Avis juridique important

|

32001H0166

Euroopan parlamentin ja neuvoston suositus, annettu 12 päivänä helmikuuta 2001, eurooppalaisesta yhteistyöstä kouluopetuksen laadun arvioinnissa

Virallinen lehti nro L 060 , 01/03/2001 s. 0051 - 0053

Euroopan parlamentin ja neuvoston suositus,annettu 12 päivänä helmikuuta 2001,eurooppalaisesta yhteistyöstä kouluopetuksen laadun arvioinnissa(2001/166/EY)EUROOPAN PARLAMENTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 149 artiklan 4 kohdan ja 150 artiklan 4 kohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen,ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(1),ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon(2),noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(3),sekä katsovat seuraavaa:(1) Koulutuksen eurooppalaista ulottuvuutta on edistettävä, koska se on kansalaisten Euroopan rakentamisen kannalta tärkeä tavoite.(2) Korkealaatuinen koulutus perusopetuksessa ja toisen asteen koulutuksessa, myös ammatillisessa koulutuksessa, on kaikkien jäsenvaltioiden oppimisyhteiskuntaan liittyvä tärkeä tavoite.(3) Kouluopetuksen korkea laatu on taattava koulutuksen kaikilla tasoilla ja aloilla koulutuksen tavoitteissa, menetelmissä ja opetustarpeissa ilmenevistä eroista sekä mahdollisista koulujen välisistä tasoluokitteluista riippumatta.(4) Koulutukseen osoitetut voimavarat ovat kasvaneet kaikissa teollistuneissa maissa viime vuosikymmenien aikana. Koulutuksen katsotaan olevan yksilön elämää rikastava tekijä, joka myös edistää sosiaalista yhteenkuuluvuutta, sosiaalista osallisuutta ja työllisyyttä koskevien ongelmien ratkaisemista. Elinikäinen oppiminen on tärkeä keino yksilön oman tulevaisuuden ja ammatillisen kehityksen hallitsemiseksi. Korkealaatuinen koulutus on erittäin tärkeää työmarkkinapolitiikan, yhteisön sisäisen työvoiman vapaan liikkuvuuden sekä tutkintojen ja opettajien ammattipätevyyden tunnustamisen kannalta.(5) Jäsenvaltioiden vastuulla on varmistaa, mikäli se on mahdollista, että oppilaitosten opintosuunnitelmissa otetaan huomioon yhteiskunnan kehitys.(6) Jäsenvaltioiden olisi autettava oppilaitoksia vastaamaan uuden vuosituhannen koulutuksellisiin ja sosiaalisiin vaatimuksiin ja pysymään mukana niihin liittyvässä kehityksessä. Jäsenvaltioiden olisi tästä syystä autettava oppilaitoksia parantamaan tarjoamiensa palveluiden laatua auttamalla niitä toteuttamaan uusia aloitteita, joiden tarkoituksena on varmistaa opetuksen korkea laatu, sekä edistämällä henkilöiden liikkumista eri maiden välillä ja tiedonsiirtoa.(7) Työmarkkinapolitiikkojen alalla neuvosto antaa vuosittain työllisyyspolitiikan suuntaviivat, jotka perustuvat määrällisiin tavoitteisiin ja indikaattoreihin. Päätöksen 2000/228/EY(4) liitteessä vahvistettujen vuoden 2000 työllisyyden suuntaviivojen suuntaviivassa 7 todetaan, että jäsenvaltiot "parantavat koulujärjestelmiensä laatua vähentääkseen huomattavasti koulunkäynnin keskeyttävien nuorten määrää. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä myös nuoriin, joilla on oppimisvaikeuksia".(8) Kyseisten suuntaviivojen suuntaviivassa 8 viitataan erityisesti tietotekniikkataitojen kehittämiseen, koulujen varustamiseen tietokoneilla ja oppilaiden internet-yhteyksien parantamiseen vuoden 2002 loppuun mennessä, mikä parantaisi koulutuksen laatua ja antaisi nuorille digitaalisen aikakauden edellyttämiä valmiuksia.(9) Korkealaatuisella koulutuksella olisi edesautettava liikkuvuuden edistämistä, joka on perustamissopimuksen 149 ja 150 artiklaan kirjattu yhteisön tavoite.(10) Eurooppalainen yhteistyö ja kansainvälinen kokemusten vaihto edistävät tehokkaiden ja hyväksyttävien laadunarviointimenetelmien määrittämistä ja levittämistä.(11) Laadunvarmistamisjärjestelmien on oltava joustavia ja mukautettavissa uusiin olosuhteisiin, jotka johtuvat muutoksista oppilaitosten rakenteissa ja tavoitteissa. Koulutuksen kulttuuriulottuvuus on otettava huomioon.(12) Laadunvarmistamisjärjestelmät vaihtelevat jäsenvaltiosta ja oppilaitoksesta toiseen oppilaitosten koossa, rakenteessa, rahoituksessa, institutionaalisissa ominaispiirteissä ja sovellettavassa pedagogiikassa esiintyvien erojen mukaan.(13) Laadunarviointi ja erityisesti koulujen itsearviointi ovat hyviä keinoja koulunsa varhain keskeyttävien nuorten määrän vähentämiseksi ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi yleensä.(14) Korkealaatuisen koulutuksen saavuttamiseksi on käytettävissä monia keinoja. Laadunarviointi on yksi niistä, ja se edistää merkittävästi yleissivistävissä ja ammatillisissa kouluissa annettavan koulutuksen laadun turvaamista ja kehittämistä. Koulutuksen laadun arvioimiseksi olisi pyrittävä muun muassa arvioimaan oppilaitosten kykyä ottaa huomioon yhä yleistyvämmän uuden tietotekniikan käyttö.(15) Kouluopetuksen laadunarviointiin osallistuvien laitosten verkottuminen Euroopan tasolla on olennaista. Jäsenvaltioiden 1995 perustama koulutusjärjestelmien arvioinnista vastaavien toimijoiden eurooppalainen verkko ja muut nykyiset verkot voivat tarjota arvokasta apua tämän suosituksen täytäntöönpanossa.(16) Komissio toteutti korkeakouluopetuksen laadunarviointia koskeneen kokeiluhankkeen vuosina 1994 ja 1995. Korkeakouluopetuksen laadun arvioinnista 24 päivänä syyskuuta 1998 annetussa neuvoston suosituksessa 98/561/EY(5) korostetaan laadunarviointia koskevien tietojen ja kokemusten vaihdon sekä yhteistyön tärkeyttä jäsenvaltioiden välillä.(17) Sokrates-ohjelmassa(6) ja erityisesti sen 6 luvun 1 toimintamuodossa komissiota kehotetaan edistämään tietojen ja kokemusten vaihtoa yleisesti kiinnostavista kysymyksistä. Kouluopetuksen laadunarviointi kuuluu tämän toimintamuodon ensisijaisiin aiheisiin.(18) Komissio on maaliskuusta 1996 alkaen käynnistänyt erilaisia tutkimuksia ja käytännön toimia, joissa tarkastellaan arviointia eri näkökulmista ja joilla pyritään selvittämään eri tasoilla käytettyjä hyvin monenlaisia lähestymistapoja ja koulutuksen arviointimenetelmiä.(19) Komissio toteutti lukuvuoden 1997-1998 aikana kokeiluhankkeen, johon osallistui 101 peruskoulua ja lukiota Sokrates-ohjelmaan osallistuvissa maissa. Hanke lisäsi tietoisuutta laatukysymyksistä ja auttoi parantamaan koulutuksen laatua siihen osallistuneissa kouluissa. Kesäkuulta 1999 olevassa loppuraportissa Kouluopetuksen laadunarviointi - eurooppalaisen kokeiluhankkeen loppuraportti painotetaan monia menetelmiin liittyviä tekijöitä, jotka vaikuttavat itsearvioinnin onnistumiseen.(20) 16 päivänä joulukuuta 1997 annetuissa neuvoston päätelmissä(7) todetaan, että laadunarviointi on tärkeä osa laadunvarmistusta ja tarvittaessa myös laadun parantamista.(21) Neuvoston puheenjohtaja totesi Lissabonissa 23 ja 24 päivänä maaliskuuta 2000 kokoontuneen ylimääräisen Eurooppa-neuvoston päätelmissä, että Euroopan koulutusjärjestelmät on mukautettava sekä tietoyhteiskunnan tarpeisiin että korkeamman työllisyystason ja laadukkaamman työn tarjoamiseksi.(22) Unionin laajentumista silmällä pitäen ehdokasmaiden olisi osallistuttava eurooppalaiseen yhteistyöhön laadunarvioinnin alalla.(23) On otettava huomioon toissijaisuusperiaate sekä se, että jäsenvaltioilla on yksinomainen vastuu koulutusjärjestelmiensä järjestämisestä ja rakenteesta, jotta kunkin valtion kulttuurin omaleimaisuus ja opetuksen perinteet voivat kukoistaa,I SUOSITTELEVAT, ETTÄ JÄSENVALTIOT:tukevat oman taloudellisen, sosiaalisen ja kulttuurisen tilanteensa mukaisesti ja eurooppalaisen ulottuvuuden asianmukaisesti huomioon ottaen kouluopetuksen laadun arvioinnin parantamista seuraavasti:1) Tukevat ja tarvittaessa perustavat selkeitä laadunarviointijärjestelmiä tarkoituksenaa) varmistaa koulutuksen korkealaatuisuus edistäen samalla yhteiskunnallista osallisuutta ja tyttöjen ja poikien yhtäläisiä mahdollisuuksia;b) turvata kouluopetuksen laatu, sillä kouluopetus on elinikäisen oppimisen perusta;c) kannustaa oppilaitoksia itsearviointiin keinona tehdä organisaatiostaan oppiva ja kehittyvä; koulun itsearvioinnin ja ulkoisen arvioinnin käytön olisi oltava keskenään tasapainossa;d) käyttää laadunparantamismenetelmiä keinona, jolla edistetään sopeutumista nopeasti ja jatkuvasti muuttuvan maailman vaatimuksiin;e) selventää koulujen itsearvioinnin tarkoitusta ja edellytyksiä sekä varmistaa, että lähestymistapa itsearviointiin on yhdenmukainen muiden sääntelymuotojen kanssa;f) kehittää ulkoista arviointia metodologisen tuen tarjoamiseksi koulujen itsearvioinnille sekä ulkopuolisen näkemyksen antamiseksi koulusta siten, että kannustetaan jatkuvaan kehitysprosessiin ja huolehditaan siitä, että ei rajoituta pelkästään hallinnollisiin tarkastuksiin.2) Kannustavat ja tarvittaessa tukevat koulun sidosryhmien, kuten opettajien, oppilaiden, johdon, vanhempien ja asiantuntijoiden osallistumista koulujen ulkoiseen arviointiin ja itsearviointiin yhteisvastuullisuuden edistämiseksi koulujen kehittämisessä.3) Tukevat itsearvioinnin välineiden käsittelyä ja käyttöä koskevaa koulutusta tarkoituksenaa) saada koulujen itsearviointi toimimaan tehokkaasti välineenä, jolla vahvistetaan koulujen valmiuksia kehittyä;b) varmistaa hyviä toimintatapoja koskevien esimerkkien ja uusien itsearviointivälineiden tehokas levitys.4) Tukevat koulujen valmiuksia oppia toinen toisiltaan kansallisella ja Euroopan tasolla tarkoituksenaa) kartoittaa ja levittää hyviä toimintatapoja sekä tehokkaita välineitä kuten indikaattoreita ja vertailuarvoja kouluopetuksen laadun arvioinnin alalla;b) muodostaa koulujen välisiä verkostoja kaikilla tarkoituksenmukaisilla tasoilla tukemaan toinen toistaan ja vauhdittamaan ulkopuolelta arviointiprosessia.5) Edistävät kaikkien kouluopetuksen laadunarviointiin osallistuvien viranomaisten välistä yhteistyötä ja niiden eurooppalaista verkottumista.Yhteistyö voisi koskea joitakin seuraavista aloista:a) tietojen ja kokemusten vaihto erityisesti menetelmien kehittämisen ja hyviä toimintatapoja koskevien esimerkkien osalta, erityisesti käyttäen nykyaikaista tieto- ja viestintätekniikkaa ja tarvittaessa järjestämällä Euroopan tason konferensseja, seminaareja ja työpajoja;b) tietojen keruu ja sellaisten välineiden kehittäminen, kuten indikaattorit ja vertailuarvot, jotka ovat erityisen merkityksellisiä laadun arvioinnille kouluissa;c) kouluopetuksen arvioinnin tulosten julkaiseminen kunkin jäsenvaltion ja sen oppilaitosten asiaa koskevien politiikkojen mukaisesti ja tulosten antaminen jäsenvaltioiden viranomaisten käyttöön;d) asiantuntijoiden välisten yhteyksien parantaminen alan eurooppalaisen asiantuntemuksen kehittämiseksi;e) koulujen laadunarvioinnin kehittämistä koskevien kansainvälisten tutkimusten tulosten hyödyntäminen.II PYYTÄVÄT KOMISSIOTA1) Edistämään tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa ja nykyisten yhteisön ohjelmien perusteella I jakson 4 ja 5 kohdan mukaista yhteistyötä ottaen myös mukaan asiaan liittyvät järjestöt ja yhdistykset, joilla on tarvittava kokemus tältä alalta.Samalla komission olisi varmistettava, että Sokrates-ohjelman 6 luvun 1 toimintamuodossa tarkoitetun Eurydice-tietoverkon asiantuntemusta käytetään täysimääräisesti hyväksi.2) Perustamaan olemassa olevien yhteisön ohjelmien pohjalta tietokannan koulujen laadun arviointia koskevien tehokkaiden välineiden levittämiseksi. Tässä tietokannassa olisi myös oltava esimerkkejä hyvistä toimintatavoista, sen olisi oltava käytettävissä Internetin kautta, ja sen interaktiivinen käyttö olisi varmistettava.3) Hyödyntämään nykyisten yhteisön ohjelmien voimavaroja, ottamaan jo saadut kokemukset huomioon näissä ohjelmissa ja kehittämään nykyisiä verkostoja.4) Laatimaan ensi alkuun selvityksen eri jäsenvaltioissa jo käytössä olevista perusopetuksen ja toisen asteen opetuksen laadunarvioinnin välineistä ja strategioista. Kun selvitys on laadittu, komissio huolehtii jäsenvaltioiden kanssa asianmukaisesta seurannasta. Euroopan parlamentti, neuvosto, talous- ja sosiaalikomitea sekä alueiden komitea olisi pidettävä säännöllisesti täysin ajan tasalla edellä mainitun seurannan osalta.5) Esittämään joka kolmas vuosi jäsenvaltioilta saadun aineiston perusteella yksityiskohtaisen kertomuksen Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle tämän suosituksen täytäntöönpanosta.6) Tekemään näiden kertomusten perusteella päätelmiä ja ehdotuksia.Tehty Brysselissä 12 päivänä helmikuuta 2001.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesN. FontaineNeuvoston puolestaPuheenjohtajaT. Östros(1) EYVL C 168, 16.6.2000, s. 30.(2) EYVL C 317, 6.11.2000, s. 56.(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 6. heinäkuuta 2000 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 9. marraskuuta 2000 (EYVL C 375, 28.12.2000, s. 38) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 16. tammikuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).(4) EYVL L 72, 21.3.2000, s. 15.(5) EYVL L 270, 7.10.1998, s. 56.(6) EYVL L 28, 3.2.2000, s. 1.(7) EYVL C 1, 3.1.1998, s. 4.


