title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2011 , Viron vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä vuosia 2011–2015 koskevaa Viron vakausohjelmaa koskevan neuvoston lausunnon antamisesta

text:
               20.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 213/5

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2011,
   Viron vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä vuosia 2011–2015 koskevaa Viron vakausohjelmaa koskevan neuvoston lausunnon antamisesta
   2011/C 213/02
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020, joka perustuu talouspolitiikan koordinoinnin tehostamiseen ja keskittyy avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn lisäämiseksi.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2), jotka yhdessä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011 ensimmäisen vuotuisen kasvuselvityksen, joka tarkoitti uuden talouden ohjauksen ja hallinnan jakson alkua EU:ssa ja ensimmäistä politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjaksoa, jonka perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa.

               (4)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta 2011 julkisen talouden vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka ovat 15 päivänä helmikuuta ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston päätelmien ja komission vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että etusijalle on asetettava talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden kestävyyden palauttaminen, työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten avulla sekä uudet kasvua edistävät toimet. Se kehotti kaikkia jäsenvaltioita toteuttamaan näihin painopisteisiin perustuvia konkreettisia toimenpiteitä, jotka sisällytetään niiden vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

               (5)

               Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 25 päivänä maaliskuuta 2011 Euro Plus -sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

               (6)

               Viro toimitti vuosia 2011–2015 koskevan vuoden 2011 tarkistetun vakausohjelmansa sekä vuoden 2011 kansallisen uudistusohjelmansa 29 päivänä huhtikuuta 2011. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (7)

               Maailmanlaajuinen finanssikriisi koetteli Viroa erityisen ankarasti, sillä se pahensi kiinteistöjen hintojen ja kulutuskysynnän laskua. BKT:n kumulatiivinen supistuma oli 19 prosenttia vuosina 2008–2009, ja työttömyysaste melkein nelinkertaistui 16,8 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä. Talous kuitenkin elpyi nopeasti ja BKT:n määrän kasvun odotetaan nopeutuvan lähivuosina. Talous on elpynyt ensi sijassa viennin ansiosta, mutta kotimainen kysyntä kasvaa pääasiassa tuntuvien investointien johdosta. Parantuneet kasvunäkymät ovat vaikuttaneet myönteisesti työmarkkinoihin. Työllisyysaste on parantunut viime aikoina huomattavasti, vaikkakin pitkäaikaistyöttömyys on edelleen suurta. Vaikka inflaatio kiihtyi edelliseen vuoteen verrattuna, sen odotetaan tasoittuvan hyödykkeiden maailmanhintojen kehityksen mukaisesti.

               (8)

               Neuvosto katsoo asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vakausohjelman arvioinnin perusteella, että julkisen talouden ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Vakausohjelmaan sisältyvän julkisen talouden keskipitkän aikavälin strategian tavoitteena on saavuttaa keskipitkän aikavälin tavoite eli rakenteellinen tasapaino vuoteen 2013 mennessä ja säilyttää se vakausohjelman loppukauden ajan sekä saavuttaa rakenteellinen ylijäämä vuonna 2013 ja sen jälkeisinä vuosina. Julkisen talouden rahoitusaseman ennustetaan olevan ylijäämäinen vuoteen 2013 mennessä, kun taas lyhyen aikavälin alijäämän odotetaan heikkenevän jonkin verran päästöhyvityksiin liittyvien ympäristöalan investointien kertaluonteisen vaikutuksen johdosta. Vakausohjelman mukainen julkisen talouden sopeutus tukeutuu julkisten kulutusmenojen kasvun hillitsemiseen. Vakausohjelmassa annetaan jonkin verran tietoja toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on saavuttaa tavoitteena oleva rahoitusasema, ja aiempi kokemus julkisen talouden tavoitteiden saavuttamisesta vähentää riskiä siitä, ettei tavoitteisiin päästä tulevina vuosina. Suunnitelluilla uudistuksilla pyritään erityisesti tehokkuusetuihin useilla aloilla, kuten koulutuksessa ja aktiivisessa työmarkkinapolitiikassa. Julkisen talouden tavoitteisiin liittyvät riskit näyttävät näin ollen olevan pitkälti tasapainossa. Tulevien talousarvioiden kannalta on kuitenkin tärkeää esittää toimenpiteiden tärkeimmät yksityiskohdat julkisten menojen tehokkuuden parantamiseksi ja vakausohjelman täytäntöönpanon varmistamiseksi.

               (9)

               Pitkäaikaistyöttömyys on edelleen korkealla ja eri alueiden työttömyysasteissa on ollut melko suuria eroja eivätkä työttömyysluvut ole juurikaan muuttuneet. Vaikka aktiivisen työmarkkinapolitiikan rahoitus on kasvanut huomattavasti vuoden 2009 jälkeen, kyseisen rahoituksen määrä on edelleen yksi EU:n alhaisimpia, minkä vuoksi vain harvat työttömät saavat aktiivista tukea. Viron työmarkkinat ovat suhteellisen joustavat, mitä vahvisti työlainsäädäntöpaketin yhteydessä tehty päätös lykätä työttömyysvakuutuskorvauksen kattavuuden lisäämistä vuoteen 2013. Tästä joustosta huolimatta työn verokiila on Virossa suhteellisen suuri. Tällä saattaa olla kielteisiä vaikutuksia työvoiman tarjontaan ja kysyntään. Tämä ongelma on erityisen ajankohtainen, kun otetaan huomioon köyhyysvaarassa olevien nuorten ja vähän koulutettujen korkea työttömyys. Uudistuksilla, joiden tarkoituksena on vähentää sosiaalivakuutusmaksuja, puututaan oikeisiin asioihin, mutta ne joudutaan toteuttamaan samalla kun julkisen talouden rahoitusasemaa lujitetaan. Tehokkuusetuja voidaan saavuttaa tiukentamalla tarveharkintaa, jotta muut etuudet voidaan kohdentaa paremmin.

               (10)

               Viron luonnonvaraintensiteetti on yksi EU:n suurimpia. Tämä johtuu osittain tuotantorakenteesta, joka on keskittynyt energiaintensiivisille aloille. Toinen tekijä on alakohtainen alhainen energiatehokkuus. Viron kansallisen uudistusohjelman mukaan energiansäästötavoite on 9 prosenttia vuonna 2016 ennustuksiin verrattuna (kyseisen uudistusohjelman mukaan vastaava luku on 16 prosenttia vuonna 2020). Lisäksi siitä, kuinka ja milloin toimenpiteet toteutetaan ja mitkä niiden odotetut tulokset ovat, annetaan vain vähän tietoja. Energiatehokkuutta voidaan parantaa edelleen. Energiatehokkuuden parantamisella on todennäköisesti myönteinen vaikutus ympäristöön ja energiavarmuuteen, ja se myös vähentää inflaatiopaineita ja parantaa kustannuskilpailukykyä.

               (11)

               Vaikka monilla on korkea-asteen koulutus, koulutusjärjestelmän uudistus kaikilla tasoilla auttaisi vähentämään puutteita ammattitaidossa ja lisäksi voitaisiin puuttua koulujen ja korkea-asteen oppilaitosten suureen määrään ja kohdentamisen puutteeseen ammattikoulutuksessa, mikä johtaa ammattikouluttamattomien suureen määrään. Kun otetaan huomioon nykyinen väestönkehitys, inhimillisen pääoman laadun lisääminen on tärkeää, jotta voidaan parantaa keskipitkän aikavälin potentiaalista kasvua. Erityisesti on huomattava, että jos korkea-asteen koulutus keskitetään talouden kannalta tärkeille aloille (esim. insinöörikoulutus), voidaan tukea siirtymistä avoimiin sektoreihin. Koulutusuudistuksen toteuttaminen parantaisi myös julkisen sektorin tehokkuutta, sillä koulutuksen nykyinen paikallistason hallintojärjestelmä on liian hajanainen, mikä johtaa sekä tehottomiin tukiin että heikkolaatuisiin palveluihin.

               (12)

               Viro on tehnyt useita sitoumuksia Euro Plus -sopimuksen nojalla. Näihin sisältyy toimenpiteitä, jotka koskevat julkisen talouden kestävyyttä, työllisyyttä ja kilpailukykyä. Julkisen talouden osalta sopimuksessa sitoudutaan saavuttamaan julkisen talouden tasapaino vuoteen 2013 mennessä ja ylijäämä vuonna 2014, sisällyttämään julkisen talouden tasapainoa koskeva vaatimus talousarviolakiin ja käynnistämään erityiseläkejärjestelmien uudistus. Työllisyyttä aiotaan parantaa eräillä verokannusteilla. Kilpailukyvyn parantamiseen tähtäävissä toimenpiteissä keskitytään innovointiin, korkea-asteen koulutukseen ja julkisten palvelujen uudistamiseen. Sopimuksen mukaiset sitoumukset heijastavat kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyä suunnitelmaa. Sopimuksessa esitettyjen tavoitteiden kannalta olisi hyödyllistä toteuttaa työmarkkinapolitiikkaa lujittavia lisätoimenpiteitä samoin kuin puuttua resurssitehokkuutta ja energiamarkkinoita koskeviin kysymyksiin. Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyt sitoumukset on arvioitu ja otettu huomioon suosituksissa.

               (13)

               Komissio on arvioinut vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyt sitoumukset. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Viron finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta. Lisäksi se on arvioinut, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska EU:n talouden ohjausta ja hallintaa on tarpeen tehostaa kokonaisuudessaan antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Se katsoo, että vaikka toimenpiteet, joiden tarkoituksena on saavuttaa tavoitteena oleva julkisen talouden rahoitusasema, olisi yksilöitävä tulevissa talousarvioissa, Viron viranomaisten kokemus vähentää riskiä siitä, ettei tavoitteisiin päästä. Lisätoimenpiteitä olisi toteutettava työmarkkinapolitiikan lujittamiseksi ja työnteon kannustimien parantamiseksi, inhimillisen pääoman kehittämiseksi toteuttamalla kattava koulutusuudistus sekä puuttumalla resurssitehokkuutta ja energiamarkkinoita koskeviin kysymyksiin.

               (14)

               Neuvosto on tutkinut Viron vakausohjelman vuodelta 2011 edellä esitetyn arvioinnin perusteella. Neuvoston lausunto (3) on esitetty erityisesti alla olevassa suosituksessa 1. Neuvosto on tutkinut Viron kansallisen uudistusohjelman ottaen huomioon 25 päivänä maaliskuuta 2011 hyväksytyt Eurooppa-neuvoston päätelmät,

         SUOSITTAA, että Viro toteuttaa vuosina 2011–2012 toimia, joilla se

               1.

               saavuttaa rakenteellisen ylijäämän viimeistään vuoteen 2013 mennessä, rajoittaa alijäämän enintään 2,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2012, valvoo tiukasti menoja ja parantaa julkisten menojen tehokkuutta;

               2.

               toteuttaa toimia työvoiman kysynnän tukemiseksi ja köyhyysriskin vähentämiseksi alentamalla veroihin ja sosiaaliturvaan liittyvää taakkaa talousarvion kannalta neutraalilla tavalla sekä parantamalla aktiivisten työmarkkinapolitiikkojen tehokkuutta, mukaan lukien toimenpiteiden kohdentaminen nuoriin ja pitkäaikaistyöttömiin erityisesti korkean työttömyyden alueilla;

               3.

               varmistaa sellaisten suunniteltujen, rakennus- ja liikennealoille suunnattujen kannusteiden täytäntöönpanon, joiden tavoitteena on vähentää energiaintensiivisyyttä ja parantaa talouden energiatehokkuutta, esimerkiksi varmistamalla, että markkinat toimivat paremmin.

               4.

               painottaa koulutusjärjestelmän uudistuksen toteuttamisen yhteydessä sellaisia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on parantaa esikouluopetuksen saatavuutta ja edistää ammattikoulutuksen laatua ja saatavuutta; keskittää koulutusta vastaamaan paremmin työmarkkinoiden tarpeita ja tarjoaa elinikäisen oppimisen mahdollisuuksia vähän koulutetuille työntekijöille.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetään vuonna 2011 voimassa 19 päivänä toukokuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä 2011/308/EU jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (EUVL L 138, 26.5.2011, s. 56).

