title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 3 päivänä helmikuuta 2015 , Euroopan unionin neuvostolle Latvijas Bankan ulkopuolisista tilintarkastajista (EKP/2015/3)

text:
               13.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 51/4

         EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
   annettu 3 päivänä helmikuuta 2015,
   Euroopan unionin neuvostolle Latvijas Bankan ulkopuolisista tilintarkastajista
   (EKP/2015/3)
   (2015/C 51/02)
   EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 27.1 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoston suosittelemat ja Euroopan unionin neuvoston hyväksymät riippumattomat ulkopuoliset tilintarkastajat tarkastavat EKP:n ja sellaisten kansallisten keskuspankkien tilit, joiden rahayksikkö on euro.

               (2)

               Latvijas Bankan nykyisten ulkopuolisten tilintarkastajien toimikausi päättyy tilikauden 2014 tilintarkastuksen jälkeen. Sen vuoksi on tarpeen nimittää uudet ulkopuoliset tilintarkastajat tilikaudesta 2015 alkaen.

               (3)

               Latvijas Banka on valinnut KPMG Baltics SIA:n ulkopuolisiksi tilintarkastajikseen tilikausiksi 2015–2019,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   On suositeltavaa, että KPMG Baltics SIA nimitetään Latvijas Bankan ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi tilikausiksi 2015–2019.

      Tehty Frankfurt am Mainissa 3 päivänä helmikuuta 2015.

