title: Neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014 , Belgian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu neuvoston lausunto Belgian vuoden 2014 vakausohjelmasta

text:
               29.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/1

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014,
   Belgian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu neuvoston lausunto Belgian vuoden 2014 vakausohjelmasta
   2014/C 247/01
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään kasvuun ja lisätä sen kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (3). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.

               (4)

               Neuvosto antoi 9 päivänä heinäkuuta 2013 suosituksen (4) Belgian vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Belgian tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2012–2016. Komissio esitti 15 päivänä marraskuuta 2013 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 473/2013 (5) mukaisesti lausuntonsa Belgian alustavasta talousarviosuunnitelmasta vuodelle 2014.

               (5)

               Komissio hyväksyi 13 päivänä marraskuuta 2013 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2014 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi niin ikään 13 päivänä marraskuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Belgia kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (6)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 20 päivänä joulukuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (7)

               Komissio julkaisi 5 päivänä maaliskuuta 2014 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun Belgiaa koskevan perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Belgian makrotaloudessa on edelleen epätasapainotiloja, jotka edellyttävät seurantaa ja politiikkatoimia. Erityisesti hyödykkeiden ulkoisen kilpailukyvyn kehitykseen on syytä kiinnittää huomiota myös jatkossa, koska sen heikkeneminen edelleen saattaisi uhata makrotalouden vakautta.

               (8)

               Belgia toimitti vuoden 2014 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2014 vakausohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2014. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (9)

               Vuoden 2014 vakausohjelmassa kaavaillun julkisen talouden strategian tavoitteena on rakenteellisesti tasapainoinen julkisen talouden rahoitusasema viimeistään vuonna 2016 ja keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttaminen seuraavana vuonna. Vakausohjelmassa vahvistetaan aiempi keskipitkän aikavälin tavoite, 0,75 prosenttia suhteessa BKT:hen, joka perustuu vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteisiin, mutta sen toteuttamista lykätään vuoteen 2017 eli vuotta myöhemmäksi kuin viime vuoden ohjelmassa. Suunniteltu vuotuinen eteneminen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta on vakaus- ja kasvusopimuksessa vaaditun sopeutuksen mukainen. Vakausohjelman mukaan menojen kasvulle asetettu vertailuarvo jotakuinkin saavutetaan ohjelmakaudella. Velan määrä ylittää perussopimuksessa asetetun viitearvon, joka on 60 prosenttia suhteessa BKT:hen, sillä se on 101,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013, ja sen odotetaan vakautusohjelman mukaan asteittain supistuvan noin 93 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2017. Kaiken kaikkiaan vakausohjelman tavoitteet ovat vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten mukaiset. Vakausohjelmassa esitetty julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario, jonka on laatinut riippumaton elin (liittovaltion suunnittelutoimisto Bureau fédéral du Plan, Federaal Planbureau), on uskottava. Kasvuennusteet ovat lähellä komission yksiköiden kevään 2014 talousennusteessa esitettyjä arvioita. Julkisen talouden kehitysennusteen tueksi ei ole vielä toteutettu toimenpiteitä. Komission ennusteen mukaan vuonna 2014 ei ole odotettavissa rakenteellisen rahoitusaseman vahvistumista, ja tavanomaisen olettamuksen mukaan, että politiikka ei muutu, vuonna 2015 on odotettavissa rakenteellisen rahoitusaseman heikkeneminen. Tämä vaarantaa tavoitteiden saavuttamisen ja saattaa johtaa merkittävään poikkeamiseen sopeuttamisesta kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta kaudella 2014–2015. Komission ennusteen mukaan Belgia ei myöskään noudata velkasääntöä vuosina 2014 ja 2015. Asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vakausohjelman arvioinnin ja komission ennusteen perusteella neuvosto katsoo, että Belgia on supistanut julkisen talouden alijäämän kestävällä tavalla alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2013, mutta on vaarassa poiketa merkittävästi vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevän osion vaatimuksista vuodesta 2014 alkaen.

               (10)

               Belgia on edistynyt merkittävästi rakenteellisempien koordinointijärjestelyjen käyttöönotossa. Vuoden 2013 lopussa tehdyllä finanssipolitiikan koordinointia koskevalla yhteistyösopimuksella otetaan käyttöön julkisen talouden rakenteellista rahoitusasemaa koskeva sääntö (joka on määritelty keskipitkän aikavälin tavoitteen perusteella), kuten finanssipoliittisessa sopimuksessa edellytetään. Lisäksi sopimuksessa vahvistetaan vakiintunut koordinointikäytäntö virallistamalla i) aluehallitusten välisen neuvoa-antavan komitean asema prosessissa ja ii) täsmentämällä finanssipolitiikkaa käsittelevän korkean neuvoston (Conseil supérieur des finances, Hoge Raad van Financiën) asemaa. Sopimuksessa määrätään myös finanssipolitiikkaa käsittelevän korkean neuvoston valvontatehtävän lujittamisesta ottamalla käyttöön selkeä korjausmekanismi siltä varalta, että sovituista tavoitteista poiketaan merkittävästi. Lisäjärjestelyt saattavat olla tarpeen, jotta vuotta 2014 pidemmälle menevistä tavoitteista voidaan tehdä sitovia.

               (11)

               Vaikka Belgia on viime aikoina onnistunut hidastamaan julkisen talouden velkasuhteen kasvua, julkisen velan määrä on edelleen 101,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja eläkesitoumuksista aiheutuva vastuu on suuri sekä nyt että tulevaisuudessa. Jotta nämä vastuut voitaisiin kattaa ja säilyttää samalla korkea elintaso, julkisen talouden kustannuskehitys on pidettävä aisoissa; suurempi osa työvoimasta on voitava työllistää ja työllisyyttä lisätä, minkä lisäksi kansainvälistä kilpailukykyä on parannettava. Belgialla on merkittäviä haasteita kaikilla mainituilla osa-alueilla. Vaikka Belgia on toteuttanut oikeansuuntaisia toimenpiteitä, joiden tulokset alkavat näkyä tulevina vuosina, tarvitaan kunnianhimoisempia toimia, koska myös maan kauppakumppanit toteuttavat omia uudistuksiaan.

               (12)

               Belgian kokonaisveroaste on unionin korkeimpia, ja verorasitus kohdistuu erityisen raskaasti työhön, minkä seurauksena maan verokiila on unionin suurimpia. Verojärjestelmään sisältyy useita ympäristön kannalta haitallisia erityispiirteitä, kuten työsuhdeautojen verokohtelu. Eräiden kohdennettujen toimien avulla on pyritty alentamaan tiettyjen erityisryhmien työvoimakustannuksia ja kaventamaan brutto- ja nettopalkkojen välistä kuilua palkka-asteikon alapäässä. Verorasitusta ei kuitenkaan ole merkittävästi siirretty kohti ympäristön kannalta vähemmän haitallisia veropohjia. On ryhdytty alustavasti pohtimaan kattavaa verouudistusta, jonka pitäisi helpottaa julkisen talouden kestävyyden saavuttamista, tukea kilpailukykyä ja työllisyyden kasvua sekä suojata ympäristöä. Kattava verouudistus on tarpeen myös, jotta verorasitusta voidaan siirtää pois työn verotuksesta, yksinkertaistaa verojärjestelmää, parantaa alv-verotuksen tehokkuutta, laajentaa veropohjia, vähentää verotukia, tukkia lainsäädännön porsaanreikiä ja lakkauttaa vähitellen ympäristön kannalta haitalliset tuet.

               (13)

               Ennusteiden mukaan väestön ikääntymisestä aiheutuvat seuraukset ovat Belgiassa erittäin merkittävät, sillä ikääntymisestä aiheutuvien menojen ennustetaan kasvavan vuodesta 2010 vuoteen 2060 yli 8 prosenttia suhteessa BKT:hen erityisesti eläkkeistä ja pitkäaikaishoidosta johtuvien menojen vuoksi. Hiljattain on aloitettu ikääntyneemmän väestön sosiaaliturvaa koskeva uudistus, jonka pitäisi vaikuttaa myönteisesti ikääntyneiden työllisyyteen. Haasteen mittavuuden vuoksi julkisen talouden kestävyyttä koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi tarvitaan kuitenkin lisätoimia. Toimenpiteissä on otettava huomioon tarve säilyttää ikääntyneiden sosiaaliturvajärjestelmien riittävät ehdot. Tarvitaan toimenpiteitä, joilla eläkeikä kytketään elinajanodotteen kehitykseen, kavennetaan lakisääteisen ja tosiasiallisen eläkkeellesiirtymisiän välistä eroa ja parannetaan pitkäaikaishoitoon käytettävän julkisen rahoituksen kustannustehokkuutta.

               (14)

               Belgian ongelmana on krooninen työvoiman alikäyttö. Työmarkkinoille osallistuminen ja työllisyysaste ovat vakiintuneet EU:n keskiarvoa alemmalle tasolle, ja pitkäaikaistyöttömyyden osuus kokonaistyöttömyydestä on edelleen suuri. Useimmissa tapauksissa työvoimakustannusten suuri verokiila ja sen vuorovaikutus etuusjärjestelmän kanssa aiheuttavat suuria työttömyys- ja kannustinloukkuja, jotka koskettavat useimpia työntekijäryhmiä. Pienipalkkaisten työntekijöiden työttömyysloukkua on yritetty purkaa, mutta useimpien muiden työntekijäryhmien osalta se on kasvanut, ja kannustinloukut ovat laaja-alaisia. Koska työvoimakustannukset ovat edelleen suuret, rekrytointipolitiikassa pyritään riskien minimoimiseen, mikä vaikeuttaa työmarkkinoiden ulkopuolella olevien, kuten nuorten, alhaisen koulutustason työntekijöiden ja maahanmuuttajataustaisten, työllistymistä. Näiden ryhmien sekä ikääntyneiden työntekijöiden työvoimaosuus onkin selvästi EU:n keskiarvoa pienempi. Työntekijöillä on vahva suoja, ja työpaikan vaihto johtaa etuuksien (mm. ylimääräinen kuukausipalkka, varhaiseläke, ikälisät) menettämiseen, mikä vähentää kiinnostusta ammatilliseen liikkuvuuteen eri työpaikkojen ja sektorien välillä. Tämän vuoksi aktiivinen työmarkkinapolitiikka on Belgiassa suhteellisen tehotonta, minkä seurauksena työttömyysluvut ovat joillakin alueilla ja sektoreilla korkeat samaan aikaan kun toisaalla on vaikea päästä työmarkkinoille ja osaamisvaje haittaa kasvua. Nuorisotyöttömyys on lisääntynyt huomattavasti viime vuoden aikana, joskin eri alueiden ja ryhmien välillä on suurta vaihtelua. On korjattava osaamisen kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuudesta johtuva rakenteellinen ongelma ja torjuttava samalla kiireellisesti koulunkäynnin keskeyttämistä ja sitä, että nuoret keskeyttävät opintonsa tutkintoa suorittamatta. Kuudes valtiouudistus tarjoaa tilaisuuden parantaa työllisyyspolitiikkojen tehokkuutta ja kohdentamista, edellyttäen että liittovaltio- ja aluetason välisen yhteistyön mahdollisuudet hyödynnetään mahdollisimman hyvin.