      (3)  Lausunto, jota tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdassa.


title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2011 , Unkarin vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä vuosia 2011–2015 koskevaa Unkarin tarkistettua lähentymisohjelmaa koskevan neuvoston lausunnon antamisesta

text:
               15.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/10

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2011,
   Unkarin vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä vuosia 2011–2015 koskevaa Unkarin tarkistettua lähentymisohjelmaa koskevan neuvoston lausunnon antamisesta
   2011/C 209/03
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020, joka perustuu talouspolitiikan koordinoinnin tehostamiseen ja keskittyy avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn lisäämiseksi.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2), jotka yhdessä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011 ensimmäisen vuotuisen kasvuselvityksen, joka tarkoitti uuden talouden ohjauksen ja hallinnan jakson alkua EU:ssa ja ensimmäistä politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjaksoa, jonka perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa.

               (4)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta 2011 julkisen talouden vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka ovat 15 päivänä helmikuuta ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston päätelmien ja komission vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että etusijalle on asetettava talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden kestävyyden palauttaminen, työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten avulla sekä uudet kasvua edistävät toimet. Se kehotti kaikkia jäsenvaltioita toteuttamaan näihin painopisteisiin perustuvia konkreettisia toimenpiteitä, jotka sisällytetään niiden vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

               (5)

               Unkari toimitti vuosia 2011–2015 koskevan vuoden 2011 tarkistetun lähentymisohjelmansa sekä vuoden 2011 kansallisen uudistusohjelmansa 15 päivänä huhtikuuta 2011. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (6)

               Talouskriisi horjutti pahoin Unkarin taloutta syksyllä 2008, eikä maa enää saanut rahoitusta markkinoilta. Ratkaistakseen ongelmat Unkari otti käyttöön sopeutusohjelman, jossa etusijalle asetettiin julkisen talouden vakauttaminen ja finanssialan valvonta ja jota varten se sai rahoitustukea EU:lta ja Kansainväliseltä valuuttarahastolta. Sen ansiosta Unkari alkoi saada uudelleen rahoitusta markkinoilta keväällä 2009, ja maan talous irtautui taantumasta. Bruttokansantuote supistui 6,7 prosenttia vuonna 2009, mutta kasvoi vuonna 2010 jo 1,2 prosenttia viennin lisääntymisen ansiosta. Samanaikaisesti työttömyys, joka ennen kriisiä oli alle 8 prosenttia, kasvoi yli 11 prosenttiin. Hallitus ilmoitti vuoden 2010 jälkipuoliskolla huomattavista veronkevennyksistä, jotka oli tarkoitus toteuttaa vuosina 2010–2013. Jotta julkisen talouden rahoitusasema ei kuitenkaan heikkenisi liikaa, hallitus otti samanaikaisesti käyttöön ylimääräisiä maksuja ja toteutti ylimääräisiä pysyväisluontoisia menojen leikkauksia. Lisäksi päätös lakkauttaa pakollinen yksityinen eläkepilari on tuonut sekä pysyviä että kertaluontoisia tuloja. Vaikka näiden toimenpiteiden ansiosta alijäämätavoitteeksi asetettu 3,8 prosenttia suhteessa BKT:hen ylitettiin vain 0,4 prosentilla suhteessa BKT:hen vuonna 2010, ja vuonna 2011 julkinen talous kääntyy ylijäämäiseksi, perusrahoitusasema heikkeni huomattavasti. Korjatakseen tilanteen ja lujittaakseen talouskasvupotentiaalia Unkarin hallitus julkaisi maaliskuussa 2011 rakenneuudistusohjelman sekä hyväksyi muita toimia, joilla pyritään vakauttamaan julkista taloutta.

               (7)

               Neuvosto katsoo neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen tarkistetun lähentymisohjelman arvioinnin sekä komission kevään 2011 talousennusteiden perusteella, että julkisen talouden ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario on hieman liian optimistinen. Tämä koskee erityisesti kotimaisen kysynnän kehittymistä. Tarkistetulla ohjelmalla pyritään korjaamaan liiallinen alijäämä neuvoston asettamaan määräaikaan eli vuoteen 2011 mennessä, kun eläkevaroista saatavien merkittävien kertaluonteisten tulojen ansiosta päästään 2 prosentin ylijäämään suhteessa BKT:hen. Julkisen talouden alijäämäksi vuonna 2012 arvioidaan 2,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Sen jälkeen alijäämän arvioidaan vähitellen supistuvan 1,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2015. Tämä kehitys perustuu ensisijaisesti menojen hillitsemiseen. Tarkistetussa ohjelmassa julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteeksi vahvistetaan 1,5 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen. Vakauttamisstrategian arvioidaan supistavan julkisen talouden alijäämää pysyvästi sekä kääntävän velan laskusuuntaan niin, että se vähenee 64 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2015 mennessä. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että rakenteelliset parannukset painottuvat ohjelmakauden loppuun eli ne alkavat vasta vuonna 2012. Lisäksi rakenteellisen rahoitusaseman kumulatiivinen heikkeneminen yli 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuosina 2010 ja 2011 ei vastaa neuvoston heinäkuussa 2009 antamaa suositusta, jonka mukaan Unkarin olisi toteutettava vähintään 0,5 prosentin rakenteellinen sopeutus suhteessa BKT:hen. Kevään ennusteen mukaan alijäämä on 3,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2012 (luvussa on otettu huomioon eräät täytäntöönpanoon liittyvät 0,5 prosentin riskit suhteessa BKT:hen). Viitearvo saattaa siis ylittyä myös vuonna 2012, ellei uusia ehkäiseviä toimenpiteitä oteta käyttöön. Suunniteltu rakenteellinen alijäämäura, komission uuden laskelman mukaisesti, ei myöskään tarjoa riittäviä mukautuksia, joiden avulla keskipitkän aikavälin tavoite voitaisiin saavuttaa ennen lähentymisenohjelman kattaman kauden loppua. Uusia rakenteellisia sopeutuksia ei ole suunnitteilla enää vuoden 2013 jälkeen, vaikka keskipitkän aikavälin tavoitteen marginaali on pieni.
               Pakollisen yksityisen eläkepilarin lakkauttaminen tuo kertaluontoisia ja pysyväisluontoisia lisätuloja, kasvattaen kuitenkin samalla pitkäaikaisia sitoumuksia. Todennäköinen julkisen talouden kestävyyden heikentyminen pitkällä aikavälillä tasoittuu osittain useiden ilmoitettujen eläkejärjestelmään liittyvien toimenpiteiden ansiosta rakenteellisen uudistusohjelman puitteissa (kuten jo osittain toteutetut parametriset muutokset julkisen setorin eläkepilarissa), ottaen huomioon, että osa eläkerahastojen varoista käytetään juoksevien menojen rahoittamiseen.

               (8)

               Julkisen talouden vakauttaminen on edelleen suuri haaste. Ellei ilmoitettuja toimia sekä rakenteellisia lisätoimenpiteitä panna tarvittaessa tehokkaasti täytäntöön, ei liiallista alijäämää välttämättä saada korjattua kestävällä tavalla eikä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttaminen edisty asianmukaisesti. Julkisen talouden vakauttamisella voidaan lisäksi edistää velan asianmukaista supistamista ja parantaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä, johon näyttää liittyvän keskisuuria riskejä. Kaikki odottamattomat tulot olisi käytettävä nopeuttamaan julkisen talouden vakauttamista. Edistymistä julkisen talouden vakauttamisessa voidaan valvoa viranomaisten puolivuosittain antamien raporttien avulla, joissa tarkastellaan liiallista alijäämää koskevan menettelyn etenemistä.

               (9)

               Hiljattain hyväksytyn perustuslain mukaan velkajarru on 50 prosenttia suhteessa BKT:hen. Lisäksi perustuslaissa annetaan finanssipoliittiselle neuvostolle veto-oikeus vuotuiseen talousarvioon. Tämä voi olla ensimmäinen askel kohti parempaa julkisen talouden kehystä. Keskeiset yksityiskohdat määritellään kuitenkin tarkemmin vasta myöhemmin annettavissa perustuslaillisissa laeissa (esim. millaisia väliaikaisia määrällisiä sääntöjä sovelletaan siihen asti kun velkasuhde laskee alle 50 prosentin, miten poikkeuslauseketta tulkitaan). Katon asettaminen nimellisvelalle saattaa tilanteen pysyessä muuten ennallaan johtaa myötäsykliseen finanssipolitiikan viritykseen, jos sillä yritetään ratkaista kaikki ongelmat. Lisäksi uudistetun finanssipoliittisen elimen toimivaltuudet ovat melko suppeat (se voi ainoastaan antaa lausunnon talousarvioesityksestä, mutta sillä on kuitenkin vahva veto-oikeus), eivätkä ne kata koko budjettisykliä (neuvosto ei esim. voi arvioida reaaliaikaisesti sellaisia uusia politiikkoja, joilla on merkittäviä talousarviovaikutuksia). Myös eräät muut julkisen talouden ohjausjärjestelmän osatekijät, kuten finanssipolitiikan keskipitkän aikavälin suuntaukset sekä kysymys finanssipolitiikan avoimuudesta, on vielä määritettävä.

               (10)

               Unkarin työllisyysaste on EU:n alhaisimpia (60,4 %). Myös naisten työllisyysaste on alhainen (55,0 %). Lisäksi ero naisten työllisyysasteissa sen mukaan, onko naisilla enintään 6-vuotiaita lapsia vai ei, on toiseksi suurin EU:ssa (33,6 prosenttiyksikköä, kun EU:n keskiarvo on 12,1 prosenttiyksikköä). Lastenhoitopalvelujen tarjonnassa on Unkarissa puutteita. Lastenhoitopalveluja on tarjolla heikosti erityisesti suurten kaupunkien ulkopuolella sekä alueilla, joilla on paljon työttömyyttä. Parantamalla lastenhoitomahdollisuuksia voitaisiin helpottaa kummankin vanhemman osallistumista työelämään.

               (11)

               Työhön on Unkarissa kohdistunut melko suuri verorasitus. Uudella henkilötuloverotusjärjestelmällä korjataan osittain verotuksen haitalliset vaikutukset työllisyyteen erityisesti niiden osalta, joiden palkka on keskipalkkaa korkeampi, sekä lapsiperheiden osalta, pyrkien näin puuttumaan kiireellisimpiin kilpailukykyyn ja väestönkehitykseen liittyviin ongelmiin. Vaikka verotusta on kevennetty, matalapalkkaisten, lapsettomien työntekijöiden verorasitus on kasvanut uudistuksen johdosta, jos otetaan huomioon verohuojennusten asteittainen poistaminen.

               (12)

               Julkisten työvoimapalvelujen ongelmana ovat riittämättömät hallinnolliset valmiudet, eivätkä aiemmin toteutetut investoinnit ole mainittavasti parantaneet työvoimapalveluita siten, että työttömiä olisi integroitu työelämään tehokkaammin. Työllisyysohjelmien rahoitusta ei ole sidottu riittävästi tuloksiin, erityisesti siltä osin kuin on kyse kansallisesti rahoitetuista toimenpiteistä. Työttömyyskorvausten kesto on äskettäin ilmoitettu lyhennettäväksi siten, että se on nyt EU:n lyhyimpiä. Tämän toimenpiteen vaikutusta työmarkkinoihin olisi arvioitava. Erityisesti olisi tutkittava, onko sen avulla kyetty lisäämään työelämään osallistumista.

               (13)

               Köyhyys ja eräät siihen liittyvät seikat, kuten työttömyys tai alhainen koulutustaso, vaikuttavat edelleen suhteettoman paljon eräiden syrjäytyneiden ryhmien ja varsinkin romanien asemaan. Vähän koulutettujen työllisyysaste on erityisen alhainen (36,8 %, kun Euroopan keskiarvo on 53,4 %), varsinkin miesten osalta. Arviolta 70 prosenttia romaneista elää köyhyysrajan alapuolella. Enemmistö heistä asuu heikosti kehittyneillä alueilla, joilla on huonot työllistymismahdollisuudet ja heikot julkiset palvelut.

               (14)

               Pk-yritysten toimintaa haittaavat monimutkainen sääntelykehys, suuri hallinnollinen rasitus sekä julkisen hallinnon rajallinen vastuuvelvollisuus ja avoimuuden puute. Pk-yritysten mahdollisuudet saada alkuvaiheen rahoitusta ovat olleet Unkarissa huonommat kuin EU:ssa keskimäärin. Kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyy useita toimenpiteitä, joilla pyritään keventämään hallinnollista rasitusta ja parantamaan yritysten toimintaympäristöä yleensä. Muiden kuin pankkien tarjoamien rahoitusmekanismien merkitys on vähäisempi kuin muissa Euroopan maissa. Aiemmista ohjelmista pk-yrityksille annetun tuen tuloksekkuutta ei ole arvioitu järjestelmällisesti.