            EKP:n puheenjohtaja

         Mario DRAGHI


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52005SC0994

Ehdotus Neuvoston suositus Portugalille julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi  /* SEK/2005/0994 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 20.7.2005SEK(2005) 994 lopullinenEhdotusNEUVOSTON SUOSITUS PORTUGALILLEjulkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi(komission esittämä)PERUSTELUTPortugalin liiallista alijäämää koskeva menettelyPortugali toimitti 9. kesäkuuta 2005 viimeisimmän tarkistetun vakausohjelmansa vuosiksi 2005–2009. Tarkistetusta vakausohjelmasta ilmenee, että julkisen talouden alijäämän odotetaan vuosina 2005–2007 ylittävän perustamissopimuksen mukaisen viitearvon eli 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vuoden 2004 alijäämäksi ilmoitettiin 2,9 prosenttia[1], ja Portugali ennustaa vuoden 2005 alijäämäksi 6,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Alijäämää suunnitellaan supistettavan 4,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006, 3,9 prosenttiin vuonna 2007 ja 2,8 prosenttiin vuonna 2008. Samalla jaksolla velan suhteen BKT:hen odotetaan kasvavan edelleen vuodeksi 2004 ilmoitetusta 61,9 prosentista. Suurimmillaan julkisen velan ennustetaan olevan 67,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007.Liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanoon sovelletaan EY:n perustamissopimuksen 104 artiklaa ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1467/97, joka on osa vakaus- ja kasvusopimusta[2]. Komissio on ottanut arvioinnissaan huomioon vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20. maaliskuuta 2005 Eurooppa-neuvostolle annetun Ecofin-neuvoston selvityksen, jonka Eurooppa-neuvosto hyväksyi 22. maaliskuuta 2005[3].Perustamissopimuksen 104 artiklan 3 kohtaan perustuvasta komission kertomuksesta kävi ilmi, että Portugali ei ole täyttänyt perustamissopimuksen mukaisia alijäämää ja julkista velkaa koskevia velvoitteita.Perustamissopimuksen 104 artiklan 4 kohdassa määrätään, että ”114 artiklassa tarkoitettu komitea (talous- ja rahoituskomitea) antaa lausunnon komission kertomuksesta”. Komitea totesi 4. heinäkuuta 2005 antamassaan lausunnossa, että Portugalin julkisen talouden kehitys vuonna 2005 oli sellainen, ettei se täytä kumpaakaan 104 artiklan 2 kohdassa mainittua kriteeriä. Komitea totesi etenkin, ettei vuodeksi 2005 ennustettu julkisen talouden alijäämä eli 6,2 prosenttia suhteessa BKT:hen ole lähellä 3 prosentin viitearvoa. Viitearvon ylittymistä ei myöskään voida pitää poikkeuksellisena ja väliaikaisena. Lisäksi julkisen talouden velka ylittää viitearvon eli 60 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja sen odotetaan kasvavan edelleen suhteessa BKT:hen kahden seuraavan vuoden aikana. Komitea totesi myös, että kahden seuraavan vuoden talousnäkymät pysyvät heikkoina, ja se ilmaisi huolensa rakenteellisen alijäämän korkeasta tasosta ja trendistä. Komitea tarkasteli kaikkia muita merkityksellisiä tekijöitä, mutta se tuli siihen johtopäätökseen, ettei se ota niitä huomioon arvioinnissaan.Otettuaan huomioon oman kertomuksensa ja komitean lausunnon komissio katsoo, että Portugalissa on liiallinen julkisen talouden alijäämä. Tämä 20. heinäkuuta 2005 annettu komission lausunto on osoitettu neuvostolle perustamissopimuksen 104 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Komissio on myös suosittanut, että neuvosto tekisi päätöksen liiallisen alijäämän olemassaolosta Portugalissa perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohdan mukaisesti. Lisäksi komissio antaa seuraavassa neuvostolle perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisen suosituksen Portugalille osoitettavasta neuvoston suosituksesta liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi.LIIALLISEN ALIJÄÄMÄN TILANTEEN KORJAAMINENNeuvoston asetuksessa (EY) N:o 1467/97 todetaan, että ”neuvoston suosituksessa on myös vahvistettava määräaika liiallisen alijäämän korjaamiseksi, joka olisi saatettava päätökseen liiallisen alijäämän toteamista seuraavana vuonna, paitsi jos on olemassa asiaan vaikuttavia erityisiä seikkoja”. Ellei Portugalin kohdalla ole olemassa erityisiä seikkoja, liiallinen alijäämä pitäisi saada korjattua vuoteen 2006 mennessä. Neuvosto sopi 20. maaliskuuta 2005 siitä, että erityisten seikkojen määrittelyssä olisi arvioitava yleisesti muitakin merkityksellisiä tekijöitä.Seuraavat asiat on otettava huomioon päätettäessä, onko olemassa erityisiä seikkoja.On tärkeää, että Portugali korjaa liiallisen alijäämän tilanteen nopeasti, sillä sekä julkisen velan määrä suhteessa BKT:hen että rakenteellinen alijäämä ovat suuret (suhdannekorjattu alijäämä lukuun ottamatta kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimia). Samalla on otettava huomioon, että jatkuva julkisen talouden epätasapaino heikentää luottamusta ja vaikuttaa lopulta haitallisesti tuotannon kasvuun. Portugalin julkisen talouden tilanne on huonontunut merkittävästi viime vuosina. Erityisesti rakenteellinen perusjäämä on heikentynyt 1990-luvun loppupuolella lähellä tasapainoa olleesta tai ylijäämäisestä rahoitusasemasta alijäämäiseen rahoitusasemaan, joka on ollut keskimäärin noin 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuodesta 2001 (samaan aikaan keskimääräinen rakenteellinen alijäämä kasvoi 3 ¾ prosentista suhteessa BKT:hen 4 ½ prosenttiin). Tämän trendin myötä maa altistuu merkittäville riskeille, jotka edellyttävät julkisen talouden rahoitusaseman kestävää parantamista. Julkisen talouden sopeutusuraa määritettäessä on kuitenkin otettava huomioon myös tämänhetkinen taloudellinen tilanne ja tarvittavan julkisen talouden korjauksen suuruus. Vaikka julkisen talouden vakauttaminen on Portugalin kohdalla tärkeää kasvun turvaamiseksi keskipitkällä aikavälillä, etenkin jos vakauttamistoimet ovat oikeanlaisia ja vahvistavat luottamusta talouteen, liian suuret sopeutukset lyhyellä aikavälillä voivat osoittautua taloudellisesti raskaiksi erityisesti tämänhetkisessä heikossa suhdannetilanteessa.Talouskasvu on hidastunut nopeasti vuodesta 2000 alkaen, ja kasvu oli selvästi negatiivista vuonna 2003. Kasvun hidastumista on seurannut potentiaalisen tuotannon kasvun supistuminen, joka johtuu toisiaan vahvistavista rakenteellisista heikkouksista. Kasvu kääntyi lievästi positiiviseksi vuonna 2004, ja talouden odotetaan tulevina vuosina kasvavan asteittain, mutta edelleen varsin hitaasti. Kuten kesäkuussa 2005 tarkistetusta Portugalin vakausohjelmasta ilmeni, vuodeksi 2004 ilmoitettu julkisen talouden alijäämä on 2,9 prosenttia suhteessa BKT:hen ja vuodeksi 2005 ennustettu alijäämä on 6,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Alijäämää on jo tuettu vuoden 2005 puolivälissä toteutetuilla korjaavilla toimenpiteillä, jotka ovat noin 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Jos oletetaan, ettei vuonna 2005 toteuteta lisätoimenpiteitä, ja tarkastellaan kesäkuussa 2005 tarkistettua Portugalin vakausohjelmaa, BKT:n kasvun nopeuttaminen 1,4 prosenttiin vuonna 2006 (kun kasvu on 0,8 prosenttia vuonna 2005) ja julkisen talouden alijäämän saattaminen alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006 edellyttäisi rakenteellisia sopeutustoimenpiteitä, joiden osuus on vuonna 2005 lähes 3 prosenttia suhteessa BKT:hen.Kaikkiaan voidaan todeta, että ottaen huomioon Portugalin tämänhetkinen heikko suhdannekehitys ja niiden sopeutustoimien laajuus, joita tarvitaan alijäämän saamiseksi alle 3 prosentin viitearvon vuoteen 2006 mennessä, Portugalin kohdalla näyttää olevan erityisiä seikkoja, joiden nojalla liiallisen alijäämän korjaamiselle asetettua määräaikaa voidaan jatkaa yli vuoden 2006. Tältä osin on huomattava, että Portugalin viranomaiset noudattavat kestävää, vähitellen etenevää korjausstrategiaa, eikä suuria kertaluonteisia toimenpiteitä enää sovelleta. Lisäksi tässä tapauksessa liiallisen alijäämän tilanne on todettu jo esiintymisvuotenaan. Se on todettu ennustetietojen perusteella eikä toteutuneiden tietojen perusteella, jotka ovat käytettävissä vasta seuraavana vuonna. Liiallisen alijäämän toteaminen näin varhain ja sitä seuraava nopeutettu menettely olisi myös otettava huomioon. Tätä taustaa vasten liiallisen alijäämän tilanne olisi pyrittävä korjaamaan keskipitkällä aikavälillä. Portugalin kesäkuussa 2005 toimittama tarkistettu vakausohjelma ja siitä annettu neuvoston lausunto ovat lähtökohtina tälle suositukselle liiallisen alijäämän sopeutustoimenpiteistä.Realistinen sopeutusura edellyttäisi Portugalin hallitukselta seuraavia toimia: (i) Julkisen talouden rahoitusaseman heikkenemistä olisi saatava rajoitettua vuonna 2005 toteuttamalla johdonmukaisesti kesäkuussa 2005 esitetyn tarkistetun vakausohjelman mukaisia korjaavia toimenpiteitä. Jos BKT:n kasvuksi oletetaan 0,8 prosenttia vuonna 2005, nimellinen alijäämä on enintään 6,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. (ii) Viranomaisten olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet, joilla varmistetaan rakenteellisen alijäämän kestävä ja tuntuva korjaus. Huomattavia ponnisteluja edellytetään vuonna 2006, jolloin alijäämää olisi supistettava noin 1 ½ prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämän jälkeen supistusten olisi jatkuttava merkittävinä eli niiden pitäisi olla vähintään ¾ prosenttia suhteessa BKT:hen joka vuosi, kunnes liiallisen alijäämän tilanne on saatu korjattua. Jos kesäkuussa 2005 esitetyssä Portugalin tarkistetussa vakausohjelmassa esitetyt ennusteet toteutuvat, ja BKT:n kasvu elpyy 1,4 prosenttiin vuonna 2006, 2,2 prosenttiin vuonna 2007 ja 2,6 prosenttiin vuonna 2008, edellä esitetyn suuruinen rakenteellinen korjaus johtaisi julkisen talouden alijäämään, joka olisi 4,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, hieman alle 4 prosenttia vuonna 2007 ja hieman alle 3 prosenttia vuonna 2008.Korjaustavoite olisi saavutettava toteuttamalla määrätietoisesti tarvittavat toimenpiteet julkisten menojen vähentämiseksi ja niiden kehityksen valvomiseksi sekä veronkannon tehostamiseksi. Viranomaisten olisi hyödynnettävä kaikki mahdollisuudet nopeuttaakseen julkisen talouden alijäämän supistamista. Erityisesti olisi mahdollisimman pian saatava luotua puskurivaroja, joilla voidaan keventää mahdollisen odotettua heikomman kasvun vaikutuksia talousarvioon. Toimenpiteet edellyttävät taustavaikuttajakseen myös laadultaan parempaa ja kestävämpää julkista taloutta. Julkisen talouden sopeuttaminen on lisäksi yhdistettävä kattavaan uudistusstrategiaan, joka sisältää julkishallinnon uudistamisen ja yksityissektorin sosiaaliturvajärjestelmän uudistamisen. Pyrkimyksenä on ratkaista vaikeat rakenneongelmat, jotka ovat vaivanneet Portugalin taloutta useiden vuosien ajan. Näitä ongelmia korostettiin myös 104 artiklan 3 kohdan mukaisessa kertomuksessa, jonka komissio hyväksyi 22. kesäkuuta. Loppuvuonna 2005 laadittavassa tarkistetussa vakausohjelmassa sopeutusurasta olisi tehtävä entistä etupainotteisempi, jos tämä vaikuttaa välttämättömältä sen varmistamiseksi, että liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi määritetyt tavoitteet voidaan täyttää.Suuri julkinen velka ja sen jatkuva kasvu vuodesta 2001 ovat huolestuttavia seikkoja. Jos potentiaalisen tuotannon kasvu on hidasta, julkisen talouden bruttovelkasuhteen saattaminen vakaalle lasku-uralle ja lähestymään viitearvoa tyydyttävässä tahdissa edellyttäisi sitä, että perusylijäämä saadaan palautettua riittävälle tasolle mahdollisimman pian. Lisäksi on olennaisen tärkeää ratkaista muut velan kasvuun vaikuttaneet tekijät, nettoluotonottoa lukuun ottamatta. Erityisesti olisi vältettävä velanottoa lisääviä rahoitustoimia.Vaikka viimeaikaiset julkista taloutta koskevien tietojen tarkistukset ovat olleet vähäisiä eikä niillä ole ollut tuntuvaa vaikutusta skenaarion lukuihin, tarkistusten luonne ja institutionaalisten vastuualueiden nykyinen kohdentaminen viittaavat siihen, että julkista taloutta koskevien tietojen käsittelyä olisi vielä parannettava.EhdotusNEUVOSTON SUOSITUS PORTUGALILLEjulkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksiEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 104 artiklan 7 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen[4],sekä katsoo seuraavaa:(1) EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on vältettävä liiallisia julkistalouden alijäämiä.(2) Vakaus- ja kasvusopimus perustuu terveen julkisen talouden tavoitteeseen, jolla pyritään vahvistamaan hintavakauden edellytyksiä ja saavuttamaan uusien työpaikkojen syntyä edistävä vahva ja kestävä kasvu.(3) Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2005 Eurooppa-neuvostolle annetussa Ecofin-neuvoston selvityksessä, jonka Eurooppa-neuvosto hyväksyi 22 päivänä maaliskuuta 2005, vahvistetaan, että vakaus- ja kasvusopimus on keskeinen osa talous- ja rahaliiton makrotaloudellisia puitteita. Lisäksi siinä esitetään ehdotuksia vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon vahvistamiseksi ja selkeyttämiseksi.(4) Neuvosto päätti (xx päivänä [xx]kuuta 2005) perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohdan mukaisesti, että Portugalilla on liiallinen alijäämä.(5) Päätettyään, että Portugalilla on liiallinen alijäämä, neuvoston on perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan mukaisesti annettava samaan aikaan suositukset kyseiselle jäsenvaltiolle julkistalouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi määräajassa. Neuvoston suosituksessa on vahvistettava enintään neljän kuukauden määräaika, jonka kuluessa Portugalin on toteutettava tehokkaita toimia alijäämän korjaamiseksi, sekä määräaika liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi, joka olisi saatettava päätökseen liiallisen alijäämän toteamista seuraavana vuonna, paitsi jos on olemassa asiaan vaikuttavia erityisiä seikkoja. Neuvosto sopi 20 päivänä maaliskuuta 2005 siitä, että erityisten seikkojen määrittelyssä olisi arvioitava yleisesti muitakin merkityksellisiä tekijöitä.(6) Seuraavat asiat olisi otettava huomioon päätettäessä, onko olemassa erityisiä seikkoja.(7) On tärkeää, että Portugali korjaa liiallisen alijäämän tilanteen nopeasti, sillä sekä julkisen velan määrä suhteessa BKT:hen että rakenteellinen alijäämä ovat suuret (suhdannekorjattu alijäämä lukuun ottamatta kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimia). Samalla on otettava huomioon, että jatkuva julkisen talouden epätasapaino heikentää luottamusta ja vaikuttaa lopulta haitallisesti tuotannon kasvuun. Portugalin julkisen talouden rahoitusasema on heikentynyt merkittävästi viime vuosina. Erityisesti rakenteellinen perusjäämä on heikentynyt 1990-luvun loppupuolella lähellä tasapainoa olleesta tai ylijäämäisestä rahoitusasemasta alijäämäiseen rahoitusasemaan, joka on ollut keskimäärin noin 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuodesta 2001. Tämän trendin myötä maa altistuu merkittäville riskeille, jotka edellyttävät julkisen talouden rahoitusaseman kestävää parantamista. Julkisen talouden sopeutusuraa määritettäessä on kuitenkin otettava huomioon myös tämänhetkinen taloudellinen tilanne ja tarvittavan julkisen talouden korjauksen suuruus. Vaikka julkisen talouden vakauttaminen on Portugalin kohdalla tärkeää kasvun turvaamiseksi keskipitkällä aikavälillä, etenkin jos vakauttamistoimet ovat oikeanlaisia ja vahvistavat luottamusta talouteen, liian suuret sopeutukset lyhyellä aikavälillä voivat osoittautua taloudellisesti raskaiksi erityisesti tämänhetkisessä heikossa suhdannetilanteessa.(8) Talouskasvu on hidastunut nopeasti vuodesta 2000 alkaen, ja kasvu oli selvästi negatiivista vuonna 2003. Taantumaa on seurannut potentiaalisen tuotannon kasvun supistuminen, joka johtuu toisiaan vahvistavista rakenteellisista heikkouksista. Kasvu kääntyi lievästi positiiviseksi vuonna 2004, ja sen odotetaan tulevina vuosina jatkuvan asteittaisena. Kuten kesäkuussa 2005 tarkistetusta Portugalin vakausohjelmasta ilmeni, vuodeksi 2004 ilmoitettu julkisen talouden alijäämä on 2,9 prosenttia suhteessa BKT:hen ja vuodeksi 2005 ennustettu alijäämä on 6,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Alijäämää on jo tuettu vuoden 2005 puolivälissä toteutetuilla korjaavilla toimenpiteillä, jotka ovat noin 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Jos vuonna 2005 ei toteuteta ylimääräisiä sopeutustoimia ja jos BKT:n kasvu elpyy 1,4 prosenttiin vuonna 2006, alijäämän saaminen alle 3 prosentin viitearvon vuonna 2006 edellyttäisi rakenteellisia toimia, joiden osuus on lähes 3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuoteen 2005 verrattuna.(9) Kaikkiaan voidaan todeta, että ottaen huomioon Portugalin tämänhetkinen heikko suhdannekehitys ja niiden sopeutustoimien laajuus, joita tarvitaan alijäämän supistamiseksi alle 3 prosentin viitearvon vuoteen 2006 mennessä, Portugalin kohdalla näyttää olevan erityisiä seikkoja, joiden nojalla liiallisen alijäämän korjaamiselle asetettua määräaikaa voidaan jatkaa yli vuoden 2006. Tältä osin olisi huomattava, että Portugalin viranomaiset noudattavat kestävää, vähitellen etenevää korjausstrategiaa, eikä suuria kertaluonteisia toimenpiteitä enää sovelleta. Lisäksi tässä tapauksessa liiallisen alijäämän tilanne on todettu jo esiintymisvuotenaan ennustetietojen perusteella eikä toteutuneiden tietojen perusteella, jotka ovat käytettävissä vasta seuraavana vuonna. Liiallisen alijäämän toteaminen näin varhain ja sitä seuraava nopeutettu menettely olisi myös otettava huomioon. Tätä taustaa vasten liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseen olisi pyrittävä keskipitkällä aikavälillä. Portugalin kesäkuussa 2005 toimittama tarkistettu vakausohjelma ja siitä annettu neuvoston lausunto toimivat lähtökohtina tälle suositukselle liiallisen alijäämän sopeuttamistoimenpiteistä.(10) Yleisesti ottaen neuvosto katsoo, että julkista taloutta vakauttavilla toimenpiteillä olisi varmistettava julkisen talouden rahoitusaseman kestävä parantuminen. Lisäksi toimenpiteillä on pyrittävä parantamaan julkisen talouden laatua ja pitkän aikavälin kestävyyttä sekä lisäämään talouden kasvupotentiaalia. Portugalin tapauksessa liiallisen alijäämän tilanteen korjaaminen on yhdistettävä kokonaisvaltaiseen uudistusstrategiaan, joka sisältää julkishallinnon uudistamisen ja yksityissektorin sosiaaliturvajärjestelmän uudistamisen ja jonka pyrkimyksenä on ratkaista vaikeat rakenneongelmat, jotka ovat vaivanneet Portugalin taloutta useiden vuosien ajan.(11) Realistinen sopeutusura edellyttäisi Portugalin hallitukselta seuraavia toimia: (i) Julkisen talouden rahoitusaseman heikkenemistä on rajoitettava vuonna 2005 toteuttamalla johdonmukaisesti kesäkuussa 2005 esitetyn Portugalin tarkistetun vakausohjelman mukaisia korjaavia toimenpiteitä. Jos BKT:n kasvuksi oletetaan 0,8 prosenttia vuonna 2005, nimellinen alijäämä on enintään 6,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. (ii) Viranomaisten olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet, joilla varmistetaan rakenteellisen alijäämän kestävä ja tuntuva korjaus. Huomattavia ponnisteluja edellytetään vuonna 2006, jolloin alijäämää olisi supistettava noin 1 ½ prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämän jälkeen supistusten olisi jatkuttava merkittävinä eli niiden pitäisi olla vähintään ¾ prosenttia suhteessa BKT:hen joka vuosi, kunnes liiallisen alijäämän tilanne on saatu korjattua. Jos kesäkuussa 2005 esitetyssä Portugalin tarkistetussa vakausohjelmassa esitetyt ennusteet toteutuvat, ja BKT:n kasvu elpyy 1,4 prosenttiin vuonna 2006, 2,2 prosenttiin vuonna 2007 ja 2,6 prosenttiin vuonna 2008, edellä esitetyn suuruinen rakenteellinen korjaus johtaisi julkisen talouden alijäämään, joka on 4,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, hieman alle 4 prosenttia vuonna 2007 ja hieman alle 3 prosenttia vuonna 2008.(12) Korjaustavoite olisi saavutettava toteuttamalla päämäärätietoisesti tarvittavat toimenpiteet julkisten menojen vähentämiseksi ja niiden kehityksen valvomiseksi sekä veronkannon parantamiseksi. Viranomaisten olisi hyödynnettävä kaikki mahdollisuudet nopeuttaakseen julkisen talouden alijäämän supistamista. Erityisesti olisi mahdollisimman pian saatava luotua puskurivaroja, joilla voidaan keventää mahdollisen odotettua heikomman kasvun vaikutuksia talousarvioon. Toimenpiteet edellyttävät taustavaikuttajakseen myös laadultaan parempaa ja kestävämpää julkista taloutta. Loppuvuonna 2005 laadittavassa tarkistetussa vakausohjelmassa sopeutusurasta olisi tehtävä entistä etupainotteisempi, jos tämä vaikuttaa välttämättömältä sen varmistamiseksi, että liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi määritetyt tavoitteet voidaan täyttää.(13) Viimeaikaiset julkista taloutta koskevien tietojen tarkistukset ovat olleet vähäisiä eikä niillä ole ollut tuntuvaa vaikutusta skenaarion lukuihin. Tarkistusten luonne ja institutionaalisten vastuualueiden nykyinen kohdentaminen viittaavat kuitenkin siihen, että julkista taloutta koskevien tietojen käsittelyä olisi vielä parannettava.(14) Komissio ja neuvosto seuraavat neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 10 artiklan mukaisesti toimenpiteitä, joita Portugalin toteuttaa tämän suosituksen nojalla,SUOSITTELEE, ETTÄ-  Portugalin hallitus lopettaa nykyisen tilanteen, jossa julkisen talouden alijäämä on liiallinen, mahdollisimman nopeasti neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti.-  Portugalin viranomaiset supistavat julkisen talouden alijäämän alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen realistisella ja kestävällä tavalla vuoteen 2008 mennessä noudattaen keskipitkän aikavälin strategiaa. Tätä varten Portugalin viranomaisten on erityisesti:-  rajoitettava julkisen talouden rahoitusaseman heikentymistä vuonna 2005 varmistamalla, että ilmoitetut korjaustoimenpiteet toteutetaan määrätietoisesti;-  pantava johdonmukaisesti täytäntöön tarvittavat toimenpiteet, joilla varmistetaan rakenteellisen alijäämän kestävä ja tuntuva korjaus, supistamalla alijäämää huomattavasti vuonna 2006 eli noin 1 ½ prosenttia suhteessa BKT:hen, ja jatkamalla tämän jälkeen merkittävää supistamista vähintään ¾ prosentilla suhteessa BKT:hen kunakin seuraavana kahtena vuonna;-  toteutettava nopeasti uudistuksia, joilla hillitään ja supistetaan menoja tulevina vuosina; käytettävä kaikki mahdollisuudet nopeuttaa julkisen talouden alijäämän supistamista ja oltava valmiita toteuttamaan lisätoimenpiteitä, jotka voivat olla tarpeen liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi vuoteen 2008 mennessä;-  Neuvosto asettaa Portugalin hallitukselle määräajaksi [xx Xxxx 200x] tehokkaiden toimien toteuttamiseksi vuoden 2006 alijäämätavoitteen saavuttamiseksi;-  Portugalin viranomaisten on varmistettava julkisen talouden bruttovelkasuhteen saattaminen vakaalle lasku-uralle ja lähentymään viitearvoa tyydyttävässä tahdissa huolehtimalla, että velan kehitys vastaa alijäämän supistamisessa saavutettua edistystä, välttämällä velanottoa lisääviä rahoitustoimia ja harkitsemalla huolellisesti suurten julkisten investointihankkeiden mahdollista vaikutusta velkaan, mukaan lukien yksityissektorin kanssa yhteistyössä toteutettavat hankkeet;-  Portugalin viranomaiset parantavat julkisen talouden tilaa koskevien tietojen keruuta ja käsittelyä.Lisäksi neuvosto kehottaa Portugalin viranomaisia varmistamaan, että julkisen talouden vakauttamista keskipitkällä aikavälillä kohti tasapainossa olevaa tai ylijäämäistä rahoitusasemaa jatketaan sen jälkeen, kun liiallinen alijäämä on korjattu, supistamalla julkisen talouden suhdannekorjattua alijäämää, josta on poistettu kertaluonteisten ja muiden väliaikaisten toimien vaikutukset, vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuodessa.Tämä suositus on osoitettu Portugalin tasavallalle.Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtaja [1] Eurostat ja Portugalin tilastoviranomaiset keskustelevat parhaillaan näistä luvuista.[2] EYVL L 209, 2.8.1997.[3] Ks. Brysselissä 22. ja 23. maaliskuuta 2005 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmät (7619/05) ja (Ecofin-)neuvoston 20. maaliskuuta 2005 antama selvitys Eurooppa-neuvostolle (7423/05).[4] EUVL C […], […], s. […].