               (15)

               Belgian kilpailukyky heikkenee edelleen, myös muiden kuin kustannustekijöiden osalta. Etenkin valmistusteollisuuden kansainvälinen kilpailukyky on rapautumassa, mikä näkyy tuottajien marginaalien kaventumisena ja työpaikkojen menettämisenä. Belgiassa ostovoima on perinteisesti turvattu palkkojen indeksoinnin avulla. Palkkojen kokonaiskasvussa tapahtuneet ylilyönnit on kuitenkin korjattu myöhään ja riittämättömästi. Lisäksi keskitetyn palkkanormin vuoksi ei aina ole mahdollista ottaa asianmukaisella tavalla huomioon alakohtaista tuottavuutta ja paikallisia työmarkkinaolosuhteita. Tämän seurauksena palkat ovat nousseet tuottavuutta nopeammin, mikä on johtanut työpaikkojen ja kilpailukyvyn menettämiseen. Belgian olisi työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisen käytännön mukaisesti uudistettava palkanmuodostusjärjestelmänsä, jotta palkat voisivat vaihdella enemmän alakohtaisesti ja jotta palkkojen kehitys seuraisi tiukemmin tuottavuuden kehitystä. Vähittäissektorin hinnat ovat edelleen korkeammat kuin naapurimaissa, ja asiantuntijapalvelujen rajoitukset haittaavat innovatiivisten liiketoimintamallien kehittämistä ja rajoittavat investointeja. Sähkön jakeluhinnat kuuluvat edelleen Euroopan korkeimpiin, ja niiden alueellistamista koskevat suunnitelmat lisäävät epävarmuutta loppukäyttäjille aiheutuvista jakelukustannuksista, sillä nykyiset jäädytetyt hinnat eivät kata jakeluyhtiöiden kasvavia kustannuksia. Jos maa haluaa pitää yllä korkeaa palkkatasoa ja luoda samalla uusia työpaikkoja, sen on tuotettava ja myytävä maailmanmarkkinoilla nykyistä jalostetumpia ja korkeamman lisäarvon hyödykkeitä. Belgiassa ei ole riittävästi nopeasti kasvavia yrityksiä innovatiivisilla sektoreilla. Innovaatiotuki on pitkälle kehittynyttä ja kattaa koko innovaatioketjun, mutta siitä on tullut monimutkaista ja hajanaista. Runsaasti lisäarvoa sisältävien toimintojen kasvua hidastaa usein pula riittävän ammattitaitoisesta työvoimasta.

               (16)

               Belgian odotetaan jäävän jälkeen tavoitteesta vähentää kasvihuonekaasupäästöjä 15 prosenttia EU:n päästökaupan piiriin kuulumattomilla aloilla vuoteen 2020 mennessä ainakin, jos se ei turvaudu joustavuusmekanismeihin. Vaikka joitakin tähän liittyviä aloitteita on toteutettu, johdonmukainen koordinointi näyttää puuttuvan ja päästöjen vähentämiseen tähtäävien toimenpiteiden kokonaisvaikutus näyttää edelleen epäselvältä etenkin liikenteen ja rakentamisen alalla. Sähkön alv-kannan alentaminen voi edelleen heikentää tähän liittyvien toimien vaikutusta. Liittovaltion ja alueiden välillä on neuvoteltu yhteistyötä ja rasituksen jakamista koskevasta sopimuksesta, mutta ei ole saatu aikaan selkeää sopimusta siitä, kuka tekee mitäkin. Liikenneruuhkat ovat Belgian taloudelle suuri rasitus useimpiin muihin maihin verrattuna. Ongelma on vakava ja edellyttää kattavia politiikkatoimia, joissa olisi otettava huomioon mahdollisuudet eriyttää ruuhkamaksuja kellonajan perusteella, tarkistaa työsuhdeautojen yksityiskäytön suotuisaa verokohtelua ja polttoainekortteja sekä tehostaa julkista liikennettä.

               (17)

               Komissio on laatinut eurooppalaisen ohjausjakson puitteissa kattavan analyysin Belgian talouspolitiikasta. Se on arvioinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Belgian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–6.

               (18)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (6) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (19)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 2, 4 ja 5.

               (20)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut myös koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro (7). Koska Belgian rahayksikkö on euro, sen olisi myös varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,

         SUOSITTAA, että Belgia toteuttaa vuosina 2014–2015 toimia, joilla se

               1.

               liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeen lujittaa vuonna 2014 toteutettavia julkisen talouden toimenpiteitä, koska komission yksiköiden kevään 2014 talousennusteen mukaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevän osion vaatimuksiin nähden on muodostumassa ero, jonka suuruus on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä kertoo merkittävän poikkeaman riskistä; lujittaa vuonna 2015 merkittävästi julkisen talouden strategiaa sen varmistamiseksi, että vaadittu 0,6 prosentin sopeutus suhteessa BKT:hen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta saavutetaan, jolloin varmistetaan myös velkasäännön noudattaminen; sen jälkeen noudattaa suunniteltua vuotuista rakenteellista sopeutusta kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta, kunnes saavutetaan sopeutus, joka on vuosittain vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen tai enemmän hyvässä taloustilanteessa tai jos se on tarpeen velkasäännön noudattamiseksi, jotta korkea julkinen velkasuhde saadaan käännettyä kestävälle lasku-uralle; varmistaa kaikkien hallintotasojen tasapuolisen osallistumisen finanssipoliittisten sääntöjen ja erityisesti rakenteellista rahoitusasemaa koskevan säännön täytäntöönpanoon sitovalla välineellä, jossa tavoitteet on jaoteltu selkeisiin osatekijöihin keskipitkällä suunnitteluvälillä;

               2.

               parantaa yleisen verojärjestelmän tasapainoa ja oikeudenmukaisuutta ja laatii kattavan verouudistuksen, jonka avulla verorasitusta voidaan siirtää pois työn verotuksesta enemmän kasvua edistäviin veropohjiin, yksinkertaistaa verojärjestelmää, tukkia porsaanreiät, tehostaa arvonlisäverotusta, laajentaa veropohjia, vähentää verotukia ja poistaa asteittain ympäristön kannalta haitalliset tuet;

               3.

               pitää väestön ikääntymisestä ja erityisesti eläkkeistä ja pitkäaikaishoidosta tulevaisuudessa aiheutuvan julkisten menojen kasvun aisoissa tehostamalla toimia, joiden tarkoituksena on kaventaa eroa tosiasiallisen ja lakisääteisen eläkkeellesiirtymisiän välillä, aikaistaa uudistuksia varhaista työmarkkinoilta poistumista koskevien mahdollisuuksien vähentämiseksi, edistää aktiivista ikääntymistä, kytkee eläkeiän elinajanodotteen kehitykseen ja parantaa pitkäaikaishoidosta aiheutuvien julkisten menojen kustannustehokkuutta;

               4.

               nostaa työvoimaosuutta erityisesti vähentämällä työnteon taloudellisia pidäkkeitä, parantamalla epäsuotuisassa asemassa olevien ryhmien, kuten nuorten ja maahanmuuttajataustaisten työntekijöiden, pääsyä työmarkkinoille, lisää ammatillista liikkuvuutta ja puuttuu osaamisvajeisiin ja osaamisen ja kysynnän tarjonnan kohtaamattomuuteen sekä koulunkäynnin keskeyttämiseen; lujittaa koko maassa viranomaisten, julkisten työvoimapalvelujen ja oppilaitosten kumppanuuksia, jotta nuorille voidaan tarjota räätälöityä tukea varhaisessa vaiheessa;

               5.

               palauttaa kilpailukyvyn jatkamalla palkanmuodostusjärjestelmän uudistusta, johon sisältyy muun muassa palkkojen indeksointi, työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisten käytäntöjen mukaisesti, sen varmistamiseksi, että palkkojen kehitys noudattaa sekä tuottavuuden kehitystä sektorien ja/tai yritysten tasolla että taloudellisia olosuhteita ja että järjestelmässä tehdään tarvittaessa automaattisia korjauksia; vahvistamalla kilpailua vähittäiskaupan sektoreilla, poistamalla palvelualan liialliset rajoitukset mm. asiantuntijapalvelujen osalta, ja puuttuu energian jakelukustannusten lisäkorotusten riskiin; edistämällä innovointia yksinkertaistettujen kannustinjärjestelmien ja kevennetyn byrokratian avulla; ja jatkamalla koordinoitua yleissivistävää ja ammatillista koulutuspolitiikkaa puuttumalla laaja-alaiseen osaamisen kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuuteen ja alueellisiin eroihin koulunkäynnin keskeyttämisessä;

               6.

               varmistaa, että kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä koskevat vuoden 2020 tavoitteet saavutetaan päästökaupan ulkopuolisilla aloilla, erityisesti rakentamisen ja liikenteen alalla; varmistaa, että liikenteen vaikutus päästöjen vähentämiseen on liikenneruuhkien vähentämistä koskevan tavoitteen mukainen; sopii selkeästä toimenpiteiden ja rasituksen kohdentamisesta liittovaltion ja alueellisten yksiköiden välillä.

      Tehty Brysselissä 8 päivänä heinäkuuta 2014.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. C. PADOAN

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Pidetty voimassa vuodelle 2014 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 6 päivänä toukokuuta 2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/322/EU (EUVL L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  EUVL C 217, 30.7.2013, s. 5.

      (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 473/2013, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, alustavien talousarviosuunnitelmien seurantaa ja arviointia sekä euroalueen jäsenvaltioiden liiallisen alijäämän tilanteen korjaamisen varmistamista koskevista yhteisistä säännöksistä (EUVL L 140, 27.5.2013, s. 11).

      (6)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

      (7)  Katso tämän virallisen lehden sivu 141


title: Neuvoston suositus, annettu 15 päivänä helmikuuta 2011 , Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsenen nimittämiseksi

text:
               22.2.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/1

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 15 päivänä helmikuuta 2011,
   Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsenen nimittämiseksi
   2011/C 56/01
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 283 artiklan 2 kohdan ja 139 artiklan 2 kohdan h alakohdan sekä Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan 11.2 ja 42.3 artiklan,
   SUOSITTAA EUROOPPA-NEUVOSTOLLE SEURAAVAA:
   Nimitetään Peter PRAET Euroopan keskuspankin johtokunnan jäseneksi 1 päivänä kesäkuuta 2011 alkavaksi kahdeksan vuoden toimikaudeksi.

