Eurojärjestelmällä pitäisi olla valtuudet seurata ja arvioida riskejä, joita aiheutuu siitä, että keskusvastapuolet selvittävät merkittäviä määriä euromääräisiä tapahtumia. Erityisesti tämän pitäisi sisältää sääntelyvaltaa antaa sitovia arviointeja ja edellyttää korjaavia toimenpiteitä tiiviissä yhteistyössä unionin muiden viranomaisten kanssa, jotta kyetään vastaamaan riskeihin, jotka vaikuttavat eurojärjestelmän perustehtäviin ja ensisijaiseen tavoitteeseen. Lisäksi, mikäli tarpeen euron vakauden suojelemiseksi, EKP:llä pitäisi olla asetuksen (EU) N:o 648/2012 kehyksen ulkopuolella sääntelyvaltaa hyväksyä lisävaatimuksia keskusvastapuolille, jotka selvittävät merkittäviä määriä euromääräisiä tapahtumia.
      Edellä esitetyn perusteella EKP katsoo, että on välttämätöntä, että sille annetaan valtuudet säännellä selvitysjärjestelmiä, erityisesti keskusvastapuolia, jotta varmistetaan sille SEUT 127 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä ja neljännessä luetelmakohdassa annettujen perustehtävien asianmukainen hoito.

         Suositus

            ”EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI
            Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 22 artiklan muuttamisesta
            EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
            ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 129 artiklan 3 kohdan,
            ottavat huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 40.1 artiklan,
            ottavat huomioon Euroopan keskuspankin suosituksen,
            ottavat huomioon Euroopan komission lausunnon (*1),
            noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä,
            sekä katsovat seuraavaa:

                        (1)

                        Perustehtävät, joita on hoidettava Euroopan keskuspankkijärjestelmän (EKPJ) välityksellä, sisältävät unionin rahapolitiikan määrittelemisen ja täytäntöönpanon sekä maksujärjestelmien moitteettoman toiminnan. Turvalliset ja tehokkaat rahoitusmarkkinoiden infrastruktuurit, erityisesti selvitysjärjestelmät, ovat olennaisen tärkeitä näiden perustehtävien täyttämiseksi.

                        (2)

                        Jotta EKPJ:n tavoitteet kyetään saavuttamaan ja se kykenee hoitamaan tehtävänsä, Euroopan keskuspankki (EKP) ja kansalliset keskuspankit voivat tarjota palveluja, ja EKP voi antaa asetuksia selvitys- ja maksujärjestelmien tehokkuuden ja vakauden varmistamiseksi unionissa ja suhteessa muihin maihin.

                        (3)

                        Unionin yleinen tuomioistuin antoi asiassa T-496/11, Yhdistynyt kuningaskunta v. EKP, 4 päivänä maaliskuuta 2015 tuomion (6), jossa todettiin, ettei EKP:llä ole arvopaperiselvitysjärjestelmien toimintaan kohdistuvaa asetuksenantovaltaa. Unionin yleinen tuomioistuin totesi, että SEUT 129 artiklan 3 kohdan ansiosta Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat tavanomaisessa lainsäätämisjärjestyksessä EKP:n suosituksesta tai komission ehdotuksesta muuttaa Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön (jäljempänä ’EKPJ:n perussääntö’) 22 artiklaa. Unionin yleinen tuomioistuin totesi, että ”EKP:n on, jos se katsoo, että SEUT 127 artiklan 2 kohdan neljännessä luetelmakohdassa tarkoitetun tehtävän asianmukainen hoitaminen edellyttää, että sille myönnetään arvopaperiselvityksessä käytettävään infrastruktuuriin kohdistuvaa asetuksenantovaltaa, pyydettävä unionin lainsäätäjää muuttamaan perussääntöjen 22 artiklaa lisäämällä niihin nimenomainen viittaus arvopaperiselvitysjärjestelmiin.”