title: Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Ranskan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2003-2005

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


title: Neuvoston suositus, annettu 10 päivänä helmikuuta 2009 , Euroopan kehitysrahaston (kahdeksas EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2007

text:
               11.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 40/36

      NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 10 päivänä helmikuuta 2009,
   Euroopan kehitysrahaston (kahdeksas EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2007
   (2009/113/EY)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon Loméssa 15 päivänä joulukuuta 1989 allekirjoitetun neljännen AKT–ETY-yleissopimuksen (1), jota on muutettu Mauritiuksella 4 päivänä marraskuuta 1995 allekirjoitetulla sopimuksella (2),
   ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta neljännen AKT–EY-yleissopimuksen osalta (3), jäljempänä ’sisäinen sopimus’, jolla on muun muassa perustettu kahdeksas Euroopan kehitysrahasto (kahdeksas EKR), ja erityisesti sen 33 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon 16 päivänä kesäkuuta 1998 annetun neljännen AKT–EY-yleissopimuksen mukaisten kehityshankkeiden rahoitusyhteistyöhön sovellettavan varainhoitoasetuksen 98/430/EY (4) ja erityisesti sen 66–74 artiklan,
   on tutkinut kahdeksannen EKR:n toimiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2007, sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen varainhoitovuodelta 2007 siihen liitettyine komission vastauksineen (5),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Edellä mainitun sisäisen sopimuksen 33 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden kahdeksannen EKR:n varainhoidosta.

               (2)

               Komissio on pannut kahdeksannen EKR:n toimet täytäntöön varainhoitovuoden 2007 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,

         SUOSITTELEE Euroopan parlamentille, että tämä myöntää komissiolle vastuuvapauden kahdeksannen EKR:n toimien täytäntöönpanosta varainhoitovuodelta 2007.

      Tehty Brysselissä 10 päivänä helmikuuta 2009.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. KALOUSEK

      (1)  EYVL L 229, 17.8.1991, s. 3.

      (2)  EYVL L 156, 29.5.1998, s. 3.

      (3)  EYVL L 156, 29.5.1998, s. 108.

      (4)  EYVL L 191, 7.7.1998, s. 53.

      (5)  EUVL C 286, 10.11.2008, s. 273.


title: Neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014 , Bulgarian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Bulgarian vuoden 2014 lähentymisohjelmasta

text:
               29.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/7

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014,
   Bulgarian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Bulgarian vuoden 2014 lähentymisohjelmasta
   2014/C 247/02
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan yhteensovittamista, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (3). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.

               (4)

               Komissio antoi 9 päivänä heinäkuuta 2013 suosituksen (4) Bulgarian vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Bulgarian tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2012–2016.

               (5)

               Komissio hyväksyi 13 päivänä marraskuuta 2013 vuotuisen kasvuselvityksen, ja tästä alkoi vuoden 2014 talouspolitiikan eurooppalainen ohjausjakso. Komissio hyväksyi 13 päivänä marraskuuta 2013 myös asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi Bulgarian kuuluvan niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (6)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 20 päivänä joulukuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (7)

               Komissio julkaisi 5 päivänä maaliskuuta 2014 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun Bulgariaa koskevan perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Bulgarian makrotaloudessa on edelleen epätasapainotiloja, jotka edellyttävät seurantaa ja poliittisia toimenpiteitä. Erityisesti työmarkkinoiden pitkittynyt sopeutus edellyttää poliittisia toimenpiteitä, kun taas ulkoisen rahoitusaseman korjaaminen ja yritysten velkaantumisen vähentäminen etenevät hyvin.

               (8)

               Bulgaria toimitti vuoden 2014 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2014 lähentymisohjelmansa 17 päivänä huhtikuuta 2014. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (9)

               Vuoden 2014 lähentymisohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian tavoitteena on päästä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen, joka on -1 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, vuoteen 2016 mennessä. Keskipitkän aikavälin tavoite on vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia tiukempi. Bulgaria on hyötynyt mahdollisuudesta poiketa keskipitkän aikavälin tavoitteesta väliaikaisesti 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013 ja 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014 yhteisesti rahoitettujen hankkeiden osalta. Lähentymisohjelman mukaan (uudelleenlaskettu) rakenteellinen rahoitusasema heikkenee 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014 ja on -1,3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vuonna 2015 rakenteellinen rahoitusasema puolestaan paranee 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen ja on -1,0 prosenttia suhteessa BKT:hen. Näin varmistetaan palaaminen keskipitkän aikavälin tavoitteeseen. Julkisten menojen kasvuvauhti ei ylittäne menojen kasvulle asetettua keskipitkän aikavälin vertailuarvoa vuosina 2014 ja 2015. Sen vuoksi julkisen talouden suunnitelmat vastaavat vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Velkasuhde on selvästi alle 60 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja lähentymisohjelman mukaan sen odotetaan ohjelmakauden loppuun mennessä kasvavan vain hieman, 20,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana lähentymisohjelmassa oleva makrotalouden skenaario on vuosien 2014 ja 2015 osalta optimistinen. Vuotuisen kasvun odotetaan yltävän 2,1 prosenttiin vuonna 2014 ja 2,6 prosenttiin vuonna 2015. Komission yksiköiden kevään 2014 talousennusteen mukaan vuotuinen kasvu on 1,7 prosenttia vuonna 2014 ja 2,0 prosenttia vuonna 2015. Komission talousennusteen mukaan Bulgaria poikkeaa keskipitkän aikavälin tavoitteestaan vuonna 2014 enemmän kuin yhteisesti rahoitettujen hankkeiden osalta on tilapäisesti sallittua, eikä se kykene vaaditulla tavalla saavuttamaan keskipitkän aikavälin tavoitetta vuonna 2015. Neuvosto katsoo vuoden 2014 lähentymisohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission ennusteen perusteella asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti, että vuosina 2014 ja 2015 on vaarana poikkeaminen keskipitkän aikavälin tavoitteesta.

               (10)

               Verosäännösten noudattaminen ja verohallinnon laatu ovat edelleen keskeisiä haasteita Bulgariassa. Käytettävissä olevien arvioiden mukaan harmaan talouden osuus on merkittävä, mitä tukevat tiedot pimeän työn määrästä Bulgariassa. Veronkannon hallinnolliset kustannukset ja verosäännösten noudattamisesta aiheutuvat kustannukset ovat suhteelliset suuret. Vaikka Bulgaria on toteuttanut useita toimenpiteitä vastatakseen näihin haasteisiin, se ei ole edelleenkään ottanut käyttöön täysimittaista verosäännösten noudattamista koskevaa strategiaa, joka kattaisi kaikkien veronkantoon osallistuvien viranomaisten toiminnan. Ennen strategian käyttöönottoa olisi tehtävä analyysi tärkeimmistä veronkannon riskeistä sekä laadittava arvio jo toteutetuista toimenpiteistä, joihin kuuluvat yksinkertaistamistoimet sekä tehostetut tarkastukset.

               (11)

               Bulgaria jätti vuonna 2013 noudattamatta sitoumuksia, jotka se oli aiemmin tehnyt eläkeuudistuksen alalla. Varhaiseläkejärjestelmien määrää ei ollut vähennetty suunnitelman mukaisesti. Suunniteltua vuosittaista lakisääteisen eläkeiän korotusta lykättiin. Miesten ja naisten eläkeiän yhdenmukaistaminen ei edistynyt lainkaan, eikä minkäänlaisia toimenpiteitä toteutettu työkyvyttömyyseläkkeiden myöntämisperusteiden tiukentamiseksi, valvonnan tehostamiseksi ja väärinkäytösten ehkäisemiseksi. Bulgaria kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joissa väestö ikääntyy nopeimmin. Tämä vaikuttaa haitallisesti työmarkkinoihin, talouden kasvupotentiaaliin ja eläkejärjestelmän rahoitukseen. Bulgarian on sen vuoksi jatkettava eläkejärjestelmän uudistamista. Lisäksi Bulgarialla on edessään merkittäviä sairaalasektorin järkeistämiseen ja hallintoon liittyviä haasteita, joihin kuuluvat sairaaloiden rahoituksen puutteellinen avoimuus ja heikosti kehittynyt avohoito. Koska niin ikään potilailta suoraan perittävät viralliset ja epäviralliset maksut ovat suuret, eräät väestöryhmät eivät käytännössä kykene käyttämään terveydenhuoltopalveluja. Terveyttä kuvaavat indikaattorit ovat muihin jäsenvaltioihin verrattuina heikkoja, mikä viittaa siihen, että julkiset terveydenhuoltomenot saattavat jatkossa olla rakenteellisesti suuremmat.

               (12)

               Työmarkkinoiden toiminta on ollut viime vuosina tehotonta, mikä on rajoittanut talouden sopeutumiskykyä ja heikentänyt sen kasvupotentiaalia. Työttömyyden kasvu pysähtyi vuonna 2013, mutta nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömyys on edelleen kasvussa. Niiden nuorten osuus, jotka ovat työelämän ja koulutuksen ulkopuolella, on Bulgariassa EU:n suurimpia. Tämä tarkoittaa sitä, että inhimillisen pääoman hyödyntäminen ja kehittäminen jää erittäin puutteelliseksi. Työvoimapalvelujen valmiuksia on lisätty vain vähäisessä määrin. Myös aktiivisten työmarkkinapolitiikan kattavuutta olisi laajennettava ja tehoa parannettava. Bulgaria ei ole nuorisotakuuta koskevien tavoitteiden mukaisesti toteuttanut tehokkaita toimenpiteitä sellaisten romaninuorten kaltaisten nuorten aktivoimiseksi, jotka eivät ole rekisteröityneet työvoimapalvelujen asiakkaiksi. Merkittävä osuus työttömistä on jäänyt tavanomaisten turvaverkkojen (työttömyysetuudet, sosiaaliavustukset) ulkopuolelle ja joutuu turvautumaan perheen tukeen tai pimeään työhön. Köyhyys- ja sosiaalisen syrjäytymisen vaara on Bulgariassa unionin suurimpia. Sosiaaliturvamaksujen vähimmäismäärät saattavat estää matalan osaamistason työntekijöitä osallistumasta täysimääräisesti viralliseen talouteen. Niiden mahdollisia vaikutuksia on pyritty arvioimaan muutamissa analyyseissa, joita on tutkittava tarkemmin ja joiden pohjalta on toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä. Bulgariassa ei ole laadittu selkeitä suuntaviivoja vähimmäispalkan vahvistamiseksi läpinäkyvällä tavalla. Lakisääteisiä vähimmäispalkkoja on korotettu vuodesta 2011, millä saattaa olla haitallinen vaikutus työllisyyteen, ja asiaa olisi sen vuoksi seurattava.

               (13)

               Bulgaria ei ole edelleenkään hyväksynyt kouluopetusta koskevaa lakia, jonka on määrä tarjota puitteet välttämättömien ja kattavien koulujärjestelmän uudistusten toteuttamiselle, kuten opetusohjelmien uudistamiselle ja opettajakoulutuksen parantamiselle. Ammatillisen koulutuksen laatua on parannettava Bulgariassa ja ammattikoulutus on integroitava paremmin koulutuksen yleiseen rakenteeseen, jotta voidaan tarjota joustavia koulutusväyliä, vähentää koulunkäynnin keskeyttämistä ja parantaa elinikäisen oppimisen saavutettavuutta. Korkeakoulutus ei puolestaan edelleenkään kykene vastaamaan riittävän hyvin työmarkkinoiden tarpeisiin. Heikkotasoinen koulutuksen laadunvarmistusjärjestelmä edistää osaltaan huonoja tuloksia. Bulgariassa käydään parhaillaan keskustelua uudesta korkeakoulutusstrategiasta, joka edellyttää korkeakoulujen hallintorakenteiden uudistamista ottamalla asianomaiset sidosryhmät, kuten liike-elämän edustajat ja opiskelijat, mukaan. Lisäksi strategiaan on tarkoitus sisällyttää korkeakoulujen yhdistäminen sekä tulosperusteinen lähestymistapa, jonka avulla voitaisiin sovittaa paremmin yhteen koulutuksen tulokset ja työmarkkinoiden tarpeet. Huono-osaisten lasten ja erityisesti romanilasten pääsy koulutukseen on edelleen ongelma. Kaksivuotinen pakollinen esikoulu on tärkeä ja oikeansuuntainen toimenpide, ja se olisi pantava ehdottomasti täytäntöön. Sama koskee toimenpiteitä, joilla ehkäistään koulunkäynnin keskeyttämistä. On tehostettava aloitteita opettajakoulutuksen parantamiseksi ja kouluissa tosiasiallisesti esiintyvän erottelun vähentämiseksi. Säännöt, joiden mukaan lapsilisän saamisen edellytyksenä on koulunkäynti, ovat voimassa, mutta toimenpiteet eivät ehkä ole vielä johtaneet toivottuihin tuloksiin.