               (15)

               Komissio on arvioinut Unkarin lähentymisohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä ottanut lisäksi huomioon hallituksen aikeet seurata Euro Plus -sopimusta. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Unkarin finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta. Lisäksi se on arvioinut, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska Euroopan unionin talouden ohjausta ja hallintaa on tarpeen tehostaa kokonaisuudessaan antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Komission mukaan julkisen talouden sopeuttamisstrategia painottuu liikaa menopuoleen ja että neuvoston vaatimus, jonka mukaan alijäämä on supistettava alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2011 mennessä, voidaan täyttää merkittävien kertaluonteisten, erityisesti eläkevaroista saatavien tulojen ansiosta. Rakenteelliset parannukset aloitetaan vasta vuonna 2012. Täytäntöönpanoriskit huomioon ottaen on mahdollista, että yläraja ylittyy myös vuonna 2012, ellei lisätoimenpiteitä toteuteta. Lähentymisohjelmalla ei komission uuden laskelman mukaan myöskään voida pitkällä aikavälillä varmistaa, että Unkari kykenee edistymään keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisessa, vaikka marginaali onkin pieni. Työllistymismahdollisuuksia voitaisiin parantaa toteuttamalla uusia toimenpiteitä, joilla lisätään työmarkkinoille osallistumista ja nykyaikaistetaan työvoimapalveluja. Hallinnollisten rasitteiden vähentäminen puolestaan parantaisi liiketoimintaympäristöä ja tukisi pk-yritysten kasvua.

               (16)

               Neuvosto on tutkinut Unkarin tarkistetun lähentymisohjelman vuodelta 2011 edellä esitetyn arvioinnin perusteella ja ottaen huomioon myös Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan nojalla 7 päivänä heinäkuuta 2009 annetun neuvoston suosituksen. Neuvoston lausunto (3) on esitetty erityisesti alla olevissa suosituksissa 1 ja 2. Neuvosto on tutkinut Unkarin kansallisen uudistusohjelman ottaen huomioon 25 päivänä maaliskuuta 2011 hyväksytyt Eurooppa-neuvoston päätelmät,

         SUOSITTAA, että Unkari toteuttaa vuosina 2011–2012 toimia, joilla se

               1.

               vahvistaa julkisen talouden sopeuttamistoimia noudattaakseen neuvoston suositusta korjata mittava vaje kestävällä tavalla, muun muassa välttämällä vuonna 2011 odotettavissa oleva rakenteellisen rahoitusaseman heikkeneminen, joka ilmenee arvioidusta 2 prosentin ylijäämästä suhteessa BKT:hen, sekä varmistamalla, että julkisen talouden vaje pysyy selvästi alle 3 prosentin ylärajan suhteessa BKT:hen vuonna 2012 ja sen jälkeen, vaikuttaen näin valtion korkean velkaantumisasteen alentamiseen; toteuttaa täysimääräisesti ilmoitetut verotukseen liittyvät toimenpiteet ja hyväksyy tarvittaessa uusia pysyväisluonteisia julkisen talouden vakauttamistoimia viimeistään vuoden 2012 talousarviossa, jotta kyseisen vuoden osalta asetetut julkisen talouden tavoitteet voidaan saavuttaa; vuoden 2012 talousarviossa olisi myös täsmennettävä lisätoimenpiteet lähentymisohjelmassa asetetun vuotta 2013 koskevan tavoitteen saavuttamiseksi; varmistaa, että keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisessa edistytään vuosittain vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen kunnes keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan ja että mahdolliset odottamattomat tulot käytetään nopeuttamaan julkisen talouden vakauttamista;

               2.

               hyväksyy ja panee täytäntöön asetukset, joissa määritellään yksityiskohtaisesti uuden perustuslaillisen julkisen talouden ohjauskehyksen toiminta, esimerkiksi määrälliset säännöt, joita sovelletaan keskitetysti ja paikallistasolla, kunnes velkasuhde on supistunut alle 50 prosenttiin suhteessa BKT:hen; finanssipoliittisen kehyksen osalta toteuttaa ja vahvistaa julkisen talouden monivuotista suunnittelua; lisää julkisen talouden avoimuutta ja laajentaa finanssipoliittisen neuvoston valtuuksia;

               3.

               lisää työmarkkinoille osallistumista vähentämällä verouudistuksen vaikutuksia pienituloisiin palkansaajiin talousarvion kannalta neutraalilla tavalla; tehostaa toimia, joilla lisätään naisten osallistumista työelämään lisäämällä lastenhoito- ja esikoulupaikkoja;

               4.

               vahvistaa julkisten työvoimapalvelujen ja muiden palveluntarjoajien valmiuksia parantaa ammatillisen koulutuksen, työnvälityspalvelujen ja yksilöllisten palvelujen laatua ja tehokkuutta; vahvistaa aktiivisia työmarkkinatoimenpiteitä, joilla todistettavasti saavutetaan positiivisia tuloksia; ottaa sidosryhmien kuulemisen perusteella käyttöön matalan taitotason työntekijöille sekä muille erityisen haavoittuville ryhmille räätälöityjä ohjelmia;

               5.

               parantaa liiketoimintaympäristöä toteuttamalla kaikki sääntelykehyksen uudistamiseen liittyvät toimenpiteet sekä vähentämällä hallinnollista rasitusta kansallisessa uudistusohjelmassa; arvioi pk-yrityksille suunnattujen tukitoimien tehokkuutta ja mukauttaa julkisia ohjelmia siten, että parannetaan pk-yritysten mahdollisuuksia saada rahoitusta muualta kuin pankeilta.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetään vuonna 2011 voimassa 19 päivänä toukokuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä 2011/308/EU jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (EUVL L 138, 26.5.2011, s. 56).

      (3)  Lausunto, jota tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdassa.


				|

		52012DC0315

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Luxemburgin vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Luxemburgin vuosien 2012–2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2012/0315 final - 2012/ () */

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Luxemburgin vuoden 2012 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Luxemburgin vuosien 2012–2015 vakausohjelmaa
koskeva neuvoston lausunto
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[2],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[3],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26
päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään
uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on
tehostaa talouspolitiikan koordinointia. Strategia keskitetään avainalueisiin,
joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja
kilpailukyvyn lisäämiseksi.
(2)       Neuvosto antoi 13 päivänä
heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan
laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010
päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista[4]. Yhdessä nämä muodostavat ns.
yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt
suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.
(3)       Neuvosto antoi 12 päivänä
heinäkuuta 2011 suosituksen Luxemburgin vuoden 2011 kansallisesta
uudistusohjelmasta ja lausunnon Luxemburgin vuosien 2011–2014 tarkistetusta
vakausohjelmasta.
(4)       Komissio hyväksyi 23 päivänä
marraskuuta 2011 toisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi toinen
politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka perusta on
Eurooppa 2020 -strategiassa. Komissio hyväksyi 14 päivänä helmikuuta 2012
asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan
kertomuksen[5],
eikä yksilöinyt siinä Luxemburgia jäsenvaltioksi, josta on tehtävä
perusteellinen tarkastelu.
(5)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
2 päivänä maaliskuuta 2012 rahoitusvakauden turvaamisen, julkisen talouden
vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on
tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista,
palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä,
puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(6)       Lisäksi Eurooppa-neuvosto
kehotti 2 päivänä maaliskuuta 2012 Euro Plus ‑sopimukseen osallistuvia
jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan
sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.
(7)       Luxemburg toimitti vuosiksi
2012–2015 laaditun vuoden 2012 vakausohjelmansa ja vuoden 2012 kansallisen
uudistusohjelmansa 27 päivänä huhtikuuta 2012. Ohjelmat on arvioitu samaan
aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
(8)       Neuvosto on neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vuoden 2012 vakausohjelman arvioinnin
perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden ennusteiden perustana oleva
makrotalouden skenaario on uskottava. Erityisesti vuosia 2012 ja 2013 koskeva
ohjelman skenaario on hyvin lähellä komission kevään 2012 talousennustetta.
Keskipitkän aikavälin alijäämäennusteet on tehty jonkin verran optimistisen
kasvuskenaarion perusteella siten, että ne ovat potentiaalista kasvua suuremmat
mutta silti selvästi alle aiemman tason. Ohjelmassa esitetyn julkisen talouden
strategian tavoitteena on saada alijäämä vuosien 2012 ja 2014 välillä
1,5 prosentista 0,9 prosenttiin vakauttamistoimenpidepaketilla, jonka
osuus BKT:stä on 1,2 prosenttia. Tarkoituksena on tarjota enemmän
liikkumavaraa häiriöiden varalta. Ohjelmassa vahvistetaan aiemmin asetettu
keskipitkän aikavälin tavoite eli 0,5 prosentin rakenteellinen ylijäämä.
Tätä tavoitetta ei kuitenkaan voida pitää vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisena,
sillä nykyisten politiikkojen ja ennusteiden perusteella vaikuttaa siltä, ettei
siinä oteta riittävästi huomioon ikääntymisestä johtuvia epäsuoria vastuita,
vaikka velkaa onkin perussopimuksessa määrättyä viitearvoa vähemmän. Sekä
komission kevään 2012 talousennusteen että ohjelman (uudelleen lasketun)
rakenteellisen rahoitusaseman perusteella Luxemburg poikkeaa keskipitkän
aikavälin tavoitteistaan merkittävästi vuodesta 2012 alkaen. Valtion menojen,
joista on vähennetty harkinnanvaraiset tulopuolen toimenpiteet, odotetaan
ylittävän merkittävästi vakaus- ja kasvusopimuksessa määritellyn menojen
viitearvon. Julkisen talouden bruttovelka on 20 prosenttia suhteessa
BKT:hen eli alle perussopimuksessa asetetun viitearvon.
(9)       Luxemburgin hallitus hyväksyi
20 päivänä tammikuuta 2012 lakiesityksen sekä yksityisen että julkisen sektorin
eläkejärjestelmän uudistamiseksi. Uudistuksessa järjestelmään lisätään eräitä
oikaisumekanismeja sen taloudellisen tilanteen epäsuotuisan kehityksen varalta
ja mukautetaan hyvin anteliasta etuuksien laskutapaa. Uusi laskutapa otetaan
kuitenkin käyttöön vähitellen erittäin pitkällä, 40 vuoden aikavälillä.
Varhaiseläkkeelle siirtymisen mahdollisuudet jäävät pitkälti entiselleen, eikä
Luxemburgissa ole tehty ehdotuksia lakisääteisen eläkeiän mukauttamisesta
elinajanodotteeseen. Yleisesti Luxemburg on kulkemassa oikeaan suuntaan, mutta
ehdotettu uudistus ei vaikuta riittävästi takaavan julkisen talouden pitkän
aikavälin kestävyyttä.
(10)     Luxemburgin parlamentti
hyväksyi tammikuussa 2012 lain, jolla rajoitetaan palkkojen automaattisen
indeksoinnin soveltamista vuosina 2012–2015, jotta Luxemburgin talouden
kilpailukyky paranisi. Luxemburgin hallitus ei ole viiteindeksin mahdollisen
mukauttamisen lisäksi kuitenkaan ilmoittanut muista aikeista tarkistaa
palkkojen määräytymisjärjestelmää pysyvästi. Vaikka Luxemburgin tuottavuus on
tällä hetkellä hyvin korkealla tasolla, tuottavuuden kasvuun liittyvä
liikkumavara on kapenemassa. Jotta Luxemburgin talouden kilpailukyky säilyisi
pitkällä aikavälillä, palkkojen määräytymisjärjestelmää on tarpeen tarkistaa
pysyvästi yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa kansallisten käytänteiden
mukaisesti.
(11)     Luxemburg on ottanut joitakin
tärkeitä ja uskottavia edistysaskelia verraten korkean nuorisotyöttömyyden
vähentämiseksi. Jotta nuorten integroitumista työmarkkinoille voitaisiin
helpottaa, tarvitaan johdonmukaista strategiaa esimerkiksi kuntien yhteistyön
lisäämiseksi ja työvoimapalveluiden tehon parantamiseksi. Nuoret ja erityisesti
vähän koulutetut työnhakijat hyötyisivät myös lisäinvestoinneista koulutukseen.
(12)     Luxemburgilla odotetaan olevan
vaikeuksia saavuttaa vuodelle 2020 asetettu kasvihuonekaasupäästöjen
vähentämistavoitteensa. Viimeisimpien nykytoimiin perustuvien ennusteiden
mukaan Luxemburgin päästökaupan ulkopuolisten päästöjen odotetaan lisääntyvän
9 prosenttia vuosina 2005–2020, kun tavoitteena on 20 prosentin
vähennys. Suurin päästöjen lähde on maantieliikenne, jonka päästöjen
vähentämispotentiaali on suuri. Liikennepolttoaineiden hinta on edelleen EU:n
alhaisimpia, mikä edistää ”bensaturismia” ja aiheuttaa saastumisen ja ruuhkien
kaltaisia kielteisiä ulkoisvaikutuksia. Kasvihuonekaasupäästöjä on vähennettävä
uusilla toimintatavoilla tai joudutaan turvautumaan kalliisiin
joustomekanismeihin.
(13)     Luxemburg on tehnyt useita
sitoumuksia Euro Plus -sopimuksen nojalla. Sitoumukset sekä vuonna 2011
esitettyjen sitoumusten täytäntöönpano liittyvät kilpailukyvyn parantamiseen,
työllisyyden lisäämiseen ja julkisen talouden vakauden vahvistamiseen. Komissio
on arvioinut Euro Plus -sopimukseen perustuvien sitoumusten
täytäntöönpanoa. Arvioinnin tulokset on otettu huomioon suosituksissa.
(14)     Komissio on laatinut
EU-ohjausjakson puitteissa kattavan analyysin Luxemburgin talouspolitiikasta.
Se on arvioinut vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman. Se on ottanut
huomioon niiden merkityksen Luxemburgin finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja
talouspolitiikan kestävyyden kannalta ja arvioinut, ovatko ne EU:n sääntöjen ja
ohjeiden mukaisia ottaen huomioon, että Euroopan unionin yleistä talouden
ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin
päätöksiin. Komissio antaa EU-ohjausjakson nojalla jäljempänä esitettävät
suositukset 1–5.
(15)     Neuvosto on tutkinut
Luxemburgin vakausohjelman, ja se antaa lausuntonsa[6] erityisesti jäljempänä
esitettävässä suosituksessa 1,
SUOSITTAA, että Luxemburg toteuttaisi
vuosina 2012–2013 toimia, joilla se
1.           säilyttää julkisen talouden
rahoitusaseman vakauden korjaamalla mahdolliset poikkeamat keskipitkän
aikavälin tavoitteesta, jolla varmistetaan julkisen talouden pitkän aikavälin
kestävyys erityisesti, kun otetaan huomioon ikääntymiseen liittyvät epäsuorat
vastuut; vahvistaa tätä varten vuodeksi 2013 ja sen jälkeiseksi ajaksi
laadittua julkisen talouden strategiaa, jota riittävästi täsmennetyt
toimenpiteet tukevat, ja toteuttaa strategian tinkimättä sekä saavuttaa menojen
kasvulle asetetun viitearvon;
2.           lisää ehdotetun eläkeuudistuksen
vaikutusta nopeuttamalla väestön ikääntymiseen liittyvien toimenpiteiden
täytäntöönpanoa, toteuttaa lisätoimenpiteitä ikääntyneiden työntekijöiden
työvoimaosuuden lisäämiseksi erityisesti vähentämällä varhaiseläkkeelle
siirtymistä ja toteuttaa toimia lakisääteisen eläkeiän mukauttamiseksi
elinajanodotteeseen eläkejärjestelmän pitkän aikavälin kestävyyden
varmistamiseksi;
3.           uudistaa
palkkaneuvottelujärjestelmää ja palkkojen indeksointijärjestelmää
työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisia käytäntöjä noudattaen Luxemburgin
talouden kilpailukyvyn säilyttämiseksi pitkällä aikavälillä siten, että
ensimmäisenä toimena säilytetään nykyinen yhden vuoden mittainen
indeksointiväli vuoden 2014 jälkeen ja vähennetään energian ja muiden
epävakaiden tuloerien vaikutusta viiteindeksissä;
4.           jatkaa työtä
nuorisotyöttömyyden vähentämiseksi lisäämällä sidosryhmien osallistumista sekä
vahvistamalla erityisesti vähän koulutettujen henkilöiden koulutustoimia,
joilla tähdätään siihen, että nuorten tiedot ja taidot vastaisivat paremmin
työmarkkinoiden kysyntää;
5.           varmistaa, että päästökaupan
ulkopuolisten kasvihuonekaasupäästöjen tavoitteet saavutetaan, erityisesti
muuttamalla verotusjärjestelmää ympäristöystävällisemmäksi.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2012) 315 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 ja P7_TA(2012)0047.
[4]               Neuvoston päätös 2012/238/EU, annettu 26 päivänä
huhtikuuta 2012.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan
mukaisesti.