                        (4)

                        On odotettavissa, että sekä globaalisti että Euroopan tasolla tapahtuvat merkittävät muutokset lisäävät sitä riskiä, että selvitysjärjestelmiin ja erityisesti keskusvastapuoliin kohdistuvat häiriöt uhkaavat maksujärjestelmien moitteetonta toimintaa ja yhteisen rahapolitiikan täytäntöönpanoa, mikä viime kädessä vaarantaa hintavakauden säilyttämistä koskevan eurojärjestelmän ensisijaisen tavoitteen saavuttamisen.

                        (5)

                        Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti 29 päivänä maaliskuuta 2017 Eurooppa-neuvostolle aikomuksestaan irtautua Euroopan unionista. Yhdistyneen kuningaskunnan irtautuminen johtaa perustavanlaatuiseen muutokseen siinä, miten tiettyjä systeemisesti merkittäviä euromääräisiä selvitystoimia säännellään ja valvotaan, ja heikentää siten eurojärjestelmän kykyä seurata ja hallita maksujärjestelmien moitteettomaan toimintaan kohdistuvia riskejä ja eurojärjestelmän rahapolitiikan täytäntöönpanoa.

                        (6)

                        Keskusvastapuoliselvityksestä on tullut yhä useammin rajatylittävää ja systeemisesti merkittävää. Koska keskusvastapuolilla on erilaisia jäseniä ja ne tarjoavat Euroopan laajuisesti rahoituspalveluja, niillä on keskeinen merkitys koko unionille ja erityisesti euroalueelle. Tämä näkyy Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 648/2012 (7), jolla otetaan käyttöön kollektiivisia valvontajärjestelyjä sellaisten kollegioiden muodossa, jotka koostuvat asianomaisista kansallisista ja unionin viranomaisista, mukaan lukien eurojärjestelmä euron liikkeeseen laskevan keskuspankin tehtävässään.

                        (7)

                        Näiden seikkojen huomioonottamiseksi Euroopan komissio esitti 13 päivänä kesäkuuta 2017 lakiesityksen, jonka tarkoituksena on varmistaa rahoitusmarkkinoiden vakauden sekä sellaisten keskusvastapuolten luotettavuuden ja vakauden, jotka ovat systeemisesti merkittäviä rahoitusmarkkinoille koko unionissa. Sen varmistamiseksi, että eurojärjestelmä euron liikkeeseen laskevana keskuspankkina voi toteuttaa sille ehdotetussa lainsäädännössä määrätyn roolin, on äärimmäisen tärkeää, että sillä on asianmukainen toimivalta perussopimuksen ja EKPJ:n perussäännön nojalla. Eurojärjestelmällä pitäisi erityisesti olla sääntelyvaltaa hyväksyä sitovia arvioita ja vaatia korjaavia toimenpiteitä tiiviissä yhteistyössä muiden unionin viranomaisten kanssa. Lisäksi, mikäli tarpeen euron vakauden suojelemiseksi, EKP:llä pitäisi olla myös sääntelyvaltaa hyväksyä lisävaatimuksia keskusvastapuolille, jotka selvittävät merkittäviä määriä euromääräisiä tapahtumia.

                        (8)

                        EKPJ:n perussäännön 22 artikla on osa ”EKPJ:n rahapoliittiset tehtävät ja toimet” -nimistä IV lukua. Näin ollen siinä annettuja valtuuksia olisi käytettävä ainoastaan rahapoliittisia tarkoituksia varten.

                        (9)

                        Näistä syistä EKP:lle pitäisi antaa selvitysjärjestelmiä, erityisesti keskusvastapuolia, koskevaa sääntelyvaltaa muuttamalla EKPJ:n perussäännön 22 artiklaa,

                  ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
            1 artikla
            Korvataan EKPJ:n perussäännön 22 artikla seuraavasti:

               ”22 artikla
               Selvitysjärjestelmät ja maksujärjestelmät
               EKP ja kansalliset keskuspankit voivat tarjota järjestelyjä ja EKP voi antaa asetuksia selvitys- ja maksujärjestelmien sekä rahoitusinstrumenttien selvitysjärjestelmien tehokkuuden ja vakauden varmistamiseksi unionissa ja kolmansien maiden kanssa.”