      Tehty Brysselissä 15 päivänä helmikuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         MATOLCSY Gy.


Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Luxemburgin tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2002–2006


title: Komission suositus, annettu 3 päivänä lokakuuta 2008 , työmarkkinoilta syrjäytyneiden aktiivisen osallisuuden edistämisestä (tiedoksiannettu numerolla K(2008) 5737)

text:
               18.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 307/11

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 3 päivänä lokakuuta 2008,
   työmarkkinoilta syrjäytyneiden aktiivisen osallisuuden edistämisestä
   (tiedoksiannettu numerolla K(2008) 5737)
   (2008/867/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Ihmisarvon kunnioittaminen on Euroopan unionin perusperiaatteita; unionin tavoitteisiin kuuluvat täystyöllisyyden ja sosiaalisen kehityksen edistäminen, sosiaalisen syrjäytymisen ja syrjinnän torjuminen sekä sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja sosiaalisen suojelun edistäminen. EY:n perustamissopimuksen 137 artiklan 1 kohdan h alakohdan mukaisesti yhteisö tukee ja täydentää jäsenvaltioiden toimintaa työmarkkinoilta syrjäytyneiden henkilöiden integroimiseksi. Euroopan unionin perusoikeuskirjan 34 artiklassa määrätään oikeudesta sosiaalitukeen ja asumistukeen tai sosiaalisesti tuettuun asuntoon ihmisarvoisen elämän varmistamiseksi jokaiselle, jolla ei ole riittäviä varoja.

               (2)

               Riittävistä resursseista ja sosiaaliavustuksesta sosiaalisen suojelun järjestelmissä koskevista yhteisistä kriteereistä 24 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston suositus 92/441/ETY (1) on edelleen keskeinen yhteisön politiikan väline köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen suhteen, eikä sen merkitys ole vähentynyt yhtään, vaikka sen täysimääräinen täytäntöönpano edellyttääkin lisätoimia.

               (3)

               Uusia politiikan välineitä on kehittynyt sitten vuoden 1992. Yksi tällainen väline on sosiaalista suojelua ja sosiaalista osallisuutta koskeva avoin koordinointimenetelmä, jonka tavoitteisiin kuuluu kaikkien aktiivisen sosiaalisen osallisuuden varmistaminen edistämällä osallistumista työmarkkinoille ja torjumalla köyhyyttä ja syrjäytymistä heikoimmassa asemassa olevien ihmisten ja ryhmien parissa. (2) Toinen väline on Euroopan työllisyysstrategia, jolla pyritään muun muassa lujittamaan sosiaalista osallisuutta, torjumaan köyhyyttä, ehkäisemään syrjäytymistä työmarkkinoilta ja tukemaan muita heikommassa asemassa olevien integroitumista työelämään. (3)

               (4)

               Pitkäkestoinen köyhyys ja työttömyys ja yhä monimuotoisemmaksi käyvä moniongelmaisuuden kokonaisuus edellyttävät kattavaa, kokonaisvaltaista politiikkaa. (4) Sosiaalisen suojelun järjestelmien uudenaikaistamiseksi riittävä tulotuki on yhdistettävä pääsyyn työmarkkinoille ja laadukkaiden palveluiden saantiin kokonaisvaltaisessa aktiivisen osallisuuden strategiassa. (5) Tämä strategia on täysin joustoturvaa koskevan toimintamallin linjoilla ja kohdistuu työmarkkinoilta syrjäytyneisiin. Se edistää Lissabonin strategian toteuttamista helpottamalla työvoiman aktivointia ja liikkeelle saamista ja on osa EU:n kestävän kehityksen strategian sosiaalista ulottuvuutta. (6)

               (5)

               Kun tätä suositusta pannaan asteittain täytäntöön, huomioon olisi otettava kansalliset painopisteet ja rahoitusvarojen saatavuus.

               (6)

               Tämä suositus ja siinä esitetyt yhteiset periaatteet pannaan täytäntöön rajoittamatta kuitenkaan yhteisön lainsäädännön soveltamista, mukaan luettuna valtiontukisäännöt ja yleinen ryhmäpoikkeusasetus (7) sekä julkisia hankintoja koskevat yhteisön säännöt.

               (7)

               Jäsenvaltiot ovat toissijaisuusperiaatteen mukaisesti vastuussa tulotuen tason määrittämisestä ja asianmukaisen politiikkojen yhdistelmän valitsemisesta paikallisen, alueellisen ja valtakunnallisen tason erilaisten tilanteiden ja tarpeiden mukaan,

         SUOSITTELEE, ETTÄ JÄSENVALTIOT TEKEVÄT SEURAAVAA:
   1.   Suunnittelevat ja panevat täytäntöön kokonaisvaltaisen ja kattavan työmarkkinoilta syrjäytyneiden aktiivisen osallisuuden edistämistä koskevan strategian, jossa yhdistetään toisiinsa riittävä tulotuki, osallisuutta edistävät työmarkkinat ja laadukkaiden palvelujen saanti. Aktiivisen osallisuuden politiikoilla olisi helpotettava työkykyisten pysyvää integroitumista laadukkaisiin työpaikkoihin ja tarjottava ihmisarvoiseen elämään riittävät resurssit ja sosiaalista osallistumista edistävää tukea niille, jotka eivät voi tehdä työtä.
   2.   Varmistavat kokonaisvaltaisten aktiivisen osallisuuden politiikkojen tehokkuuden seuraavasti:

               a)

               Kattavassa politiikan suunnittelussa määritellään, miten aktiivisen osallisuuden strategian kolme osa-aluetta voidaan sopivalla tavalla yhdistää keskenään ottaen huomioon niiden yhteisvaikutus muita heikommassa asemassa olevien ihmisten sosiaaliseen ja taloudelliseen integrointiin ja niiden mahdolliset keskinäiset suhteet sekä myös synergiat ja mahdolliset kompromissit.

               b)

               Kokonaisvaltainen täytäntöönpano aktiivisen osallisuuden strategian kolmella osa-alueella, jotta paneudutaan tehokkaasti köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen moninaisiin syihin ja parannetaan aktiivisen osallisuuden politiikkoja toteuttavien julkisten elinten ja palveluiden välistä koordinointia.

               c)

               Politiikan koordinointi paikallisten, alueellisten, valtakunnallisten ja EU:n tason viranomaisten välillä ottaen huomioon niiden erityiset roolit, toimivalta-alueet ja painopisteet.

               d)

               Kaikkien muiden asiaan liittyvien toimijoiden, kuten niiden, joita köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen koskettavat, työmarkkinaosapuolten, kansalaisjärjestöjen ja palveluntarjoajien, aktiivinen osallistuminen strategioiden kehittämiseen, täytäntöönpanoon ja arviointiin.

         3.   Varmistavat, että aktiivisen osallisuuden politiikoilla/politiikoissa

               a)

               tuetaan perusoikeuksien toteuttamista;

               b)

               edistetään sukupuolten tasa-arvoa ja yhdenvertaisia mahdollisuuksia;

               c)

               paneudutaan moniongelmaisuuden monitahoiseen kokonaisuuteen ja muita heikommassa asemassa olevien eri ryhmien erityistilanteisiin ja -tarpeisiin;

               d)

               otetaan asianmukaisesti huomioon paikalliset ja alueelliset olosuhteet ja parannetaan alueellista koheesiota;

               e)

               omaksutaan sosiaali- ja työllisyyspolitiikan osalta elinkaariajattelu, jotta niillä voidaan tukea sukupolvien välistä yhteisvastuullisuutta ja katkaista köyhyyden siirtyminen sukupolvesta toiseen.

         4.   Organisoivat ja panevat täytäntöön kokonaisvaltaiset aktiivisen osallisuuden politiikat seuraavien kutakin osa-aluetta koskevien yhteisten periaatteiden ja suuntaviivojen mukaisesti pitäen mielessä toissijaisuusperiaatteen sekä jäsenvaltioiden erilaiset tilanteet, tarpeet ja painopisteet rajoittamatta kuitenkaan yhteisön lainsäädännön soveltamista, mukaan luettuna valtiontukisäännöt ja julkisia hankintoja koskevat yhteisön säännöt.
   a)   Riittävä tulotuki
   Tunnustavat – osana kattavaa, johdonmukaista pyrkimystä torjua sosiaalista syrjäytymistä – ihmisten perusoikeuden ihmisarvoisen elämän mahdollistaviin resursseihin ja sosiaaliseen avustukseen.

               i)

               Tarkastelevat sosiaalisen suojelun järjestelmiään tarvittaessa suosituksen 92/441/ETY B kohdassa lueteltujen yhteisten periaatteiden valossa. Aktiivisen osallisuuden strategian puitteissa oikeus riittäviin resursseihin olisi

                           —

                           yhdistettävä aktiiviseen valmiuteen työntekoon tai ammattikoulutukseen, jotta ne, joilla on edellytykset aktiiviseen valmiuteen, voivat saada työtä, tai jotta muut henkilöt voivat tarpeen mukaan hyötyä taloudellisista ja sosiaalisista integrointitoimista;

                           —

                           yhdistettävä politiikkaan, jota pidetään jäsenvaltiotasolla tarpeellisena kyseisten henkilöiden taloudellista ja sosiaalista integrointia varten.

               ii)

               Varmistavat kyseisen oikeuden täytäntöönpanon suosituksen 92/441/ETY C(1), C(2) ja C(3) kohdassa esitettyjen käytännön suuntaviivojen mukaisesti. Erityisesti määritettäessä ihmisarvoiseen elämään tarvittavia resursseja kyseisen jäsenvaltion elintaso ja hintatasot kotitaloustyypeittäin ja kotitalouden koon mukaan olisi otettava huomioon käyttäen asianmukaisia kansallisia indikaattoreita. Aktiivista osallisuutta edistettäessä olisi turvattava työkykyisten kannustimet hakea työtä ja mukautettava tai täydennettävä määriä erityistarpeiden täyttämiseksi.

         b)   Osallisuutta edistävät työmarkkinat
   Hyväksyvät järjestelyjä, jotka kattavat työkykyiset henkilöt, jotta varmistetaan heidän saavan tehokasta apua työmarkkinoille pääsemisessä, niille palaamisessa ja niillä pysymisessä työkykynsä mukaisesti.

               i)

               Edistävät seuraavia yhteisiä periaatteita aktiivisen osallisuuden strategioiden yhteydessä:

                           —

                           Työmarkkinoilta syrjäytyneiden henkilöiden tarpeet otetaan huomioon, jotta helpotettaisiin heidän asteittaista paluutaan yhteiskuntaan ja työmarkkinoille ja parannettaisiin heidän työllistyvyyttään.