               (14)

               Laajemmilla julkishallinnon nykyaikaistamistoimilla on ollut vain vähäinen vaikutus, koska lähestymistapa on ollut hajanainen eikä syvälle ulottuviin uudistuksiin ole sitouduttu riittävästi. Bulgarian on otettava käyttöön koordinoitu strategia julkishallinnon uudistamiseksi, jotta se voi lisätä julkishallinnon ja sääntelyvirastojen ammattimaisuutta ja riippumattomuutta esimerkiksi toteuttamalla ansioihin perustuvan virkamiesten nimitys- ja ylennysjärjestelmän sekä luomalla tehokkaat rakenteet korruptioriskin ehkäisemiseksi. Yleistä liiketoimintaympäristöä on pyrittävä edelleen parantamaan. Muun muassa lupamenettelyihin ja yritysten rekisteröintiin liittyy haasteita. Maksukyvyttömyystapausten käsittely vie keskimäärin yli kolme vuotta, ja palautusaste on alhainen. Vuonna 2013 hyväksyttiin uudet maksuviivästyksiä koskevat säännöt, jotka on pantava täytäntöön. Sähköisen viranomaisasioinnin kehitys on pysähtynyt, ja koordinointi järjestelmien yhteentoimivuuden varmistamiseksi ja keskitetyn asiointipisteen luomiseksi on riittämätöntä. Tämä rajoittaa toimenpiteitä avoimuuden lisäämiseksi ja hallinnollisen rasituksen vähentämiseksi. Julkisissa hankinnoissa ei edelleenkään ole saatu aikaan yksinkertaista, kodifioitua oikeudellista kehystä, mistä johtuva normiston monimutkaisuus aiheuttaa epävarmuutta toimijoille. Myös oikeuslaitoksen riippumattomuus on Bulgariassa edelleen liiketoimintaympäristön kannalta keskeinen ongelma. Bulgaria on toteuttanut joitakin toimenpiteitä korruption vähentämiseksi, mutta edistyminen on kaikkiaan ollut vähäistä eivätkä tulokset ole kestäviä. Sen vuoksi tarvitaan johdonmukaisempaa valvontaa ja eturistiriidoista määrättäviä varoittavia seuraamuksia. Lisäksi on tehostettava korruptiontorjunnasta vastaavien elinten keskinäistä koordinointia ja suojeltava niitä poliittiselta vaikuttamiselta.

               (15)

               Kilpailu sähkö- ja kaasumarkkinoilla on edelleen vähäistä. Energiamarkkinoiden toiminnan tehostamisen kannalta keskeisiä ongelmia ovat sähkö- ja kaasupörssien sekä avointen tukkumarkkinoiden puute. Vapaita sähkömarkkinoita hallitsee yksi ainoa sähköntoimittaja, jonka vähäisen koon takia kilpailu ei riitä varmistamaan kustannustehokkuutta. Kansallinen sääntelyelin ei edelleenkään kykene toimimaan tarpeeksi itsenäisesti ja tuloksellisesti. Riippuvuus muutamista energiantuojista ja puutteellinen infrastruktuurin kehittäminen muodostavat energiavarmuuden kannalta riskin. Energiatehokkuuden parantamista koskevalle kattavalle toimenpidepaketille on ehdotettu EU:n rahoitusta vuosia 2014–2020 koskevalla uudella ohjelmakaudella.

               (16)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut kattavasti Bulgarian talouspolitiikkaa. Se on arvioinut kansallisen uudistusohjelman ja lähentymisohjelman. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Bulgarian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–6.

               (17)

               Neuvosto on tutkinut Bulgarian lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (5) on otettu huomioon erityisesti jäljempänä esitettävässä suosituksessa 1.

               (18)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja lähentymisohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset käyvät ilmi jäljempänä esitettävistä suosituksista 3, 4 ja 5,

         SUOSITTAA, että Bulgaria toteuttaa vuosina 2014 ja 2015 toimia, joilla se

               1.

               tehostaa vuonna 2014 julkisen talouden toimenpiteitä, koska vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevän osion vaatimuksiin nähden on muodostumassa ero; vahvistaa vuonna 2015 julkisen talouden strategiaa ja varmistaa siten, että keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan ja siinä myöhemmin pysytään; turvaa uuden finanssipoliittisen neuvoston valmiudet hoitaa tehtäviään; toteuttaa kattavan verostrategian veronkannon tehostamiseksi, harmaan talouden torjumiseksi ja säännösten noudattamisesta aiheutuvien kustannusten vähentämiseksi;

               2.

               laatii eläkejärjestelmää koskevan pitkän aikavälin strategian, jolla jatketaan suunniteltua lakisääteisen eläkeiän vuotuista korottamista, luodaan mekanismi lakisääteisen eläkeiän kytkemiseksi elinajanodotteeseen pitkällä aikavälillä, poistetaan asteittain käytöstä varhaiseläkejärjestelyt ja yhdenmukaistetaan miesten ja naisten lakisääteinen eläkeikä; tiukentaa työkyvyttömyyseläkkeiden myöntämisperusteita ja -menettelyjä esimerkiksi ottamalla paremmin huomioon hakijoiden jäljellä olevan työkyvyn; varmistaa kustannustehokkaat terveydenhoitopalvelut muun muassa niin, että vauhditetaan sairaalaverkon optimointia kytkien samalla sairaaloiden rahoitus niiden tuloksiin ja kehittäen avohoitoa;

               3.

               tehostaa työvoimapalveluja kehittämällä tuloksia mittaavan järjestelmän ja kohdentamalla toimet paremmin heikoimmassa asemassa oleviin ryhmiin, kuten matalan osaamistason työntekijöihin, iäkkäisiin työntekijöihin, pitkäaikaistyöttömiin ja romaneihin; laajentaa aktiivisten työmarkkinatoimenpiteiden kattavuutta ja lisää niiden tuloksellisuutta, jotta ne vastaisivat työnhakijoiden valmiuksia, sekä pyrkii nuorisotakuun tavoitteiden mukaisesti tavoittamaan sellaiset nuoret, jotka eivät‐ ole rekisteröityneet työvoimapalvelujen käyttäjiksi ja ovat työelämän ja koulutuksen ulkopuolella; parantaa työttömyysetuuksien ja sosiaaliavustusten todellista kattavuutta ja niiden yhteyksiä työttömiä aktivoiviin toimenpiteisiin; edistää sosiaaliturvamaksujen vähimmäismäärien kattavaa tarkistamista sen varmistamiseksi, että järjestelmä ei hinnoittele matalan osaamistason työntekijöitä pois työmarkkinoilta; laatii työmarkkinaosapuolia kuullen avoimet suuntaviivat lakisääteisten vähimmäispalkkojen mukauttamiseksi ottaen huomioon työllisyyteen ja kilpailukykyyn kohdistuvat vaikutukset; vähentääkseen köyhyyttä parantaa edelleen lapsille ja vanhuksille tarkoitettujen sosiaalipalvelujen ja sosiaalisten tulonsiirtojen saatavuutta ja vaikuttavuutta;

               4.

               hyväksyy kouluopetusta koskevan lain ja jatkaa ammatillisen ja korkeakoulutuksen uudistamista lisätäkseen kaikilla koulutusasteilla hankittavien taitojen tasoa ja merkityksellisyyttä sekä tukee oppilaitosten ja yritysten välisiä kumppanuuksia sovittaakseen paremmin yhteen koulutuksen tulokset ja työmarkkinoiden tarpeet; parantaa ammatillisen koulutuksen ja ammatillisten oppilaitosten laatua ja lisää mahdollisuuksia hyödyntää elinikäistä oppimista; parantaa muita heikommassa asemassa olevien lasten ja erityisesti romanilasten mahdollisuuksia osallistua laadukkaaseen osallistavaan esikoulutukseen ja perusopetukseen sekä panee täysimääräisesti täytäntöön säännöt, joiden mukaan lapsilisän maksamisen ehtona on lapsen osallistuminen opetukseen;

               5.

               jatkaa liiketoimintaympäristön parantamista erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten kannalta karsimalla byrokratiaa, edistämällä sähköistä viranomaisasiointia, tehostamalla maksukyvyttömyysmenettelyjä ja panemalla täytäntöön maksuviivästyksiä koskevan lainsäädännön; parantaa julkisia hankintoja koskevaa järjestelmää tehostamalla hallinnon valmiuksia, vahvistamalla julkisista hankinnoista vastaavan viraston harjoittamaa ennakkovalvontaa ja toteuttamalla käytännön toimenpiteitä sähköisen hankintamenettelyn käyttöönottamiseksi; parantaa oikeuslaitoksen toiminnan laatua ja lisää sen riippumattomuutta sekä tehostaa korruption torjuntaa;

               6.

               tehostaa energia-alan uudistamista kilpailun, markkinoiden tehokkuuden ja avoimuuden sekä energiatehokkuuden lisäämiseksi erityisesti poistamalla markkinoiden esteitä, vähentämällä säännellyn markkinalohkon painoarvoa, tehostamalla toimia läpinäkyvien sähkön ja kaasun tukkumarkkinoiden luomiseksi, poistamalla asteittain kiintiöt sekä vahvistamalla energia-alan sääntelyviranomaisen riippumattomuutta ja hallinnollisia valmiuksia; nopeuttaa erityisesti kaasuyhteyksien liitäntähankkeita lähellä olevien jäsenvaltioiden ja ehdokasmaiden kanssa ja parantaa jakeluhäiriöiden sietokykyä.

      Tehty Brysselissä 8 päivänä heinäkuuta 2014.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. C. PADOAN

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EYVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Pidetty voimassa vuodelle 2014 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 6 päivänä toukokuuta 2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/322/EU (EUVL L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  EUVL C 217, 30.7.2013, s. 10.

      (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


Avis juridique important

|

31998H0454

Neuvoston suositus, annettu 6 päivänä heinäkuuta 1998, jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista

Virallinen lehti nro L 200 , 16/07/1998 s. 0034 - 0044

NEUVOSTON SUOSITUS,annettu 6 päivänä heinäkuuta 1998,jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (98/454/EY) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 103 artiklan 2 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,ottaa huomioon 15 ja 16 päivänä kesäkuuta 1998 Cardiffissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät,sekä katsoo, ettäEuroopan parlamentti on hyväksynyt päätöslauselman komission suosituksesta,SUOSITTELEE:1. TÄRKEIMMÄT TAVOITTEET: EMU:N ONNISTUMINEN, VAURAUS JA TYÖPAIKAT Euron ottaminen käyttöön 1 päivänä tammikuuta 1999 merkitsee uuden vaiheen alkamista Euroopan yhdentymiskehityksessä ja jäsenvaltioiden ja yhteisön harjoittamassa talouspolitiikassa.Jäsenvaltiot ovat erityisesti kahden viime vuoden aikana harjoittaneet määrätietoista ja uskottavaa politiikkaa, jonka tavoitteena on ollut kestävä taloudellinen lähentyminen yhteisössä. Tämä politiikka on tuottanut konkreettisia tuloksia.Ensinnäkin lähentymisen saavuttamiseksi tehtyjen ponnistelujen ja saatujen merkittävien tulosten perusteella Euroopan unionin neuvosto, joka kokoontui valtion- tai hallitusten päämiesten tasolla, päätti 3 päivänä toukokuuta 1998, että yksitoista jäsenvaltiota täytti euron käyttöön ottamiseksi vaadittavat ehdot.Toiseksi näiden ponnistelujen ansiosta on kehittymässä kasvua ja työllisyyttä edistävä talouspoliittisten toimien yhdistelmä.Monissa jäsenvaltioissa ei toistaiseksi kuitenkaan ole edistytty riittävästi työttömyyden vähentämisessä.Kesän 1997 jälkeen, jolloin edelliset talouspolitiikan laajat suuntaviivat hyväksyttiin, taloudellisen toiminnan elpyminen yhteisössä on vahvistunut ja laajentunut entisestään samalla kun inflaatio on ennätyksellisen alhainen. Koska kapasiteettia on tällä hetkellä vapaana useimmissa jäsenvaltioissa ja koska tästä johtuen investointien, erityisesti kone- ja laiteinvestointien odotetaan kasvavan ripeästi, talouskasvun odotetaan jatkuvan voimakkaana ilman kapasiteettirajoitteita tai inflaatiopaineita, jos palkkakehitys jatkuu odotusten mukaisesti maltillisena. Talouden perustekijät ovat lisäksi kunnossa ja paranevat jatkuvasti, kysyntänäkymät kohentuvat ja luottamus vahvistuu edelleen. Aasian rahoitus- ja talousongelmien vaikutukset yhteisön kasvunäkymiin näyttävät vähäisiltä, ellei kriisi syvene eikä laajene muihin alueen maihin.Elpymisen voimistuessa edelleen työllisyys voisi kasvaa jonkin verran siten, että työttömyysaste koko yhteisössä laskisi hiukan vuoteen 1999 asti. Tämä merkitsisi ensimmäistä, joskin vaatimatonta askelta kohti korkean työllisyyden tavoitetta, joka on kirjattu Amsterdamin sopimuksen 2 artiklaan.Yhteisön nykyinen työllisyysaste ei johdu yksinomaan suuresta työttömyydestä (noin 18 miljoonaa työtöntä vuonna 1997), vaan myös pitkään jatkuneista heikoista työllisyysnäkymistä, jotka ovat lannistaneet monet, usein muita sosiaaliturvaetuuksia saavat työttömät hakemasta töitä. Näin ollen, kun luodaan uusia työpaikkoja, niitä on oltava tarjolla työttömien lisäksi niille, jotka jälleen rohkaistuvat hakeutumaan työmarkkinoille. Lisäksi on otettava huomioon, että työikäisen väestön määrä kasvaa vielä jonkin verran.Työllisyyden lisääntyminen keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä keventäisi huomattavasti jäsenvaltioiden julkisen talouden ja sosiaaliturvajärjestelmien taakkaa. Lisäksi sen avulla voitaisiin torjua tehokkaasti köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä.Talouspolitiikan tehtävänä on luoda olosuhteet, joissa i) talouden elpyminen vahvistuu entisestään ja ii) laajenee keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä itseään ylläpitäväksi kasvuprosessiksi, joka ei kiihdytä inflaatiota ja joka on työllisyyden huomattavan ja kestävän kohentumisen edellytys. Tästä syystä tarvitaan entistä vankempaa talous- ja rakennepoliittista ohjelmaa ja vuoden 1998 työllisyyden suuntaviivojen määrätietoista täytäntöönpanoa, jotta moniin keskeisiin haasteisiin voidaan vastata ja jotta yhteisön jäsenvaltioiden taloudet pystyvät paremmin sopeutumaan muuttuviin olosuhteisiin tulevaisuudessa.Euron käyttöönotto ei sinänsä ratkaise yhteisön työttömyysongelmaa. Edellä mainittuja tehtäviä täytettäessä Euroopan talous- ja rahaliiton (EMU) vakausjärjestelmä antaa osaltaan mahdollisuuden toteuttaa kasvua ja työllisyyttä edistävä poliittisten toimien yhdistelmä.Talouspolitiikassa hallitusten ja omalta osaltaan työmarkkinaosapuolten olisi kaikin tarvittavin keinoin huolehdittava siitä, että yhteisen rahapolitiikan vakaustavoitetta tuetaan.Samaan aikaan rakennepolitiikan ja hyödyke-, palvelu- ja työvoimamarkkinoiden uudistuksilla olisi tuettava kasvuprosessia, joka ei aiheuta jännitteitä, vahvistettava kilpailukykyä, muutettava kasvu työllisyydeksi ja tehtävä kasvusta ympäristöystävällisempää.Yleisesti voidaan sanoa, että yhtenäismarkkinoiden, joista kaikki jäsenvaltiot ovat vastuussa, olisi toimittava paremmin.Vain jos kaikki osapuolet noudattavat tätä poliittista strategiaa määrätietoisesti ja jos sen toteuttaminen koordinoidaan hyvin Luxemburgin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti, toteutuvat EMU:n hyödyt täysimääräisesti ja sen avulla voidaan päästä yhteisön yleisiin, perustamissopimuksen 2 artiklassa määriteltyihin tavoitteisiin, joihin kuuluvat ympäristöä arvossa pitävän kestävän kasvun edistäminen inflaatiota kiihdyttämättä, korkea työllisyys ja elintason nousu.2. KASVUUN JA VAKAUTEEN TÄHTÄÄVÄ TALOUSPOLIITTISTEN TOIMIEN YHDISTELMÄ Jotta edellä mainitut tavoitteet voitaisiin saavuttaa, on jäsenvaltioiden edelleen sitouduttava noudattamaan talouspolitiikassaan edellisissä suuntaviivoissa suositeltua kasvuun ja vakauteen tähtäävää strategiaa, joka on alkanut tuottaa tuloksia.Strategiassa on kolme keskeistä osatekijää:- vakauteen tähtäävä rahapolitiikka,- määrätietoinen pyrkimys vakauttaa julkinen talous ja pitää julkisyhteisöjen rahoitusasema vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisena,- hintavakaustavoitteen mukainen nimellispalkkojen kehitys; reaalipalkkojen kehityksen olisi noudatettava tuottavuuden kasvua ja siinä olisi otettava huomioon tarve parantaa investointien tuottoa, jotta syntyisi lisää työpaikkoja.Mitä enemmän rahapolitiikan hintavakaustavoitetta tuetaan asianmukaisella julkisen talouden budjettipolitiikalla ja palkkakehityksellä, sitä todennäköisemmin rahapoliittiset edellytykset tulevat olemaan suotuisia kasvulle ja työllisyydelle.Koko euroaluetta koskeva talouspoliittisten toimien yhdistelmä muodostuu pääasiassa yhteisen rahapolitiikan sekä osallistujamaiden julkisen talouden ja palkkojen kehityksen yhteisvaikutuksesta. Osallistujamaiden talouspoliittisia toimia seurataan ja koordinoidaan entistä tarkemmin, jotta saavutettaisiin asianmukainen talouspoliittisten toimien yhdistelmä sekä koko euroalueella että kussakin osallistujamaassa.Vakauteen tähtäävä talouspolitiikka on yhtä tarpeellinen maille, jotka eivät alusta alkaen ota käyttöön yhteistä rahaa. Koska euroalueen maat ja euroalueeseen kuulumattomat jäsenvaltiot ovat toisistaan läheisesti ja syvästi riippuvaisia taloudellisesti ja rahapoliittisesti ja koska on varmistettava jatkuva lähentyminen ja yhtenäismarkkinoiden kitkaton toiminta, kaikkien jäsenvaltioiden on osallistuttava talouspoliittisten toimien koordinoimiseen.3. HINTAVAKAUS Hintavakaus on keskeinen edellytys kestävän talouskasvun toteutumiselle keskipitkällä aikavälillä. Viime vuosien merkittävän edistymisen ansiosta koko yhteisössä on saavutettu hyvin vakaa hintataso. On pyrittävä siihen, että kaikki politiikat ovat kestävän hintavakauden kannalta uskottavia ja johdonmukaisia.Tulevalla euroalueella, jolla yhdenmukaistetun kuluttajahintaindeksin mukaan laskettu keskimääräinen inflaatiovauhti on laskenut alle kahteen prosenttiin, on kaikkien osallistuvien jäsenvaltioiden harjoitettava hintavakauteen tähtäävää talouspolitiikkaa, joka luo kasvulle suotuisat rahapoliittiset edellytykset. Niiden on myös vältettävä liian suuria inflaatioeroja, jotka aiheuttaisivat kilpailukykyyn liittyviä ongelmia.Keskimääräinen inflaatiovauhti on laskenut alle kahteen prosenttiin myös Tanskassa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Niiden on raha- ja talouspolitiikassaan edelleen pyrittävä hintavakauteen.Kreikka on viime vuosina edistynyt huomattavasti hintavakauspyrkimyksissään. Koska se on lisäksi vakauttanut julkista talouttaan, drakma oli helpompi liittää valuuttakurssimekanismiin (ERM) maaliskuussa 1998. Kuuluminen ERM:iin auttaa parantamaan edelleen maan inflaatiokehitystä. Tehostetut toimet ovat kuitenkin tarpeen drakman ERM:iin liittämisen yhteydessä tapahtuneen devalvaation inflaatiovaikutusten hillitsemiseksi ja hintavakauden saavuttamiseksi mahdollisimman pian.4. EUROON SIIRTYMINEN Euron käyttöönoton 1 päivänä tammikuuta 1999 on tapahduttava kitkattomasti, jotta EMU käynnistyisi mahdollisimman suotuisissa olosuhteissa. Osallistuvien jäsenvaltioiden keskuspankeilla on vielä vastuu rahapolitiikasta vuoden 1998 jäljellä olevina kuukausina, ja tänä aikana niiden rahapolitiikan päätavoite on sen varmistaminen, että hintataso säilyy vakaana jäsenvaltioissa ja siten myös koko euroalueella. Ohjauskorot lähentyvät yhteiseksi euroalueen koroksi vuoden 1998 loppuun mennessä. Tässä tilanteessa markkinaehtoiset valuuttakurssit vastaavat ennalta ilmoitettuja kursseja eli tämänhetkisiä kahdenvälisiä ERM-keskuskursseja.Tammikuun 1 päivästä 1999 lähtien euroalueen yhtenäisestä rahapolitiikasta vastaavat riippumattomat Euroopan keskuspankki (EKP) ja Euroopan keskuspankkijärjestelmä (EKPJ).Jäsenvaltiot, jotka eivät alusta alkaen ota käyttöön yhteistä rahaa, säilyttävät toimivaltansa kansallisessa rahapolitiikassa ja ne ovat myös sitoutuneet noudattamaan vakauteen tähtäävää rahapolitiikkaa. Perustamissopimuksen 109 m artiklan mukaisesti nämä jäsenvaltiot pitävät valuuttakurssipolitiikkaansa yhteistä etua koskevana asiana. Vuodesta 1999 lähtien uusi valuuttakurssimekanismi (ERM2) muodostaa puitteet siihen kuuluvien jäsenvaltioiden ja euroalueen välisille valuuttasuhteille. Se tukee myös mekanismiin kuuluvien jäsenvaltioiden lähentymispyrkimyksiä. Vaikka ERM2:een kuuluminen on vapaaehtoista, voidaan odottaa jäsenvaltioiden, joita koskee poikkeus, osallistuvan siihen.5. TERVE JULKINEN TALOUS 5.1 Yleiset suuntaviivat Vaikkakin käytännöllisesti katsoen kaikissa jäsenvaltioissa on huomattavasti ponnisteltu talouden tervehdyttämiseksi, useimmissa jäsenvaltioissa on edistyttävä edelleen sen varmistamiseksi, että saavutetaan vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesti julkisyhteisöjen rahoitusasemalle asetettu tavoite, jonka mukaan julkinen talous on keskipitkällä aikavälillä lähellä tasapainoa tai ylijäämäinen. Tämän avulla kaikki jäsenvaltiot pystyvät reagoimaan normaaleihin suhdannevaihteluihin, samalla kun niiden julkisen talouden alijäämä pysyy kolmen prosentin viitearvon sisällä suhteessa bruttokansantuotteeseen (BKT). Perustamissopimuksen mukaisesti tervehdyttämistä vaaditaan myös sen varmistamiseksi, että yli 60 prosentin tasolla oleva velka suhteessa BKT:een edelleen vähenee riittävästi ja että viitearvoa lähestytään tyydyttävällä nopeudella. Edellä luetellut vaatimukset koskevat kaikkia jäsenvaltioita seuraavista syistä:i) Terve budjettipolitiikka edistää alhaisen ja vakaan inflaation odotuksia ja helpottaa yhteisen rahapolitiikan sekä euroalueen ulkopuolelle jäävien jäsenvaltioiden rahapolitiikkojen tehtävää hintavakauden säilyttämisessä. Nykyisessä suhdannetilanteessa julkisen talouden alijäämien jatkuva pieneneminen edesauttaa talouden pysyvää elpymistä ja saattaa edistää suotuisia rahapoliittisia olosuhteita, mikä tukee investointeja.ii) Terve rahoitusasema auttaa pitämään pitkäaikaiset korot alhaisella tasolla, mikä johtaa yksityisten investointien jyrkkään lisääntymiseen. Jos julkishallinto saa aiempaa pienemmän osan yksityisistä säästöistä tai vaikuttaa myönteisesti säästämiseen talouselämässä, investointien määrä voi - muiden tekijöiden säilyessä ennallaan - nousta aiheuttamatta paineita maksutaseeseen ja pitkäaikaisiin korkoihin.iii) Monissa jäsenvaltioissa julkinen talous ei ole vielä saavuttanut tarvittavaa liikkumatilaa selviytyäkseen haitallisesta talouskehityksestä. Koska yhtenäisvaluutan käyttöönoton jälkeen mukautuminen haitalliseen suhdannekehitykseen ja maakohtaisiin häiriöihin on pitkälti budjettipolitiikan varassa, on erittäin tärkeää huolehtia siitä, että automaattiset tasapainottajat pystyvät toimimaan täysimääräisesti. Terve budjettipolitiikka lisää kaiken todennäköisyyden mukaan automaattisten tasapainottajien tehokkuutta. Osoitukset talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta vahvistavat talouden toimijoiden luottamusta siihen, että taantuman aikana kasvava alijäämä ei pysyvästi horjuta julkista taloutta, jolloin rahoitusmarkkinoilla syntyvät haittavaikutukset vältetään.iv) Lopuksi on todettava, että lähellä tasapainoa oleva tai ylijäämäinen talousarvio sallii monissa maissa edelleen korkean julkisen velan ja BKT:n välisen suhteen pienentämisen nopeassa tahdissa. Tämä keventää velanhoitorasitetta ja helpottaa täten tarvittavaa julkisten menojen suuntaamista uudelleen. Lisäksi se voisi helpottaa verotaakan alentamista ja mahdollistaa sosiaaliturvajärjestelmien eri tekijöiden sisällyttämisen väestön vanhenemisen huomioon ottamiseksi.Tätä taustaa vasten on olennaisen tärkeää, että jäsenvaltiot osoittavat aikovansa jatkaa julkisen talouden tervehdyttämistä. Tätä varten jäsenvaltiot ovat sitoutuneet seuraaviin toimenpiteisiin:i) Jäsenvaltiot varmistavat, että niiden vuodelle 1998 asettamat talousarviotavoitteet saavutetaan täysimääräisesti, tarvittaessa suorittamalla oikein ajoitettuja korjaavia toimia.ii) Jos taloudelliset edellytykset kehittyvät odotettua paremmin, jäsenvaltiot käyttävät tätä mahdollisuutta vahvistaakseen talouden tervehdyttämistä ja saavuttaakseen julkisyhteisöjen rahoitusaseman keskipitkän ajan tavoitteen lähellä tasapainoa olevasta tai ylijäämäisestä julkisesta taloudesta siten kuin vakaus- ja kasvusopimuksessa annetuissa sitoumuksissa edellytetään.iii) Jäsenvaltiot toimittavat vakaus- ja lähentymisohjelmansa viimeistään vuoden 1998 lopussa, jotta komissio ja neuvosto voivat arvioida kaikki nämä ohjelmat, mukaan lukien yleisen budjettipolitiikkalinjan ja politiikkojen yhdistelmän euroalueella EMU:n kolmannen vaiheen alkaessa.iv) Jäsenvaltiot varmistavat tarpeen mukaan, että julkinen velka vähenee edelleen ja että velkojen hallintastrategia on tarkoituksenmukainen, jotta julkisen talouden häiriöalttius vähenisi.Julkisen talouden sopeuttamisen ajoitus, laajuus ja rakenne ovat tärkeitä tekijöitä, joista riippuu, vaikuttaako sopeuttaminen kestävällä tavalla julkisyhteisöjen rahoitusasemaan ja kohentaako se talouden dynamiikkaa, kilpailukykyä ja työllisyyttä. Vaikka tervehdyttäminen on syytä suunnitella maakohtaisten olosuhteiden mukaisesti, aiemmissa suuntaviivoissa on esitetty myös useita yleisiä periaatteita. Nämä suuntaviivat rakentuvat näille periaatteille ja vahvistavat niitä, samalla kun niissä otetaan huomioon jäsenvaltioiden toimivalta noudattaa kansallista budjettipolitiikkaansa.i) Julkisen talouden alijäämän supistamisen on useimmissa jäsenvaltioissa perustuttava menojen vähentämiseen eikä veronkorotuksiin.ii) Taloudellisen tehokkuuden parantamiseksi