            2 artikla
            Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.”

         Tehty Frankfurt am Mainissa 22 päivänä kesäkuuta 2017.

               EKP:n puheenjohtaja

            Mario DRAGHI

         (1)  ECLI: EU:T:2015:133.

         (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 648/2012, annettu 4 päivänä heinäkuuta 2012, OTC-johdannaisista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä (EUVL L 201, 27.7.2012, s. 1).

         (3)  Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi keskusvastapuolten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä sekä asetusten (EU) N:o 1095/2010, (EU) N:o 648/2012 ja (EU) 2015/2365 muuttamisesta (COM(2016) 856 final).

         (4)  LCH.Clearnet Ltd:n julkaisemat CPMI-IOSCO public quantitative disclosure -standardin mukaiset tiedot, tammikuu 2017.

         (5)  (COM(2017) 331 final.

         (*1)  Ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä.

         (6)  ECLI: EU:T:2015:133.

         (7)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 648/2012, annettu 4 päivänä heinäkuuta 2012, OTC-johdannaisista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä (EUVL L 201, 27.7.2012, s. 1).


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52007SC0137

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Luxemburgin tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2009  /* SEK/2007/0137 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel, 7.2.2007SEK(2007) 137 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainenNEUVOSTON LAUSUNTO Luxemburgin tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2009(komission esittämä)PERUSTELUTYleistä taustaaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Kun sopimusta vuonna 2005 uudistettiin, todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen finanssipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelma, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistettu ohjelma vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetun) vakausohjelman, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetun) lähentymisohjelman). Luxemburg toimitti ensimmäisen vakausohjelmansa helmikuussa 1999. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 15 päivänä maaliskuuta 1999 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.Taustaa tarkistetun ohjelman arvioimiseksiKomissio on tutkinut Luxemburgin uusimman tarkistetun vakausohjelman, joka toimitettiin sille 24 päivänä marraskuuta 2006, ja on antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi (ks. jäljempänä keskeiset kohdat, joita on arvioitu).Jotta voitaisiin saada kuva siitä, millaisessa kehyksessä tarkistetussa vakausohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa arvioidaan, jäljempänä esitetään tiivistelmä seuraavista seikoista:1.  talouden ja finanssipolitiikan kehitys kymmenen viime vuoden aikana2.  viimeisin arvio maan tilanteesta vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten perusteella (tiivistelmä edellistä tarkistettua vakausohjelmaa koskevasta neuvoston lausunnosta) ja3.  komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta.Talouden ja finanssipolitiikan viimeaikainen kehitysLuxemburgin makrotalouden toimivuus tuotannon ja työllisyyden kasvulla mitattuna on ollut vaikuttavaa kuluneiden 25 vuoden aikana. Vaikka Luxemburgin julkinen talous on ollut hieman alijäämäinen viime vuosina, sen tila on vakaa, sillä julkisen talouden velka on pieni ja julkisella sektorilla on huomattavia vararahastoja. Vaikka uusia työpaikkoja on syntynyt runsaasti, tilanne työmarkkinoilla ei ole kuitenkaan niin suotuisa kuin miltä se näyttää ensi silmäykseltä. Vaikka työttömyys on yhä melko vähäistä, se on jatkanut kasvuaan vuodesta 2002, ja