                           —

                           Ryhdytään osallistavia työmarkkinoita edistäviin toimiin, jotta varmistetaan, että työn saanti on kaikille avoin mahdollisuus.

                           —

                           Edistetään laadukkaita työpaikkoja erityisesti työssä käyvien köyhyyden ehkäisemiseksi – tähän kokonaisuuteen kuuluvat palkka ja etuudet, työolot, terveys ja turvallisuus sekä mahdollisuus elinikäiseen oppimiseen ja urakehitykseen.

                           —

                           Puututaan työmarkkinoiden lohkoutumiseen edistämällä työssä pysymistä ja uralla etenemistä.

               ii)

               Panevat nämä periaatteet täytäntöön seuraavien käytännön suuntaviivojen mukaisesti:

                           —

                           Laajennetaan ja parannetaan sijoittamista osaamispääomaan osallisuutta edistävillä koulutuspolitiikoilla, joihin kuuluvat myös tehokkaat elinikäistä oppimista koskevat strategiat. Mukautetaan koulutusjärjestelmiä vastaamaan uusia taitovaatimuksia, ja otetaan huomioon tietotekniikan oppimisen tarve.

                           —

                           Edistetään aktiivisia ja ennalta ehkäiseviä työvoimapoliittisia toimenpiteitä, joihin kuuluvat myös räätälöidyt, yksilölliset, tarpeisiin kohdistetut palvelut ja tukitoimet, kuten tarpeiden kartoitus hyvissä ajoin, työnhaussa avustaminen, ohjaus ja koulutus sekä motivointi työn hakemiseen aktiivisesti.

                           —

                           Tarkastellaan jatkuvasti verotus- ja etuusjärjestelmistä johtuvia kannustimia ja lannistimia, myös etuuksien hallinnointia ja niiden ehtoja, ja alennetaan merkittävästi korkeita efektiivisiä marginaaliveroasteita varsinkin pienituloisten osalta siten, että samalla varmistetaan riittävä sosiaalisen suojelun taso.

                           —

                           Tuetaan sosiaalitaloutta ja tuettua työllistymistä, koska niillä voidaan olennaisesti parantaa muita heikommassa asemassa olevien pääsyä työmarkkinoille, ja edistetään taloudellista osallisuutta ja mikrolainoja, työnantajille annettavia taloudellisia kannustimia palkata työntekijöitä sekä uusien työllistymismahdollisuuksien kehittämistä palvelualalla, erityisesti paikallistasolla, ja lisätään tietoisuutta työmarkkinoiden osallisuutta edistävästä vaikutuksesta.

                           —

                           Lisätään sopeutumiskykyä, tarjotaan tukea työssä ja järjestetään myönteinen ympäristö – tähän kokonaisuuteen kuuluvat terveydestä ja hyvinvoinnista huolehtiminen, syrjimättömyys sekä työlainsäädännön soveltaminen työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun yhteydessä.

         c)   Laadukkaiden palvelujen saanti
   Toteuttavat kaikki mahdolliset toimenpiteet, jotta asianosaiset voivat alalla annettujen kansallisten säännösten mukaisesti saada asianmukaista sosiaalitukea saamalla käyttöönsä laadukkaita palveluja. Erityisesti olisi toteutettava toimenpiteitä, jotta
   järjestetään sellaisia palveluja, jotka ovat välttämättömiä aktiivisten sosiaalisen ja taloudellisen osallisuuden politiikkojen tukena – näitä palveluja ovat muun muassa sosiaaliavustuspalvelut, työllisyys- ja koulutuspalvelut, asumistuki ja sosiaalinen asuntotuotanto, lastenhoito, pitkäaikaishoitopalvelut ja terveyspalvelut – seuraavien yhteisten periaatteiden mukaisesti ottaen huomioon paikallisten, alueellisten ja valtakunnallisten viranomaisten rooli, sovellettavat yhteisön säännökset sekä jäsenvaltioiden erilaiset tilanteet, tarpeet ja mieltymykset:

               —

               Alueellinen ja fyysinen saatavuus, kohtuuhintaisuus

               —

               Yhteisvastuullisuus, palvelujen käyttäjien ja työntekijöiden yhdenvertaiset mahdollisuudet sekä käyttäjien monimuotoisuuden ottaminen asianmukaisesti huomioon

               —

               Sijoittaminen osaamispääomaan, työolot ja riittävä fyysinen infrastruktuuri

               —

               Kattavat ja koordinoidut palvelut, joiden suunnittelu ja toteutus on kokonaisvaltaista

               —

               Käyttäjien osallistuminen ja räätälöidyt toimintamallit ihmisten moninaisten yksilöllisten tarpeiden täyttämiseksi

               —

               Seuranta ja suorituksen arviointi sekä parhaiden toimintatapojen vaihto.

         5.   Takaavat asiaan liittyvät resurssit ja etuudet sosiaalisen suojelun järjestelyjen puitteissa. Käyttävät rakennerahastojen ja erityisesti Euroopan sosiaalirahaston säännöksiä ja resursseja aktiivista osallisuutta edistävien toimenpiteiden tukemiseen.
   Vahvistavat yksityiskohtaiset järjestelyt ja rahoittavat kustannukset ja järjestävät niiden hallinnon ja täytäntöönpanon kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaisesti.
   Ottavat taloudelliset ja budjettirajoitukset, kansallisten viranomaisten asettamat painopisteet ja julkisen rahoitustilanteen huomioon, jotta työnteon kannustimet, köyhyyden lieventäminen ja kestävällä pohjalla olevat julkiset menot saadaan sopivaan tasapainoon.
   Toteuttavat tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että kaikki – myös kaikkein heikko-osaisimmat – saavat tiedon oikeuksistaan ja saatavilla olevasta tuesta tarvittaessa tietotekniikkaa hyödyntäen.
   Yksinkertaistavat mahdollisuuksien mukaan resurssien ja tilanteiden tarkastelussa käytettäviä hallintomenettelyjä ja -järjestelyjä.
   Järjestävät tarvittaessa kansallisten säännösten mukaisesti muutoksenhakukeinot niin, että ne ovat helposti kaikkien käytettävissä, jotta asianosaiset voivat valittaa toimivaltaisille hallintoviranomaisille ja tarvittaessa riippumattomille elimille, kuten tuomioistuimille.
   6.   Parantavat indikaattoreita ja tietojärjestelmiä, jotta lisätään valmiuksia tuottaa ajantasaista, vertailukelpoista tietoa kaikista aktiivisen osallisuuden edistämisen osa-alueista.
   Seuraavat ja arvioivat aktiivisen osallisuuden politiikkoja osana avointa koordinointimenetelmää sosiaalisen suojelun komitean ja työllisyyskomitean välillä käydyn tiiviin yhteistyön pohjalta ja Progress-ohjelmasta saadulla tuella.
   Varmistavat toiminnan vastaavan Lissabonin strategian yleisiä linjauksia sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevien tavoitteiden osalta.
   Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 3 päivänä lokakuuta 2008.

            Komission puolesta

         Vladimír ŠPIDLA

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 245, 26.8.1992, s. 46.

      (2)  Tiedonanto KOM(2005) 706 – Yhteistyöllä parempiin tuloksiin: uudet puitteet sosiaalista suojelua ja osallisuutta koskevan politiikan avointa koordinointia varten Euroopan unionissa.

      (3)  Neuvoston päätös, tehty 7 päivänä heinäkuuta 2008, jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista, neuvoston asiakirja 10614/2/2008 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (4)  Tiedonannot KOM(2007) 620 – Sosiaalisen suojelun nykyaikaistaminen yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden ja taloudellinen koheesion lisäämiseksi: työmarkkinoilta kauimmas etääntyneiden ihmisten aktiivisen osallisuuden edistäminen ja KOM(2005) 33 Sosiaalipoliittinen ohjelma.

      (5)  Tiedonanto KOM(2006) 44 – kuulemisesta, joka koskee EU:n tason toimia työmarkkinoilta pahiten syrjäytyneiden aktiivisen yhteiskuntaan sijoittumisen edistämiseksi.

      (6)  Tiedonanto KOM(2007) 620, Brysselin Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmät 14 päivänä joulukuuta 2007 ja sosiaalisen suojelun komitean 3 päivänä heinäkuuta 2008 hyväksymä suuntaa-antava muistio aktiivisesta osallisuudesta. Ks. erityisesti myös: neuvoston päätelmät 5 päivänä joulukuuta 2007, asiakirja 16139/07; alueiden komitean lausunto 18 päivänä kesäkuuta 2008 aktiivisesta osallisuudesta (asiakirja CdR 344/2007); Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto 27 päivänä lokakuuta 2007 sosiaalisista vähimmäisvaatimuksista (asiakirja CESE 892/2007).

      (7)  Komission asetus (EY) N:o 800/2008, annettu 6 päivänä elokuuta 2008, tiettyjen tukimuotojen toteamisesta yhteismarkkinoille soveltuviksi perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan mukaisesti (yleinen ryhmäpoikkeusasetus) (EUVL L 214, 9.8.2008, s. 3).


title: EFTAn valvontaviranomaisen suositus, N:o 194/04/KOL, annettu  14 päivänä heinäkuuta 2004 , sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY mukaisesti ennakkosääntelyn alaisiksi tulevista merkityksellisistä tuote- ja palvelumarkkinoista sähköisen viestinnän alalla sellaisina kuin ne ovat liitettyinä osaksi Euroopan talousalueesta tehtyä sopimusta

text:
               27.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 113/18

         EFTAn VALVONTAVIRANOMAISEN SUOSITUS,
   N:o 194/04/KOL,
   annettu 14 päivänä heinäkuuta 2004,
   sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY mukaisesti ennakkosääntelyn alaisiksi tulevista merkityksellisistä tuote- ja palvelumarkkinoista sähköisen viestinnän alalla sellaisina kuin ne ovat liitettyinä osaksi Euroopan talousalueesta tehtyä sopimusta
   EFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN, joka
   ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (1),
   ottaa huomioon EFTA-valtioiden sopimuksen valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan,
   ottaa huomioon ETA-sopimuksen liitteessä XI olevan 5cl kohdassa tarkoitetun säädöksen, sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (2), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1 ja ETA-sopimuksen liitteessä XI olevilla alakohtaisilla mukautuksilla, ja erityisesti säädöksen 15 artiklan 1 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivillä 2002/21/EY (jäljempänä ’puitedirektiivi’) luodaan sähköisen viestinnän alalle uudet oikeudelliset puitteet, joilla pyritään vastaamaan eri tekniikoiden lähentymiskehitykseen siten, että niitä sovelletaan kaikkiin sähköisen viestinnän verkkoihin ja palveluihin. Tavoitteena on vähitellen vähentää alakohtaisia ennakkovelvoitteita kilpailun kehittyessä markkinoilla.