Avis juridique important

|

32003H0613

Komission suositus, annettu 6 päivänä elokuuta 2003, tarkistettuja väliaikaisia laskentamenetelmiä koskevista suuntaviivoista teollisuusmelun, ilma-alusten aiheuttaman melun, tieliikennemelun ja raideliikennemelun laskemiseksi sekä tietoja niiden aiheuttamista melupäästöistä (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (tiedoksiannettu numerolla K(2003) 2807)

Virallinen lehti nro L 212 , 22/08/2003 s. 0049 - 0064

Komission suositus,annettu 6 päivänä elokuuta 2003,tarkistettuja väliaikaisia laskentamenetelmiä koskevista suuntaviivoista teollisuusmelun, ilma-alusten aiheuttaman melun, tieliikennemelun ja raideliikennemelun laskemiseksi sekä tietoja niiden aiheuttamista melupäästöistä(tiedoksiannettu numerolla K(2003) 2807)(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)(2003/613/EY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon ympäristömelun arvioinnista ja hallinnasta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/49/EY(1) ja erityisesti sen liitteessä II olevan 2.2 kohdan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Direktiivin 2002/49/EY liitteen II mukaisesti väliaikaisia laskentamenetelmiä yleisten indikaattoreiden Lden and Lnight määrittämiseksi teollisuusmelun, ilma-alusten aiheuttaman melun, tieliikennemelun ja raideliikennemelun laskemista varten suositellaan jäsenvaltioille, joissa ei ole käytössä kansallista laskentamenetelmää tai joissa laskentamenetelmä halutaan vaihtaa toiseen.(2) Direktiivin 2002/49/EY liitteessä II olevan 2.2 kohdan mukaisesti neljä suositeltua väliaikaista laskentamenetelmää on mukautettava Lden ja Lnight -määritelmien mukaisiksi. Tämän vuoksi komission on annettava tarkistettuja laskentamenetelmiä koskevat suuntaviivat sekä käytettävissä olevien tietojen perusteella tietoja tieliikenteen, raideliikenteen ja ilma-alusten aiheuttamista melupäästöistä.(3) Tässä suosituksessa esitetyt toimenpiteet ovat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/14/EY(2) 18 artiklalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,SUOSITTELEE:1. Direktiivin 2002/49/EY liitteessä II olevassa 2.2 kohdassa tarkoitetut tarkistettujen väliaikaisten laskentamenetelmien suuntaviivat ja käytettävissä olevien tietojen perusteella saadut tiedot tieliikenteen, raideliikenteen ja ilma-alusten aiheuttamista melupäästöistä esitetään tämän suosituksen liitteenä.2. Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 6 päivänä elokuuta 2003.Komission puolestaMargot WallströmKomission jäsen(1) EYVL L 189, 18.7.2002, s. 12.(2) EYVL L 162, 3.7.2000, s. 1.LIITETarkistettuja väliaikaisia laskentamenetelmiä koskevat suuntaviivat teollisuusmelun, ilma-alusten aiheuttaman melun, tieliikennemelun ja raideliikennemelun laskemiseksi sekä tietoja niiden aiheuttamista melupäästöistä1. JOHDANTODirektiivin 2002/49/EY 6 artiklan ja liitteen II mukaisesti väliaikaisia laskentamenetelmiä Lden ja Lnight -arvojen määrittämiseksi tieliikennemelun, raideliikennemelun, ilma-alusten aiheuttaman melun ja teollisuusmelun laskemiseksi suositellaan jäsenvaltioille, joilla ei ole käytössä kansallista laskentamenetelmää tai joissa laskentamenetelmä halutaan vaihtaa toiseen. Menetelmät ovat seuraavat:- TIELIIKENNEMELU: Ranskan kansallinen NMPB-laskentamenetelmä "NMPB-Routes-96 (SETRA-CERTU-LCPC-CSTB)", jota koskevat tiedot on julkaistu Ranskan virallisessa lehdessä (Journal Officiel) 10 päivänä toukokuuta 1995 otsikolla "Arrêté du 5 mai 1995 relatif au bruit des infrastructures routières, article 6" sekä ranskalaisessa standardissa XPS 31-133. Tähän menetelmään viitataan näissä suuntaviivoissa tunnuksella "XPS 31-133".- RAIDELIIKENNEMELU: Alankomaiden kansallinen laskentamenetelmä, jota koskevat tiedot on esitetty 20 päivänä marraskuuta 1996 julkaistussa asiakirjassa "Reken- en Meetvoorschrift Railverkeerslawaai '96", julkaisija Ministerie Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer. Tähän menetelmään viitataan näissä suuntaviivoissa tunnuksella "RMR".- ILMA-ALUSTEN AIHEUTTAMA MELU: ECAC.CEAC-asiakirja 29 "Report on Standard Method of Computing Noise Contours around Civil Airports", 1997. Tähän menetelmään viitataan näissä suuntaviivoissa tunnuksella "ECAC-asiakirja 29".- TEOLLISUUSMELU: ISO 9613-2: "Acoustics - Abatement of sound propagation outdoors - Part 2: General method of calculation". Tähän menetelmään viitataan näissä suuntaviivoissa tunnuksella "ISO 9613".Edellä mainitut menetelmät on mukautettava Lden- ja Lnight-määritelmien mukaisiksi.Nämä suuntaviivat koskevat tarkistettuja väliaikaisia laskentamenetelmiä, ja niissä annetaan käytettävissä olevien tietojen perusteella tietoja ilma-alusten, tieliikenteen ja raideliikenteen aiheuttamista melupäästöistä. On huomattava, että annetut tiedot perustuvat tarkistettuihin käytettävissä oleviin tietoihin, joita voidaan käyttää liikennemelun laskemista varten suositeltujen väliaikaisten laskentamenetelmien yhteydessä. Vaikka näissä suuntaviivoissa esitetyt päästötiedot eivät voi kattaa kaikkia Euroopassa esiin tulevia tilanteita erityisesti tie- ja raideliikenteessä, niissä annetaan keinot lisätietojen saamiseksi mittausten avulla. Näissä suuntaviivoissa annettujen tietojen käyttö ei ole pakollista, ja jäsenmaat, jotka haluavat käyttää väliaikaisia laskentamenetelmiä, voivat käyttää muita sopivaksi katsomiaan tietoja edellyttäen, että tiedot soveltuvat käytettäviksi asianomaisten menetelmien yhteydessä.2. VÄLIAIKAISTEN LASKENTAMENETELMIEN MUKAUTTAMINEN2.1 Meluindikaattoreiden Lden and Lnight yleinen mukauttaminen2.1.1 Yleisiä näkökohtiaDirektiivin 2002/49/EY 3 ja 5 artiklassa ja liitteessä I määritellään meluindikaattorit Lday (päiväajan indikaattori), Levening (ilta-ajan indikaattori), Lnight (yöajan indikaattori) sekä yhdistelmäindikaattori Lden (päivä-ilta-yömeluindikaattori). Direktiivin 2002/49/EY 5 artiklan mukaan meluindikaattoreita Lden and Lnight on käytettävä strategisten melukarttojen laskennassa.Lden saadaan Lday, Levening ja Lnight -arvoista seuraavaa kaavaa käyttäen:>VIITTAUS KAAVIOON>Direktiivissä 2002/49/EY edellytetään, että Lday, Levening ja Lnight ovat ISO 1996-2:1987 -standardin mukaisia pitkän ajan melutasoja. Ne määritetään vuoden kaikkien päivä-, ilta- ja yöaikojen perusteella.ISO 1996-2:1987-standardissa pitkän ajan keskiäänitaso määritellään samanarvoiseksi jatkuvaksi A-painotetuksi äänitasoksi, joka voidaan määrittää laskelmilla ottaen huomioon äänen etenemisolosuhteisiin vaikuttavat äänen lähteen ja sääolosuhteiden vaihtelut. ISO 1996-2 -standardissa sallitaan sääkorjauksen käyttö ja siinä viitataan standardissa ISO 1996-1 esitettyihin sääkorjauksiin, mutta mainittujen korjausten määrittämiseen ja soveltamiseen ei esitetä mitään menetelmää.Lisäksi direktiivin 2002/49/EY liitteen I mukaan jäsenvaltiot voivat lyhentää ilta-aikaa yhdellä tai kahdella tunnilla. Päiväaikaa ja/tai yöaikaa(-aikoja) on vastaavasti pidennettävä. Perusyhtälö Lden-arvon laskemiseksi on mukautettava niin, että se vastaa näitä muutoksia yhden tai useamman arviointijakson aikana. Näin saadaan yhtälön yleisempi muoto:>VIITTAUS KAAVIOON>jossa:- te on lyhyemmän ilta-ajan pituus, jossa 2 <= te <= 4,- td on tuloksena oleva päiväajan pituus,- td on tuloksena oleva yöajan pituus,- td + te + tn = 24 tuntia.2.1.2 TarkastelukorkeusStrategista melukartoitusta varten direktiivissä 2002/49/EC velvoitetaan sijoittamaan tarkastelupiste (eli "arviointipiste") 4 ± 0,2 m:n korkeudelle maanpinnasta. Koska Lden-arvo on Lday, Levening, ja Lnight, -arvoista laskettu yhdistelmäindikaattori, kyseinen korkeustaso on pakollinen myös näiden indikaattoreiden laskemiseksi.2.1.3 SääkorjausDirektiivin 2002/49/EY liitteessä I määritellään "vuoden" ajanjakson piirteet äänipäästöjen suhteen ("vuosi, jonka aikana äänipäästöjä tarkkaillaan") ja sääolojen suhteen ("vuosi, jonka aikana sääolot vastaavat keskimääräistä vuotta"). Direktiivissä ei anneta mitään lisätietoa siitä, mitä olisi pidettävä keskimääräisenä vuotena.Meteorogian alalla on yleistä, että tietyn paikan keskimääräiset sääolot selvitetään tilastoanalyysistä, joka on tehty asianomaisessa paikassa tai lähellä sitä 10 vuoden aikana mitatuista yksityiskohtaisista säätiedoista. Tämän pitkän ajanjakson mittausten ja analyysin tarpeen vuoksi on todennäköistä, että kaikista niistä paikoista, joista on tehtävä melukartoitus, ei saada riittäviä tietoja. Sen vuoksi ehdotetaan äänen etenemisolosuhteiden vaihteluihin suhteutettujen yksinkertaistettujen säätietojen käyttöä silloin, kun riittäviä tietoja ei ole saatavissa. XPS 31-133:n sisältämien yksinkertaisten oletusten mukaisesti asianomaiset tiedot olisi valittava noudattaen EU:n ympäristölainsäädännössä sovellettavia ennalta varautumisen ja ennalta ehkäisemisen periaatteita, joilla suojellaan kansalaisia mahdollisesti vaarallisilta ja/tai haitallisilta vaikutuksilta. Näin ollen konservatiivista (äänen etenemistä suosivaa) lähestymistapaa suositellaan kyseisiä yksinkertaistettuja säätietoja valittaessa. Taulukossa 1 kuvailtua lähestymistapaa suositellaan siis sääkorjausten tekemiseen laskettaessa EU:n meluindikaattoreita:TAULUKKO 1 Ohje sääkorjauspäätöksen tekemiseksi>TAULUKON PAIKKA>2.2 Tieliikennemelun laskentamenetelmän "XPS 31-133" mukauttaminen2.2.1 Laskentamenetelmän kuvausTieliikennemelun laskentaan suositeltava väliaikainen menetelmä on Ranskan kansallinen NMPB-laskentamenetelmä "NMPB-Routes-96 (SETRA-CERTU-LCPC-CSTB)", jota koskevat tiedot on julkaistu Ranskan virallisessa lehdessä (Journal Officiel) 10 päivänä toukokuuta 1995 otsikolla "Arrêté du 5 mai 1995 relatif au bruit des infrastructures routières, article 6" ja johon viitataan ranskalaisessa standardissa XPS 31-133. Tässä menetelmässä kuvataan yksityiskohtainen menettely liikenteen aiheuttamien äänitasojen laskemiseksi tien