luxemburgilaiset joutuvat kilpailemaan työpaikoista ankarasti muualta tulleen työvoiman kanssa. Vaikka vanhemman väestön työllisyys on parantunut viime vuosina, se on yhä yksi EU:n alhaisimmista. Työttömistä ja työmarkkinoilta vetäytyneistä julkiselle taloudelle aiheutuneesta taakasta on tähän asti selvitty hyvin tulojen kasvun ansiosta, mutta tilannetta ei kuitenkaan pidä vähätellä. Lisäksi julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyydelle ennustetaan aiheutuvan rasitteita ikääntymiseen liittyvien menojen huomattavasta kasvusta.Neuvoston edellisestä ohjelmasta esittämä lausuntoNeuvosto antoi 14 päivänä helmikuuta 2006 lausunnon edellisestä tarkistetusta vakausohjelmasta, joka kattoi vuodet 2005–2008. Neuvosto totesi, että ” ohjelmassa esitettyä kokonaisstrategiaa, joka tähtää alijäämän supistamiseen menoja hillitsemällä, voidaan pitää hyvänä, mutta neuvosto katsoo, että Luxemburgin viranomaisten olisi tämän lisäksi tehostettava julkisen talouden sopeuttamista vuonna 2006 sekä määritettävä ja toteutettava toimet, joita tarvitaan vuosina 2007 ja 2008, ja parannettava pitkän aikavälin kestävyyttä, erityisesti hillitsemällä julkisten menojen kasvua eläkejärjestelmän uudistuksen avulla .”Komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmastaLuxemburg on esittänyt kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman, jonka täytäntöönpanosta toimitettiin kertomus 27 päivänä lokakuuta 2006. Luxemburgin kansallisessa uudistusohjelmassa pidetään keskeisinä haasteina seuraavia: laadukas koulutus- ja oppimisjärjestelmä, eurooppalaiseen ja kansainväliseen toimintaympäristöön yhdentynyt talous, houkutteleva talouden ympäristö, vakaa makrotalouden perusta ja kestävän kehityksen periaatteiden noudattaminen.Komission tätä ohjelmaa koskevasta arviosta (joka hyväksyttiin osana joulukuussa 2006 annettua vuotuista seurantakertomusta[2]) kävi ilmi, että Luxemburg on edennyt hyvin kansallisen uudistusohjelmansa ja kevään 2006 Eurooppa-neuvoston hyväksymien toimien täytäntöönpanossa, mutta vuonna 2005 todetuissa epäkohdissa riittää vielä parannettavaa. Hyväksytyt makrotalouden toimenpiteet antavat mahdollisuuden julkisen talouden vakauttamiseen ja inflaatiovauhdin hidastumiseen. Mikrotalouden osalta on käynnistynyt useiden lupaavien toimenpiteiden täytäntöönpano. Määrätietoisempia toimia tarvitaan kuitenkin vuotuisen edistymisen seuraamista ja arviointia koskevan järjestelmän täytäntöönpanemiseksi, ja tiettyjä toimenpiteitä on toteutettava uusien yritysten ja pk-yritysten tukemiseksi. Huolimatta rohkaisevista uudistuksista työllisyyssektorilla, vanhempien työntekijöiden työllisyyttä lisäävistä uusista aloitteista ei ole ilmoitettu. Lisäksi koulutusjärjestelmän perusteelliset uudistukset ovat vielä toteuttamatta.Ottaen huomioon jo saavutetun kehityksen Luxemburgia kannustettiin keskittymään seuraaville aloille: vanhempien työntekijöiden työllisyyttä lisäävät strategiat ja nykyisten varhaiseläkejärjestelmien uudistaminen, lisätoimet koulutuksen keskenjättämisen vähentämiseksi ja eri koulutustyyppien välisten keinotekoisten esteiden poistamiseksi, hiljattain hyväksyttyjen nuorisopoliittisten toimenpiteiden nuorisotyöttömyyteen kohdistuvien vaikutusten yksityiskohtainen arviointi sekä entistä suurempi tuki kilpailumarkkinoille, pk-yrityksille ja EU-direktiivien saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä.Keskeiset kohdat, joita on arvioitu Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan (vakausohjelmat) ja 9 artiklan 1 kohdan (lähentymisohjelmat) nojalla on arvioitu seuraavat seikat: ovatko ohjelman taustalla olevat taloutta koskevat oletukset realistisia; mikä on jäsenvaltioiden esittämä keskipitkän aikavälin tavoite ja onko sopeutusura sopiva; ovatko sopeutusuran