               (2)

               Puitedirektiivin 15 artiklassa säädetään, että EFTAn valvontaviranomainen, jäljempänä ’valvontaviranomainen’, antaa kuultuaan julkisesti asiaan liittyviä tahoja ja EFTA-valtioiden kansallisia sääntelyviranomaisia suosituksen merkityksellisistä tuote- ja palvelumarkkinoista.

               (3)

               Euroopan komissio on antanut direktiivin 2002/21/EY mukaisesti suosituksen 2003/311/EY (3) ennakkosääntelyn alaisiksi tulevista merkityksellisistä tuote- ja palvelumarkkinoista sähköisen viestinnän alalla.

               (4)

               Valvontaviranomainen sovittaa tämän suosituksen mahdollisimman lähelle vastaavaa komission suositusta, jotta varmistetaan ETA-lainsäädännön yhdenmukainen soveltaminen kaikkialla Euroopan talousalueella.

               (5)

               Tämän suosituksen tarkoituksena on määritellä ne tuote- ja palvelumarkkinat, joilla ennakkosääntely voi olla perusteltua. Tässä ensimmäisessä suosituksessa on otettava huomioon siirtyminen vuoden 1998 sääntelyjärjestelmästä uuteen sääntelyjärjestelmään. Sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/19/EY (4) (jäljempänä ’käyttöoikeusdirektiivi’) sekä yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/22/EY (5) (jäljempänä ’yleispalveludirektiivi’) yksilöidään jo joukko markkinoita, jotka kansallisten sääntelyviranomaisten on analysoitava tässä suosituksessa lueteltujen markkinoiden lisäksi. Puitedirektiivin mukaan on kansallisten sääntelyviranomaisten tehtävä määritellä merkitykselliset maantieteelliset markkinat alueellaan.

               (6)

               Ennakkosääntelyä toteutetaan useilla teletoiminnan osa-alueilla vuoden 1998 sääntelyjärjestelmän nojalla. Nämä alat on hahmoteltu sovellettavissa direktiiveissä, mutta ne eivät aina ole ”markkinoita” ETAn kilpailuoikeuden ja -käytännön tarkoittamalla tavalla. Puitedirektiivin liitteessä I on luettelo markkinoista, joiden on sisällyttävä suosituksen alkuperäiseen versioon.

               (7)

               Kuten puitedirektiivin liitteen I otsikosta käy selvästi ilmi, kaikki liitteessä luetellut markkinat on sisällytettävä suosituksen ensimmäiseen versioon, jotta kansalliset sääntelyviranomaiset voivat tarkastella uudelleen vuoden 1998 sääntelyjärjestelmän perusteella asetettuja nykyisiä velvoitteita.

               (8)

               Puitedirektiivin 15 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että valvontaviranomainen määrittelee markkinat ETAn kilpailuoikeuden periaatteiden mukaisesti. Näin ollen valvontaviranomainen on määritellyt markkinat (jotka vastaavat puitedirektiivin liitteessä I lueteltuja markkinoita) ETAn kilpailuoikeuden periaatteiden mukaisesti.

               (9)

               Sähköisen viestinnän alalla on otettava huomioon ainakin kahdenlaiset merkitykselliset markkinat: loppukäyttäjille tarjottujen palvelujen tai tuotteiden markkinat (vähittäismarkkinat) ja sellaisten hyödykkeiden markkinat, joita operaattorit tarvitsevat palvelujen ja tuotteiden tarjoamiseen loppukäyttäjille (tukkumarkkinat). Näiden kahden markkinatyypin lisäksi markkinoita voidaan jakaa pienempiin lohkoihin kysynnän ja tarjonnan ominaispiirteiden mukaan.

               (10)

               Markkinoiden määrittelyn ja yksilöimisen lähtökohtana on vähittäismarkkinoiden ominaispiirteiden selvittäminen tiettynä ajanjaksona kysynnän ja tarjonnan korvattavuus huomioon ottaen. Kun ensin on kuvattu ja määritelty vähittäismarkkinat, joilla on kyse loppukäyttäjiä koskevasta kysynnästä ja tarjonnasta, voidaan yksilöidä merkitykselliset tukkumarkkinat, joilla taas on kyse tuotteiden tai palvelujen kysynnästä ja tarjonnasta sellaisten kolmansien osapuolten suhteen, jotka haluavat tarjota palveluja tai tuotteita loppukäyttäjille.

               (11)

               ETAn kilpailuoikeuden periaatteiden mukainen markkinoiden määrittely merkitsee sitä, että jotkin puitedirektiivin liitteessä I mainituista markkinoista koostuvat kysynnän ominaispiirteiden perusteella useista erillisistä markkinoista. Tämä koskee puhelinverkon kiinteässä sijaintipaikassa olevien liittymien vähittäistarjontaa ja kiinteään sijaintipaikkaan tarjottavia puhelupalveluja. Liitteessä I mainitut markkinat, jotka koskevat kiinteiden yhteyksien tukkumyyntiä, on sekä kysynnän että tarjonnan ominaispiirteiden perusteella jaettu kaksiksi markkinoiksi eli kiinteiden yhteyksien paikallisosien tukkumarkkinoiksi ja kiinteiden yhteyksien runko-osien tukkumarkkinoiksi.

               (12)

               Määriteltäessä markkinoita ETAn kilpailuoikeuden periaatteiden mukaisesti olisi noudatettava kolmea perustetta. Ensimmäinen on se, että markkinoille tulolle on suuria ja pysyväisluonteisia rakenteellisia, oikeudellisia tai sääntelyllisiä esteitä. Sähköisen viestinnän markkinoiden dynaamisen luonteen ja toiminnan vuoksi on kuitenkin otettava huomioon myös mahdollisuudet poistaa esteet merkityksellisellä aikavälillä, kun suoritetaan ennakoivaa analyysiä, jossa määritellään merkitykselliset markkinat mahdollista ennakkosääntelyä varten. Näin ollen toisen perusteen mukaisia ovat ainoastaan ne markkinat, joiden rakenne ei ole omiaan johtamaan todelliseen kilpailuun merkityksellisellä aikavälillä. Tämän perusteen soveltaminen edellyttää markkinoille tulon esteen aiheuttavan kilpailutilanteen tarkastelua. Kolmantena perusteena on se, että pelkkä ETAn kilpailuoikeuden soveltaminen ei riittäisi korjaamaan kyseisiä markkinaongelmia.

               (13)

               Tämän suosituksen kannalta erityisesti kahdentyyppisillä markkinoille tulon esteillä on merkitystä: rakenteellisilla esteillä ja oikeudellisilla tai sääntelyyn liittyvillä esteillä.

               (14)

               Markkinoille tulon rakenteelliset esteet johtuvat alkuperäisistä kustannusten tai kysynnän olosuhteista, jotka luovat epäsymmetriset olosuhteet vakiintuneiden operaattoreiden ja uusien tulokkaiden välille, mikä haittaa uusien tulokkaiden tuloa markkinoille tai estää sen. Suuret rakenteelliset esteet voivat vallita esimerkiksi silloin, kun markkinoille ominaisia ovat huomattavat mittakaavaedut ja/tai tuotevarioinnin edut ja suuret aloituskustannukset. Tällaisten markkinoiden määrittelyn perusteena voidaan edelleen käyttää laajamittaista paikallisliityntäverkkojen hyödyntämistä ja/tai tarjoamista tietyissä sijaintipaikoissa. Tähän liittyvä rakenteellinen este voi olla myös se, että palvelun tarjoaminen edellyttää verkkoelementtiä, jota ei voida toisintaa teknisesti tai joka voidaan toisintaa vain niin suurin kustannuksin, että kilpailu käy kannattamattomaksi.

               (15)

               Oikeudelliset tai sääntelyyn liittyvät esteet eivät perustu taloudellisiin olosuhteisiin vaan johtuvat lainsäädännöllisistä, hallinnollisista tai muista valtion toimenpiteistä, joilla on välitön vaikutus markkinoille tulon olosuhteisiin ja/tai operaattorien asemaan merkityksellisillä markkinoilla. Esimerkkeinä tästä ovat oikeudelliset tai sääntelylliset esteet, jotka estävät tulon markkinoille rajaamalla niiden yritysten lukumäärän, joilla on käytettävissä taajuuksia peruspalvelujen tarjoamiseksi. Muita esimerkkejä oikeudellisista tai sääntelyllisistä esteistä ovat hintavalvonta tai muut yrityksille asetetut hintoihin liittyvät toimenpiteet, jotka vaikuttavat markkinoille tulon lisäksi myös yritysten markkina-asemaan.

               (16)

               Markkinoille tulon esteet voivat menettää merkitystään myös innovaatiovetoisilla markkinoilla, joille on ominaista jatkuva teknologinen kehitys. Tällaisilla markkinoilla kilpailua edistävän tekijän usein muodostaa markkinoilla vielä toimimattomien, mutta potentiaalisten kilpailijoiden taholta tuleva innovaatioiden uhka. Tällaisilla innovaatiovetoisilla markkinoilla dynaaminen tai pitkän aikavälin kilpailu voi toteutua sellaisten yritysten välillä, jotka eivät välttämättä ole kilpailijoita nykyisillä ”staattisilla” markkinoilla. Tässä suosituksessa ei määritellä markkinoita, joilla markkinoille tulon esteiden odotetaan poistuvan ennakoitavissa olevan ajanjakson aikana.

               (17)

               Vaikka markkinoita luonnehtisivatkin suuret markkinoille tulon esteet, muut rakenteelliset tekijät kyseisillä markkinoilla voivat merkitä sitä, että markkinat kehittyvät merkityksellisellä aikavälillä kohti todellista kilpailua. Tämä voi päteä esimerkiksi markkinoihin, joilla on rajallinen mutta riittävä määrä yrityksiä, joilla on keskenään erilaiset kustannusrakenteet ja joiden markkinakysynnässä vallitsee hintajousto. Markkinoilla voi myös olla liikakapasiteettia, joka antaisi kilpaileville yrityksille mahdollisuuden laajentaa tuotantoaan hyvin nopeasti vastauksena mahdolliseen hinnankorotukseen. Tällaisilla markkinoilla markkinaosuudet voivat muuttua ajan mittaan ja/tai hintojen voidaan havaita laskevan.

               (18)

               Yksilöitäessä markkinoita sellaisiksi, että niillä on perusteltua harjoittaa mahdollisesti ennakkosääntelyä, on otettava huomioon myös se, riittäisikö ETAn kilpailuoikeuden soveltaminen lieventämään tällaisia esteitä tai poistamaan ne tai palauttamaan todellisen kilpailun. Lisäksi uusiin ja kehittymässä oleviin markkinoihin, joilla markkinavoiman voidaan todeta vallitsevan aloittajan edun vuoksi, ei pitäisi periaatteessa soveltaa ennakkosääntelyä.