läheisyydessä ottaen huomioon äänen etenemiseen vaikuttavat säävaikutukset.2.2.2 Pitkän ajan tasojen sääkorjaus ja laskentaPitkän ajan taso Llongterm lasketaan seuraavaa kaavaa käyttäen:>VIITTAUS KAAVIOON>jossa:- LF on äänitaso, joka on laskettu suotuisissa äänen etenemisolosuhteissa,- LH on äänitaso, joka on laskettu homogeenisissä äänen etenemisolosuhteissa,- p kuvaa pitkäaikaisia äänen etenemiselle suotuisia sääoloja, jotka määritellään siten kuin kohdassa 2.1.3 on selostettu.2.2.3 Tiivistelmä tarvittavista mukautuksista>TAULUKON PAIKKA>2.3 Raideliikennemelu2.3.1 Laskentamenetelmän kuvausSuositeltava raideliikennemelun väliaikainen laskentamenetelmä on Alankomaiden kansallinen laskentamenetelmä "RMR", jota koskevat tiedot on esitetty 20 päivänä marraskuuta 1996 julkaistussa asiakirjassa "Reken- en Meetvoorschrift Railverkeerslawaai '96", julkaisija "Ministerie Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer" ja jossa esitetään kaksi eri laskentajärjestelmää, SRM I (yksinkertaistettu järjestelmä) ja SRM II (yksityiskohtainen järjestelmä). Alankomaalaisessa asiakirjassa esitettyjä ehtoja, joiden perusteella molempia järjestelmiä voidaan käyttää, olisi noudatettava, jotta voidaan määrittää strategisessa melukartoituksessa käytettävä menetelmä direktiivin 2002/49/EY mukaisesti.2.3.2 Tiivistelmä tarvittavista mukautuksista>TAULUKON PAIKKA>2.4 Ilma-alusten aiheuttama melu2.4.1 Laskentamenetelmän kuvausSuositeltava ilma-alusten aiheuttaman melun väliaikainen laskentamenetelmä on kuvattu ECAC.CEAC-asiakirjassa 29 "Report on Standard Method of Computing Noise Contours around Civil Airports", 1997. Lentoratojen mallintamiseen sovellettavista erilaisista lähestymistavoista direktiivin 2002/49/EY liitteessä II olevassa 2 kohdassa mainitaan, että tähän tarkoitukseen käytetään ECAC-asiakirjan 29 kohdassa 7.5 mainittua segmentointimenetelmää. Kyseisessä asiakirjassa ei kuitenkaan esitetä mainittuun segmentointilaskentaan tarvittavia menettelyjä. Menettelyt on esitetty näissä suuntaviivoissa (katso kohta 2.4.2).On huomattava, että Euroopan siviili-ilmailukonferenssi (ECAC) on vuonna 2001 aloittanut asiakirjan 29 tarkistetun version laatimisen tavoitteena sisällyttää siihen viimeisimmän tiedon mukainen ilma-alusten aiheuttaman melun mallintaminen. Heinäkuussa 2002 julkaistussa direktiivissä 2002/49/EY viitataan nimenomaisesti ECAC-asiakirjan 29 vuoden 1997 versioon, mutta huomiota on kiinnitettävä menetelmän tarkistettuun versioon ECAC:in hyväksyttyä sen, jotta uusi menetelmä voidaan tarvittaessa sisällyttää direktiivin 2002/49/EY liitteeseen II suositeltavaksi menetelmäksi ilma-alusten aiheuttaman melun laskemista varten. Edelleen voitaisiin arvioida tarkistetun menetelmän soveltuvuutta direktiivin 2002/49/EY mukaisen strategisen melukartoituksen toteuttamiseen.2.4.2 SegmentointimenetelmäDirektiivin 2002/49/EY mukaan ilma-alusten tuottama toiminnan aikainen äänialtistustaso olisi laskettava segmentointimenetelmällä. Vaikka ECAC-asiakirjassa 29 viitataankin mainittuun menetelmään, siinä ei esitetä keinoja laskennan tekemiseen. Näissä suuntaviivoissa suositellaan segmentointimenetelmää, joka on kuvattu tammikuussa 2002 julkaistussa käsikirjassa "Technical Manual of the Integrated Noise Model (INM) Version 6.0". Menetelmää kuvataan lyhyesti tässä tekstissä.Lentorata (sekä suoralla että kaarroksen osuudella) jaetaan segmentteihin, joista kaikki ovat suoria (ja teho ja nopeus ovat vakioita). Segmentin pituus on vähintään 3 m. Jokaiselle näin saadulle kaarelle lasketaan kolme x-y-pistettä. Nämä kolme pistettä määrittävät kaksi linjasegmenttiä; ensimmäinen piste on kaaren alussa, kolmas piste kaaren lopussa ja toinen piste kaaren puolessavälissä.Jokaiselle lentoradan segmentille tai tarvittaessa jatketulle lentoradan segmentille on määritetty piste (PCPA), jonka kohtisuora etäisyys reitiltä tarkkailupisteeseen on lyhin ja etäisyys havaintopisteestä PCPA:han on määrätty (katso kuva 1).Kuva 1. Pisteen PCPA, jonka kohtisuora etäisyys lentoradasta on lyhin, määrittäminen ja etäisyyden d määrittäminen segmentille P1P2, kun laskentapiste CP on segmentin a) kohdalla tai segmentin b) edessä tai segmentin c) takana.a)>PIC FILE= "L_2003212FI.005401.TIF">b)>PIC FILE= "L_2003212FI.005402.TIF">c)>PIC FILE= "L_2003212FI.005403.TIF">Etäisyys d PCPA:han määrittää melutaso-tehoasetus-etäisyys (NPD) -käyriltä luettavat tiedot; se määrittää myös katsomiskulman. Vaakasuora etäisyys laskentapisteestä CP, joka on maassa, PCPA:n pystysuoraan projektioon määrittää sivuttaisetäisyyden sivuttaisvaimennuksen laskentaa varten (jos tarvitaan).- Jos segmentin korkeus muuttuu, käytetään seuraavaa korkeutta: jos laskentapiste CP on segmentin kohdalla, käytetään korkeutta PCPA:n kohdalla (lineaarinen interpolointi), jos CP on segmentin takana tai edessä, käytetään segmentin CP:tä lähinnä olevan pään kohdalla olevaa korkeutta.- Jos segmentin nopeus muuttuu, sitä käytetään seuraavasti: jos laskentapiste CP on segmentin kohdalla, käytetään PCPA:n kohdalla olevaa nopeutta (lineaarinen interpolointi), jos CP on segmentin takana tai edessä, käytetään segmentin CP:tä lähinnä olevan pään kohdalla olevaa nopeutta.- Jos segmentin tehoasetus muuttuu tai tehoasetuksen mukainen äänitaso muuttuu (Δξ), sitä käytetään seuraavasti: jos laskentapiste CP on segmentin kohdalla, käytetään PCPA:n kohdalla olevaa tasoa (lineaarinen interpolointi), jos CP on segmentin takana tai edessä, käytetään segmentin CP:tä lähinnä olevan pään kohdalla olevaa tasoa.Segmentin aiheuttama osuus äänienergiasta eli melufraktio lasketaan noudattaen INM 6.0 -käsikirjassa käytettyä mallia.Jos käytetään kohdassa 3.3.2 mainittuja oletusarvoja (LA,maxbased), INM 6.0 -käsikirjassa mainittu skaalattu etäisyys ("scaled distance") sL olisi laskettava seuraavasti:>VIITTAUS KAAVIOON>jossa:- v on todellinen nopeus m/s, ja- τ on ylilennon kesto sekunteina.Skaalattua etäisyyttä käytetään varmistamaan, että kokonaisaltistus, joka saadaan jakamalla melu osiin ("noise fraction") on yhdenmukainen NPD-tietojen kanssa.Koko ylilennon äänitapahtuman taso saadaan selville laskemalla yhteen yksittäisten segmenttien äänitapahtumien energiatasot.2.4.3 Kokonaismelutasojen laskeminenEnnen kuin laskentapisteessä voidaan määrittää äänialtistus kokonaisliikenteestä, äänialtistustaso (SEL) on laskettava jokaisesta yksittäisestä lento-operaatiosta seuraavasti:- jos laskelmat perustuvat viitenopeuden SEL NPD -tietoihin (yleensä 160 solmua suihkumatkustajakoneille ja 80 solmua pienemmille potkurikoneille):>VIITTAUS KAAVIOON>- jos laskelmat perustuvat LA,max-NPD-tietoihin (kuten kohdassa 3.3.2 mainitut oletusarvotiedot):>VIITTAUS KAAVIOON>jossa:- SEL(ξ,d)v,ref on ilma-aluksen tehoasetuksella ξ ja lyhyimmällä etäisyydellä d laskeutumisen tai lentoonlähdön aikana aiheuttama SEL pisteessä (x,y). SEL-arvo on johdettu melutaso-tehoasetus-etäisyys-taulukosta käyttäen arvoja ξ ja d,- LA(ξ,d) on ilma-aluksen tehoasetuksella ξ ja lyhyimmällä etäisyydellä d laskeutumisen tai lentoonlähdön aikana aiheuttama äänitaso pisteessä (x,y). Äänitaso on johdettu melutaso-tehoasetus-etäisyys -taulukosta käyttäen arvoja ξ ja d,- Λ(β,l) on ylimääräinen äänenvaimennus äänen edetessä sivuttain lentokoneen liikkeen suuntaa kohti vaakasuorassa sivuttaisetäisyydessä l ja katsomiskulmalla β,- ΔL on lähtökiidon aiheuttaman melun suuntaamisfunktio lähtökiidon aloituspisteen takana,- ΔV on nopeuskorjaus lentoradalla, jossa Δv = 10,1 g (vref/v), ja- vref on NPD-tiedoissa käytetty nopeus,- v on todellinen nopeus lentoradalla,- ΔA on sallittu kestopoikkeama riippuen nopeudesta v, joka on laskettu kohdan 3.3.2 mukaan,- ΔF on lentoradan segmentin äärellisen pituuden korjaus.Kaikkien ilma-alusryhmien operaatioiden määrä kaikilla lentoradoilla koko vuoden aikana on määritettävä päivä-, ilta- ja yöajoille erikseen.Näiden pohjalta direktiivin 2002/49/EY mukaiset meluindikaattorit Lden and Lnight lasketaan seuraavasti:>VIITTAUS KAAVIOON>ja>VIITTAUS KAAVIOON>jossa:- Nd,i,j on ilma-alusryhmän j liikkeiden määrä lentoradalla i päiväaikaan keskivertopäivänä,- Ne,i,j on ilma-alusryhmän j liikkeiden määrä lentoradalla i ilta-aikaan keskivertopäivänä,- Nn,i,j on ilma-alusryhmän j liikkeiden määrä lentoradalla i yöaikaan keskivertopäivänä,- Tn on yöajan kesto sekunteina,- SELi,j on ilma-alusryhmän j aiheuttama äänialtistustaso lentoradalla i.Operaatioiden määrä keskivertopäivänä lasketaan koko vuoden operaatioiden keskiarvona seuraavan kaavan mukaan:>VIITTAUS KAAVIOON>jossa operaatiot lasketaan erikseen päivä-, ilta- ja yöajalle ja erotellaan päiväajan indeksillä d, ilta-ajan indeksillä e ja yöajan indeksillä n.Lden-arvon kaava sisältää + 5 dB painotuksen (kerroin 3,16) ilta-ajan operaatioille ja + 10 dB painotuksen (kerroin 10), yöajan operaatioille.2.4.4 Tiivistelmä tarvittavista mukautuksistaSeuraavassa taulukossa esitetään ECAC-asiakirjan 29 sisältö kappaleittain eritellen yhteneväisyydet, erot ja direktiivin 2002/49/EY vaatimusten täyttämiseksi tarvittavat lisäykset.