				|

		52011SC0814

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Portugal[and delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Portugal, 2011-2014]

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Portugalin kansallisesta uudistusohjelmasta
vuodelta 2011
sekä siihen sisältyvä neuvoston lausunto
Portugalin tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2011–2014
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148
artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 ja
erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta
2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja
kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa
talouspolitiikan koordinointia. Strategia keskitetään avainalueisiin, joilla
tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn
lisäämiseksi.
(2)
Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010
suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista
suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen
jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista[1]. Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt
suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat
huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.
(3)
Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011
ensimmäisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi uusi talouden ohjauksen ja
hallinnan jakso EU:ssa ja ensimmäinen politiikan yhdennetyn
etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka perusta on Eurooppa 2020
-strategiassa.
(4)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta
2011 julkisen talouden vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka
ovat 15 päivänä helmikuuta ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston
päätelmien ja komission vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että
etusijalle on asetettava talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden
kestävyyden palauttaminen, työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten
avulla sekä uudet kasvua edistävät toimet. Se kehotti kaikkia jäsenvaltioita
toteuttamaan näihin painopisteisiin perustuvia konkreettisia toimenpiteitä,
jotka sisällytetään niiden vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin
uudistusohjelmiin.
(5)
Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 25 päivänä
maaliskuuta 2011 Euro Plus ‑sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita
esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan sisällyttää vakaus- tai
lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin. Portugalin kansallisessa
uudistusohjelmassa ei ole ilmoitettu nimenomaan vuotta 2011 koskevia
sitoumuksia ja toimia, mutta niitä odotetaan toimitettavan
Eurooppa-neuvostolle.
(6)
Portugalin hallitus toimitti vuosiksi 2011–2014
laaditun vakausohjelmansa 23 päivänä maaliskuuta 2011 kansalliselle parlamentille,
joka hylkäsi sen. Portugalin hallitus esitti kansallisen uudistusohjelman 19
päivänä huhtikuuta 2011. Ehdotetut makrotalouden ja julkisen talouden
skenaariot sekä toimintapoliittiset suositukset on korvattu 17 päivänä
toukokuuta 2011 allekirjoitetulla yhteisymmärryspöytäkirjalla.
(7)
Neuvosto hyväksyi 17 päivänä toukokuuta 2011
päätöksen 2011/0122, jossa Portugalille myönnettiin keskipitkän ajan
rahoitustukea kolmeksi vuodeksi (2011–2014) Euroopan
rahoituksenvakautusmekanismin perustamisesta 11 päivänä toukokuuta 2010 annetun
neuvoston asetuksen (EU) N:o 407/2010 mukaisesti. Siihen liittyvässä, samana
päivänä allekirjoitetussa yhteisymmärryspöytäkirjassa ja sen myöhemmissä
täydennysosissa vahvistetaan ne talouspoliittiset ehdot, joiden perusteella
rahoitustukea myönnettiin.
(8)
Vuonna 2010 Portugalin BKT:n kasvuvauhti oli 1,3
prosenttiyksikköä. Positiivinen kasvuvauhti johtui kuitenkin suurelta osin
poikkeuksellisista tekijöistä, jotka lisäsivät vientiä ja yksityistä kulutusta.
Hintojen ja kustannusten kehitys osoitti selvästi, että Portugali ei parantanut
kilpailukykyään riittävän nopeasti, jotta se olisi voinut korjata vallitsevan
vaihtotaseen alijäämän, joka vuonna 2010 oli peräti 10 prosenttia suhteessa
BKT:hen. Heikko taloustilanne ja työttömyyden voimakas lisääntyminen (11,2
prosenttia vuoden 2010 lopussa) johtivat suuriin julkisen talouden alijäämiin:
alijäämä oli vuonna 2009 yli 10 prosenttia ja vuonna 2010 9 prosenttia
suhteessa BKT:hen, kun se oli vielä vuonna 2008 ollut 3,5 prosenttia suhteessa
BKT:hen. Tämän seurauksena Portugalin rahoitusmarkkinoihin on viime aikoina
kohdistunut kasvavia paineita, mikä on lisännyt huolta sen julkisen talouden
pitkän aikavälin kestävyydestä. Luottoluokituslaitosten alennettua Portugalin
joukkovelkakirjojen luokitusta useaan otteeseen maa ei pystynyt enää hankkimaan
uutta rahoitusta julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden kanssa
sopusoinnussa olevin ehdoin. Samaan aikaan ulkomaisesta ja erityisesti
euroalueen rahoituksesta hyvin riippuvaiselle pankkisektorille kävi entistä
mahdottomammaksi saada markkinarahoitusta.
(9)
Portugali sitoutui toteuttamaan talous- ja
rahoitussopeutusohjelman, jonka tavoitteena on palauttaa luottamus
valtiontalouteen ja pankkisektoriin sekä tukea kasvua ja työllisyyttä.
Ohjelmaan sisältyy kattavia toimia kolmella alueella: i) uskottava ja
tasapainoinen julkisen talouden vakauttamisstrategia, jota tuetaan
toteuttamalla rakenteellisia julkisen talouden toimia ja tehostamalla julkisen
talouden valvontaa; ii) perusteellisia, etupainotteisia rakenneuudistuksia työ-
ja tuotemarkkinoilla; ja iii) markkinaperusteisia mekanismeja, joita tuetaan
suojajärjestelyin, rahoitusalan turvaamiseksi siltä varalta, että velkavipu
purkautuu hallitsemattomasti.
(10)
Komissio on arvioinut kansallisen uudistusohjelman[2]. Se on ottanut huomioon ohjelman merkityksen
Portugalin finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden
kannalta. Lisäksi se on arvioinut, onko ohjelma EU:n sääntöjen ja ohjeiden
mukainen, koska Euroopan unionin talouden ohjausta ja hallintaa on tarpeen
tehostaa kokonaisuudessaan antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin
päätöksiin. Tässä tilanteessa komissio korostaa, että on erittäin tärkeää panna
kiireellisesti täytäntöön neuvoston päätöksen 2011/0122 noudattamiseksi
tarvittavat toimenpiteet,
SUOSITTAA, että Portugali
panee täytäntöön neuvoston päätöksessä
[2011/0122] vahvistetut toimet, jotka on määritelty tarkemmin 17 päivänä
toukokuuta 2011 tehdyssä yhteisymmärryspöytäkirjassa ja sen myöhemmissä
täydennyksissä.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               Pidetään voimassa vuonna 2011
19 päivänä toukokuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä 2011/308/EU.
[2]               Ks. SEC(2011) 730.


title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016, Bulgarian vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Bulgarian vuoden 2016 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 299/32

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016,
   Bulgarian vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Bulgarian vuoden 2016 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2016/C 299/08)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2016 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 17 ja 18 päivänä maaliskuuta 2016. Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Bulgaria kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (2)

               Bulgariaa koskeva vuoden 2016 maaraportti julkaistiin 26 päivänä helmikuuta 2016. Siinä arvioitiin Bulgarian edistymistä neuvoston 14 päivänä heinäkuuta 2015 hyväksymien maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa. Lisäksi siihen sisältyi asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laadittu perusteellinen tarkastelu. Komissio antoi 8 päivänä maaliskuuta 2016 tiedonannon, jossa esiteltiin perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Bulgarian makrotaloudessa on liiallisia epätasapainoja. Taloudelle on erityisesti ominaista rahoitussektorilla jatkuva epävakaus, yritysten suuri velkaantuneisuus ja korkea työttömyys.