               (19)

               Kun tässä suosituksessa yksilöityjä markkinoita tarkastellaan säännöllisesti uudelleen, olisi käytettävä mainittua kolmea perustetta. Näitä perusteita olisi sovellettava kokonaisuutena, eli elleivät kaikki näistä perusteista täyty, markkinoita ei pidä yksilöidä suosituksessa. Näin ollen se, määritelläänkö mahdollinen ennakkosääntely suosituksen tulevissa versioissa edelleen perustelluksi tietyillä sähköisen viestinnän markkinoilla, riippuisi ensinnäkin suurten markkinoille tulon esteiden pysyvyydestä, toiseksi kilpailun dynaamisuutta mittaavasta perusteesta ja kolmanneksi siitä, voidaanko ETAn kilpailulainsäädännöllä (ennakkosääntelyä soveltamatta) puuttua edelleen vallitseviin markkinoiden ongelmiin. Tietyt markkinat voidaan myös poistaa suosituksesta, kunhan on näyttöä kestävästä ja todellisesta kilpailusta kyseisillä markkinoilla Euroopan talousalueella, eikä voimassa olevien sääntelyyn liittyvien velvoitteiden poistaminen vähennä kilpailua kyseisillä markkinoilla.

               (20)

               Tämän suosituksen liitteestä käy ilmi, miten suosituksessa tarkoitetut markkinat liittyvät puitedirektiivin liitteessä I mainittuihin markkinoihin. Kun kansalliset sääntelyviranomaiset tarkastelevat uudelleen aiemmassa sääntelyjärjestelmässä asetettuja voimassa olevia velvollisuuksia päättääkseen, pitävätkö ne velvollisuudet voimassa, muuttavatko tai poistavatko ne niitä, niiden olisi suoritettava analyysi tässä suosituksessa määriteltyjen markkinoiden perusteella täyttääkseen vaatimuksen, jonka mukaan ennakkosääntelyn alaiset markkinat on määriteltävä ETAn kilpailuoikeuden periaatteiden mukaisesti. Nykyiset velvollisuudet pysyvät voimassa, kunnes kansalliset sääntelyviranomaiset ovat suorittaneet ensimmäisen markkina-analyysin uudessa sääntelyjärjestelmässä.

               (21)

               Markkinoiden määrittely tässä suosituksessa ei rajoita markkinoita, jotka voidaan määritellä ETAn kilpailuoikeuden nojalla käsiteltävissä asioissa.

               (22)

               Eri puolilla yhteisöä käytetään erilaisia verkkorakenteita ja -tekniikoita, joten kansallisten sääntelyviranomaisten on joissain tapauksissa ETAn kilpailuoikeuden periaatteita noudattaen päätettävä tiettyjen suosituksessa yksilöityjen markkinoiden tarkoista rajauksista ja osatekijöistä. Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat määritellä suosituksessa määritellyistä markkinoista poikkeavia markkinoita sillä edellytyksellä, että ne noudattavat puitedirektiivin 7 artiklaa. Koska ennakkosääntely tietyillä markkinoilla voisi vaikuttaa ETA-sopimuksen sopimuspuolten väliseen kauppaan puitedirektiivin johdanto-osan 38 kappaleessa kuvatulla tavalla, valvontaviranomainen katsoo, että muiden kuin suosituksessa määriteltyjen markkinoiden määrittelyssä on todennäköisesti aina sovellettava asianmukaista puitedirektiivin 7 artiklassa säädettyä menettelyä. Sellainen markkinoiden ilmoittamatta jättäminen, joka vaikuttaa ETA-sopimuksen sopimuspuolten väliseen kauppaan, voi johtaa sääntelyn rikkomisesta seuraavaan menettelyyn. Kansallisten sääntelyviranomaisten markkinamääritelmien olisi aina perustuttava ETAn kilpailuperiaatteisiin, jotka esitetään EFTAn valvontaviranomaisen tiedonannossa (6) merkityksellisten markkinoiden määritelmästä ETAn kilpailuoikeuden kannalta, oltava johdonmukaisia markkina-analyysiä ja huomattavan markkinavoiman arviointia koskevien valvontaviranomaisen ohjeiden kanssa sekä täytettävä edellä kuvatut kolme perustetta. Jos kansalliset sääntelyviranomaiset katsovat, että kysyntä- ja tarjontarakenteiden perusteella voi olla tarpeen määritellä markkinat suosituksesta poikkeavalla tavalla, niiden olisi noudatettava asianmukaisia puitedirektiivin 6 ja 7 artiklassa säädettyjä menettelyjä.

               (23)

               Se, että tässä suosituksessa yksilöidään ne tuote- ja palvelumarkkinat, joilla ennakkosääntely voi olla perusteltua, ei merkitse, että tällainen sääntely on aina perusteltua tai että näillä markkinoilla välttämättä asetetaan uuden sääntelyjärjestelmän direktiivien mukaisia sääntelyyn liittyviä velvoitteita. Sääntely ei ole perusteltua, jos kyseisillä markkinoilla vallitsee todellinen kilpailu. Sääntelyyn liittyvien velvoitteiden on oltava tarkoituksenmukaisia ja todetun ongelman luonteeseen perustuvia, kohtuullisia ja perusteltuja puitedirektiivissä asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi, ja ennen muuta niiden on tuotava käyttäjille mahdollisimman paljon hyötyjä, varmistettava, ettei kilpailu vääristy tai rajoitu, edistettävä tehokkaita infrastruktuuri-investointeja ja innovaatioita sekä kannustettava radiotaajuuksien ja numerovarojen tehokkaaseen käyttöön ja hallintaan.

               (24)

               Tästä suosituksesta on järjestetty julkinen kuuleminen ja sitä laadittaessa on kuultu kansallisia sääntelyviranomaisia sekä kansallisia kilpailuviranomaisia,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1)

               Kansallisille sääntelyviranomaisille suositellaan, että määritellessään merkityksellisiä markkinoita ETA-sopimuksen liitteessä XI olevan 5cl kohdassa tarkoitetun säädöksen, sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY, sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1 ja ETA-sopimuksen liitteeseen XI sisällytetyillä alakohtaisilla tarkastuksilla, 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti ne tekevät analyysin liitteessä määritellyistä tuote- ja palvelumarkkinoista.

               2)

               Tämä suositus on osoitettu EFTA-valtioille.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 2004.

            EFTAn valvontaviranomaisen puolesta

         Hannes HAFSTEIN

            Puheenjohtaja

      (1)  Jäljempänä ’ETA-sopimus’.

      (2)  EYVL L 108, 24.4.2002, s. 33.

      (3)  EUVL L 114, 8.5.2003, s. 45.

      (4)  EYVL L 108, 24.4.2002, s. 7, johon viitataan ETA-sopimuksen liitteessä XI olevassa 5 cj kohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1 ja ETA-sopimuksen liitteessä XI olevilla alakohtaisilla mukautuksilla.

      (5)  EYVL L 108, 24.4.2002, s. 51, johon viitataan ETA-sopimuksen liitteessä XI olevassa 5 cm kohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1 ja ETA-sopimuksen liitteessä XI olevilla alakohtaisilla mukautuksilla.

      (6)  EYVL L 200, 16.7.1998, s. 48 ja EYVL:n ETA-täydennysosa N:o 28, 16.7.1998, s. 3.

      LIITE
      Vähittäismarkkinat

                  1.

                  Yksityisasiakkaille tarjottavat liittymät kiinteästä sijaintipaikasta yleiseen puhelinverkkoon.

                  2.

                  Muille kuin yksityisasiakkaille tarjottavat liittymät kiinteästä sijaintipaikasta yleiseen puhelinverkkoon.

                  3.

                  Yksityisasiakkaille kiinteään sijaintipaikkaan tarjottavat yleisesti saatavilla olevat paikallis- ja/tai kotimaanpuhelupalvelut.

                  4.

                  Yksityisasiakkaille kiinteään sijaintipaikkaan tarjottavat yleisesti saatavilla olevat ulkomaanpuhelupalvelut.

                  5.

                  Muille kuin yksityisasiakkaille kiinteään sijaintipaikkaan tarjottavat yleisesti saatavilla olevat paikallis- ja/tai kotimaanpuhelupalvelut.

                  6.

                  Muille kuin yksityisasiakkaille kiinteään sijaintipaikkaan tarjottavat yleisesti saatavilla olevat ulkomaanpuhelupalvelut.
                  Nämä kuudet markkinat on määritelty yleispalveludirektiivin 17 artiklassa edellytettyä analyysiä varten.
                  Edellä 1–6 kohdassa mainitut markkinat vastaavat yhdessä puitedirektiivin liitteessä I olevassa 1 kohdassa mainittua ”yleisen puhelinverkon tietyssä sijaintipaikassa olevan liittymän ja sen käyttömahdollisuuden tarjontaa”. Näistä markkinoista koostuvaan kokonaisuuteen viitataan myös yleispalveludirektiivin 19 artiklassa (operaattorin puhelukohtaisen valintamahdollisuuden tai operaattorin ennaltavalintamahdollisuuden mahdollisen edellyttämisen yhteydessä).

                  7.

                  Kiinteiden yhteyksien vähimmäisvalikoima (joka kattaa yleispalveludirektiivin 18 artiklassa ja liitteessä VII tarkoitetut määrätyn tyyppiset kiinteät yhteydet kapasiteettiin 2 Mbit/s asti).
                  Näitä markkinoita tarkoitetaan puitedirektiivin liitteessä I olevassa 1 kohdassa yleispalveludirektiivin 16 artiklan osalta (”kiinteiden yhteyksien tarjonta loppukäyttäjille”).
                  Markkinat on analysoitava yleispalveludirektiivin 18 artiklan (”kiinteiden yhteyksien vähimmäisvalikoiman tarjonnan sääntely”) soveltamista varten.

            Tukkumarkkinat

                  8.

                  Puhelinliikenteen välittäminen kiinteästä sijaintipaikasta lähdeverkkona toimivassa yleisessä puhelinverkossa. Tässä suosituksessa lähdeverkkopalvelujen katsotaan kattavan paikallistason siirtopalvelut ja ne on rajattu niin, että rajaus on johdonmukainen sen suhteen, miten yleisen puhelinverkon kauttakulkupalvelut ja kohdeverkkopalvelut kiinteään sijaintipaikkaan on määritelty.
                  Nämä markkinat vastaavat markkinoita, jotka mainitaan puitedirektiivin liitteessä I olevassa 2 kohdassa direktiivin 97/33/EY osalta (”puhelinliikenteen välittäminen lähdeverkkona toimivassa yleisessä kiinteässä puhelinverkossa”).

                  9.