>TAULUKON PAIKKA>2.5 Teollisuusmelu2.5.1 Laskentamenetelmän kuvausSuositeltava teollisuusmelun väliaikainen laskentamenetelmä on ISO 9613-2: "Acoustics - Abatement of sound propagation outdoors - Part 2: General method of calculation". Mainitussa menetelmässä, johon näissä suuntaviivoissa viitataan tunnuksella ISO 9613-2, määritetään arviointimenetelmä äänenvaimennuksen laskemiseksi äänen edetessä ulkona, jotta voidaan ennustaa ympäristön melutasoja, jotka ovat peräisin lukuisista eri lähteistä, myös teollisuuslähteistä.2.5.2 Tiivistelmä tarvittavista mukautuksista>TAULUKON PAIKKA>3. PÄÄSTÖTIEDOT3.1 Tieliikennemelu - "Guide du bruit 1980"3.1.1 MittausmenettelyXPS 31-133:ssa viitataan oppaaseen "Guide du Bruit 1980" tieliikennemelun päästöjen oletusarvoisena laskentamallina. Jos tämän väliaikaisen laskentamenetelmän käyttöönottava jäsenvaltio haluaa päivittää päästökertoimet, suositellaan seuraavassa kuvattua mittausmenettelyä. On huomattava, että vuonna 2002 Ranskan viranomaiset käynnistivät hankkeen päästöarvojen tarkistamiseksi. Uudet arvot ja niiden saavuttamiseksi kehitellyt menetelmät olisi otettava huomioon asiasta vastaavien viranomaisten julkaistua kyseiset arvot, jotta niitä voidaan tarvittaessa käyttää lähtötietoina tieliikennemelua laskettaessa.Ajoneuvon melupäästötasoa kuvataan suurimpana sallittuna ohiajomelutasona LAmax mitattuna desibeleinä 7,5 m:n etäisyydeltä ajoneuvon kulkuradan keskilinjasta. Äänitaso määritetään erikseen eri ajoneuvotyypeille, nopeuksille ja liikennevirroille. Kun tien kaltevuus on yksilöity, tiepäällystettä ei nimenomaisesti oteta huomioon. Jotta olosuhteet olisivat yhdenmukaiset alkuperäisten mittausolosuhteiden kanssa, mittaukset ajoneuvojen akustisten ominaisuuksien lisäämiseksi olisi tehtävä ajoneuvoille, jotka ajavat jollakin seuraavista tiepäällystetyypeistä: betoni, erittäin ohut asfalttibetoni 0/14, puolirakeinen asfalttibetoni 0/14, pintaus 6/10, pintaus 10/14. Päällystekorjaus lisätään noudattaen kohdassa 3.1.4 kuvattua menetelmää.Mittaukset voidaan tehdä joko yksittäisille ajoneuvoille tai voidaan käyttää erityistä mittarataa (circuit) valvotuissa olosuhteissa. Ajoneuvon nopeutta olisi mitattava Doppler-tutkalla (tarkkuus noin 5 % hitailla nopeuksilla). Liikennevirta määritetään joko subjektiivisen arvoinnin perusteella (kiihdyttävä, hidastava tai juokseva) tai mittauksin. Mikrofoni asetetaan 1,2 m:n korkeudelle maan pinnasta ja 7,5 m:n etäisyydelle vaakasuoraan ajoneuvon kulkuradan keskilinjasta.XPS 31-133:ssa yksilöidyn laskentamenetelmän ja "Guide du Bruit 1980" -oppaan määritysten mukaisesti äänitehotaso Lw ja melupäästö E lasketaan mitatusta äänenpainetasosta Lp ja ajoneuvon nopeudesta V seuraavaa kaavaa käyttäen:>VIITTAUS KAAVIOON>and>VIITTAUS KAAVIOON>3.1.2 Melupäästö ja liikenne3.1.2.1 MelupäästöMelupäästö määritetään seuraavasti:>VIITTAUS KAAVIOON>jossa V on ajoneuvon nopeus.Päästö E on näin ollen äänitaso, joka voidaan ilmaista desibeleinä (dB(A)) äänitasona Leq yhdestä ajoneuvosta/tunti viiteisofonilla liikenneoloissa, jotka muodostuvat seuraavista tekijöistä:- ajoneuvotyyppi,- nopeus,- liikennevirta,- pitkittäisprofiili.3.1.2.2 AjoneuvotyypitMelun määrittämisessä käytetään kahta ajoneuvoluokkaa:- kevyet ajoneuvot (ajoneuvot, joiden nettokuorma on alle 3,5 tonnia),- raskaat ajoneuvot (ajoneuvot, joiden nettokuorma on 3,5 tonnia tai enemmän).3.1.2.3 NopeusYksinkertaisuuden vuoksi tässä menetelmässä käytetään parametria ajoneuvon nopeus koko keskinopeusalueella (20-120 km/h). Alhaisemmilla nopeuksilla (alle 60 tai 70 km/h tilanteesta riippuen) menetelmää tarkennetaan kuitenkin jäljempänä kuvatulla liikennevirralla.Pitkän ajan äänitason määrittämiseen Leq-arvona riittää se, että tiedetään ajoneuvokaluston keskinopeus. Ajoneuvokaluston keskinopeus voidaan määritellä seuraavasti:- mediaaninopeus V50 tai nopeus, jonka 50 % kaikista ajoneuvoista saavuttaa tai ylittää, tai- mediaaninopeus V50, johon lisätään puolet nopeuksien keskipoikkeamasta.Kaikki jommalla kummalla näistä menetelmistä määritetyt keskinopeudet, joista tuloksena on alle 20 km/h oleva nopeus, asetetaan nopeuteen 20 km/h.Jos saatavissa olevien tietojen perusteella ei voida tehdä tarkkaa arviota keskinopeudesta, voidaan noudattaa seuraavaa yleissääntöä: jokaiselle tiesegmentille käytetään asianomaisella segmentillä sallittua enimmäisnopeutta. Uusi tiesegmentti on määriteltävä aina, kun sallittu enimmäisnopeus muuttuu. Alhaisemmalle nopeusalueelle (alle 60-70 km/h tilanteesta riippuen) tehdään lisäkorjaus, jolloin korjaukset on tehtävä yhteen neljästä liikennevirtatyypistä. Lisäksi jos nopeus on alle 20 km/h, käytetään nopeutta 20 km/h.3.1.2.4 Eri tyyppiset liikennevirratLiikennevirtatyyppi on nopeutta täydentävä parametri, joka sisältää kiihdytyksen, hidastuksen, moottorin kuormituksen ja jaksottaisen tai jatkuvan liikenteen liikkeen. Seuraavassa määritellään neljä luokkaa:Jatkuva juokseva virta: Ajoneuvot liikkuvat lähes vakionopeudella tarkasteltavana olevalla tieosuudella. Liikenne on "juoksevaa" siksi, että virta on vakaa sekä paikan että ajan suhteen vähintään kymmenen minuutin jaksojen aikana. Päivän mittaan tapahtuvaa vaihtelua voidaan havaita, mutta virrassa ei saa tapahtua äkillisiä tai rytmin muutoksia. Virta ei myöskään saa kiihtyä tai hidastua, vaan sen nopeuden pitää olla vakaa. Tämä virtatyyppi vastaa liikennettä moottoriteiden yhdysteillä tai pääteillä tai kaupunkimoottoriteillä (ruuhka-aikojen ulkopuolella) sekä kaupunkialueella sijaitsevilla tieliikenteen pääväylillä.Jaksottainen jatkuva virta: Virta, jossa merkittävä osuus ajoneuvoista on siirtymätilassa (joko kiihdyttämässä tai hidastamassa) ja joka ei ole vakaa ajan suhteen (virrassa esiintyy äkillisiä vaihteluja lyhyinä ajanjaksoina) eikä tilan suhteen (tarkasteltavana olevalla tieosuudella on epäsäännöllisiä ajoneuvokeskittymiä minä ajankohtana tahansa). Edelleen on kuitenkin mahdollista määrittää yleiskeskinopeus tämäntyyppiselle virralle, joka on vakaa ja toistuva riittävän pitkän ajanjakson aikana. Tämä virtatyyppi vastaa liikennettä kaupunkien keskustojen teillä, kyllästymisliikennemäärää lähestyvillä pääliikenneväylillä, lukuisia risteyksiä käsittävillä ulosmeno- tai yhdysteillä, pysäköintialueilla, suojateiden kohdalla sekä asuinalueiden liittymissä.Jaksottainen kiihtyvä virta: Tämä virtatyyppi on jaksottaista ja siten turbulenttista. Merkittävä osuus kaikista ajoneuvoista on kuitenkin kiihdyttämässä, mikä taas merkitsee sitä, että nopeudella on merkitystä vain erillisissä pisteissä, koska se ei ole siirtymän aikana vakaa. Tilanne on tyypillisesti tällainen esimerkiksi kaupunkimoottoriteillä risteyksen jälkeen, moottoriteiden rampeilla ja tiemaksun keräyskopeilla.Jaksottainen hidastuva virta: Tämä on edellisen vastakohta, jossa huomattava osuus ajoneuvoista hidastaa. Tätä virtatyyppiä tavataan yleisesti esimerkiksi lähestyttäessä kaupunkialueiden pääristeyksiä, moottoriteillä, kaupunkimoottoriteiden liittymissä tai lähestyttäessä tiemaksun keräyskoppeja.3.1.2.5 Kolme pitkittäisprofiiliaSeuraavassa määritellään kolme pitkittäisprofiilia, jotta voidaan ottaa huomioon äänipäästöjen ero ajoradan kaltevuuden funktiona:- vaakasuora ajorata tai vaakasuoran ajoradan osuus, jonka kaltevuus liikennevirran suuntaan on alle 2 %,- nouseva ajorata, jossa nouseva kaltevuus liikennevirran suuntaan on suurempi kuin 2 %,- laskeva ajorata, jossa laskeva kaltevuus liikennevirran suuntaan on suurempi kuin 2 %.Tätä määritystä voidaan soveltaa suoraan yksisuuntaisille teille. Jos liikenne on kaksisuuntaista, tarvitaan erillinen laskelma kumpaakin ajosuuntaa varten sekä tulosten koostaminen tarkan arvion tekemiseksi.3.1.3 Eri tieliikennetyyppien määrälliset melupäästöarvot3.1.3.1 Kaavioesitys"Guide du bruit" -oppaassa esitetään nomogrammit, joissa määritetään äänitason Leq (yksi tunti) arvo desibeleinä (dB(A)), (tunnetaan myös melupäästönä E, joka on kuvattu kohdassa 3.1.2.1). Äänitaso määritetään erikseen yksittäiselle kevyelle ajoneuvolle (äänipäästö on silloin "Elv") ja yksittäiselle raskaalle ajoneuvolle (äänipäästö on silloin "Ehv") tunnissa. Näillä yksittäisillä ajoneuvotyypeillä E on nopeuden (katso kohta 3.1.2.3), liikennevirran (katso kohta 3.1.2.4) ja pitkittäisprofiilin (katso kohta 3.1.2.5) funktio. Koska nomogrammeissa esitetty äänitaso ei sisällä mitään korjauksia tiepäällysteen osalta, näissä suuntaviivoissa esitetään korjausmenetelmä (katso kohta 3.1.4).Taajuudesta riippuva yhdistelmäpistelähteen i perusäänitehotaso LAwi, desibeleinä (dB (A)) tietyllä oktaavikaistalla j lasketaan "Guide du Bruit 1980" -oppaan nomogrammin (näissä suuntaviivoissa "nomogrammi 2") mukaisista kevyiden ja raskaiden ajoneuvojen yksittäisistä äänipäästötasoista seuraavaa yhtälöä käyttäen:>VIITTAUS KAAVIOON>jossa:- LAw/m on yleisäänitehotaso/metri - pituus väylällä, joka saadaan yksilöidystä lähdelinjasta - desibeleinä (dB (A)) seuraavasti:>VIITTAUS KAAVIOON>jossa:- Elv on nomogrammin 2 mukainen kevyiden ajoneuvojen äänipäästö,- Ehv on nomogrammin 2 mukainen raskaiden ajoneuvojen äänipäästö,- Qlv on kevyen liikenteen määrä viiteaikavälillä,- Qhv on raskaiden ajoneuvojen määrä viiteaikavälillä,- Ψ on kohdassa 3.1.4 määritelty tiepäällysteen melutason korjaus,- li on komponenttipistelähteenä I esitetty lähdelinjan osan pituus metreinä,- R(j) on taulukossa 2 kuvattu oktaavikaistan j spektriarvo desibeleinä (dB(A)).TAULUKKO 2 Normalisoitu A-painotettu oktaavikaistainen liikennemeluspektri laskettuna EN 1793-3 -standardin mukaisesta terssin suuruisesta spektristä>TAULUKON PAIKKA>3.1.4 Tiepäällysteitä koskevat korjaukset3.1.4.1 JohdantoTietyn nopeuden yläpuolella ajoneuvon kokonaismelupäästöstä suurin osa muodostuu renkaan ja tien kosketuspinnassa syntyvästä melusta. Kokonaismelupäästömäärä riippuu ajoneuvon nopeudesta, tiepäällysteen tyypistä (erityisesti huokoiset ja melua vaimentavat päällysteet) sekä rengastyypistä. "Guide du bruit 1980" -oppaassa esitetään standardimelupäästö standarditiepäällysteellä. Seuraavassa kuvattua menetelmää ehdotetaan tiepäällysteitä koskevien korjausten tekemiseen. Siinä noudatetaan EN ISO 11819-1-standardin vaatimuksia.3.1.4.2 Päällystetyyppien määritykset- Tasainen asfaltti (betoni tai mastiksi) on EN ISO 11819-1 -standardissa määritelty referenssipäällyste. Se on tiivis, sileäpintainen, joko asfalttibetoni- tai kivimastiksiasfalttipäällyste, jonka maksimiraekoko on 11-16 mm.