               (3)

               Bulgaria toimitti vuoden 2016 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2016 lähentymisohjelmansa 15 päivänä huhtikuuta 2016. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (4)

               Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (3) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa tämän säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla Euroopan rakenne- ja investointirahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

               (5)

               Bulgariaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota. Hallitus suunnittelee vuoden 2016 lähentymisohjelmassaan rahoitusaseman parantamista vähitellen – 1,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2016 ja – 0,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2019. Julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite, joka on 1 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, on tarkoitus saavuttaa vuonna 2017. Lähentymisohjelman mukaan julkisen talouden velan odotetaan olevan suurimmillaan 31,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2018 ja supistuvan 30,8 prosenttiin vuonna 2019. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on jossain määrin suotuisa. Toimenpiteitä, joita tarvitaan tukemaan suunniteltujen alijäämätavoitteiden saavuttamista vuodesta 2017 eteenpäin, ei ole vielä täsmennetty riittävästi. Komission kevään 2016 talousennusteen mukaan on olemassa riski, että keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeutusuralta poiketaan jonkin verran vuonna 2016 ja vuonna 2017, jos politiikka säilyy muuttumattomana. Neuvosto katsoo lähentymisohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2016 talousennusteen perusteella, että Bulgarian odotetaan pitkälti noudattavan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Lisätoimenpiteitä kuitenkin tarvitaan, jotta varmistetaan vaatimusten noudattaminen vuosina 2016 ja 2017.

               (6)

               Bulgaria on pannut joiltakin osin täytäntöön viime vuoden suosituksen, jossa kehotettiin tehostamaan terveydenhuoltomenoja, erityisesti laatimalla terveydenhuoltoa koskevan kansallisen aluesuunnitelman, jonka avulla terveydenhuoltomenoja voidaan suunnitella alueellisten kriteerien ja väestön tarpeiden mukaisesti. Bulgarian terveydenhuoltojärjestelmään liittyy suuria haasteita, kuten rajoitettu pääsy palvelujen piiriin, vähäiset määrärahat ja heikot terveydenhuoltotulokset. Vaikka veronkantoa on hiljattain pyritty parantamaan, harmaa talous on edelleen merkittävä ongelma, joka vaikuttaa julkisiin tuloihin. Pimeä työ, mukaan lukien palkkojen aliraportointi ja sosiaaliturvamaksujen kiertäminen, vääristää työmarkkinoita ja supistaa verotuloja.

               (7)

               Varomattomat liiketoimintakäytännöt finanssisektorilla ja erityisesti pankkialalla sekä tehoton valvonta ovat luoneet puitteet epätasapainojen kasautumiselle. Hiljattain käynnistetyt pankki- ja vakuutusalojen sekä eläkerahastojen tarkistukset on vietävä loppuun avoimesti ja parhaita kansainvälisiä toimintatapoja noudattaen, ja lisäksi on toteutettava tarvittavat jatkotoimet, jotta voidaan lujittaa luottamusta finanssisektoriin. On myös jatkettava toimia finanssisektorin valvonnan parantamiseksi (sekä pankkialalla että sen ulkopuolella), sillä näin voidaan merkittävästi vahvistaa rahoitusjärjestelmää ja auttaa sitä tukemaan orastavaa makrotalouden elpymistä.

               (8)

               Työmarkkinoilla on tapahtunut maltillista elpymistä, mutta jäljellä olevat heikkoudet jarruttavat edelleen kasvua ja rajoittavat talouden sopeutumiskykyä. Työmarkkinoiden sopeutumista haittaavat rakenteellinen pitkäaikaistyöttömyys, työvoiman supistuminen ja ikääntyminen, alhainen työvoimaosuus ja osaamisen kohtaanto-ongelmat. Vaikka työttömyysaste on vähitellen pienenemässä, jäljellä on joitakin suuria haasteita, kuten pitkäaikaistyöttömyys sekä työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevat nuoret. Aktiivisilla työmarkkinatoimilla voitaisiin tehokkaammin auttaa kyseisiä ryhmiä pääsemään työmarkkinoille. Sosiaalietuuksien varassa elävien ihmisten aktivointia haittaa etuuksien myöntämisestä vastaavien viranomaisten ja työvoimapalvelujen hajanaisuus ja vähäinen keskinäinen yhteistyö. Bulgariassa on käynnistetty pilottihanke, jonka puitteissa on perustettu työllisyys- ja sosiaaliavustuskeskuksia, ja niissä on yhdistetty työvoima- ja sosiaalitoimistojen palvelut. Hanke päättyy joulukuussa 2016, eikä sen jatkamisesta laajemmassa mittakaavassa ole toistaiseksi tehty päätöstä.

               (9)

               Vaikka vähimmäispalkka on Bulgariassa EU:n pienin, se on kasvanut huomattavasti vuodesta 2011. Vähimmäispalkan määrittelyä varten ei kuitenkaan ole objektiivisia kriteerejä, mikä aiheuttaa epävarmuutta. Vaikka hallitus ja työmarkkinaosapuolet ovat toteuttaneet toimia tällä alalla, Bulgariassa ei edelleenkään ole vähimmäispalkan määrittelyä varten selkeitä ohjeita tai avoimia kriteerejä, joissa otettaisiin huomioon vähimmäispalkan vaikutus työpaikkojen luomiseen, sosiaalisiin oloihin ja kilpailukykyyn.

               (10)

               Köyhyys- tai syrjäytymisvaarassa olevien ihmisten osuus ja eriarvoisuus ovat Bulgariassa edelleen erittäin suuret. Puuttumista köyhyyteen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen hidastavat ongelmat, joita esiintyy edelleen romanien integroimisessa työmarkkinoille, siirtymisessä koulusta työelämään sekä sosiaali-, terveys- ja työmarkkinapolitiikkojen kattavuuden ja tuloksellisuuden parantamisessa. Yleinen vähimmäistulojärjestelmä tarjoaa tukea hyvin rajallisesti ja saavuttaa vain osan tarvitsevista. Vähimmäistulon määrä jää köyhyysrajan alapuolelle, eikä sitä ole korotettu viime vuosina samassa tahdissa kuin keski- ja vähimmäispalkkoja. Arvioitaessa vähimmäistulojärjestelmän kattavuutta on todettu, että suuri osa vähimmäistuloon oikeutetuista ei sitä saa. Köyhyyttä voitaisiin lieventää pyrkimällä saavuttamaan paremmin kohderyhmät sekä huolehtimalla vastuullisesta finanssipolitiikasta.

               (11)

               Koulutusjärjestelmä ei juuri kykene ottamaan huomioon haavoittuvassa asemassa olevia ryhmiä eikä antamaan oppilaille heidän tarvitsemiaan taitoja. Haavoittuvassa asemassa olevien ryhmien, kuten romanien ja köyhien perheiden lapsien, on edelleen erittäin vaikeaa päästä koulutukseen ja saattaa koulunkäynti loppuun. Romanit osallistuvat koulutukseen muita kansanosia huomattavasti vähemmän kaikilla koulutustasoilla. Koulunkäynnin keskeyttäminen lisääntyy jatkuvasti ja on erityisen suurta maaseudulla ja vähemmän kehittyneillä alueilla. On olennaisen tärkeää poistaa esteet, jotka haittaavat huono-osaisten lasten osallistumista varhaiskasvatukseen, jotta voidaan parantaa koulutustuloksia ja ehkäistä koulunkäynnin keskeyttämistä. Parlamentin syyskuussa 2015 hyväksymä uusi esi- ja kouluopetuslaki on merkittävä askel kohti koulujärjestelmän kattavaa uudistamista. Lain täytäntöönpano sekä kohdennetut toimet huono-osaisten ryhmien koulutukseen osallistumista haittaavien muiden kuin sääntelyllisten esteiden poistamiseksi parantavat todennäköisesti osaltaan Bulgarian talouden kasvupotentiaalia ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta pitkällä aikavälillä. Osallistuminen korkea-asteen koulutukseen ja korkeakoulututkinnon suorittaminen ovat lisääntyneet. Myös korkeakoulututkinnon hiljattain suorittaneiden työllisyysaste on vähitellen elpymässä, vaikka se onkin edelleen huomattavasti EU:n keskiarvon alapuolella.

               (12)

               Yritysten suuri velkaantuneisuus ja velkakannan purkamista haittaavat esteet aiheuttavat edelleen merkittäviä riskejä. Nykyinen maksukyvyttömyyslainsäädäntö tarjoaa vain vähän mahdollisuuksia velanhoitokyvyn palauttamiseen eikä juuri tue puuttumista yritysten suureen velkaantuneisuuteen. Velkakannan purkamista voitaisiin tehostaa yritysten maksukyvyttömyysmenettelyjä helpottavilla uudistuksilla. Samalla uusien luottojen antaminen ja investoinnit voisivat lisääntyä.

               (13)

               Bulgarian julkisten hankintojen järjestelmässä on edelleen rakenteellisia ongelmia, kuten systemaattiset väärinkäytökset hankintamenettelyissä, heikot hallinnolliset valmiudet ja puutteelliset valvontamekanismit sekä tuomioistuimille järjestelmällisesti tehtävät valitukset, jotka usein viivästyttävät töitä kentällä. Siirtyminen sähköisten hankintamenettelyjen käyttöön ei ole juuri edennyt. Bulgarian julkisten hankintojen järjestelmään liittyvät puutteet ovat johtaneet EU:n rahoitusohjelmissa maksujen keskeytyksiin ja rahoitusoikaisuihin ja vaikuttavat laajemminkin liiketoimintaympäristöön.

               (14)

               Epävakaa politiikka sekä epäluottamus keskeisiä julkisia instituutioita, kuten oikeuslaitosta, kohtaan ehkäisevät tehokkaasti investointeja Bulgarian talouteen. Uudistukset julkishallinnossa sekä eräillä erikoisaloilla, kuten tutkimuksen, innovoinnin ja energian aloilla, on pantu täytäntöön hitaasti, mikä haittaa investointiympäristön parantamista. Vaikka Bulgaria on hyväksynyt strategiset puitteet julkishallinnon uudistamiseksi ja nykyaikaistamiseksi, edistyminen on hidasta ja täytäntöönpanoa on usein lykätty. Uusista säädöksistä ei tehdä järjestelmällisesti vaikutustenarviointia huolimatta joistakin tämänsuuntaisista pyrkimyksistä. Toistuvat sääntelykehyksen muutokset aiheuttavat epävarmuutta ja vaikuttavat liiketoimintaympäristöön. Korruptio on edelleen suuri ongelma. Viranomaisten ratkaisuyritykset ovat kilpistyneet heikkoihin ja hajanaisiin instituutioihin. Bulgarialle osoitetaan yhteistyö- ja seurantamekanismin puitteissa suosituksia, jotka koskevat oikeuslaitoksen uudistamista sekä korruption ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa. Sen vuoksi kyseisiä aloja ei ole otettu huomioon Bulgarialle osoitetuissa maakohtaisissa suosituksissa, vaikka ne ovat keskeisiä koko liiketoimintaympäristön kannalta.

               (15)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Bulgarian talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2016 maaraportissa. Se on arvioinut myös lähentymisohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Bulgarialle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Bulgarian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska EU:n yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4.