                  Puhelinliikenteen välittäminen kohdeverkkona toimivassa yleisessä puhelinverkossa kiinteään sijaintipaikkaan.
                  Tässä suosituksessa kohdeverkkopalvelujen katsotaan kattavan paikallistason siirtopalvelut ja ne on rajattu niin, että rajaus on johdonmukainen sen suhteen, miten yleisen puhelinverkon kauttakulkupalvelut ja kiinteässä sijaintipaikassa tarjottavat lähdeverkkopalvelut on määritelty.
                  Nämä markkinat vastaavat markkinoita, jotka mainitaan puitedirektiivin liitteessä I olevassa 2 kohdassa direktiivin 97/33/EY osalta (”puhelinliikenteen välittäminen kohdeverkkona toimivassa yleisessä kiinteässä puhelinverkossa”).

                  10.

                  Kauttakulkupalvelut yleisessä kiinteässä puhelinverkossa.
                  Tässä suosituksessa kauttakulkupalvelut on rajattu niin, että rajaus on johdonmukainen sen suhteen, miten yleisen puhelinverkon kiinteään sijaintipaikkaan tarjottavat kohdeverkkopalvelut ja lähdeverkkopalvelut on määritelty.
                  Nämä markkinat vastaavat markkinoita, jotka mainitaan puitedirektiivin liitteessä I olevassa 2 kohdassa direktiivin 97/33/EY osalta (”kauttakulkupalvelut yleisessä kiinteässä puhelinverkossa”).

                  11.

                  Metallijohdinpohjaisten tilaajayhteyksien ja niiden osien eriytetyn käyttöoikeuden (ja rinnakkaiskäyttöoikeuden) tukkutarjonta laajakaista- ja puheensiirtopalvelujen tarjoamiseksi.
                  Nämä markkinat vastaavat markkinoita, jotka mainitaan puitedirektiivin liitteessä I olevassa 2 kohdassa direktiivien 97/33/EY ja 98/10/EY osalta (”yleisen kiinteän puhelinverkon käyttöoikeus, mukaan luettuna tilaajayhteyksien eriytetty tarjonta”) ja puitedirektiivin liitteessä I olevassa 3 kohdassa asetuksen (EY) N:o 2887/2000 osalta.

                  12.

                  Tukkutason laajakaistayhteydet.
                  Nämä markkinat kattavat bittivirtapohjaiset datapalvelut (ns. bitstream-palvelut), jotka mahdollistavat laajakaistadatan välittämisen molempiin suuntiin sekä muut tukkupalvelut, joita tarjotaan muiden infrastruktuurien kautta, jos ja kun niissä voidaan tarjota bitstream-palveluja vastaavat ominaisuudet. Nämä markkinat sisältävät puitedirektiivin liitteessä I olevassa 2 kohdassa mainitut markkinat (”verkon käyttöoikeudet ja käyttöoikeudet erityisehdoin”), mutta eivät tämän liitteen 11 ja 18 kohdassa mainittuja markkinoita.

                  13.

                  Kiinteiden yhteyksien paikallisosien tukkumarkkinat.

                  14.

                  Kiinteiden yhteyksien runko-osien tukkumarkkinat.
                  Tämän liitteen 13 ja 14 kohtien tukkumarkkinat vastaavat yhdessä markkinoita, jotka mainitaan puitedirektiivin liitteessä I olevassa 2 kohdassa direktiivien 97/33/EY ja 98/10/EY osalta (”kiinteiden yhteyksien yhteenliittäminen”) ja puitedirektiivin liitteessä I olevassa 2 kohdassa direktiivin 92/44/ETY osalta (”kiinteän siirtokapasiteetin tukkumyynti muille sähköisten viestintäverkkojen tai -palvelujen tarjoajille”).

                  15.

                  Liittymät ja puhelinliikenteen välittäminen lähdeverkkona toimivassa yleisessä matkaviestintäverkossa, joihin viitataan (toisistaan erillään) puitedirektiivin liitteessä I olevassa 2 kohdassa direktiivien 97/33/EY ja 98/10/EY osalta.

                  16.

                  Puheensiirto kohdeverkkona toimivassa yksittäisessä matkaviestintäverkossa.
                  Nämä markkinat vastaavat markkinoita, jotka mainitaan puitedirektiivin liitteessä I olevassa 2 kohdassa direktiivin 97/33/EY osalta (”puhelinliikenteen välittäminen kohdeverkkoina toimivissa yleisissä matkaviestintäverkoissa”).

                  17.

                  Kansalliset tukkumarkkinat kansainvälisille verkkovierailupalveluille yleisessä matkaviestintäverkossa.
                  Nämä markkinat vastaavat puitedirektiivin liitteessä I olevassa 4 kohdassa mainittuja markkinoita.

                  18.

                  Televisio- ja radiotoiminnan lähetyspalvelut sisällön lähettämiseksi loppukäyttäjille.

            Huom.
      Kansallisilla sääntelyviranomaisilla on käyttöoikeusdirektiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti harkintavalta digitaalitelevisio- ja -radiopalvelujen ehdollisen pääsyn järjestelmien markkinoiden analyysin suhteen. Käyttöoikeusdirektiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaan EFTA-valtiot voivat sallia, että niiden kansalliset sääntelyviranomaiset arvioivat digitaalitelevisio- ja -radiopalvelujen ehdollisen pääsyn järjestelmien markkinat uudelleen siirtotavasta riippumatta.


				|

		52013PC0382

			Suositus NEUVOSTON PÄÄTÖS Belgialle esitettävästä vaatimuksesta toteuttaa liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi tarpeellisina pidettäviä alijäämää pienentäviä toimenpiteitä /* COM/2013/0382 final - 2013/ () */

			   	.
Suositus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
Belgialle esitettävästä vaatimuksesta
toteuttaa liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi tarpeellisina pidettäviä
alijäämää pienentäviä toimenpiteitä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 126 artiklan 9 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen (SEUT) 126 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on vältettävä
liiallisia julkisen talouden alijäämiä.
(2)       Vakaus- ja kasvusopimuksen
tavoitteena on terve julkinen talous, jolla pyritään vahvistamaan hintavakauden
edellytyksiä ja saavuttamaan uusien työpaikkojen syntyä edistävä vahva ja
kestävä kasvu.
(3)       Neuvosto teki 2 päivänä joulukuuta
2009 SEUT-sopimuksen 126 artiklan 6 kohdan mukaisesti päätöksen[1], jossa se katsoi, että
Belgialla on liiallinen alijäämä, ja antoi SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7
kohdan ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon
nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1467/97[2]
3 artiklan mukaisesti suosituksen, jonka mukaan liiallinen alijäämä olisi
korjattava viimeistään vuonna 2012. Jotta julkisen talouden alijäämä saataisiin
alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen uskottavalla ja kestävällä tavalla,
suositeltiin, että Belgian viranomaisten olisi a) toteutettava vuoden 2010
talousarvioesitykseen sisältyvät alijäämää vähentävät toimenpiteet vuonna 2010
ja vahvistettava suunniteltuja julkisen talouden toimia vuosina 2011 ja 2012;
b) varmistettava, että julkisen talouden toimien vaikutus on vuosina 2010–2012
vuosittain keskimäärin ¾ prosenttia suhteessa BKT:hen, minkä pitäisi myös
vaikuttaa julkisen talouden bruttovelkasuhteen saattamiseen takaisin
lasku-uralle, joka lähestyy viitearvoa tyydyttävää vauhtia, palauttamalla
perusylijäämä riittävälle tasolle; c) täsmennettävä toimenpiteet, joita
tarvitaan liiallisen alijäämän korjaamiseksi viimeistään vuonna 2012,
mikäli suhdannekehitys sen sallii, ja nopeutettava alijäämän supistumista, jos
taloudelliset tai finanssipoliittiset edellytykset osoittautuvat paremmiksi
kuin mitä liiallisia alijäämiä koskevaan menettelyyn liittyviä suosituksia
annettaessa odotettiin; ja d) parannettava seurantamekanismeja sen
varmistamiseksi, että finanssipoliittisia tavoitteita noudatetaan.
Suosituksissaan neuvosto vahvisti 2 päivän kesäkuuta 2010 määräajaksi, johon
mennessä tuloksellisia toimia on toteutettava asetuksen (EY) N:o 1467/97 3
artiklan 4 kohdan säännösten mukaisesti.
(4)       Neuvosto päätti
SEUT-sopimuksen 126 artiklan 8 kohdan määräysten mukaisesti [21 päivänä
kesäkuuta 2013], että joulukuussa 2009 annettu suositus ei mainitussa
suosituksessa asetetussa määräajassa johtanut tuloksellisiin toimiin Belgiassa.