ja talouden dynaamisuuden lisäämiseksi useimmissa jäsenvaltioissa on toivottavaa keventää kokonaisverorasitetta. Verouudistusten ansiosta markkinat voivat toimia tehokkaammin ja investoinnin vilkastuminen edistää pysyvästi kilpailukykyisten työpaikkojen syntymistä.iii) Tapauksissa, joissa julkisen talouden alijäämä tai julkisen velan suhde BTK:een on edelleen korkea, on varmistettava, ettei verojen alentaminen hidasta alijäämän pienentämistahtia.iv) Julkisen talouden vakauttaminen on toteutettava oikeudenmukaisesti. Julkisten menojen vaikutuksia on tehostettava ja kustannustehokkuutta parannettava korostamalla siten myös talouden tarjontapuolta. Tämän vuoksi toimet tulisi kohdistaa julkisen kulutuksen parempaan valvontaan tai uudistamiseen, julkiseen eläkejärjestelmään, terveydenhoitoon, työmarkkinatoimenpiteisiin ja tukiin. Viime vuosina julkiset investoinnit ovat laskeneet suhteessa BKT:een, joskin tämä johtuu osin siitä, että yksityinen sektori on siirtynyt rahoittamaan ja hoitamaan julkisia infrastruktuuri-investointeja. Mahdollisuuksien mukaan ja vaarantamatta tarvittavaa julkisen talouden alijäämän jatkuvaa supistumista on suosittava tuotannollisia investointeja ja muuta tuotantotoimintaa, joka liittyy esimerkiksi henkiseen pääomaan ja aktiivisiin työmarkkinatoimiin. Tällainen rakennemuutos todennäköisesti johtaa kasvuun ja työllisyyteen kohdistuvien myönteisten vaikutustensa kautta työllisyysasteen kohoamiseen ja/tai sosiaalisin perustein maksettavia tulonsiirtoja saavien työikäisten määrän vähenemiseen, mikä osaltaan kohentaa julkisyhteisöjen rahoitusasemaa keskipitkällä aikavälillä.Kuten jäsenvaltioita myös yhteisöä kehotetaan noudattamaan tiukkaa talousarvion kurinalaisuutta. Tiukkaa talousarvion kurinalaisuutta on sovellettava rahoitusnäkymien joka kohdassa noudattamalla toimielinten välistä sopimusta talousarvion kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta.5.2 Maakohtaiset suuntaviivat i) Euroalueen jäsenvaltiot Belgiassa on lähentymisohjelmassa asetettuja budjettitavoitteita aikaistettu vuodella muun muassa talouden suotuisten kasvuedellytysten vuoksi. On tärkeätä varmistaa, että hallituksen sitoumus pitää perusylijäämä 6 prosentissa suhteessa BKT:een keskipitkällä aikavälillä toteutuu. Tämän avulla yhä erittäin suuri velan määrä suhteessa BKT:een voi pienentyä nopeasti. Tulonsiirtoja kotitalouksille ja terveydenhoitomenoja on hillittävä edelleen tiukasti.Saksan on tarpeen pienentää edelleen julkisen talouden alijäämää lähivuosina. Tukipalkkioita, tulonsiirtoja kotitalouksille ja julkisia kulutusmenoja on hillittävä edelleen. Jatkuvia ponnistuksia myös menojen rajoittamiseksi tarvitaan, jotta hallituksen tavoite saada menojen suhde BKT:een yhdistymistä edeltävälle tasolle eli 46 prosenttiin vuoteen 2000 mennessä voisi toteutua. Saksan on nopeutettava julkisen talouden vakauttamista, jotta velkaantuminen saadaan selvästi laskevalle uralle ja lähitulevaisuudessa nopeasti takaisin alle 60 prosentin viitearvon.Espanjassa nykyisen finanssipolitiikan jatkaminen mahdollistaa julkisen talouden alijäämän pienentämisen lähivuosina osittain suotuisten talouskasvuedellytysten vallitessa. Toimenpiteet ovat kuitenkin vielä tarpeen, jotta keskipitkän aikavälin tavoite saada budjetti tasapainoiseksi tai ylijäämäiseksi nopeutuisi. Espanjan talouden nykyinen suhdannetilanne ja tämän hetkisen talouskasvun kestävä kehitys tekee todellakin mahdolliseksi tavoitteen pikaisen saavuttamisen. Menoja on edelleen rajoitettava, jotta voitaisiin toteuttaa hallituksen tavoite, jonka mukaan menot pyritään saamaan vajaaseen 42 prosenttiin suhteessa BKT:een vuoteen 2000 mennessä.Ranskassa julkisen talouden vakauttamisponnisteluja on edelleen jatkettava vuonna 1999 ja erityisesti sen jälkeen vakaus- ja kasvusopimuksen velvoitteiden mukaisesti. Näitä vakautusponnisteluja tarvitaan myös velkasuhteen vakauttamiseksi ja sen saamiseksi laskevalle uralle. Kotitalouksille maksettavien tulonsiirtojen ja julkisten kulutusmenojen hillinnän olisi edistettävä alijäämien supistamista.Irlannissa julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan lähivuosina olevan yhä enemmän ylijäämäinen ja velan määrän suhteessa BKT:een laskevan alle 60 prosentin vuonna 1998 ja pienentyvän edelleen myöhemmin. Nykyisen vahvan talouskasvun ja ylikuumenemisen mahdollisuuden vuoksi on kaikki vuoden 1998 talousarvion oletuksia voimakkaampi tulojen kasvu käytettävä julkisen talouden ylijäämän kasvattamiseen. Lisäksi Irlannissa on noudatettava tiukkaa finanssipolitiikkaa ylikuumenemisriskin pienentämiseksi. Viranomaisten huomautetaan päättäneen ehdottaa vuoden 1999 talousarvion päätavoitteeksi Irlannin matalan inflaation jatkumista.Italiassa julkisen talouden alijäämän suhde BKT:een laski alle 3 prosentin viitearvon vuonna 1997. Julkisen talouden vakauttamisponnisteluja on voimistettava edelleen vakaus- ja kasvusopimuksen velvoitteiden noudattamiseksi. On tärkeää pitää perusylijäämä 5,5 prosenttina BKT:stä keskipitkällä aikavälillä Italian parlamentissa hyväksytyn kolmevuotissuunnitelman mukaisesti, jotta varmistettaisiin velkasuhteen nopea supistuminen. Tällainen perusylijäämän taso, jota yksityistämisestä saatavat tulot vahvistavat, varmistaa velkasuhteen alenemisen edelleen.Luxemburgin julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan pysyvän lähivuosina ylijäämäisenä ja velkasuhteen pysyvän erittäin alhaisena.Alankomaiden on huolehdittava, ettei sen julkisen talouden nykyinen rahoitusasema heikkene. Lähivuosien suotuisten kasvunäkymien vuoksi alijäämän tulisi supistua edelleen vakaus- ja kasvusopimuksen velvoitteiden noudattamiseksi. Finanssipolitiikkaa ei näin ollen tule keventää, eikä julkisen talouden alijäämän saa antaa kääntyä uudelleen kasvuun. Julkisen talouden vakauttamista on jatkettava, jotta velkasuhteen pienentyminen jatkuisi.Itävallan on jatkettava vakauttamista lähivuosina voidakseen saavuttaa tavoitteensa, jonka mukaan julkinen talous on lähellä tasapainoa tai ylijäämäinen. Itävallan on harjoitettava tiukkaa budjettikuria ja vältettävä talouteen kohdistuvia paineita. Perustuslaillisen tuomioistuimen päätöksestä alkunsa saaneen perheverotuksen äskettäin tapahtuneen uudistuksen vuoksi sekä suunnitteilla olevan verouudistuksen yhteydessä oleelliset lisätoimet julkisen talouden vakauttamiseksi ovat tarpeen. Muistutetaan myös, että velkasuhde on pidettävänä alenevalla uralla.Portugalin on tartuttava lähivuosien suotuisten kasvuedellytysten tarjoamaan mahdollisuuteen rahoitusasemansa parantamiseksi edelleen vakaus- ja kasvusopimuksen velvoitteiden noudattamiseksi. Tämä myös auttaisi estämään ylikuumenemisen vaaraa. Julkisen talouden vakauttamisen tulisi painottua nykyistä enemmän muihin kuin korkomenoihin. Velan määrän suhteessa BKT:een odotetaan laskevan 60 prosenttiin vuonna 1998 ja supistuvan edelleen lähivuosina.Suomessa julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan kääntyvän ylijäämäiseksi vuonna 1998, ja lähivuosien tavoitteena on ylijäämän kasvattaminen. Suomi aikoo alentaa tuloverotusta vuonna 1999. Tämä on toteutettava siten, että julkisen talouden sopeuttaminen jatkuu edelleen.ii) Jäsenvaltiot, jotka eivät ota euroa käyttöön tammikuussa 1999 Tanskan odotetaan lähivuosina edelleen kiristävän finanssipolitiikkaansa ja kasvattavan julkisen talouden ylijäämää. Verotulot pysyvät korkeina, ja julkisia investointeja supistetaan edelleen. Nykyistä suurempien ylijäämien ansiosta velan määrän suhteessa BKT:een odotetaan laskevan alle 60 prosentin vuonna 1998 ja supistuvan edelleen lähivuosina.Kreikka on edistynyt merkittävästi julkisen taloutensa suurten tasapainottomuuksien korjaamisessa viime vuosina. Julkisen talouden alijäämä supistui 4,0 prosenttiin suhteessa BKT:een vuonna 1997 ja sen arvioidaan supistuvan perustamissopimuksessa määrätyn viitearvon alapuolelle vuonna 1998, ja julkisen talouden velkasuhde, joka oli pysynyt käytännöllisesti katsoen vakaana vuodesta 1993, alkoi alentua vuonna 1997. Kreikan on jatkettava julkisen talouden vakauttamista erityisesti toteuttamalla tinkimättä toimenpiteet, joista hallitus ilmoitti äskettäin drakman liittyessä ERM:iin; se takaisi Kreikan kitkattoman ja hyvin sujuvan jäsenyyden ja toteuttaisi hallituksen aikeet liittyä euroalueeseen vuoteen 2001 mennessä. Näihin toimenpiteisiin kuuluu muiden julkisten menojen kuin korkomenojen supistaminen edelleen, laajennetut yksityistämissuunnitelmat, julkisen sektorin lisärationalisointi ja sosiaaliturvajärjestelmän uudistus keskipitkällä aikavälillä.Ruotsissa julkisen talouden odotetaan kääntyvän ylijäämäiseksi vuonna 1998, jonka jälkeen odotetaan kasvavia ylijäämiä. Ruotsin tavoitteena on saada julkisen talouden ylijäämäksi 2 prosenttia suhteessa BKT:een suhdannekierron aikana. Julkisia menoja on edelleen valvottava tiukasti.Yhdistyneessä kuningaskunnassa arvioidaan saavutettavan talouden rahoitusasema, joka olisi vuosikymmenen loppuun mennessä lähellä tasapainoa. Tällaisen rahoitusaseman saavuttamiseksi Yhdistyneen kuningaskunnan on tinkimättä toteutettava ilmoittamansa finanssipoliittiset toimenpiteet. Julkiset menot on myös edelleen pidettävä kurissa. Yhdistyneen kuningaskunnan finanssipolitiikassa tulisi huomioida myös tarve luoda suunnitellut yleiset vakauden edellytykset maan talouteen.6. PALKKAKEHITYS Palkkojen ja palkkaerojen kehitys vaikuttaa merkittävästi inflaatioon, kasvuun, työllisyyteen ja kasvun työvaltaisuuteen. Yhteistä rahapolitiikkaa harjoittavassa EMU:ssa palkkojen ja työllisyyden välinen yhteys käy entistä ilmeisemmäksi ja tiiviimmäksi. Toisaalta uskottava ja vakauteen tähtäävä talouspolitiikka edistää asianmukaista palkkakehitystä.Palkoista päättämisestä vastaavat edelleen työmarkkinaosapuolet kansallisella, alueellisella, alakohtaisella tai jopa hajautetummalla tasolla perinteidensä mukaisesti. Kuten kasvua ja työllisyyttä koskevassa Amsterdamin päätöslauselmassa korostetaan, työmarkkinaosapuolet vastaavat korkean työllisyyden sovittamisesta yhteen asianmukaisten palkkaratkaisujen kanssa ja sopivien institutionaalisten puitteiden luomisesta palkanmuodostusmenettelyissä.Jotta palkkakehitys tukisi työllisyyttä edistävää politiikkayhdistelmää, työmarkkinaosapuolten on edelleen harjoitettava vastuullista politiikkaa ja tehtävä palkkasopimukset jäsenvaltioissa seuraavien yleisten sääntöjen mukaisesti:i) Nimellisten palkankorotusten tulee olla sopusoinnussa hintavakauden kanssa. Hintavakaustavoitteen kanssa ristiriidassa olevat palkankorotukset koko euroalueella johtavat väistämättä rahatalouden tilan kiristymiseen eurovyöhykkeellä, mikä vaikuttaa haitallisesti kasvuun ja työllisyyteen. Liian suuret nimellispalkkojen korotukset jossakin maassa tai jollakin alueella eivät välttämättä vaikuta merkittävästi inflaatioon koko rahaliitossa, mutta koska ne vaikuttavat yksikkötyökustannuksiin, ne heikentävät kilpailukykyä ja työllisyysedellytyksiä kyseisessä maassa tai kyseisellä alueella.ii) Mitä tulee reaalipalkkojen nousun ja työn tuottavuuden kasvun väliseen suhteeseen, on otettava huomioon tarve tarvittaessa vahvistaa, ja sen jälkeen ylläpitää, kapasiteettia lisäävien ja työpaikkoja luovien investointien kannattavuutta. Tämä tarkoittaa sitä, että maissa, joissa yleinen työn tuottavuuden kasvu on hidastumassa, mahdollisuudet reaalipalkkojen nousuun vähenevät. Tarkemmin sanottuna työajan lyhentäminen ei saisi johtaa todellisten yksikkötyökustannusten lisääntymiseen. Jotta kannattavuuden paraneminen johtaisi investointien kasvuun yhteisössä, on tärkeää luoda investointimyönteinen ympäristö kysyntäkehityksen, työmarkkinaolojen, verotuksen ja sääntelyjärjestelmän kautta.iii) Palkkasopimuksissa on nykyistä paremmin otettava huomioon erot tuottavuudessa, jotka johtuvat eroista koulutuksessa, ammattitaidossa ja maantieteellisissä alueissa. Tässä yhteydessä nuorten, alhaisen ammattitaidon omaavien tai pitkäaikaistyöttömien aloituspalkkakustannusten on tarvittaessa oltava heidän työllistymistään edistäviä. Alempien aloituspalkkakustannusten myönteisiä vaikutuksia voitaisiin tehostaa toimilla, jotka parantavat työvoiman sopeutumiskykyä.iv) "Palkkajäljittelyä" täytyy välttää, mikä merkitsee sitä, että jäsenvaltioiden välisten palkkakustannuserojen täytyy edelleen heijastaa erilaista työvoiman tuottavuutta. Yhtenäisvaluutan vuoksi jäsenvaltioiden väliset palkkaerot tulevat selvemmin näkyviin. Tämä voi lisätä työvoiman liikkuvuutta jonkin verran, mutta saattaa myös synnyttää matalamman palkkatason maissa vaatimuksia kuilun kuromiseksi kiinni suhteessa korkeamman palkkatason maihin. Tuottavuuskehitykseen perustuvia korkeammat palkankorotukset heikentäisivät maan kilpailukykyä ja investointien kannattavuutta ja siten vähentäisivät sen vetovoimaa tuotannon sijaintipaikkana. Maan kauppa kärsisi, investointitoiminta vähenisi ja työttömyys kasvaisi.Näiden edellytysten toteutuminen ei merkitse sitä, että palkkakehityksen olisi oltava yhtenäistä koko euroalueella. Todennäköisesti eroja ilmenee tuottavuuden kasvussa ja siten reaalipalkkakehityksen liikkumavarassa. Lisäksi erot työmarkkinatilanteissa ja taloudellisissa oloissa on otettava huomioon. EMU:ssa palkkasopeutuksella on nykyistä suurempi merkitys sopeutumisessa muuttuviin taloudellisiin olosuhteisiin, erityisesti maakohtaisiin häiriöihin, mikä edellyttää nykyistä enemmän sopeutumista palkanmuodostuksessa.Koska yleensä työmarkkinaosapuolet vastaavat korkean työllisyyden saavuttamisen ja ylläpitämisen kanssa sopusoinnussa olevasta palkkakehityksestä ja ovat siten merkittävässä asemassa pyrittäessä tarkoituksenmukaiseen talouspolitiikkayhdistelmään, on tärkeää lujittaa vuoropuhelua kaikilla asiaankuuluvilla tasoilla. Kansallisella tasolla hallitukset saattavat joutua kiinnittämään entistä enemmän huomiota vuoropuhelun ja talouspolitiikan suuntaviivoissa kuvatun strategian ymmärtämisen edistämiseen. Yhteisön tasolla komissio jatkaa työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun kehittämistä erityisesti talouspolitiikkaan liittyvissä kysymyksissä. Lisäksi on syytä osana talouspolitiikan vahvistettua koordinaatiota luoda uskottavuutta ja luottamusta tärkeimpien talouspolitiikan toimijoiden välillä. Tätä voitaisiin lujittaa käynnistämällä säännöllinen vuoropuhelu työmarkkinaosapuolten ja talouspolitiikasta vastaavien viranomaisten välille.7. KASVUA JA TYÖLLISYYTTÄ EDISTÄVÄ RAKENNEPOLITIIKKA Rakennepolitiikalla on ensisijainen merkitys taloudellisen hyvinvoinnin edistämisessä, tuotannon parantamisessa ja työllisyyden kohentamisessa. Sen tärkeänä tehtävänä on osaltaan varmistaa häiriötön kokonaistalouden kasvuprosessi, vahvistaa yhteisön kilpailukykyä, lisätä kasvun työvaltaisuutta ja tehdä kasvusta ympäristöystävällisempää. Jotta rakennepolitiikka olisi mahdollisimman tehokasta, sen on oltava sopusoinnussa kurinalaisen talouspolitiikan kanssa.Rakennepolitiikalla parannetaan markkinoiden toimintaa; jos rakennepolitiikasta koituu kustannuksia julkiselle taloudelle, on olennaista, että kustannukset pidetään kurissa siten, että ne eivät vaaranna julkisen talouden tasapainottamista. Lisäksi rakennepolitiikan taloudelliset hyödyt ilmenevät vasta vähitellen ajan myötä.Koska useimmissa jäsenvaltioissa rakenneuudistuksia ei ole riittävästi pantu täytäntöön hyödyke- ja palvelumarkkinoiden eikä varsinkaan työmarkkinoiden osalta, tarvitaan jatkuvia ja tehostettuja toimenpiteitä usein syvään juurtuneiden