               (16)

               Neuvosto on tutkinut lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (4) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (17)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja lähentymisohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4,

         SUOSITTAA, että Bulgaria toteuttaa vuosina 2016 ja 2017 toimia, joilla se

               1.

               sopeuttaa julkista taloutta vuosittain kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016 ja vuonna 2017; parantaa edelleen veronkantoa ja toteuttaa toimenpiteitä epävirallisen talouden, mukaan lukien pimeän työn, vähentämiseksi;

               2.

               saattaa vuoden 2016 loppuun mennessä päätökseen pankkien omaisuuserien laadun arvioinnin ja stressitestit; saattaa vuoden 2016 loppuun mennessä päätökseen vakuutusyhtiöiden taseiden tarkastamisen ja stressitestit sekä yksityisten eläkerahastojen omaisuuserien arvioinnin; toteuttaa tarvittaessa jatkotoimia kaikilla kolmella alalla sekä parantaa edelleen pankkialan ja sen ulkopuolisen rahoitussektorin valvontaa;

               3.

               yhdistää sosiaaliavustukset, mukaan lukien asiaankuuluvat sosiaalipalvelut, ja aktiiviset työmarkkinatoimet ja vahvistaa niitä erityisesti pitkäaikaistyöttömien sekä työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevien nuorten osalta; lisää laadukkaan koulutuksen tarjoamista huono-osaisille ryhmille, kuten romaneille; tehostaa terveydenhuoltojärjestelmää parantamalla terveydenhuoltoon pääsyä ja järjestelmän rahoitusta sekä terveydenhuoltotuloksia; vahvistaa työmarkkinaosapuolia kuultuaan suuntaviivat ja kriteerit vähimmäispalkan määrittämiseksi; parantaa vähimmäistulojärjestelmän kattavuutta ja riittävyyttä;

               4.

               uudistaa maksukyvyttömyyslainsäädäntöä nopeuttaakseen elvytys- ja kriisinratkaisumenettelyjä sekä lisätäkseen niiden tehoa ja avoimuutta; parantaa tuomioistuinten valmiuksia maksukyvyttömyysmenettelyissä; lujittaa julkisista hankinnoista vastaavan viraston ja hankintaviranomaisten valmiuksia sekä parantaa julkisten tarjouskilpailumenettelyjen suunnittelua ja valvontaa erityisesti panemalla kokonaisuudessaan täytäntöön kansallisen strategian julkisten hankintojen kehittämiseksi (2014–2020); nopeuttaa sähköisten hankintamenettelyjen käyttöönottoa.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2016.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. KAŽIMÍR

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (4)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Neuvoston suositus, annettu 13 päivänä heinäkuuta 2010 , jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista

text:
               23.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 191/28

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 13 päivänä heinäkuuta 2010,
   jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista
   (2010/410/EU)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Perussopimuksessa määrätään, että jäsenvaltiot pitävät talouspolitiikkaansa yhteistä etua koskevana asiana ja sovittavat talouspolitiikkansa yhteen neuvostossa. Perussopimuksen määräysten mukaisesti Euroopan unioni on kehittänyt ja pannut täytäntöön politiikan yhteensovittamisvälineitä finanssipolitiikan (vakaus- ja kasvusopimus) ja makrotalouspolitiikan alalla.

               (2)

               Perussopimuksessa määrätään, että neuvosto vahvistaa työllisyyden suuntaviivat ja talouspolitiikan laajat suuntaviivat ohjaamaan jäsenvaltioiden politiikkoja.

               (3)

               Vuonna 2000 käynnistetty Lissabonin strategia perustui sen tunnustamiseen, että Euroopan unionin on parannettava työllisyyttä, tuottavuutta ja kilpailukykyä sekä lisättävä sosiaalista yhteenkuuluvuutta tilanteessa, jota leimaavat maailmanlaajuinen kilpailu, teknologian muutokset, ympäristöhaasteet ja väestön ikääntyminen. Lissabonin strategia uudistettiin vuonna 2005 sen jälkeen, kun siitä oli tehty väliarviointi, jonka perusteella keskityttiin enemmän kasvuun sekä uusien ja parempien työpaikkojen luomiseen.

               (4)

               Kasvua ja työllisyyttä koskeva Lissabonin strategia auttoi pääsemään yhteisymmärrykseen unionin talous- ja työllisyyspolitiikkojen yleisestä suunnasta. Neuvosto hyväksyi strategian mukaisesti talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja työllisyyspolitiikan suuntaviivat vuonna 2005 (1) ja tarkisti niitä vuonna 2008 (2). Niiden 24 suuntaviivaa muodostivat perustan kansallisille uudistusohjelmille, ja niissä esitettiin koko unionin tärkeimmät painopisteet makro- ja mikrotaloudessa sekä työmarkkinauudistuksen osalta. Kokemus on kuitenkin osoittanut, että suuntaviivat eivät asettaneet tarpeeksi selkeitä prioriteetteja ja että niiden väliset yhteydet olisivat voineet olla vahvemmat. Tämä rajoitti niiden vaikutusta kansallisten politiikkojen laadintaan.

               (5)

               Vuonna 2008 alkanut rahoitus- ja talouskriisi on johtanut huomattaviin työpaikkojen menetyksiin ja potentiaalisen tuotannon supistumiseen sekä julkisen talouden tilanteen dramaattiseen heikkenemiseen. Euroopan talouden elvytyssuunnitelma (3) on kuitenkin auttanut jäsenvaltioita selviytymään kriisistä, mihin yhteen sovitetuilla finanssipoliittisilla elvytystoimilla on ollut omalta osaltaan vaikutusta, ja euro on ollut makrotaloudellisen vakauden tukipilari. Kriisi onkin osoittanut, että talouspolitiikan yhteensovittaminen unionin tasolla voi tuottaa merkittäviä tuloksia, jos sitä vahvistetaan ja tehostetaan. Kriisi korosti myös jäsenvaltioiden talouksien ja työmarkkinoiden tiivistä keskinäistä riippuvuutta.

               (6)

               Komissio ehdotti uuden strategian eli Eurooppa 2020 -strategian laatimista (4) seuraavalle vuosikymmenelle, jotta unioni voisi selviytyä kriisistä vahvempana ja ohjata taloutensa kohti älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua. Asianomaisten suuntaviivojen alla luetellut viisi yleistavoitetta muodostavat yhteiset tavoitteet, jotka ohjaavat jäsenvaltioiden toimia, niiden suhteelliset lähtökohdat ja kansalliset olosuhteet huomioon ottaen, sekä unionin toimia. Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä kaikin tavoin saavuttamaan kansalliset tavoitteet ja poistamaan kasvua rajoittavat pullonkaulat.

               (7)

               Jäsenvaltioiden olisi osana laaja-alaisia strategioita talouskriisistä irtautumiseksi toteutettava kunnianhimoisia uudistusohjelmia, joilla varmistetaan makrotalouden vakaus ja julkisen talouden kestävyys, parannetaan kilpailukykyä, vähennetään makrotaloudellista epätasapainoa ja parannetaan työmarkkinoiden toimivuutta. Kriisin ratkaisemiseksi käyttöön otetuista tilapäisistä toimenpiteistä olisi tarvittaessa luovuttava yhteen sovitetulla tavalla, kun elpyminen on varmistettu. Finanssipoliittiset elvytystoimet olisi purettava yhteen sovitetulla tavalla vakaus- ja kasvusopimuksen puitteissa.

               (8)

               Eurooppa 2020 -strategian mukaisesti jäsenvaltioiden ja unionin olisi pantava täytäntöön uudistuksia, joilla pyritään ”älykkääseen kasvuun” eli osaamiseen ja innovointiin perustuvaan kasvuun. Uudistuksilla olisi pyrittävä parantamaan koulutuksen laatua, varmistamaan sen saatavuus kaikille, tehostamaan tutkimus- ja yritystoimintaa sekä parantamaan sääntelykehystä innovaatioiden ja osaamisen siirtämisen edistämiseksi koko unionin sisällä. Uudistuksilla olisi kannustettava yrittäjyyttä ja helpotettava luovien ideoiden kehittämistä innovatiivisiksi tuotteiksi, palveluiksi ja prosesseiksi, jotka voivat lisätä kasvua, laadukkaita työpaikkoja sekä alueellista, taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, ja vastattava tehokkaammin eurooppalaisiin ja maailmanlaajuisiin yhteiskunnallisiin haasteisiin. Tässä yhteydessä on keskeistä hyödyntää kaikkia tieto- ja viestintäteknologian tarjoamia mahdollisuuksia.

               (9)

               Unionin ja jäsenvaltioiden politiikoissa, myös uudistusohjelmissa, olisi pyrittävä kestävään kasvuun. Kestävällä kasvulla tarkoitetaan resurssien käytöstä riippumatonta talouskasvua, energia- ja resurssitehokkaan, kestävän ja kilpailukykyisen talouden luomista, kustannusten ja hyötyjen oikeudenmukaista jakoa sekä Euroopan johtajuuden hyödyntämistä kilpailussa uusien prosessien ja teknologioiden kehittämiseksi, vihreä teknologia mukaan lukien. Jäsenvaltioiden ja unionin olisi toteutettava tarvittavat uudistukset, joilla vähennetään kasvihuonekaasupäästöjä ja käytetään resursseja tehokkaasti ja jotka myös auttavat estämään ympäristön tilan heikkenemistä ja biologisen monimuotoisuuden katoamista. Niiden olisi myös kehitettävä liiketoimintaympäristöä, edistettävä ”vihreiden työpaikkojen” luomista ja autettava yrityksiä uudenaikaistamaan teollista perustaansa.

               (10)

               Unionin politiikoissa ja jäsenvaltioiden uudistusohjelmissa olisi lisäksi pyrittävä myös ”osallistavaan kasvuun”. Osallistava kasvu tarkoittaa sellaisen yhteenkuuluvuutta lisäävän yhteiskunnan rakentamista, jossa ihmiset pystyvät ennakoimaan ja hallitsemaan muutosta sekä osallistumaan näin aktiivisesti yhteiskunta- ja talouselämään. Jäsenvaltioiden uudistuksilla olisi siksi varmistettava, että kaikille on köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä vähentäen tarjolla mahdollisuuksia koko elämän ajan, poistamalla erityisesti naisten, iäkkäiden työntekijöiden, nuorten, vammaisten ja osatyökykyisten sekä laillisten maahanmuuttajien esteitä työmarkkinoille osallistumiseen.
               Jäsenvaltioiden olisi kaikissa näissä politiikoissa otettava huomioon sukupuolinäkökulma. Uudistuksilla olisi myös varmistettava, että talouskasvun hyödyt saavuttavat kaikki kansalaiset ja kaikki alueet. Jäsenvaltioiden uudistusohjelmien pääpainon olisi siksi oltava työmarkkinoiden tehokkaan toiminnan varmistamisessa siten, että investoidaan onnistuneisiin siirtymiin, osaamisen asianmukaiseen kehittämiseen, työpaikkojen laadun parantamiseen ja työmarkkinoiden segmentoitumisen, rakennetyöttömyyden ja työmarkkinoiden ulkopuolelle jäämisen torjuntaan samalla varmistaen riittävä ja kestävä sosiaaliturva ja aktiivinen osallistaminen köyhyyden vähentämiseksi sitoutuen samanaikaisesti julkisen talouden vakauttamiseen sovitulla tavalla.