(5)       Asetuksen (EY) N:o 1467/97 10
artiklan 3 kohdassa säädetään, että jos asetuksen (EY) N:o 479/2009 nojalla
annetut seurantatiedot osoittavat, että osallistuva jäsenvaltio ei ole
korjannut liiallista alijäämäänsä määräajassa, joka on asetettu 126 artiklan 7
kohdan mukaisesti annetuissa suosituksissa, neuvosto tekee välittömästi
päätöksen 126 artiklan 9 kohdan mukaisesti, eli vaatii jäsenvaltiota
määräajassa toteuttamaan sellaisia allijäämää pienentäviä toimenpiteitä, joita
neuvosto pitää tarpeellisina tilanteen korjaamiseksi.
(6)       Komission yksiköiden kevään
2013 talousennusteen perusteella reaalinen BKT pysyy muuttumattomana vuonna
2013, ja kotimaisen kysynnän vuonna 2012 alkanut supistuminen jatkuu.
Kotitalouksien kulutuksen odotetaan pysyvän samalla tasolla, mutta
investointien arvioidaan vähenevän, mihin vaikuttavat koko kansantaloudessa
vallitseva luottamuspula, rakennusalan taantuma, tiukentuneet luottoehdot sekä
se, että teollisuudessa on paljon vapaata kapasiteettia. Yksityisen kulutuksen
ja investointien odotetaan piristyvän vasta vuodesta 2014 alkaen, jolloin
reaalisen BKT:n kasvu olisi 1,2 prosenttia pääasiassa kotimaisen kysynnän
elpymisen ansiosta. Kotimaisen kysynnän vahvistuessa tuonnin arvioidaan
lisääntyvän viennin kasvua vastaavasti. Tämä vähentäisi nettoviennistä saatavaa
etua vuonna 2014 verrattuna vuoteen 2013, jolloin ulkomaisen kysynnän
nettokasvun odotetaan ehkäisevän BKT:n supistumista.
(7)       Komission kevään 2013
talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämän ennustetaan vuonna 2013 supistuvan
2,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Vuoden 2013 alustavassa talousarviossa
asetettiin nimellistä alijäämää koskevaksi tavoitteeksi 2,15 prosenttia
suhteessa BKT:hen. Talousarvion laatimisen jälkeen sen perustana olleita
virallisia kasvuennusteita (+0,7 prosenttia komission syksyn 2012
talousennustetta vastaavasti) on kuitenkin korjattu merkittävästi alaspäin 0,2
prosenttiin vuoden 2013 vakausohjelmassa ja 0,0 prosenttiin kevään
talousennusteessa. Hallitus luopui sen vuoksi nimellisen alijäämän tavoitteesta
ja korvasi sen sitoumuksella parantaa rakenteellista rahoitusasemaa 1,0
prosentilla suhteessa BKT:hen. Komission yksiköiden kevään 2013
talousennusteessa on otettu huomioon se, että maaliskuussa 2013 hallitus
toteutti lisätoimenpiteitä, joiden vaikutus oli 0,2 prosenttia suhteessa
BKT:hen, niiden toimien lisäksi, jotka sisältyivät vuoden 2013 alustavaan
talousarvioon ja joiden vaikutus oli 0,75 prosenttia suhteessa BKT:hen.
Ennusteen mukaan rakenteellinen rahoitusasema paranee ¾ prosenttia suhteessa
BKT:hen vuonna 2013, mistä ¼ prosenttiyksikköä johtuu korkomenojen
pienenemisestä.
(8)       Komission yksiköiden kevään
2013 talousennusteessa arvioidaan, että ennakoidusta kasvupotentiaalista
huolimatta alijäämä kasvaa ilman politiikan muutoksia jälleen vuonna 2014
viitearvon yläpuolelle 3,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Uusi kasvu johtuu
sosiaalisten tulonsiirtojen autonomisesta kasvusuuntauksesta ja siitä, että
vuoden 2013 talousarvioon sisältyi myös kertaluonteisia ja tilapäisiä
tulovaikutuksia, kuten veroarmahdus, teletoimintalisenssien myynti ja
harvinaisen suuret osingot Belgian keskuspankilta, joiden vaikutus oli noin 0,4
prosenttia suhteessa BKT:hen.
(9)       Julkisen velan määrä, joka
vuonna 2007 oli noin 84 prosenttia suhteessa BKT:hen, nousi lähes 100 prosenttiin
vuonna 2012. Noin 6,5 prosenttiyksikköä kasvusta johtuu alijäämän ja BKT:n
dynamiikasta ja noin 9 prosenttiyksikköä ulkoisista tekijöistä, ennen kaikkea
rahoitussektorilla pääomalisäysten muodossa suoritetuista
pelastusoperaatioista. Komission kevään 2013 talousennusteen mukaan vuonna 2014
velan määrän ennustetaan olevan yli 102 prosenttia suhteessa BKT:hen.
Belgian hallitus aikoo myydä rahoitusomaisuutta pitääkseen velan määrän alle
100 prosentissa suhteessa BKT:hen vuonna 2013. Tässä yhteydessä Belgian
hallitus ilmoitti myyvänsä Royal Park Investments -yhtiön (joka on
Fortis-pankin pelastusoperaation yhteydessä luotu erillisyhtiö), mikä
pienentäisi velkatasoa 0,2 prosentilla suhteessa BKT:hen.
(10)     Komission laatiman, julkisen
talouden kestävyyttä koskevan vuoden 2012 kertomuksen mukaan Belgiaa ei
lyhyellä aikavälillä uhkaa julkisen talouden rahoituspaine. Julkisen talouden
kestävyyteen kohdistuu kuitenkin suuri riski keskipitkällä ja pitkällä
aikavälillä. Väestön ikääntymisen talousarviovaikutukset ovat Belgiassa
pitkällä aikavälillä huomattavasti EU:n keskiarvoa suuremmat, mikä johtuu
pääasiassa eläkemenojen nopeasta kasvusta BKT:hen suhteutettuna tulevien
vuosikymmenien aikana. Vuoden 2011 joulukuussa tehty eläkeuudistus oli
merkittävä positiivinen askel, mutta lisätoimenpiteet näyttävät olevan tarpeen
julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden palauttamiseksi
täysimittaisesti.
(11)     Vuoden 2013 alustavaan
talousarvioon sisältyvien ja maaliskuussa 2013 tehdyn tarkastuksen yhteydessä
päätettyjen toimenpiteiden arvioidaan alentavan vajeen alle 3 prosenttiin
suhteessa BKT:hen vuonna 2013. Komission yksiköiden kevään 2013 talousennusteen
mukaan turvamarginaali perussopimuksessa asetettuun viitearvoon on kuitenkin
erittäin pieni. Lisäksi korjaus ei ole vielä kestävällä pohjalla.
(12)     Kun otetaan huomioon talouden
ja julkisen talouden kehitykseen liittyvät suuret epävarmuustekijät, julkisen
talouden tavoite korjausjakson viimeiseksi vuodeksi olisi asetettava viitearvoa
selvästi alhaisemmalle tasolle, jotta varmistetaan korjaustavoitteen
tuloksellinen ja pysyvä saavuttaminen pyydetyssä määräajassa.
(13)     Siksi on aiheellista pienentää
alijäämä 2,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2013, mikä on johdonmukaista
sen kanssa, että rakenteellinen rahoitusasema kohenee 1 prosentin
suhteessa BKT:hen vuonna 2013. Siksi ja myös mahdollisten negatiivisten
kerrannaisvaikutusten vuoksi pidetään tarpeellisena toteuttaa
lisätoimenpiteitä, joiden arvioitu vaikutus on ¼ prosenttia suhteessa BKT:hen.
(14)     Belgia sitoutui
vakausohjelmassaan pääsemään tasapainoiseen julkisen talouden rakenteelliseen
rahoitusasemaan vuonna 2015 ja saavuttamaan keskipitkän aikavälin tavoitteena
olevan 0,75 prosentin rakenteellisen ylijäämän suhteessa BKT:hen vuonna 2016.
Sittemmin 28 päivänä toukokuuta 2013 komissiolle lähettämässään kirjeessä
Belgian viranomaiset nostivat julkisen talouden toimien tavoitteen ¾
prosenttiin suhteessa BKT:hen vuodelle 2014. Kun velkataso on korkea, tämä on
asianmukainen taso, ja se tukee velan supistamiselle asetetun vertailuarvon
noudattamista. Tämän jälkeen Belgian olisi huolehdittava riittävästä
edistymisestä kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta, johon kuuluu menojen
kasvulle asetetun vertailuarvon saavuttaminen, sekä kohti velan supistamiselle
asetettua vertailuarvoa.
(15)     Lisäksi Belgian olisi
vahvistettava eläke- ja sosiaaliturvajärjestelmien pitkän aikavälin
kestävyyttä. Tässä yhteydessä tarvitaan lisätoimenpiteitä lakisääteisen ja
todellisen eläkeiän välisen kuilun kuromiseksi umpeen, minkä lisäksi tarvitaan
myös toimenpiteitä lakisääteisen eläkeiän sovittamiseksi eliniänodotteen
kehityksen mukaiseksi, jotta voitaisiin turvata eläkejärjestelmän kestävyys
pitkällä aikavälillä.
(16)     Lisäksi Belgian olisi
hyväksyttävä nimenomaiset koordinointijärjestelyt sen varmistamiseksi, että
julkisen talouden tavoitteet sitovat sekä liittovaltiotasolla että alemmilla
hallintotasoilla keskipitkällä suunnitteluvälillä esimerkiksi hyväksymällä
nopeasti sellainen julkisen talouden rahoitusasemaa/ylijäämää koskeva sääntö,
joka vastaa talous- ja rahaliiton vakaudesta, yhteensovittamisesta sekä
ohjauksesta ja hallinnasta tehdyn sopimuksen vaatimuksia.
(17)     Jotta julkisen talouden
vakauttamisstrategian onnistuminen voitaisiin varmistaa, olisi lisäksi tärkeää
tukea julkisen talouden vakauttamista kattavilla rakenteellisilla uudistuksilla
niiden suositusten mukaisesti, jotka neuvosto on antanut Belgialle
EU-ohjausjakson ja erityisesti makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn
yhteydessä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
1.           Belgian on lopetettava
nykyinen julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanne viimeistään vuonna
2013.
2.           Belgian on alennettava julkisen talouden alijäämä 2,7 prosenttiin
suhteessa BKT:hen vuonna 2013. Tämä nimellinen parannus vastaa komission yksiköiden
kevään 2013 talousennusteen mukaista rakenteellisen rahoitusaseman paranemista 1
prosentilla suhteessa BKT:hen vuonna 2013.
3.           Belgian on hyväksyttävä ja
pantava kokonaisuudessaan täytäntöön kaikki vuoden 2013 talousarvioon
sisältyvät vakauttamistoimenpiteet sekä toteutettava rakenteellisia
lisätoimenpiteitä, jotta vuodeksi 2013 suositetut rakenteelliset vaikutukset
voidaan saavuttaa.
4.           Belgian on oltava valmis
hyväksymään uusia toimenpiteitä, jos julkisen talouden suunnitelmiin liittyvät
riskit toteutuvat. Julkisen talouden vakauttamistoimenpiteillä olisi
varmistettava julkisen talouden rakenteellisen rahoitusaseman paraneminen
pysyvällä ja kasvua edistävällä tavalla.
2 artikla
1.           Belgian on viimeistään 21
päivänä syyskuuta 2013 toimitettava komissiolle kertomus tämän päätöksen
noudattamiseksi toteutetuista toimenpiteistä. Komissio tarkastelee kertomusta
arvioidakseen edistymistä liiallisen alijäämän korjaamiseksi.
2.           Belgian on lisäksi
toimitettava komissiolle neljännesvuosittain kertomus, jossa tarkastellaan
edistymistä tämän päätöksen noudattamisessa.
3.           Belgian on 31 päivään
joulukuuta 2013 mennessä toimitettava kertomus siitä, miten ensimmäinen
EU-ohjausjakson yhteydessä annettu suositus nimenomaisten
koordinointijärjestelyjen hyväksymisestä sen varmistamiseksi, että julkisen
talouden tavoitteet sitovat sekä liittovaltiotasolla että alemmilla
hallintotasoilla keskipitkällä suunnitteluvälillä, aiotaan panna täytäntöön.
4.           Belgian on esitettävä vuotta
2014 varten sellaisia rakenteellisia toimenpiteitä, joilla varmistetaan
liiallisen alijäämän korjaantuminen kestävällä tavalla ja asianmukainen
eteneminen kohti keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamista.
3 artikla
Tämä suositus
on osoitettu Belgian kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               Kaikki asiakirjat, jotka
liittyvät Belgian liiallista alijäämää koskevaan menettelyyn, ovat osoitteessa
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/belgium_en.htm
[2]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6.