- Avoin päällyste on päällyste, jonka huokostilavuus on vähintään 20 %. Päällysteen on oltava alle viisi vuotta vanha (ikärajoitus johtuu siitä, että avoimilla päällysteillä on ajan myötä taipumus muuttua vähemmän absorboiviksi huokosten täyttyessä). Jos päällysteitä kunnostetaan erityistoimenpitein, ikärajoitusta voidaan nostaa. Ensimmäisten viiden vuoden jälkeen mittauksia on kuitenkin tehtävä päällysteen akustisten ominaisuuksien määrittämiseksi. Tämän päällysteen ääntävaimentava vaikutus on suhteessa ajoneuvojen nopeuteen.- Betoni ja aaltoileva asfaltti sisältävät sekä betonin että karkeapintaisen asfaltin.- Sileäpintaiset päällystekivet: päällystekivet, joissa kivien väli on alle 5 mm.- Karkeapintaiset päällystekivet: päällystekivet, joissa kivien väli on 5 mm tai enemmän.- Muut on avoin luokka, johon jokainen jäsenvaltio voi sijoittaa muita päällysteitä koskevat korjaukset. Yhdenmukaisen käytön ja tulosten varmistamiseksi tiedot on hankittava EN ISO 11819-1 -standardin mukaisesti. Saadut tiedot on syötettävä taulukkoon 3. Kaikissa mittauksissa ohiajonopeuksien on oltava standardissa annettujen viitenopeuksien suuruisia. Tilastollista ohiajoindeksiyhtälöä (SPBI) käytetään raskaiden ajoneuvojen prosenttiosuuden vaikutuksen arviointiin. Prosenttilukuja 10 %, 20 %, 30 % käytetään taulukossa 3 määritellyn kunkin kolmen prosenttialueen (0-15 %, 16-25 % ja  > 25 %) tilastollisen ohiajoindeksin laskemiseksi.TAULUKKO 3 Korjaukset, standarditiepäällyste>TAULUKON PAIKKA>3.1.4.3 Suositellut korjauksetTAULUKKO 4 Korjaukset tiepäällysteittäin>TAULUKON PAIKKA>3.2 Raideliikennemelu3.2.1 JohdantoAlankomaalaisessa raideliikennemelun laskentamenetelmässä RMR on oma päästömallinsa, joka on kuvattu yksityiskohtaisesti alkuperäisen alankomaalaisen tekstin luvussa 2. Tätä päästömallia voidaan käyttää sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Näiden suuntaviivojen kohdassa 3.2.2 esitetään alankomaalainen päästötietokanta suositeltavana päästötietojen oletustietokantana. Käyttämällä kohdassa 3.2.2.2 kuvattuja mittausmenetelmiä jäsenvaltioilla on kuitenkin mahdollisuus tuottaa uutta päästötietoa puuttuvan päästötiedon lisäämiseksi oletustietokantaan muusta kuin alankomaalaisesta liikkuvasta kalustosta tai muualla kuin Alankomaissa sijaitsevista raiteista.3.2.2 MelupäästömalliEnnen samanarvoisten jatkuvien äänitasojen laskemista kaikki tiettyä rataosuutta käyttävät ja asianmukaisia liikennöinnin suuntaviivoja noudattavat raideajoneuvot olisi sijoitettava joko kohdassa 3.2.2.1 esitettyyn kymmeneen junaluokkaan tai tarvittaessa lisäluokkiin kohdan 3.2.2.2 mukaisten mittausten jälkeen.3.2.2.1 Nykyinen junaluokitusAlankomaalaisessa päästötietokannassa esitetyt luokat erotellaan toisistaan lähinnä käyttövoimajärjestelmän ja pyöräjarrujärjestelmän perusteella seuraavasti:>TAULUKON PAIKKA>3.2.2.2 MittausmenetelmäRaideajoneuvon tai raiteen melupäästöominaisuudet voidaan määrittää mittauksin. Mittausmenetelmät kuvataan seuraavassa asiakirjassa:- "Reken- en Meetvoorschrift 'Railverkeerslawaai 2002, Ministerie Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening' en Milieubeheer, 28 maart 2002"Asiakirjassa esitetään menettelyt uusien junaluokkien eli muualla kuin Alankomaiden raiteilla liikkuvan muun kuin alankomaalaisen liikkuvan kaluston (menettelyt A ja B) sekä muualla kuin Alankomaissa sijaitsevien raiteiden (menettely C) ominaisuuksien määrittämiseksi.- Menettely A on yksinkertaistettu menetelmä, jonka avulla on mahdollista päätellä, voidaanko raideajoneuvo sijoittaa jo olemassa olevaan luokkaan (kohdan 3.2.2.1 mukaisesti). Tätä menetelmää voidaan myös käyttää uusille (vielä rakentamattomille) ajoneuvoille, joista on mahdotonta tehdä melumittauksia. Luokkaan sijoittaminen tapahtuu pääsääntöisesti käyttöjärjestelmän (diesel-, sähkö-, hydraulikäyttö) ja jarrujärjestelmän (levy- tai kenkäjarru) perusteella.- Menettelyssä B kuvataan päästötietojen hankkiminen raideajoneuvoista, jotka eivät välttämättä sovi nykyiseen junaluokitukseen. Käyttöön otetaan niin sanottu "avoin luokka", johon voidaan sijoittaa kaiken tyyppiset ajoneuvot, joiden melupäästöt määritetään tätä menettelyä käyttäen. Tällä tavoin saaduissa tiedoissa otetaan huomioon ajoneuvojen erottelu, raiteen äänisäteily sekä pyörän ja raiteen karheus. Eri melulähteet - käyttöjärjestelmän aiheuttama melu, kulkumelu ja aerodynaaminen melu - sekä eri lähteiden korkeustasot otetaan myös huomioon.- Menettelyn C avulla voidaan määrittää raiderakenteen (ratapölkyt, tukikerros jne.) akustiset ominaisuudet. Melulaskentamenetelmä perustuu siihen, että raiteen ominaisuudet oktaavikaistoina ovat ajoneuvotyypistä ja ajoneuvon nopeudesta riippumattomia. Tämän todentamiseksi mittaukset on tarpeen tehdä yhdestä paikasta kahdella lisänopeudella (ero on suurempi kuin 20 % ja vastaavasti 30 %). Laskettujen raideominaisuuksien erojen olisi oltava alle 3 desibeliä kullakin oktaavikaistalla. Jos korjaus riippuu nopeudesta, on tehtävä lisätutkimus nopeudesta riippuvien ominaisuuksien selvittämiseksi.3.2.2.3 PäästömalliJos laskelmat tehdään noudattaen SRM I -mallia, desibeleinä (dB(A)) ilmaistut päästöarvot määritetään seuraavasti:>VIITTAUS KAAVIOON>jossa:- Enr,c ilmaisee ei-jarruttavien junien päästöt raideajoneuvoluokittain,- Er,c ilmaisee jarruttavien junien päästöt,- c on junaluokka,- y on esitettyjen luokkien kokonaismäärä.Päästöarvot raideajoneuvoluokittain määritetään seuraavasti:>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>jossa standardipäästöarvot ac, bc, ar,c ja br,c on saatu RMR-menetelmällä.Jos käytetään SMR II -laskentajärjestelmää, jokaiselle junaluokalle ja eri äänilähteiden korkeustasoille (enintään viisi korkeustasoa) määritetään päästöarvot oktaavikaistoittain. Eri junaluokkien päästöjen määrittelyn jälkeen tietyn rataosuuden päästöt lasketaan ottaen huomioon eri junaluokkien ohiajo (sekä se, että kaikilla luokilla ei ole melulähteitä kaikilla korkeuksilla) ja junien ohiajo erilaisissa olosuhteissa (jarruttavat ja ei-jarruttavat junat). Oktaavikaistan i päästötekijä lasketaan seuraavasti:>VIITTAUS KAAVIOON>jossa n on tarkasteltavana olevaa rataosuutta käyttävien junaluokkien määrä ja>VIITTAUS KAAVIOON>(tai>VIITTAUS KAAVIOON>) kuvaa kunkin junaluokan (c = 1 - n) ei-jarruttavien (tai jarruttavien) yksiköiden päästöjä oktaavikaistalla i arviointikorkeudella h (h= 0 m, 0,5 m, 2 m, 4 m and 5 m - riippuen junaluokasta) laskettuna seuraavasti:>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>jossa:->VIITTAUS KAAVIOON>ja>VIITTAUS KAAVIOON>(tai>VIITTAUS KAAVIOON>ja>VIITTAUS KAAVIOON>): junaluokan c päästöt ei-jarruttavissa (tai jarruttavissa) olosuhteissa oktaavikaistalla i korkeudella h,- Qc: tarkasteltavana olevan raideajoneuvoluokan ei-jarruttavien yksiköiden lukumäärän keskiarvo,- Qbr: tarkasteltavana olevan raideajoneuvoluokan jarruttavien yksiköiden lukumäärän keskiarvo,- Vc: ohiajavien ei-jarruttavien raideajoneuvojen keskinopeus,- Vbr,c: ohiajavien jarruttavien raideajoneuvojen keskinopeus,- bb: junaraidetyyppi / junaradan kunto,- m: arvio kiskojatkosten määrästä,- Cbb,i,m: ratakatkon ja raiteen karheuden korjaus.3.3 Ilma-alusten aiheuttama melu3.3.1 JohdantoKäytettävissä olevien tietokantojen tarkastelun perusteella näiden suuntaviivojen kohdassa 3.3.2 annetaan oletusarvosuositus ilma-alusten aiheuttaman melun laskemiseksi lentokenttien läheisyydessä käyttäen kohdan 2.4 mukaisesti mukautettua ECAC-asiakirjaa 29.Kuten näiden suuntaviivojen johdannossa korostetaan, suositeltujen oletusarvotietojen käyttö ei ole pakollista, ja jäsenmaat voivat käyttää muita sopiviksi katsomiaan tietoja edellyttäen, että tiedot sopivat käytettäväksi ECAC-asiakirjassa 29 esitettyjen menetelmien yhteydessä.Lisäksi on huomioitava meneillään olevat toimet siviililentokoneiden aiheuttamaa melua koskevan päivitetyn ja kansainvälisesti hyväksytyn tietokannan luomiseksi. Tulevaisuudessa vastaava tietokanta voi olla saatavana Euroopan lennonvarmistusjärjestön (Eurocontrol) ja Yhdysvaltojen ilmailuviranomaisen (American Federal Aviation Authority) yhteistyönä.3.3.2 OletusarvosuositusOlemassa olevien tietokantojen tarkastelun jälkeen on havaittu, että ilma-alusten aiheuttaman melun laskemista varten seuraavista asiakirjoista, saadaan täydelliset tiedot melutehon etäisyydestä sekä useimpien siviililentokonetyyppien, myös uuden hiljaisen ilma-alussukupolven suoritusarvoista:- "ÖAL-Richtlinie 24-1 Lärmschutzzonen in der Umgebung von Flughäfen Planungs- und Berechnungsgrundlagen. Österreichischer Arbeitsring für Lärmbekämpfung Wien 2001",- "Neue zivile Flugzeugklassen für die Anleitung zur Berechnung von Lärmschutzbereichen (Entwurf), Umweltbundesamt, Berlin 1999".Tiedot perustuvat ilma-alusten ryhmittelyyn ja niissä esitetetään LA,max-tasot. Seuraavalla kaavalla voidaan laskea SEL-arvot käyttäen ohiajon kestoa lisäparametrinä.SEL lasketaan desibeleinä LA,max-arvosta käyttäen seuraavaa kaavaa:>VIITTAUS KAAVIOON>& >VIITTAUS KAAVIOON>jossa T0 = 1 sekunti ja T on ilmaistu sekunteina (s) seuraavan kaavan mukaisesti:>VIITTAUS KAAVIOON>jossa:- A ja B ovat vakioita, joiden arvot ovat erilaisia nousun ja lähestymisen osalta sekä erilaisille kiinteäsiipisille ilma-aluksille,- d on etäisyys metreinä (m) (katso kohta 2.4.2),- V on nopeus metreinä sekunnissa (m/s).Nousu- ja laskuteholle määritetään äänitasot. Lentoonlähdön jälkeinen tehon vähennys kuvataan äänitason vähennyksenä arvolla ΔLξ,, joka määritetään lennettäessä tietyllä korkeudella ja nopeudella.Kullekin ilma-alusryhmälle annetaan oletusarvoinen lentoonlähtöprofiili, joka sisältää nopeuden V ja korkeuden H sekä maassa olevalla radalla etäisyyden σ lähtökiidon aloituspisteestä sekä suurempien etäisyyksien ollessa kyseessä etäisyyden dH/dσ.Äänitasotiedot ja suoritustiedot normalisoidaan seuraavien arvojen mukaisiksi: lämpötila 15 °C, kosteus 70 % ja paine 1013,25 HPa. Niitä voidaan käyttää 30 °C:een lämpötilaan asti ja aina, kun suhteellisen kosteuden ja lämpötilan tulos on suurempi kuin 500.