               (11)

               Jäsenvaltioiden ja unionin olisi keskeisenä osatekijänä jatkettava ja lisättävä pyrkimyksiään sääntelykehyksensä parantamiseksi, varsinkin eurooppalaisia yrityksiä varten. Jäsenvaltioiden ja unionin olisi järkevien sääntelyvälineidensä parantamisella taattava, että lainsäädäntö on hyvin laadittua ja oikeasuhteista, että sitä tarkistetaan säännöllisesti ja ettei siitä aiheudu tarpeettomia rasitteita. Eräänä painopisteenä on edelleen hallinnollisten rasitteiden vähentämistä koskevan tavoitteen saavuttaminen.

               (12)

               Unionin ja jäsenvaltioiden rakenneuudistukset voivat edistää tehokkaasti kasvua ja työpaikkojen luomista, jos ne parantavat unionin kilpailukykyä globaalissa taloudessa, avaavat uusia mahdollisuuksia eurooppalaisille viejille ja mahdollistavat elintärkeän tuonnin kilpailukykyisin hinnoin. Uudistuksissa olisi sen vuoksi otettava huomioon niiden ulkoiset kilpailukykyvaikutukset Euroopan kasvun sekä avoimille ja oikeudenmukaisille maailmanmarkkinoille osallistumisen edistämiseksi.

               (13)

               Eurooppa 2020 -strategiaa on tuettava yhdennetyillä eurooppalaisilla ja kansallisilla toimintalinjoilla, jotka jäsenvaltioiden ja unionin olisi pantava täytäntöön kokonaisuudessaan ja samassa tahdissa, jotta yhteen sovitettujen rakenneuudistusten myönteisistä heijastusvaikutuksista voidaan hyötyä ja eurooppalaisten politiikkojen osuus strategian tavoitteiden saavuttamisessa olisi johdonmukaisempaa ottaen huomioon kansalliset lähtökohdat.

               (14)

               Vaikka nämä suuntaviivat on osoitettu jäsenvaltioille ja Euroopan unionille, Eurooppa 2020 -strategia olisi toteutettava kaikkien kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten kanssa kumppanuudessa, jossa parlamentit, työmarkkinaosapuolet ja kansalaisyhteiskunnan edustajat ovat tiiviisti mukana osallistuen kansallisten uudistusohjelmien laatimiseen ja toteuttamiseen sekä strategiaa koskevaan yleiseen viestintään.

               (15)

               Eurooppa 2020 -strategian tueksi esitetään pienempi joukko suuntaviivoja, jotka korvaavat aiemman 24 suuntaviivan joukon ja joissa käsitellään johdonmukaisella tavalla työllisyyspolitiikan kysymyksiä ja laajoja talouspolitiikan aiheita. Tähän suositukseen liitetyt jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan suuntaviivat kytkeytyvät kiinteästi asianomaisiin työllisyyspolitiikan suuntaviivoihin. Ne muodostavat yhdessä Eurooppa 2020 -strategian yhdennetyt suuntaviivat.

               (16)

               Nämä uudet yhdennetyt suuntaviivat ovat Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisia. Jäsenvaltioille annetaan niissä täsmällisiä ohjeita niiden kansallisten uudistusohjelmien määrittelemisestä ja uudistusten toteuttamisesta niin, että niissä otetaan huomioon keskinäinen riippuvuus ja että ne ovat vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisia. Suuntaviivat muodostavat perustan maakohtaisille suosituksille, joita neuvosto voi antaa jäsenvaltioille, tai talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kohdalla varoituksille, joita komissio voi antaa silloin, kun maakohtaisiin suosituksiin perustuvien jatkotoimien toteuttaminen on riittämätöntä.

               (17)

               Nämä suuntaviivat olisi pidettävä vakaina vuoteen 2014, jotta varmistetaan keskittyminen niiden täytäntöönpanoon,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1)

               Jäsenvaltioiden ja aiheellisilta osin Euroopan unionin olisi otettava talouspolitiikassaan huomioon liitteessä esitetyt suuntaviivat.

               2)

               Jäsenvaltioiden olisi laadittava kansalliset uudistusohjelmansa ”Eurooppa 2020 -strategian yhdennetyissä suuntaviivoissa” asetettujen tavoitteiden mukaisesti.

      Tehty Brysselissä 13 päivänä heinäkuuta 2010.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         D. REYNDERS

      (1)  KOM(2005) 141.

      (2)  KOM(2007) 803.

      (3)  KOM(2009) 615, 19.11.2009.

      (4)  KOM(2010) 2020, 3.3.2010.

      LIITE

         Jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajat suuntaviivat

      Suuntaviiva 1:   Julkisen talouden laadun ja kestävyyden varmistaminen
      Jäsenvaltioiden olisi pantava tinkimättä täytäntöön vakaus- ja kasvusopimuksen mukaiset julkisen talouden vakauttamisstrategiat ja erityisesti suositukset, joita jäsenvaltioille on esitetty liiallisia alijäämiä koskevassa menettelyssä ja/tai yhteisymmärryspöytäkirjoissa, jos kyseessä on maksutasetuki. Jäsenvaltioiden olisi erityisesti saavutettava neuvoston suositusten mukainen vakautus ja vakaus- ja kasvusopimuksen mukaiset keskipitkän aikavälin tavoitteensa. Useimpien jäsenvaltioiden rakenteellisen vakautuksen olisi oltava selkeästi yli tavoitearvon, joka on vuosittain 0,5 prosenttia suhteessa bruttokansantuotteeseen (BKT), kunnes velkasuhde on vakaasti laskusuunnassa, tämän kuitenkaan vaikuttamatta vakaus- ja kasvusopimuksen oikeudelliseen kehykseen. Julkisen talouden vakauttaminen olisi aloitettava viimeistään vuonna 2011 ja tätä aikaisemmin joissakin jäsenvaltioissa, jos taloudellinen tilanne sen sallii, edellyttäen, että komission ennusteet osoittavat edelleen, että talouden elpyminen vahvistuu ja muuttuu itseään ylläpitäväksi.
      Suunniteltaessa ja toteutettaessa julkisen talouden vakauttamisstrategioita olisi keskityttävä menojen hillitsemiseen ja asetettava etusijalle kasvua lisäävät menoerät sellaisilla aloilla kuin koulutus, osaaminen ja työllistyvyys, tutkimus ja kehitys (T&K), innovointi sekä investointi tuottavuuteen myönteisesti vaikuttaviin verkkoihin, tarvittaessa esimerkiksi nopeisiin internetyhteyksiin, energian liitäntäverkkoihin ja liikenneyhteyksiin sekä infrastruktuuriin. Jos veroja on korotettava, siihen olisi mahdollisuuksien mukaan yhdistettävä verojärjestelmien muuttaminen työllisyyttä, ympäristöä ja kasvua suosivammiksi siirtämällä verorasitusta ympäristölle haitallisen toiminnan verottamiseen. Vero- ja etuusjärjestelmillä olisi lisättävä työnteon kannustavuutta.
      Jäsenvaltioiden olisi lisäksi lujitettava kansallisia budjettikehyksiä, parannettava julkisten menojen laatua ja lisättävä julkisen talouden kestävyyttä jatkamalla erityisesti velan päättäväistä vähentämistä, toteuttamalla väestön ikääntymisestä aiheutuvien menojen, kuten eläkkeiden ja terveydenhuoltomenojen, uudistuksia ja harjoittamalla politiikkoja, joilla parannetaan työllisyyttä ja korotetaan tosiasiallista eläkeikää sen varmistamiseksi, että väestön ikääntymiseen liittyvien julkisten menojen ja sosiaalisten hyvinvointijärjestelmien rahoitus on kestävällä pohjalla.
      Tehokas talousarviohallinta ja julkisen talouden laatu ovat myös tärkeitä unionin tasolla.
      Suuntaviiva 2:   Makrotaloudellisen epätasapainon poistaminen
      Jäsenvaltioiden olisi vältettävä kestämätöntä makrotaloudellista epätasapainoa, joka johtuu etenkin vaihtotaseen, varallisuusmarkkinoiden sekä kotitalouksien ja yrityssektorin nettovarallisuuden kehityksestä. Jäsenvaltioiden, joiden vaihtotaseen mittava epätasapaino johtuu pitkäaikaisesta kilpailukyvyn puutteesta tai muista syistä, olisi puututtava näihin taustalla oleviin syihin toteuttamalla toimia, jotka kohdistuvat esimerkiksi finanssipolitiikkaan, palkkakehitykseen, tuote- ja rahoituspalvelumarkkinoihin (mihin sisältyy tuottavuutta tehostava pääomavirta) liittyviin rakenneuudistuksiin, työmarkkinoihin työllisyyden suuntaviivojen mukaisesti tai mihin tahansa muuhun asian kannalta merkittävään politiikan alaan. Jäsenvaltioiden olisi tässä yhteydessä edistettävä oikeanlaisen toimintaympäristön syntymistä hintavakauden, keskipitkällä aikavälillä tapahtuvan tuottavuuden kehityksen ja makrotaloudellisen epätasapainon supistamistarpeen huomioon ottaville työehtosopimusneuvottelujärjestelmille ja työvoimakustannusten kehitykselle. Asianmukaisen palkanmuodostuksen julkisella sektorilla olisi tarvittaessa oltava merkittävä signaali sen varmistamiseksi, että myös yksityisen sektorin palkat pysyvät maltillisina kilpailukyvyn parantamistarpeen mukaisesti. Palkoista, mukaan lukien minimipalkoista, sovittaessa olisi voitava soveltaa palkanmuodostusprosesseja, joissa otetaan huomioon osaamistason ja paikallisten työmarkkinaolosuhteiden erot sekä saman maan eri alueiden, sektorien ja yritysten väliset suuret erot talouden suorituskyvyssä. Työmarkkinaosapuolilla on merkittävä tehtävä tässä yhteydessä. Jäsenvaltioiden, joilla on suuri vaihtotaseen ylijäämä, olisi jatkettava toimia potentiaalista kasvua edistävien ja siten myös kotimaista kysyntää tukevien rakenneuudistusten täytäntöön panemiseksi. Makrotaloudellisen epätasapainon poistaminen myös jäsenvaltioiden väliltä auttaisi lisäksi vahvistamaan taloudellista yhteenkuuluvuutta.
      Suuntaviiva 3:   Epätasapainon vähentäminen euroalueella
      Jäsenvaltioiden, joiden rahayksikkö on euro, olisi pidettävä merkittäviä ja jatkuvia eroja vaihtotaseasemissa ja muuta makrotaloudellista epätasapainoa yhteistä etua koskevana asiana ja toimittava tarvittaessa ripeästi epätasapainon vähentämiseksi. Toimia edellytetään kaikissa euroalueen jäsenvaltioissa, mutta poliittisten haasteiden luonne, merkitys ja kiireellisyys vaihtelevat huomattavasti maista riippuen. Ottaen huomioon eri maiden haavoittuvuus ja tarvittavan mukautuksen laajuus poliittisten toimien tarve on erityisen pakottava niissä jäsenvaltioissa, joilla on jatkuva ja merkittävä vaihtotaseen alijäämä ja merkittäviä kilpailukyvyn puutteita. Niiden olisi alennettava merkittävästi ja pysyvällä tavalla vaihtotaseensa alijäämää. Näiden euroalueen jäsenvaltioiden olisi myös pyrittävä alentamaan yksikkötyökustannuksia ottamalla huomioon tuottavuuden kehitys alueellisella, alakohtaisella ja yritysten tasolla, ja tehostamaan kilpailua tuotemarkkinoilla. Euroalueen jäsenvaltioiden, joilla on suuri vaihtotaseen ylijäämä, olisi jatkettava toimia potentiaalista kasvua edistävien ja siten myös kotimaista kysyntää tukevien rakenneuudistusten täytäntöön panemiseksi. Euroalueen jäsenvaltioiden olisi myös pyrittävä ratkaisemaan muut mahdolliset makrotalouden epätasapainotekijät, joita ovat esim. yksityissektorin liiallinen velkaantuminen ja inflaatioerot. Institutionaaliset esteet hintojen ja palkkojen joustavaksi mukauttamiseksi markkinaolosuhteisiin olisi poistettava. Makrotaloudellista epätasapainoa olisi seurattava tiiviisti euroryhmässä, jonka olisi tarpeen mukaan ehdotettava korjaavia toimia.
      Suuntaviiva 4:   Tutkimukseen ja kehitykseen sekä innovointiin myönnettävän tuen optimoiminen, osaamiskolmion vahvistaminen ja digitaalitalouden potentiaalin vapauttaminen
      Jäsenvaltioiden olisi tarkistettava kansallisia (ja alueellisia) T&K- ja innovointijärjestelmiään varmistamalla toimiva ja kannustava toimintaympäristö julkisille investoinneille vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisissa julkisen talouden vakauttamisstrategioissa (suuntaviiva 1). Järjestelmät olisi ohjattava edistämään voimakasta kasvua, mutta samalla olisi tarvittaessa otettava kustannustehokkaasti huomioon merkittäviä yhteiskunnallisia haasteita (mukaan lukien energia, resurssitehokkuus, ilmastonmuutos, biologinen monimuotoisuus, sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus, väestön ikääntyminen, terveys ja turvallisuus). Erityisesti julkisia investointeja olisi käytettävä edistämään yksityistä tutkimuksen ja kehityksen rahoittamista. Uudistuksilla olisi kannustettava huippuosaamista ja älykästä erikoistumista, edistettävä tieteellistä luotettavuutta, tehostettava yhteistyötä yliopistojen, tutkimuslaitosten ja julkisten, yksityisten ja kolmannen sektorin toimijoiden välillä sekä kotimaassa että kansainvälisellä tasolla ja varmistettava tiedon levittämisen mahdollistavien infrastruktuurien ja verkkojen kehitys. Tutkimuslaitosten ohjausjärjestelmää olisi kehitettävä, jotta kansallisista tutkimusjärjestelmistä tulisi kustannustehokkaampia ja tuottavampia. Korkeakoulututkimusta olisi uudenaikaistettava, maailmanluokan infrastruktuureja olisi kehitettävä ja niihin pääsyä helpotettava, tutkijoiden ja opiskelijoiden urakehitysmahdollisuuksia ja liikkuvuutta olisi edistettävä. Rahoitus- ja hankintajärjestelyjä olisi mukautettava ja yksinkertaistettava helpottamalla tarvittaessa rajat ylittävää yhteistyötä, osaamisen siirtoa ja ansioihin perustuvaa kilpailua synergioiden pohjalta ja lisäarvon saamiseksi.
      Jäsenvaltioiden tutkimus-, kehitys- ja innovaatiopolitiikoissa olisi otettava suoraan huomioon kansalliset mahdollisuudet ja haasteet sekä unioni, jotta mahdollisuudet julkisten ja yksityisten resurssien yhdistämiseksi lisääntyisivät niillä aloilla, joilla unioni tuo lisäarvoa, hyödyntämällä synergiaa unionin tarjoaman rahoituksen kanssa. Näin toiminnassa saavutetaan riittävä mittakaava ja vältetään pirstaloitumista. Jäsenvaltioiden ja unionin olisi sisällytettävä innovointi kaikkiin asiaan vaikuttaviin politiikan aloihin ja edistettävä innovointia laajassa merkityksessä (mukaan lukien myös muut kuin teknologiset innovaatiot). Jotta yksityissektorin investointeja tutkimukseen ja innovointiin voitaisiin edistää, jäsenvaltioiden ja unionin olisi parannettava innovointiin liittyviä yleisiä tekijöitä (erityisesti liiketoimintaympäristön, kilpailukykyisten ja avoimien markkinoiden sekä kulttuuriteollisuuden ja luovien toimialojen merkittävän taloudellisen potentiaalin osalta), yhdistettävä tarvittaessa kustannustehokkaita finanssipoliittisia kannustimia kunkin jäsenvaltion finanssipoliittisesta liikkumavarasta riippuen sekä muita rahoitusvälineitä toimenpiteisiin, joilla helpotetaan yksityisen rahoituksen saantia (mukaan lukien riskipääoma) ja yksinkertaistetaan sen saantia pk-yritysten osalta, ja vauhditettava kysyntää, erityisesti ekoinnovoinnin kysyntää (tarvittaessa vihreiden julkisten hankintojen ja yhteentoimivien standardien avulla), edistettävä innovaatiomyönteisiä markkinoita ja sääntelyä sekä suojattava ja hallinnoitava teollis- ja tekijänoikeuksia tehokkaasti, kohtuuhintaisesti ja toimivasti. Osaamiskolmion kaikkien kolmen alan (koulutus- tutkimus-innovointi) olisi vastavuoroisesti tuettava toisiaan ja täydennettävä toisiaan sisältönsä puolesta. Jäsenvaltioiden olisi suuntaviivojen 8 ja 9 mukaisesti huolehdittava kansalaisten laaja-alaisesta osaamisesta, jota tarvitaan kaikentyyppiseen innovointiin, mukaan lukien ekoinnovointiin. Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä varmistamaan, että luonnontieteellisen, matemaattisen tai teknologia-alan tutkinnon suorittaneita on riittävästi.
      Jäsenvaltioiden ja unionin olisi luotava asianmukaiset toimintaedellytykset digitaalisten sisämarkkinoiden nopealle kehittämiselle, jotta verkkopalveluja ja -sisältöjä voidaan tarjota laajalti käyttöön. Jäsenvaltioiden olisi edistettävä nopeiden internetyhteyksien rakentamista ja käyttöä keskeisenä keinona mahdollistaa tietämyksen saatavuus ja osallistuminen sen tuottamiseen. Julkisen rahoituksen olisi oltava kustannustehokasta, ja se olisi suunnattava puutteellisesti toimivien markkinoiden korjaamiseen. Politiikoissa olisi noudatettava teknologianeutraaliuden periaatetta. Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä vähentämään verkon rakentamisen kustannuksia varsinkin tehostamalla julkisten töiden yhteensovittamista. Jäsenvaltioiden ja unionin olisi edistettävä nykyaikaisten helppopääsyisten verkkopalvelujen levittämistä ja käyttöä (kehittämällä edelleen sähköisiä viranomaispalveluja, sähköistä allekirjoitusta, sähköistä henkilöllisyyttä ja sähköisiä maksujärjestelmiä), tuettava aktiivista osallistumista digitaaliseen yhteiskuntaan, erityisesti edistämällä pääsyä kulttuurisisältöihin ja -palveluihin esimerkiksi tiedotusvälineiden ja digitaalisen lukutaidon avulla, sekä edistettävä turvallisuuteen ja luottamukseen perustuvaa ilmapiiriä.