rakenteellisten ongelmien ratkaisemiseksi. Jäsenvaltioiden sopeutumisen maakohtaisiin talouden häiriöihin on jatkossa perustuttava merkittävästi niiden hyödyke-, palvelu- ja tuotannontekijämarkkinoiden joustavuuteen ja sopeutumiskykyyn. EMU lisää myös yritysten kilpailupaineita valuuttakurssimuutosten poistuessa euroalueelta ja hintojen vertailtavuuden helpottuessa.7.1 Hyödyke-, palvelu- ja pääomamarkkinat Kilpailukyvyn, työllisyyden ja elintason turvaamiseksi ja edistämiseksi vapaan kaupan ja jatkuvan teknisen kehityksen oloissa on tärkeää, että jäsenvaltiot ja yhteisö pyrkivät entistä määrätietoisemmin tehostamaan hyödyke-, palvelu- ja pääomamarkkinoita. Tehostamisen olisi painotuttava neljään pääalueeseen.i) Yhtenäismarkkinoiden viimeistelyyn tähtäävät uudistukset Yhtenäismarkkinoiden toimivuuden parantaminen on erittäin tärkeää EMU:n onnistumiselle. Huomattavasta edistymisestä huolimatta useita merkittäviä ongelmia on yhä ratkaisematta. Yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen on lainsäädännön osalta kesken, pääasiassa siksi, että kaikkia yhteisön direktiivejä ei ole pantu täytäntöön kaikissa jäsenvaltioissa. Vielä täytäntöön panematta olevien yhtenäismarkkinadirektiivien osuuden pienentämiseksi olisi ponnisteltava edelleen voimakkaasti useimmissa jäsenvaltioissa, kuten komission laatimasta yhtenäismarkkinoiden tulostaulusta käy ilmi. Haasteen myöntäen komissio ja jäsenvaltiot sopivat kesäkuussa 1997 yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelmasta, jossa jäsenvaltiot sitoutuivat korjaamaan lainsäädännön vakavimmat puutteet 1 päivään tammikuuta 1999 mennessä. Lisätoimenpiteitä ja erityishuomiota vaativia aloja ovat varsinkin julkiset hankinnat ja vastavuoroinen tunnustaminen.Ponnistukset on nyt suunnattava toimintasuunnitelman nopeaan toteuttamiseen ja yhtenäismarkkinoiden kehityksen seurantaan. Tätä tarkoitusta varten kehitetään yhtenäismarkkinoiden tulostaulu, joka julkaistaan puolivuosittain. Luxemburgin Eurooppa-neuvosto painotti lisäksi päätelmissään sitä, että riittävästi huomiota on kiinnitettävä kansalliseen talouskehitykseen ja -politiikkaan, jotka voivat estää yhtenäismarkkinoita toimimasta sujuvasti, ja että talouspolitiikan koordinoinnissa olisi pyrittävä tukemaan verouudistuksia, joilla lisätään tehokkuutta ja ehkäistään haitallista verokilpailua. Verokannustimien kohtelun on oltava yhteisön valtiontukisäännösten mukaista ja on myös seurattava, että jäsenvaltiot noudattavat tasapuolisen verokilpailun periaatteita. Tämä on yksi 1 päivänä joulukuuta 1997 perustetun seurantaryhmän tärkeimpiä tehtäviä.Yhtenäismarkkinat ja yleinen globalisoituminen luovat voimakkaita paineita parantaa kilpailukykyä, mutta globalisoituminen on myös yhteydessä kansalliseen tai yhteisön politiikkaan, joka koskee tutkimus- ja kehitystoimintaa ja erityisesti tietoyhteiskuntaa. Tätä tarkoitusta varten on tärkeää toteuttaa ne toimintasuunnitelmassa olevat toimenpiteet, joilla edistetään innovaatioita ja uuden tekniikan laajaa levittämistä. Yritysten viestintä vaatii myös suurempaa panostusta infrastruktuurihankkeisiin, joten julkiset investoinnit on pidettävä riittävän suurina ja on tutkittava mahdollisuuksia perustaa yhteisyrityksiä yksityisen sektorin kanssa. On myös kiinnitettävä huomiota yrittäjätoiminnan rohkaisemiseen ja yrittäjyyden kannustamiseen, sillä yrittäjyys on avaintekijä kasvun, työllisyyden ja kilpailukyvyn lisäämisessä yhteisössä.ii) Kilpailua lisäävät uudistukset Kilpailupolitiikan tehostamiseksi ja yrityksille aiheutuvien kustannusten vähentämiseksi komissio on todennut aiheelliseksi järkeistää ja hajauttaa kartellivalvonnan toimeenpanovaltaa. Myös jäsenvaltioiden olisi osallistuttava kartellisäännösten täytäntöönpanon tehostamiseen muuttamalla lainsäädäntöään siten, että kansalliset kilpailuviranomaiset voivat soveltaa kartellisäännöksiä tehokkaasti. Komission on valvottava tiukasti valtiontukia ja jäsenvaltioiden on harjoitettava tiukkaa itsekuria niiden suhteen.iii) Lainsäädännön uudistukset Eurooppalaisten yritysten tuottavuuden kasvun ja kilpailukyvyn kohentaminen edellyttää asianmukaista lainsäädäntöjärjestelmää. Hallitusten ja komission vastuulla on näin ollen säädösten tarkoituksenmukaisuuden jatkuva tarkkailu ja näiden säädösten toimeenpanosta ja seurannasta aiheutuvien kustannusten alentaminen sekä niiden avoimuuden ja täytäntöönpanokelpoisuuden lisääminen. Tämä koskee myös ympäristölainsäädäntöä, jonka olisi perustuttava kannustimiin, jotta talouden toimijat voisivat pyrkiä selkeästi määriteltyihin ympäristötavoitteisiin kustannustehokkaasti. Koska sääntelykäytäntö vaihtelee maasta toiseen hyvin paljon, kansainväliset laitokset ovat ottaneet käyttöön erilaisia esikuva-analyyseja (benchmarking) parhaan sääntelykäytännön tunnistamiseksi. Tällaiset analyysit voisivat johtaa yritysten sääntely-ympäristön merkittävään kohentumiseen. Yhteisön osalta komissio voisi koordinoida tällaisia aloitteita jäsenvaltioiden esittämien tietojen pohjalta.Hallinnolliset määräykset ja vaivalloiset menettelytavat rasittavat usein erityisen paljon pieniä ja keskisuuria yrityksiä, etenkin niiden toiminnan aloitusvaiheessa. Siksi ensimmäisenä esikuva-analyysin soveltamiskohteena voisivat olla liiketoiminnan käynnistämistä koskevat hallinnolliset määräykset. Vastaavasti on tärkeää havaita ja poistaa kaikki mahdollisesti jäljellä olevat perustelemattomat lainsäädännölliset esteet, jotka haittaavat riskipääoman ja uusien rahoitustuotteiden kehittämistä erityisesti silloin, kun niistä voi olla apua pienten ja keskisuurten yritysten rahoituksessa.Erityishuomiota on kiinnitettävä myös työpaikkojen luomiseen paikallistasolla osuus- ja yhteisötaloudessa sekä uusiin toimintoihin, jotka liittyvät tarpeisiin, joita markkinat eivät vielä tyydytä ja joilla on merkittäviä vaikutuksia niin taloudellisen toimeliaisuuden kuin yhteiskunnallisen koheesionkin muodossa. Näillä aloilla tarjoutuvien mahdollisuuksien täydelliseksi hyödyntämiseksi on kehitettävä suotuisammat lainsäädännölliset ja verotusedellytykset.iv) Rahoitusmarkkinat EMU muuttaa merkittävästi Euroopan rahoitusmarkkinoita. Sen seurauksena syntyvät suuret ja erittäin likvidit euromarkkinat. On tärkeää, että kansalliset viranomaiset ryhtyvät tarpeellisiin toimenpiteisiin lainsäädännöllisten ja rahoitusmarkkinoihin liittyvien markkinoiden yhdentymistä haittaavien epäkohtien poistamiseksi. Jäsenvaltioiden rahoitusmarkkinoiden segmentoitumisen vähentyessä EMU:ssa mahdollinen tehottomuus paljastuu nykyistä selvemmin, kun kilpailu euroalueen rahoituslaitosten välillä kiristyy. Uudet euromääräiset rahoitusmarkkinat houkuttelevat todennäköisesti myös Euroopan ulkopuolisia rahoituslaitoksia. Tästä syystä on tärkeää, että markkinoilla toimijat ovat täysin valmistautuneita EMU:un, jotta uusien euromääräisten rahoitusmarkkinoiden tarjoamat mahdollisuudet voidaan hyödyntää täysimääräisesti.Jotta nämä uudistukset olisivat tehokkaampia, niitä on syytä seurata tiiviisti ja ne on syytä koordinoida yhteisön tasolla säännöllisen monenvälisen seurannan avulla, näin täydentäen jatkuvaa makrotalouden monenvälistä seurantaa. Talousuudistusten etenemisen varmistamiseksi jäsenvaltioiden ja komission olisi toimitettava lyhyet vuotuiset kertomukset, joissa esitellään hyödyke-, palvelu- ja pääomamarkkinoiden tehostamiseen tähtäävät suunnitelmat. Nämä kertomukset muodostavat perustan kyseisten uudistuspyrkimysten seuraamiselle yhteisössä, ja niitä käytetään aineistona talouspolitiikan suuntaviivojen laadinnassa ensi vuodesta alkaen. Komissio aikoo myös koota tulostauluun tietoja markkinoiden tosiasiallista yhdentymistä kuvaavista indikaattoreista, kuten hintaeroista ja sisämarkkinatoimenpiteiden täytäntöönpanosta.7.2 Työmarkkinat Yhteisön nykyistä korkeaa työttömyysastetta voidaan pienentää kestävästi ja työllisyysastetta voidaan kasvattaa. Se vaatii kuitenkin toisiaan vahvistavien toimenpiteiden laajaa ja jatkuvaa käyttöä politiikan eri lohkoilla, ja onnistuminen näkyy usein vasta keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä. Talous- ja rakennepolitiikan tulisi yhdessä taata pitkäaikainen, vahva ja ei-inflatorinen kasvu, jota tukisivat kapasiteettia lisäävät investoinnit. Tämän edellyttämä politiikka muodostaa näiden ja edellisten talouspolitiikan suuntaviivojen olennaiset suositukset. Yhteisön työllisyysongelmien ratkaiseminen edellyttää yhteisön työmarkkinoiden samanaikaista ja kattavaa nykyaikaistamista, joka tähtää kasvun työvaltaisuuden lisäämiseen ja työvoiman työllistettävyyden varmistamiseen. Tämä yhteisön korkean työllisyyden strategian toinen osa kehitettiin Luxemburgin työllisyyden suuntaviivoissa.Työllisyyden suuntaviivat - jotka perustuvat työllistettävyyden parantamiseen, yrittäjyyden suosimiseen, yritysten ja niiden työntekijöiden sopeutumiskyvyn parantamiseen ja naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämiseen - toteutetaan työllisyyttä koskevien kansallisten toimintasuunnitelmien avulla. Toimintasuunnitelmat on laadittu kansalliset olosuhteet huomioon ottaen ja niissä työllisyystoimenpiteet on yhteensovitettava vakaaseen makrotaloudelliseen strategiaan, johon sisältyy julkisen talouden vakauttaminen kasvu- ja vakaussopimuksen vaatimusten mukaisesti. Niiden on myös esitettävä keinot, joilla voidaan vähentää työmarkkinoiden yhteensopimattomuuksia ja vahvistaa yritysten kykyä reagoida talouden muutoksiin. Tällä tavoin kansalliset toimintasuunnitelmat muodostavat keskeisen välineen yhteisön kasvu- ja työllisyyspotentiaalin vahvistamiseksi, ja siten epäilemättä muodostavat tärkeän osan tulevaisuuden talouspolitiikan suuntaviivoista.Jäsenvaltioissa painopisteen olisi oltava ehkäisevässä strategiassa, jolla keskitytään aktiivisesti lisäämään soveltuvan, koulutetun työvoiman tarjontaa. Näiden aktiivisten toimenpiteiden lisäksi on pyrittävä kannustamaan työhön hakeutumista ja työpaikkojen luomista vero- ja sosiaalietuusjärjestelmien rakennetta ja hallintoa tarkistamalla.i) Aktiivinen työmarkkinapolitiikka Jäsenvaltioiden on viiden seuraavan vuoden aikana puututtava nuorisotyöttömyyteen ja ehkäistävä pitkäaikaistyöttömyyttä tarjoamalla uusi mahdollisuus työttömälle nuorelle ennen kuin hän on ollut 6 kuukautta työttömänä ja aikuiselle työttömälle ennen kuin hän on ollut 12 kuukautta työttömänä. Tätä varten on lisättävä työvoimatoimistojen ponnisteluja, jotta ne voivat tehokkaasti etsiä työpaikkoja ja saattaa yhteen työpaikkojen kysynnän ja tarjonnan. Lisäksi on käytettävä muita toimenpiteitä, kuten koulutusta ja tarvittaessa tukea palkkakustannuksiin ja alennusta sosiaaliturvamaksuista, erityisesti vähäistä ammattitaitoa edellyttävissä tehtävissä. On tärkeää, että työvoimapalveluiden rajalliset resurssit keskitetään niihin, jotka tarvitsevat eniten apua työpaikan löytämisessä.Pitkäaikaistyöttömyys on erityisesti Belgian, Irlannin, Italian ja Espanjan ongelma, kun taas nuorisotyöttömyys on korkea Suomessa, Ranskassa, Kreikassa, Italiassa ja Espanjassa. Näissä jäsenvaltioissa on erityisesti pyrittävä toimimaan näiden suuntaviivojen mukaisesti.ii) Verot ja sosiaaliturvamaksut Yli viidentoista vuoden ajan kokonaisverotaakan kasvu ja verojärjestelmien (verotuksen ja sosiaaliturvamaksujen) rakenteen kehitys jäsenvaltioissa on ollut työllisyyden kannalta epäsuotuisaa. Kokonaisverotuksen ja sosiaaliturvamaksujen kasvun seurauksena verokiila työntekijän käteen jäävän palkan ja työnantajan maksamien työvoimakustannusten välillä on kasvanut. Verokiila haittaa talouden tehokkuutta, kasvua ja lopulta työpaikkojen syntymistä. Sen vaikutukset ovat erityisen haitallisia palkka-asteikon alapäässä, jossa se johtaa siihen, että vähäistä ammattitaitoa edellyttävät matalapalkkaiset työt hinnoitellaan ulos markkinoilta ja harmaa talous kasvaa. Nämä haittavaikutukset huomioon ottaen jäsenvaltioiden on tärkeää toteuttaa tarpeellisia toimenpiteitä suunnan muuttamiseksi esimerkiksi uudistamalla sosiaaliturva- ja verotusjärjestelmiä. Tällaisilla toimenpiteillä ei kuitenkaan saisi vaarantaa julkisen talouden tasapainottamista. Toimenpiteiden työllistävä vaikutus olisi suurempi, jos ne yhdistettäisiin aktiivisiin koulutusta, oppisopimusjärjestelmiä, ammatti- ja uudelleenkoulutusta koskeviin työmarkkinatoimiin. Jotta verojärjestelmästä voitaisiin tehdä työllisyyttä paremmin tukeva, jäsenvaltioiden olisi tarvittaessa myös tutkittava halukkuutta ottaa käyttöön energialle tai saastuttaville päästöille määrättävä vero tai jokin muu verotuksellinen toimenpide. Muutosten yhteydessä olisi otettava huomioon niiden vaikutukset kilpailuun sekä niiden aiheuttamat mahdolliset lisäykset yksityishenkilöiden ja yritysten verotaakkaan.iii) Hyvinvointijärjestelmän uudistus Hyvinvointijärjestelmää on uudistettava niin, että kannustimet, mahdollisuudet ja vastuu ottaa vastaan työtä lisääntyvät ja että työmarkkinoiden toiminta tehostuu yleisemmin. Tämä tarkoittaa siirtymistä passiivisista tulotuen järjestelmistä hyvinvoinnin tukemiseen työn kautta. Joissakin maissa työn vastaanottamisesta on kuitenkin vain vähän etua verrattuna sosiaalietuuksien vastaanottamiseen, erityisesti matalapalkkaisille työntekijöille, jotka ovat olleet kauan työttöminä: työttömyyskorvaus, asumistuki ja lastenhoidon tuki yhteenlaskettuina voivat joissain tapauksissa johtaa yli 80 prosentin nettokorvaussuhteisiin Belgiassa, Tanskassa, Suomessa, Ranskassa, Saksassa, Alankomaissa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.Työnteon tekeminen kannattavaksi vaatii kaksiosaista strategiaa. Ensinnäkin olisi otettava käyttöön nettopalkkaa lisääviä uudistuksia. Yhdistyneen kuningaskunnan "sosiaalituen piiristä töihin" (welfare-to-work) -ohjelma on mielenkiintoinen. Toiseksi etuuksien saamisen ehtoja, työnhaku- ja koulutusvaatimuksia ja joissakin tapauksissa etuuksien aikaprofiilia olisi varovasti tarkistettava. Monissa maissa tällaisilla toimilla on päästy myönteisiin tuloksiin. Erilaisten etuusjärjestelmien vuorovaikutussuhteita olisi kuitenkin tarkistettava, jotta varmistettaisiin, että työn vastaanottaminen on aina kannattavampaa kuin etuuksien varassa eläminen. Yleisesti ottaen etuus- ja verotusjärjestelmää pitäisi tarkastella suhteessa työmarkkinalainsäädäntöön. Erityisesti jäsenvaltioiden, joissa on suhteellisen antelias etuusjärjestelmä ja korkea irtisanomissuoja, olisi tarkistettava työmarkkinalainsäädäntöään niin, että sovitetaan yhteen työturva ja joustavuus ja samalla etuusjärjestelmästä tehdään tehokkaampi.iv) Työaikajärjestelyt On tärkeää, että työajan lyhennysjärjestelyt otetaan käyttöön sopeuttamista heikentämättä ja siten, että ne eivät johda työn tarjonnan supistumiseen. Tarvittaessa työllisyyttä voitaisiin suosia työajan suuremmalla joustolla mikrotalouden tasolla. Eräät aloitteet viittaavat siihen, että myönteisiä tuloksia voitaisiin saavuttaa yhdistämällä työajan lyhentäminen työpaikkojen lisäämiseen edellyttäen, että yksikkötyökustannukset eivät lisäänny. Toinen lähestymistapa kasvun työvaltaisuuden vahvistamiseksi olisi tukea mahdollisimman suurta osa-aikatyön käyttöä ja uusia työllisyysmuotoja. Mahdollisuudet tähän vaihtelevat jäsenvaltioittain, koska osa-aikatyöntekijöiden osuuksissa on tällä hetkellä erittäin suuria eroja. Yhteisön tasoista kokemusten ja valiokäytäntöjen vaihtoa on kannustettava näillä alueilla.Tehty Brysselissä 6 päivänä heinäkuuta 1998.Neuvoston puolestaR. EDLINGERPuheenjohtaja