suhteen toteutettavat ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi suhdannekierron aikana; arvioitaessa keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa: toteutetaanko sopeutustoimia enemmän taloudellisesti hyvinä aikoina (taloudellisesti huonoina aikoina sopeutustoimia voidaan toteuttaa vähemmän) ja – euroalueen ja ERM II -jäsenvaltioiden osalta – pyrkiikö jäsenvaltio vuosittain parantamaan suhdannetasoitettua rahoitusasemaansa ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi); määriteltäessä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa (jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tavoitettaan) tai sallittaessa väliaikainen poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta (jäsenvaltiot, jotka ovat saavuttaneet tavoitteensa): sellaisten huomattavien rakenneuudistusten toteuttaminen, jotka tuovat suoria pitkäaikaisia kustannussäästöjä (myös potentiaalista kasvua lisäämällä) ja joilla on sen vuoksi todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen (edellyttäen, että säilytetään riittävä varmuusmarginaali, jolla varmistetaan, ettei 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity, ja edellyttäen, että julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan palaavan takaisin keskipitkän aikavälin tavoitteeseen ohjelmakaudella); erityistä huomiota on kiinnitettävä eläkeuudistuksiin, joilla otetaan käyttöön monipilarinen järjestelmä, johon sisältyy pakollinen täysin rahastoiva pilari; vastaako jäsenvaltion talouspolitiikka talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelmassa esitettyjen makrotaloudellisten oletusten realistisuutta arvioidaan komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen perusteella ja soveltaen yhteisesti sovittuja menetelmiä, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa. Arvioitaessa, vastaako ohjelma talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, käytetään perustana vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyviä julkista taloutta koskevia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Arviointi kattaa myös seuraavat: kuinka velkasuhde on kehittynyt ja miltä julkisen talouden kestävyys näyttää pitkällä aikavälillä. Näihin olisi vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2005 annetun neuvoston selvityksen mukaan kiinnitettävä riittävästi huomiota julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnassa. Komission 12 päivänä lokakuuta 2006 antamassa tiedonannossa määritellään, kuinka pitkän aikavälin kestävyyttä olisi arvioitava[3]; kuinka hyvin ohjelma on sopusoinnussa jäsenvaltion esittämän, kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman kanssa. Eurooppa-neuvostolle 7 päivänä kesäkuuta 2005 esittämiensä vuosien 2005–2008 julkista taloutta koskevien laajojen suuntaviivojen saatteessa Ecofin-neuvosto totesi, että kansallisten uudistusohjelmien olisi vastattava vakaus- ja lähentymisohjelmia; onko noudatettu käytännesääntöjä[4], joissa muun muassa määrätään vakaus- ja lähentymisohjelmien yhteisestä rakenteesta ja tietotaulukoista. |-  Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainenNEUVOSTON LAUSUNTO Luxemburgin tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2009EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:4.  Neuvosto tutki [27 päivänä helmikuuta 2007] Luxemburgin tarkistetun vakausohjelman, joka kattaa vuodet 2006–2009.5.  Ohjelman perustana olevan makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu hidastuu vuoden 2006 5,5 prosentista keskimäärin 4,3 prosenttiin ohjelman jäljellä olevalla kaudella. Saatavilla olevien tietojen perusteella tämä skenaario näyttää perustuvan realistisiin kasvuoletuksiin. Myös ohjelmassa esitetyt inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta.6.  Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämäksi arvioidaan 1,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, kun edellisessä tarkistetussa vakausohjelmassa tavoitteeksi oli asetettu 1,8 prosenttia. Tämä selittyy osittain vuoden 2005 alijäämän tarkistamisesta alaspäin 2,3 prosentista suhteessa BKT:hen 1,0 prosenttiin viimeisimpien tietojen perusteella. Vuoden 2006 toteutunut alijäämä voi myös olla uudessa ohjelmassa esitettyjä arvioita parempi (1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen), sillä verotulojen määrä on todennäköisesti arvioitu todellista pienemmäksi.7.  Ohjelmassa esitetyn julkisen talouden keskipitkän aikavälin strategian päätavoitteena on saavuttaa jälleen tasapainoinen asema ohjelmakauden aikana. Tämä on määrä saavuttaa parantamalla julkisen talouden rahoitusasemaa asteittain arvioidusta 1,5 prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen hienoiseen ylijäämään vuonna 2009 (0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen). Perusjäämän pieneneminen tapahtuisi samanaikaisesti julkisen talouden alijäämän supistumisen kanssa. Mukautus perustuu siihen, että menot supistuvat 3,8 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, mikä enemmän kuin kompensoisi tulojen vähenemisen 2,1 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Tämä strategia on samanlainen kuin vuoden 2005 ohjelmassa kuvattu strategia, jossa pitkälti samanlaisten makrotalouden näkymien valossa julkisen talouden alijäämän arvioitiin saavuttavan huippunsa vuonna 2005 vuoden 2006 sijasta ja rahoitusaseman arvioitiin saavuttavan kutakuinkin tasapainon vuonna 2008 vuoden 2009 sijasta.8.  Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen rahoitusaseman (eli suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä) odotetaan paranevan vuoden 2006 noin 1 ¼ prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen noin 1 prosentin ylijäämään ohjelmakauden loppuun mennessä. Vakausohjelman edellisen tarkistuksen tavoin ohjelmassa vahvistetaan julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteeksi 0,8 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen. Ohjelmalla pyritään saavuttamaan keskipitkän aikavälin tavoite vuoteen 2007 mennessä eli vuotta aikaisemmin kuin edellisessä tarkistuksessa. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arviolta noin 1 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) (hieman) tiukempi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoite on vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille määritellyn vaihteluvälin sisällä ja heijastaa riittävästi velkasuhdetta ja keskimääräistä potentiaalista tuotannon kasvua pitkällä aikavälillä.9.  Julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennakoitua parempi. Erityisesti verokertymäennusteet vaikuttavat melko varovaisilta varsinkin vuoden 2007 osalta. Luxemburgin julkisen talouden toteutuma onkin viime vuosina ollut usein ennustettua parempi pääasiallisesti siitä syystä, että tulot ovat olleet huomattavasti ennakoituja suuremmat.10.  Kun tämä riskinarviointi otetaan huomioon, näyttää siltä, että ohjelmassa esitetty finanssipolitiikan viritys riittää varmistamaan sen, että keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan vuoteen 2007 mennessä ohjelmassa suunnitellulla tavalla. Se vaikuttaa myös tarjoavan riittävän varmuusmarginaalin, jotta alijäämän 3 prosentin raja-arvoa suhteessa BKT:hen ei ylitetä normaaleissa suhdannevaihteluissa vuodesta 2007 eteenpäin. Vauhti, jolla julkista taloutta sopeutetaan ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, on täysin vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä ja että sitä voidaan sopeuttaa vähemmän suhdannetilanteen ollessa huono. Kun keskipitkän aikavälin tavoite on saavutettu, myös ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys on täysin sopimuksen mukainen.11.  