         Euroopan unionin yleistavoitteella, jonka perusteella jäsenvaltiot asettavat kansalliset tavoitteensa, pyritään parantamaan tutkimus- ja kehitystoiminnan edellytyksiä erityisesti nostamalla alan julkisten ja yksityisten investointien yhteen laskettu osuus kolmeen prosenttiin BKT:sta vuoteen 2020 mennessä. Komissio kehittää T&K- ja innovointi-intensiteettiä mittaavan indikaattorin.

      Suuntaviiva 5:   Resurssitehokkuuden parantaminen ja kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen
      Jäsenvaltioiden ja unionin olisi toteutettava toimenpiteitä resurssien käytöstä riippumattoman talouskasvun edistämiseksi muuntamalla ympäristöhaasteet kasvumahdollisuuksiksi ja käyttämällä luonnonvarojaan tehokkaammin, mikä auttaa myös ehkäisemään ympäristön tilan heikkenemistä ja varmistamaan biologisen monimuotoisuuden. Niiden olisi toteutettava tarvittavat rakenneuudistukset, jotta ne voivat maailmanlaajuisten hiili- ja resurssirajoitusten lisääntyessä menestyä uusien yritysten ja työllistymismahdollisuuksien luomisessa. Unionin ja jäsenvaltioiden olisi pyrittävä vauhdittamaan integroitujen ja täysin toimivien energian sisämarkkinoiden luomista vailla pullonkauloja toimivien sähkö- ja kaasutoimitusten varmistamiseksi. Vähentääkseen päästöjään ja parantaakseen energiatehokkuuttaan jäsenvaltioiden olisi hyödynnettävä laajasti markkinalähtöisiä välineitä, tukea ulkoisten kustannusten, verotus mukaan lukien, sisällyttämisen periaatetta, ja muita toimivia tukivälineitä päästöjen vähentämiseksi ja ilmastonmuutokseen sopeutumisen helpottamiseksi, tukea kestävää kehitystä sekä työpaikkoja ja resurssitehokkuutta kustannustehokkaalla tavalla, tehostaa uusiutuvien energialähteiden ja vähähiilisten ilmastonmuutokseen sopeutuvien teknologioiden käyttöä, suosia ympäristöystävällisempiä ja yhteenliitettyjä liikennemuotoja ja edistettävä energian säästöä ja ekoinnovointia. Jäsenvaltioiden olisi asteittain poistettava ympäristön kannalta haitalliset tuet ja varmistettava kustannusten ja hyötyjen tasapuolinen jakautuminen.
      Jäsenvaltioiden ja unionin olisi käytettävä sääntelyä, muita kuin sääntelyyn perustuvia ohjauskeinoja ja finanssipoliittisia välineitä, esimerkiksi unionin laajuisia tuotteiden ja rakennusten energiatehokkuusstandardeja, merkintöjä ja ”vihreitä julkisia hankintoja”, kannustamaan tuotanto- ja kulutusmallien mukauttamista kustannustehokkaalla tavalla, edistettävä kierrätystä, siirryttävä energia- ja resurssitehokkuuteen sekä turvalliseen ja kestävään vähähiiliseen talouteen, varmistettava edistyminen kohti kestävämpiä liikennemuotoja sekä turvallista ja puhdasta energiantuotantoa ja samalla hyödynnettävä mahdollisimman paljon eurooppalaista synergiaa ja otettava huomioon kestävän maatalouden panos. Jäsenvaltioiden olisi kehitettävä päättäväisesti älykkäitä, tasokkaampia ja täysin yhteenliitettyjä liikenne- ja energiainfrastruktuureja sekä hyödynnettävä tieto- ja viestintätekniikkaa suuntaviivan 4 mukaisesti, jotta voidaan turvata tuottavuuden paraneminen, varmistaa infrastruktuurihankkeiden yhteen sovitettu toteuttaminen ja tukea avointen, kilpailukykyisten ja integroitujen verkkomarkkinoiden kehitystä.

         Euroopan unionin yleistavoitteen, jonka perusteella jäsenvaltiot asettavat kansalliset tavoitteensa, tarkoituksena on vähentää vuoteen 2020 mennessä kasvihuonekaasupäästöjä 20 prosentilla vuoden 1990 tasosta, nostaa uusiutuvien energialähteiden osuus 20 prosenttiin energian loppukäytöstä ja pyrkiä 20 prosentin parannukseen energiatehokkuudessa. Unioni on ehdollisena tarjouksenaan sitoutunut tekemään päätöksen siitä, että se vähentää päästöjään vuoteen 2020 mennessä 30 prosentilla vuoden 1990 tasosta. Tällä ehdollisella tarjouksella pyritään saamaan aikaan vuoden 2012 jälkeistä aikaa koskeva maailmanlaajuinen ja kattava sopimus edellyttäen, että muut teollisuusmaat sitoutuvat vastaaviin päästövähennyksiin ja että kehitysmaat osallistuvat asianmukaisella tavalla vastuunsa ja valmiuksiensa mukaisesti.