title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2011 , Kreikan vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta

text:
               20.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 213/12

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2011,
   Kreikan vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta
   2011/C 213/04
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020, joka perustuu talouspolitiikan koordinoinnin tehostamiseen ja keskittyy avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn lisäämiseksi.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (1), jotka yhdessä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011 ensimmäisen vuotuisen kasvuselvityksen, joka tarkoitti uuden talouden ohjauksen ja hallinnan jakson alkua EU:ssa ja ensimmäistä politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjaksoa, jonka perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa.

               (4)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta 2011 julkisen talouden vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka ovat 15 päivänä helmikuuta ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston päätelmien ja komission vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että etusijalle on asetettava talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden kestävyyden palauttaminen, työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten avulla sekä uudet kasvua edistävät toimet.

               (5)

               Kreikka esitti 3 päivänä toukokuuta 2010 kattavan sopeutusohjelman, jota varten euroalueen jäsenvaltiot ja Kansainvälinen valuuttarahasto ovat myöntäneet 110 miljardin EUR suuruisen rahoitustuen. Siihen liittyvässä yhteisymmärryspöytäkirjassa ja sen myöhemmissä täydennyksissä vahvistetaan ne talouspoliittiset ehdot, joiden perusteella rahoitustukea myönnetään.

               (6)

               Keskeiset poliittiset ehdot on vahvistettu 10 päivänä toukokuuta 2010 annetussa neuvoston päätöksessä 2010/320/EU (2), joka on osoitettu Kreikalle julkisen talouden valvonnan lujittamiseksi ja syventämiseksi ja jolla Kreikkaa vaaditaan toteuttamaan alijäämää pienentäviä toimenpiteitä, joita pidetään tarpeellisina liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 136 artiklan ja 126 artiklan 9 kohdan nojalla, ja mainitun päätöksen myöhemmissä muutoksissa (3).

               (7)

               Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 25 päivänä maaliskuuta 2011 Euro Plus -sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa riittävän ajoissa, jotta ne voidaan sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin. Kreikan odotetaan toimittavan tarkistetun vakausohjelman sekä ilmoittavan tarkistettuun taloussopeutusohjelmaan perustuvat Euro Plus -sopimuksen mukaiset, nimenomaan vuotta 2011 koskevat sitoumukset ja toimet.

               (8)

               Viimeisten kymmenen vuoden aikana Kreikan talouskasvu perustui kestämättömiin tekijöihin: kulutuksen ja kiinteistöinvestointien voimakkaaseen kasvuun liittyi suuri reaalipalkkojen kasvu ja nopea luotonannon kasvu, ja alhaiset reaalikorot yhdistettynä euron käyttöönottoon ja rahoitusmarkkinoiden vapautumiseen ruokkivat voimakasta kasvua. Vuosien 2008 ja 2009 maailmanlaajuinen kriisi paljasti muun muassa seuraavia heikkouksia: kestämätön finanssipolitiikka, joka oli jäänyt osittain piiloon epäluotettavien tilastojen ja tilapäisesti suurien tulojen taakse, joustamattomat työ- ja tuotemarkkinat sekä kilpailukyvyn menetys ja nopeasti kasvava ulkoinen velka. Talous- ja luottamuskriisi vaikutti pankkisektoriin, joskin vasta myöhemmin. Julkisen talouden rahoitusaseman heikkenemisen laajuus paljastui myöhään Kreikan tilinpito- ja tilastointijärjestelmien vakavien puutteiden vuoksi. Tämä viivytti korjaavien toimenpiteiden toteuttamista. Kun Kreikan julkisen talouden rahoitusaseman vakautta koskevat epäilyt heräsivät ja riskejä ryhdyttiin yhä enemmän karttamaan maailmanlaajuisesti, markkinoiden suhtautuminen Kreikkaan heikkeni jyrkästi vuoden 2010 alussa. Huhtikuussa 2010 Kreikka pyysi kansainvälistä rahoitusapua, sillä se ei päässyt kansainvälisille pääomamarkkinoille hankkimaan rahoitusta huomattaviin rahoitustarpeisiinsa.

               (9)

               Kreikka sitoutui toteuttamaan talous- ja rahoitussopeutusohjelman, jonka tavoitteena on korjata julkisen talouden epätasapainoa ja ulkoista epätasapainoa sekä palauttaa luottamus lyhyellä aikavälillä. Keskipitkällä aikavälillä sen olisi luotava perusta sellaiselle kasvumallille, joka perustuu aiempaa enemmän kasvua ja työllisyyttä tukeviin investointeihin ja vientiin. Sopeutusohjelmaan sisältyy kattavia toimia kolmella alueella: i) kauden alkuun ajoitettu julkisen talouden vakauttamisstrategia, jota tuetaan toteuttamalla rakenteellisia julkisen talouden toimia ja tehostamalla julkisen talouden valvontaa; ii) työ- ja tuotemarkkinoiden rakenneuudistukset kilpailukykyyn ja kasvuun liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi; ja iii) ponnistelut pankkijärjestelmän vakauden turvaamiseksi.

               (10)

               Komissio on arvioinut kansallisen uudistusohjelman luonnoksen. Se on ottanut huomioon ohjelman merkityksen Kreikan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta ja lisäksi arvioinut, onko ohjelma EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukainen, koska talouden ohjausta ja hallintaa on tarpeen tehostaa EU:ssa kokonaisuudessaan antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Tässä tilanteessa komissio korostaa, että on erittäin tärkeää panna kiireellisesti täytäntöön päätöksen 2010/320/EU noudattamiseksi tarvittavat toimenpiteet,

         SUOSITTAA, että Kreikka
   toteuttaa täysimääräisesti päätöksessä 2010/320/EU, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2011/257/EU, säädetyt toimenpiteet, jotka on määritelty tarkemmin 3 päivänä toukokuuta 2010 tehdyssä yhteisymmärryspöytäkirjassa ja sen myöhemmissä täydennyksissä, varsinkin 2 päivänä heinäkuuta 2011 tehdyssä viimeisessä täydennyksessä.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  Pidetään vuonna 2011 voimassa jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 19 päivänä toukokuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä 2011/308/EU (EUVL L 138, 26.5.2011, s. 56).

      (2)  EUVL L 145, 11.6.2010, s. 6.

      (3)  Neuvoston päätös 2010/486/EU, annettu 7 päivänä syyskuuta 2010 (EUVL L 241, 14.9.2010, s. 12); neuvoston päätös 2011/57/EU, annettu 20 päivänä joulukuuta 2010 (EUVL L 26, 29.1.2011, s. 15); neuvoston päätös 2011/257/EU, annettu 7 päivänä maaliskuuta 2011 (EUVL L 110, 29.4.2011, s. 26).