title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 17 päivänä huhtikuuta 2014 , Euroopan unionin neuvostolle Bank Ċentrali ta’ Maltan / Central Bank of Maltan ulkopuolisista tilintarkastajista (EKP/2014/20)

text:
               25.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 122/1

         EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
   annettu 17 päivänä huhtikuuta 2014,
   Euroopan unionin neuvostolle Bank Ċentrali ta’ Maltan / Central Bank of Maltan ulkopuolisista tilintarkastajista
   (EKP/2014/20)
   (2014/C 122/01)
   Euroopan keskuspankin neuvosto, joka
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 27.1 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoston suosittelemat ja Euroopan unionin neuvoston hyväksymät riippumattomat ulkopuoliset tilintarkastajat tarkastavat EKP:n ja sellaisten kansallisten keskuspankkien tilit, joiden rahayksikkö on euro.

               (2)

               Bank Ċentrali ta’ Maltan / Central Bank of Maltan nykyisten ulkopuolisten tilintarkastajien toimikausi päättyi tilikauden 2013 tilintarkastuksen jälkeen. Sen vuoksi on tarpeen nimittää uudet ulkopuoliset tilintarkastajat tilikaudesta 2014 alkaen.

               (3)

               Bank Ċentrali ta’ Malta / Central Bank of Malta on valinnut PriceWaterhouseCoopersin ulkopuolisiksi tilintarkastajikseen tilikausiksi 2014–2018,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   On suositeltavaa, että PricewaterhouseCoopers nimitetään Bank Ċentrali ta’ Maltan / Central Bank of Maltan ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi tilikausiksi 2014–2018.

      Tehty Frankfurt am Mainissa 17 päivänä huhtikuuta 2014.

            EKP:n puheenjohtaja

         Mario DRAGHI