      Suuntaviiva 6:   Liiketoiminta- ja kuluttajaympäristön parantaminen sekä teollisen perustan nykyaikaistaminen ja kehittäminen sisämarkkinoiden täyden toimivuuden varmistamiseksi
      Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että markkinat toimivat kansalaisten, kuluttajien ja yritysten hyödyksi. Jäsenvaltioiden ja unionin olisi sekä varmistettava kuluttajansuoja että luotava ennakoitava toimintaympäristö hyvin toimivien, avointen ja kilpailukykyisten tavara- ja palvelumarkkinoiden aikaansaamiseksi. Näillä toimilla olisi erityisesti pyrittävä syventämään sisämarkkinoita ja sääntelyjärjestelmää etenkin rahoitusalalla sekä edistämään tasapuolisia toimintaedellytyksiä globaaleilla rahoitusmarkkinoilla, sisämarkkina- ja kilpailusääntöjen tehokasta täytäntöönpanoa ja valvontaa sekä kehittämään tarvittava fyysinen infrastruktuuri, myös alueellisten erojen vähentämiseksi.
      Sisämarkkinoiden ulkoista ulottuvuutta olisi edelleen kehitettävä ja pyrittävä siten lisäämään kauppaa ja investointeja. Sisämarkkinoiden yhteydessä on kiinnitettävä asianmukaista huomiota yleishyödyllisten palvelujen riittävään tarjoamiseen. Jäsenvaltioiden olisi edelleen parannettava liiketoimintaympäristöä nykyaikaistamalla julkishallintoa, tehostamalla yritysten hyvää hallintotapaa, poistamalla jäljellä olevia esteitä sisämarkkinoilla, poistamalla tarpeettomia hallinnollisia rasitteita ja välttämällä uusia rasitteita soveltamalla järkeviä sääntelyvälineitä, mukaan lukien yhteentoimivien sähköisten viranomaispalvelujen jatkuva kehittäminen, poistamalla veroesteitä, tukemalla pieniä ja keskisuuria yrityksiä (pk-yrityksiä) helpottamalla niiden pääsyä sisämarkkinoille eurooppalaisia pk-yrityksiä tukevan aloitteen (Small Business Act) ja ”pienyritykset etusijalle” -periaatteen mukaisesti, varmistamalla vakaat ja yhdentyneet rahoituspalvelumarkkinat, helpottamalla rahoituksen saatavuutta, parantamalla edellytyksiä teollis- ja tekijänoikeuksien piiriin pääsyn ja niiden suojelun edistämiseksi, tukemalla pk-yritysten kansainvälistymistä ja edistämällä yrittäjyyttä, mukaan lukien naisten yrittäjyyttä. Julkisilla hankinnoilla olisi kannustettava erityisesti pk-yrityksiä innovointiin ja tuettava siirtymistä resurssi- ja energiatehokkaaseen talouteen suuntaviivan 5 mukaisesti, ja samalla olisi noudatettava markkinoiden avoimuuden, läpinäkyvyyden ja tehokkaan kilpailun periaatteita.
      Jäsenvaltioiden olisi tuettava nykyaikaista, innovatiivista, monipuolista, kilpailukykyistä, vähähiilistä sekä resurssi- ja energiatehokasta teollista perustaa. Niiden olisi helpotettava tarvittavia rakenneuudistuksia kustannustehokkaalla tavalla täysin unionin kilpailusääntöjen ja muiden asian kannalta merkityksellisten sääntöjen mukaisesti. Jäsenvaltioiden olisi tässä yhteydessä tarkasteltava uudelleen unionin varojen priorisointijärjestystä. Jotta unionin johtajuutta ja kilpailukykyä voitaisiin edistää globaalissa kestävässä ja osallistavassa kehitysympäristössä, jäsenvaltioiden olisi tehtävä tiivistä yhteistyötä elinkeinoelämän ja sidosryhmien kanssa sekä erityisesti kannustettava yrityksiä yhteiskuntavastuuseen, tunnistettava pullonkaulat ja tehtävä muutos mahdolliseksi.


title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 2 päivänä syyskuuta 2013 , Euroopan unionin neuvostolle Banco de Españan ulkopuolisista tilintarkastajista (EKP/2013/32)

text:
               13.9.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 264/1

         EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
   annettu 2 päivänä syyskuuta 2013,
   Euroopan unionin neuvostolle Banco de Españan ulkopuolisista tilintarkastajista
   (EKP/2013/32)
   2013/C 264/01
   EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 27.1 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoston suosittelemat ja Euroopan unionin neuvoston hyväksymät riippumattomat ulkopuoliset tilintarkastajat tarkastavat EKP:n ja sellaisten kansallisten keskuspankkien tilit, joiden rahayksikkö on euro.

               (2)

               Banco de Españan nykyisten ulkopuolisten tilintarkastajien toimikausi päättyi tilikauden 2012 tilintarkastuksen jälkeen. Sen vuoksi on tarpeen nimittää uudet ulkopuoliset tilintarkastajat tilikaudesta 2013 alkaen.

               (3)

               Banco de España on valinnut KPMG Auditores, S.L:n ulkopuolisiksi tilintarkastajikseen tilikausiksi 2013–2017,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   On suositeltavaa, että KPMG Auditores, S.L:n nimitetään Banco de Españan ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi tilikausiksi 2013–2017.

      Tehty Frankfurt am Mainissa 2 päivänä syyskuuta 2013.

            EKP:n puheenjohtaja

         Mario DRAGHI


title: 2014/180/EU: Komission suositus, annettu 27 päivänä maaliskuuta 2014 , toisesta koordinoidusta valvontasuunnitelmasta petollisten käytäntöjen esiintyvyyden määrittämiseksi tiettyjen elintarvikkeiden kaupan pitämisessä  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               29.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 95/64

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 27 päivänä maaliskuuta 2014,
   toisesta koordinoidusta valvontasuunnitelmasta petollisten käytäntöjen esiintyvyyden määrittämiseksi tiettyjen elintarvikkeiden kaupan pitämisessä
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2014/180/EU)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 882/2004 (1) ja erityisesti sen 53 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Asetuksen (EY) N:o 882/2004 53 artiklan nojalla komissio voi tarvittaessa suositella tilapäisluonteisesti toteutettavia koordinoituja valvontasuunnitelmia, erityisesti jotta voidaan määrittää rehuihin, elintarvikkeisiin tai eläimiin liittyvien vaarojen esiintyvyys.

               (2)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/13/EY (2) vahvistetaan unionin säännöt kaikkiin elintarvikkeisiin sovellettavista merkinnöistä.

               (3)

               Direktiivin 2000/13/EY mukaan merkinnät ja tavat, joilla ne on tehty, eivät saisi olla omiaan johtamaan kuluttajaa harhaan, erityisesti elintarvikkeen ominaispiirteiden osalta, mukaan luettuina elintarvikkeen todellinen luonne ja sen yksilöllisyys. Lisäksi jollei unionin tai kansallisia säännöksiä ole annettu, myyntinimityksen olisi oltava siinä jäsenvaltiossa, jossa elintarvike myydään, käytössä oleva vakiintunut nimitys tai elintarvikkeen kuvaus, joka on riittävän täsmällinen ilmaisemaan ostajalle elintarvikkeen todellisen laadun.

               (4)

               Kuluttajille tai suurtalouksille tarkoitettujen valmiiksi pakattujen elintarvikkeiden merkinnöissä on mainittava kaikki ainesosat. Elintarvikkeissa, joiden ainesosana on lihaa ja jotka on tarkoitettu loppukuluttajille tai suurtalouksille, on myös ilmoitettava eläinlajit, joista liha on peräisin, suoraan pakkauksessa tai siihen kiinnitetyssä merkinnässä. Jos ainesosa mainitaan elintarvikkeen nimessä, sen määrä on mainittava myös ainesosien luettelossa prosentteina, jotta vältetään kuluttajan johtaminen harhaan elintarvikkeen yksilöinnin ja koostumuksen osalta.

               (5)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 853/2004 (3) säädetään tiettyihin eläinperäisiin elintarvikkeisiin sovellettavista merkintöjä koskevista lisävaatimuksista. Siinä säädetään erityisesti, että loppukuluttajalle toimitettavaksi tarkoitetuissa pakkauksissa, jotka sisältävät muun muassa kavioeläimistä peräisin olevaa jauhelihaa, on mainittava, että kyseiset tuotteet on kypsennettävä ennen nauttimista, jos ja siinä määrin kuin sitä edellytetään sen jäsenvaltion kansallisissa säännöissä, jonka alueella kyseiset tuotteet saatetaan markkinoille.

               (6)

               Joulukuusta 2012 lähtien useissa jäsenvaltioissa on suoritettu virallisia tarkastuksia, joiden johdosta komissiolle on ilmoitettu, että tietyt valmiiksi pakatut elintarvikkeet ovat sisältäneet hevosenlihaa, jota ei ilmoitettu itse pakkauksessa tai siihen kiinnitetyssä etiketissä esitetyssä ainesosien luettelossa. Sen sijaan tiettyjen kyseessä olevien elintarvikkeiden nimessä ja/tai niihin liitetyissä ainesosien luettelossa viitattiin harhaanjohtavasti vain naudanlihaan.

               (7)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 (4) 17 artiklan mukaan kaikissa tuotannon, jalostuksen ja jakelun vaiheissa toimivien elintarvikealan toimijoiden on vastuullaan olevissa toiminnoissa huolehdittava siitä, että elintarvikkeet täyttävät niiden toiminnan kannalta asiaankuuluvat elintarvikelainsäädännön vaatimukset ja varmistettava, että kyseiset vaatimukset täyttyvät.

               (8)

               Komission suosituksessa 2013/99/EU (5) jäsenvaltioille suositettiin, että ne toteuttaisivat koordinoitua valvontasuunnitelmaa petollisten käytäntöjen esiintyvyyden määrittämiseksi tiettyjen elintarvikkeiden kaupan pitämisessä yhden kuukauden aikana. Suositettuun valvontasuunnitelmaan sisältyi kaksi tointa. Ensimmäinen toimi käsitti vähittäismyyntitasolla ja muissa laitoksissa suoritettavia asianmukaisia tarkastuksia sen todentamiseksi, sisältävätkö valmiiksi pakatut elintarvikkeet ja muut kuin valmiiksi pakatut elintarvikkeet hevosenlihaa, jota ei ole asianmukaisesti merkitty pakkaukseen, tai jos on kyse muista kuin valmiiksi pakatuista elintarvikkeista, onko kuluttajien tai suurtalouksien saataville jätetty asettamatta tietoja siitä, että tuotteet sisältävät hevosenlihaa. Toinen toimi koostui asianmukaisista tarkastuksista, jotka suoritettiin ihmisravinnoksi tarkoitettua hevosenlihaa käsittelevissä laitoksissa fenyylibutatsonijäämien määrittämiseksi; tarkastukset koskivat myös kolmansista maista peräisin olevia elintarvikkeita.