Julkisen talouden bruttovelan arvioidaan olleen 7,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006 eli merkittävästi alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Ohjelmassa ennustetaan velkasuhteen kasvavan hieman 8,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen ohjelmakauden loppuun mennessä.12.  Ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvat pitkän aikavälin vaikutukset ovat Luxemburgissa EU:n suurimpia. Erityisesti tähän vaikuttaa eläkemenojen huomattava kasvu 7 ½ prosenttiyksiköllä suhteessa BKT:hen ja ikääntymiseen liittyvien menojen huomattava lisääntyminen 8 ¼ prosenttiyksiköllä vuosina 2004–2050 (verrattuna eläkemenojen 2 ¼ prosenttiyksikön ja ikääntymiseen liittyvien menojen 3 ½ prosenttiyksikön suuruiseen keskimääräiseen kasvuun EU:n alueella). Bruttovelan nykyinen taso on hyvin alhainen, ja sosiaaliturvajärjestelmään on kertynyt huomattavasti varoja. Vaikka näiden varojen nykyinen määrä (arviolta noin 25 prosenttia suhteessa BKT:hen) edistää selkeästi julkisen talouden kestävyyttä, se ei kuitenkaan riitä kompensoimaan ikääntymiseen liittyvien menojen huomattavasta kasvusta velkasuhteeseen pitkällä aikavälillä heijastuvaa vaikutusta. Vaikka julkisen talouden aseman säilyminen vahvana kompensoi osan ikääntymisen aiheuttamista kustannuksista, viranomaiset ovat todenneet. että eläkejärjestelmään on tehtävä tiettyjä muutoksia, jotta julkisten menojen kasvua voidaan tulevaisuudessa hillitä ja julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen kohdistuvia riskejä vähentää. Kaiken kaikkiaan Luxemburgin julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän keskisuuria riskejä.13.  Vakausohjelma sisältää laadullisen arvion siitä, miten kansallisen uudistusohjelman täytäntöönpanosta lokakuussa 2006 esitetty kertomus kaiken kaikkiaan vaikuttaa keskipitkän aikavälin finanssipoliittiseen strategiaan. Ohjelmassa esitetään myös joitakin tietoja siitä, millaisia suoria julkisen talouden kustannuksia tai säästöjä aiheutuisi kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitelluista tärkeimmistä uudistuksista. Julkista taloutta koskevissa ennusteissa näytetään otettavan huomioon, miten kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitellut toimet vaikuttavat julkiseen talouteen. Vakausohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimet vaikuttavat kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien mukaisilta. Erityisesti ohjelmassa vahvistettu hallituksen aikomus säilyttää julkiset investoinnit korkealla tasolla osoittaa sen, että kansallisessa uudistusohjelmassa on asetettu etusijalle T&K-investointien lisääminen, resurssien kestävä käyttö ja naapurimaihin suuntautuvien rautatieyhteyksien parantaminen.14.  Ohjelmaan sisältyvä julkisen talouden strategia on osittain vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen. Tähän mennessä ei ole varsinkaan toteutettu mitään huomattavia eläkeuudistuksia.15.  Vakaus- ja lähentymisohjelmia koskevissa käytännesäännöissä täsmennetyistä tietovaatimuksista voidaan todeta, että ohjelmasta puuttuu joitakin pakollisia ja vapaaehtoisia tietoja[6]. Lisäksi se poikkeaa joissakin olennaisissa kohdissa käytännesäännöistä annetusta rakennemallista.[7]Yleisenä päätelmänä voidaan esittää, että hyvien kasvuennusteiden valossa ohjelma lähestyy nopeasti sille asetettua keskipitkän aikavälin tavoitetta, johon päästäneen vuodesta 2007 alkaen ja jonka jälkeen alijäämän ennustetaan pienevän entisestään. Hiljattain vahvistetut toimenpiteet menojen hillitsemiseksi ovat kuitenkin vain väliaikaisia (eli voimassa vuoteen 2009 saakka).Ottaen huomioon edellä esitetty arvio ja ennusteet ikääntymiseen liittyvien menojen kasvusta Luxemburgia kehotetaan parantamaan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä toteuttamalla rakenneuudistustoimenpiteitä (erityisesti eläkkeiden alalla).Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |BKT:n määrä (% muutos) | VO marraskuu 2006 | 4,0 | 5,5 | 4,0 | 5,0 | 4,0 |KOM marraskuu 2006 | 4,0 | 5,5 | 4,5 | 4,2 | Tieto puuttuu |VO marraskuu 2005 | 4,0 | 4,4 | 4,9 | 4,9 | Tieto puuttuu |YKHI-inflaatio (%) | VO marraskuu 2006 | 3,8 | 2,9 | 1,4 | 2,0 | 2,0 |KOM marraskuu 2006 | 3,8 | 3,2 | 2,2 | 1,8 | Tieto puuttuu |VO marraskuu 2005 | 3,7 | 2,6 | 2,0 | 1,8 | Tieto puuttuu |Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | VO marraskuu 20061 | -1,6 | -0,3 | -0,8 | -0,5 | -1,6 |KOM marraskuu 20065 | -2,2 | -0,9 | -0,7 | -0,9 | Tieto puuttuu |VO marraskuu 20051 | -1,7 | -1,3 | -0,7 | -0,6 | Tieto puuttuu |Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2006 | -1,0 | -1,5 | -0,9 | -0,4 | 0,1 |KOM marraskuu 2006 | -1,0 | -1,0 | -0,5 | -0,3 | Tieto puuttuu |VO marraskuu 2005 | -2,3 | -1,8 | -1,0 | -0,2 | Tieto puuttuu |Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2006 | -0,8 | -1,3 | -0,8 | -0,2 | 0,3 |KOM marraskuu 2006 | -0,8 | -0,8 | -0,3 | -0,1 | Tieto puuttuu |VO marraskuu 2005 | -2,1 | -1,7 | -0,7 | 0,1 | Tieto puuttuu |Suhdannetasoitettu rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 20061 | -0,2 | -1,3 | -0,5 | -0,1 | 0,9 |KOM marraskuu 2006 | 0,0 | -1,1 | -0,2 | 0,1 | Tieto puuttuu |VO marraskuu 20051 | -1,5 | -1,2 | -0,6 | 0,1 | Tieto puuttuu |Rakenteellinen rahoitusasema2 (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 20063 | -0,2 | -1,3 | -0,5 | -0,1 | 0,9 |KOM marraskuu 20064 | 0,0 | -1,1 | -0,2 | 0,1 | Tieto puuttuu |VO marraskuu 2005 | -1,5 | -1,2 | -0,6 | 0,1 | Tieto puuttuu |Julkinen bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2006 | 6,1 | 7,5 | 8,2 | 8,5 | 8,5 |KOM marraskuu 2006 | 6,0 | 7,4 | 7,3 | 7,1 | Tieto puuttuu |VO marraskuu 2005 | 6,4 | 9,6 | 9,9 | 10,2 | Tieto puuttuu |Huom. 1 Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. 2 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä väliaikaisia toimenpiteitä. 3 Ohjelmaan ei sisälly kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä. 4 Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteeseen ei sisälly kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä. 5 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 4,1 prosenttia vuonna 2005, 4,1 prosenttia vuonna 2006, 4,4 prosenttia vuonna 2007 ja 4,7 prosenttia vuonna 2008. Lähde: Vakausohjelma (VO), komission yksiköiden syksyn 2006 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat |[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komission tiedonanto kevään Eurooppa-neuvostolle Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian täytäntöönpano – Tulosten vuosi , KOM(2006) 816, 12.12.2006.[3] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys EU:ssa , KOM(2006) 574, 12.10.2006, ja Euroopan komissio, talouden ja rahoituksen pääosasto (2006), The long-term sustainability of public finances in the European Union , European Economy nro 4/2006.[4] Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet , hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005.[5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Erityisesti puuttuvat tiedot sektorikohtaisista rahoitusasemista (julkista taloutta lukuun ottamatta).[7] Julkisen talouden järjestelmää koskeva jakso puuttuu.


title: Suositus: neuvoston suositus Portugalille julkistalouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi - Perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan soveltaminen

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---