               (9)

               Koordinoidun valvontasuunnitelman tulokset osoittivat, että lihavalmisteiden merkintöihin sovellettavan lainsäädännön noudattamatta jättäminen on toistuvaa useimmissa jäsenvaltioissa. Sen vuoksi on tarpeen jatkaa koordinoitua valvontasuunnitelmaa toisella vähittäismyyntitasolla ja muissa laitoksissa toteutettavien tarkastusten kerroksella sen määrittämiseksi, esiintyykö ensimmäisen koordinoidun valvontasuunnitelman toteutuksen aikana havaittuja käytäntöjä edelleen.

               (10)

               Toisaalta viralliset tarkastukset fenyylibutatsonijäämien todentamiseksi eivät tuoneet esiin laajalle levinnyttä ja toistuvaa lainsäädännön noudattamatta jättämistä; sen vuoksi tässä vaiheessa ei pidetä tarpeellisena suositella toisen koordinoitujen tarkastusten sarjan toteuttamista tämän seikan osalta.

               (11)

               Rehussa olevia eläinproteiineja käsittelevä Euroopan unionin vertailulaboratorio antoi ensimmäisen koordinoidun valvontasuunnitelman aikana ohjeita menetelmistä, joiden avulla voidaan havaita näytteissä olevat ilmoittamatta jätettyjen lajien proteiinit. Tätä analyysiä varten ei vielä ole validoitua menetelmää, mutta edellä mainittu laboratorio on asiantuntijoiden kuulemisen jälkeen päivittänyt yhdenmukaistetun tutkimussuunnitelman käyttöä koskevat ohjeet, jotka ovat saatavilla laboratorion verkkosivustolla.

               (12)

               Jäsenvaltioiden olisi tiedotettava vahvistetun aikataulun kuluessa komissiolle käytetyistä menetelmistä, tarkastusten tuloksista ja toimenpiteistä, joita on toteutettu positiivisten tulosten tapauksessa, käyttäen yhdenmukaistettua mallia.

               (13)

               On kuullut elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevää pysyvää komiteaa,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1.

               Jäsenvaltioiden olisi toteutettava koordinoitu tarkastussuunnitelma neljän peräkkäisen viikon aikana 21 päivän huhtikuuta ja 16 päivän kesäkuuta 2014 välisenä aikana tämän suosituksen liitteen I mukaisesti.

               2.

               Jäsenvaltioiden olisi tiedotettava 1 kohdan mukaisesti toteutettujen virallisten tarkastusten tuloksista ja mahdollisista niihin liittyvistä täytäntöönpanon valvontaa koskevista toimenpiteistä 22 päivään heinäkuuta 2014 mennessä käyttäen tämän suosituksen liitteessä II esitettyä mallia.

      Tehty Brysselissä 27 päivänä maaliskuuta 2014.

            Komission puolesta

         Tonio BORG

            Komission jäsen

      (1)  EUVL L 165, 30.4.2004, s. 1.

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/13/EY, annettu 20 päivänä maaliskuuta 2000, myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29).

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 853/2004, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä (EUVL L 139, 30.4.2004, s. 55).

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 178/2002, annettu 28 päivänä tammikuuta 2002, elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä (EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1).

      (5)  Komission suositus 2013/99/EU, annettu 19 päivänä helmikuuta 2013, koordinoidusta valvontasuunnitelmasta petollisten käytäntöjen havaitsemiseksi tiettyjen elintarvikkeiden markkinoille saattamisessa (EUVL L 48, 21.2.2013, s. 28).

      LIITE I

         Toinen koordinoitu valvontasuunnitelma petollisten käytäntöjen esiintyvyyden määrittämiseksi tiettyjen elintarvikkeiden kaupan pitämisessä

      KOORDINOIDUN VALVONTASUUNNITELMAN TOIMET JA SOVELTAMISALA
      A.   Soveltamisalaan kuuluvat tuotteet

                  1.

                  Elintarvikkeet, jotka saatetaan markkinoille naudanlihaa sisältävinä ja/tai jotka on merkitty naudanlihaa pääasiallisena liha-ainesosana sisältäviksi (esimerkiksi jauheliha, raakalihavalmisteet ja lihavalmisteet) ja jotka kuuluvat seuraaviin luokkiin:

                              a)

                              valmiiksi pakatut elintarvikkeet, jotka on tarkoitettu toimitettaviksi loppukuluttajille tai suurtalouksille ja merkitty naudanlihaa pääasiallisena liha-ainesosana sisältäviksi;

                              b)

                              elintarvikkeet, joita ei ole pakattu valmiiksi ja jotka tarjotaan myytäväksi loppukuluttajille tai suurtalouksille, ja elintarvikkeet, jotka on pakattu myyntitiloissa kuluttajan pyynnöstä tai pakattu valmiiksi suoraan myytäväksi, ja joita pidetään kaupan naudanlihaa sisältävinä ja/tai joiden on muulla tavoin ilmoitettu sisältävän naudanlihaa tuotteen lihaosuuden pääasiallisena ainesosana.

                  2.

                  Tässä koordinoidussa valvontasuunnitelmassa sovelletaan direktiivin 2000/13/EY 1 artiklan 3 kohdan b alakohdassa säädettyä ’valmiiksi pakatun elintarvikkeen’ määritelmää.

                  3.

                  Tässä koordinoidussa valvontasuunnitelmassa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 853/2004 liitteessä I olevassa 1.13 kohdassa olevaa ’jauhelihan’ määritelmää, 1.15 kohdassa olevaa ’raakalihavalmisteen’ määritelmää ja 7.1 kohdassa olevaa ’lihavalmisteen’ määritelmää.

            B.   Tavoite
      Toimivaltaisten viranomaisten olisi unionin ja tarvittaessa kansallisten säännösten mukaisesti suoritettava virallisia tarkastuksia sen todentamiseksi, sisältävätkö A kohdassa tarkoitetut tuotteet hevosenlihaa, jota ei ole asianmukaisesti merkitty pakkaukseen, tai jos on kyse muista kuin valmiiksi pakatuista elintarvikkeista, onko kuluttajien tai suurtalouksien saataville jätetty asettamatta tietoja siitä, että tuotteet sisältävät hevosenlihaa.
      C.   Näytteenottopaikat ja menettely

                  1.

                  Näytteen olisi oltava jäsenvaltion ja asianomaisten tuotteiden osalta edustava ja katettava useita erilaisia tuotteita.

                  2.

                  Näytteenoton olisi tapahduttava vähittäismyyntitasolla (esimerkiksi supermarketeissa, pienemmissä vähittäismyymälöissä ja paikallisissa lihakaupoissa), ja se voitaisiin ulottaa koskemaan myös muita laitoksia (esimerkiksi kylmävarastoja).

            D.   Näytteiden lukumäärä ja ehdot
      Jäljempänä olevassa taulukossa on suositus ohjeelliseksi määräksi näytteitä, jotka on otettava suosituksen 1 kohdassa säädetyn ajanjakson aikana. Näytteiden jäsenvaltiokohtainen jaottelu perustuu väestön määrään; kussakin jäsenvaltiossa asianomaisista tuotteista on otettava vähintään 10 näytettä 30 päivän aikana.

                  Elintarvikkeet, joita pidetään kaupan naudanlihaa sisältävinä

                  Myyntimaa

                  Suositellut näytemäärät

                  Ranska, Saksa, Italia, Yhdistynyt kuningaskunta, Espanja ja Puola

                  150

                  Romania, Alankomaat, Belgia, Kreikka, Portugali, Tšekki, Unkari, Ruotsi, Itävalta ja Bulgaria

                  100

                  Liettua, Slovakia, Tanska, Irlanti, Suomi, Latvia ja Kroatia

                  50

                  Slovenia, Viro, Kypros, Luxemburg ja Malta

                  10

            E.   Menetelmä
      Olisi käytettävä seuraavaa tutkimussuunnitelmaa:

                  1.

                  Kaikille näytteille olisi tehtävä alustava seulontatesti, jolla havaitaan lihassa olevan hevosenlihan vähintään 0,5 prosentin esiintyvyys (massaosuutena w/w). Jäsenvaltio voi valita käytettävän seulontamenetelmän.

                  2.

                  Edellä olevan 1 kohdan mukaisista seulontatesteistä positiivisen tuloksen saaneille näytteille olisi tehtävä varmentava testi käyttäen RT-PCR-menetelmää ja kohdistaen se mitokondriaali-DNA:han; tarkoituksena on havaita lihassa olevan hevosenlihan vähintään 1 prosentin esiintyvyys (massaosuutena w/w). Varmennuksessa käytettävä menetelmä on kalibroitava standardoituun tuoreen lihan vertailunäytteeseen, jonka toimittaa rehussa olevia eläinproteiineja käsittelevä Euroopan unionin vertailulaboratorio.

                  3.

                  Kaikki 2 kohdan mukaiset jäsenvaltion varmentavat testit olisi suoritettava toimivaltaisen viranomaisen tähän tarkoitukseen nimeämässä laboratoriossa. Nimetty laboratorio voi sijaita toisessa jäsenvaltiossa, jos tästä on tehty sopimus kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen kanssa. Nimetyllä laboratoriolla olisi oltava vähintään ISO 17025 -sertifiointi vastaavien testien osalta. Nimetty laboratorio on voinut osallistua myös alustavaan seulontatestivaiheeseen.
                  Varmentavaan testaukseen osallistuvien nimettyjen laboratorioiden nimet ja osoitteet olisi toimitettava rehussa olevia eläinproteiineja käsittelevälle Euroopan unionin vertailulaboratoriolle, joka julkaisee nämä tiedot verkkosivustollaan.
                  Yksityiskohtaisemmat ohjeet varmentavasta menetelmästä ovat saatavilla rehussa olevia eläinproteiineja käsittelevän Euroopan unionin vertailulaboratorion verkkosivustolla osoitteessa http://eurl.craw.eu/en/164/legal-sources-and-sops

      LIITE II

         Suosituksen 2 kohdassa tarkoitettujen tulosten raportointimalli

                  Tuoteluokka

                  Näytteiden lukumäärä

                  Ensimmäisessä seulontavaiheessa käytetty testimenetelmä (testityyppi ja kauppanimi)

                  Ensimmäisessä seulontavaiheessa saatujen positiivisten tulosten (=/> 0,5 %) lukumäärä

                  Varmennusvaiheessa käytetty testimenetelmä

                  Nimetyssä laboratoriossa tehdyistä varmentavista testeistä saatujen positiivisten tulosten (=/> 1 %) lukumäärä

                  Huomautukset

                  Näytteiden lukumäärä yhteensä

                  Seulontavaiheessa saatujen positiivisten tulosten kokonaismäärä

                  Nimetyssä laboratoriossa varmennusvaiheessa saatujen positiivisten tulosten kokonaismäärä

         Suosituksen 2 kohdassa tarkoitettujen täytäntöönpanon valvontaa koskevien toimenpiteiden raportointimalli

                  Positiivisten löydösten lukumäärä, joiden osalta on tähän päivään mennessä toteutettu täytäntöönpanon valvontaa koskevia toimenpiteitä

                  Jos mahdollista, tiedot yleisimmistä täytäntöönpanon valvontaa koskevista toimenpiteistä (enintään kolme kohtaa)

                  Positiivisten löydösten lukumäärä, joiden osalta ei tähän päivään mennessä ole toteutettu täytäntöönpanon valvontaa koskevia toimenpiteitä

                  Jos mahdollista, yleisimmät syyt täytäntöönpanon valvontaa koskevien toimenpiteiden toteuttamatta jättämiselle (enintään kolme kohtaa)