title: Neuvoston suositus, annettu 9 päivänä heinäkuuta 2019, Espanjan vuoden 2019 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Espanjan vuoden 2019 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               5.9.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/48

      NEUVOSTON SUOSITUS,
      annettu 9 päivänä heinäkuuta 2019,
      Espanjan vuoden 2019 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Espanjan vuoden 2019 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
      (2019/C 301/09)
      EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
      ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
      ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
      ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
      ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
      ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
      ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
      ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
      ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
      ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Komissio hyväksyi 21 päivänä marraskuuta 2018 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2019 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Se otti huomioon Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission 17 päivänä marraskuuta 2017 antaman Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria koskevan julistuksen. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 21 päivänä maaliskuuta 2019. Komissio hyväksyi 21 päivänä marraskuuta 2018 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella myös varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Espanja kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu. Samana päivänä komissio hyväksyi myös suosituksen neuvoston suositukseksi euroalueen talouspolitiikasta, jonka Eurooppa-neuvosto vahvisti 21 päivänä maaliskuuta 2019. Neuvosto hyväksyi 9 päivänä huhtikuuta 2019 suosituksen euroalueen talouspolitiikasta (3), jäljempänä ’vuoden 2019 euroalueen suositus’, jossa esitetään viisi euroaluetta koskevaa suositusta, jäljempänä ’euroaluetta koskevat suositukset’.

                  (2)

                  Koska Espanja kuuluu jäsenvaltioihin, joiden rahayksikkö on euro, ja koska taloudet ovat talous- ja rahaliitossa vahvasti yhteydessä toisiinsa, Espanjan olisi varmistettava, että jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4 ilmenevä vuoden 2019 euroalueen suositus pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti. Erityisesti tuottavuuden parantamiseen tähtäävät toimenpiteet edistävät euroaluetta koskevan suosituksen 1 noudattamista siltä osin kuin on kyse tuottavuuden parantamisesta euroalueen tasapainottamiseksi, satunnaistulojen käyttäminen julkisen velan vähentämiseen ja investointeihin liittyvän talouspolitiikan keskittäminen määritettyihin osa-alueisiin edistää euroaluetta koskevan suosituksen 2 noudattamista puskureiden palauttamisen ja investointien tukemisen osalta, ja osaamisen ja työllistettävyyden parantamiseen tähtäävät toimenpiteet edistävät euroaluetta koskevan suosituksen 3 noudattamista työmarkkinoiden toimivuuden osalta.

                  (3)

                  Espanjaa koskeva vuoden 2019 maaraportti julkaistiin 27 päivänä helmikuuta 2019. Siinä arvioitiin Espanjan edistymistä neuvoston 13 päivänä heinäkuuta 2018 hyväksymien maakohtaisten suositusten (4) noudattamisessa, aiempina vuosina annettujen maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteiden saavuttamisessa. Lisäksi siihen sisältyi asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laadittu perusteellinen tarkastelu, jonka tulokset julkaistiin samaten 27 päivänä helmikuuta 2019. Komissio katsoi analyysinsa perusteella, että Espanjan makrotaloudessa on epätasapainoja. Kotimaisen ja ulkomaisen – sekä julkisen että yksityisen – velan suuri määrä ja korkea työttömyys tuottavuuden kasvun ollessa heikkoa ovat edelleen haavoittuvuustekijöitä, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia. Yksityisen sektorin velka vähenee, mutta tarve vähentää velkaantumista on edelleen huomattava. Vaikka bruttokansantuotteen (BKT) kasvu on pysynyt vahvana, julkistalouden velkasuhde on edelleen suuri. Työttömyysaste on laskenut edelleen nopeasti, mutta se on yhä hyvin korkea, ja työmarkkinoiden voimakas jakautuminen määräaikaisiin ja toistaiseksi voimassa oleviin työsuhteisiin estää työvoiman tuottavuuden nopeamman kasvun. Vuosien 2012–2015 vahvan uudistuskehityksen jälkeen poliittinen tilanne on kuluneen vuoden aikana osaltaan vaikuttanut siihen, että aiempina vuosina annettujen maakohtaisten suositusten täytäntöönpanossa on nytkin edistytty vain vähän. Tämänhetkinen suotuisa taloustilanne tarjoaa myös tilaisuuden vielä tarvittavien uudistusten toteuttamiseen Espanjan talouden häiriönsietokyvyn parantamiseksi ja tuottavuuden kasvun edistämiseksi.

                  (4)

                  Espanja toimitti vuoden 2019 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2019 vakausohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2019. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

                  (5)

                  Vuoden 2019 vakausohjelmassa raportoidaan toimista, joita on toteutettu Espanjan julkisen talouden vakautta koskevassa laissa tarkoitettujen ennaltaehkäisevien ja korjaavien välineiden käyttöön ottamiseksi. Siinä ei kuitenkaan esitetä suunnitelmia näiden välineiden käytön automatisoimiseksi eikä julkisen talouden vakautta koskevan lain menosäännön tarkistamiseksi, jotta voitaisiin vahvistaa sen vaikutusta julkisen talouden vakauttamiseen erityisesti talouden noususuhdanteen aikana. Vuonna 2017 hyväksytyn julkisen sektorin hankintasopimuksia koskevan lain määrätietoinen täytäntöönpano on olennaisen tärkeää julkisten hankintojen alalla, jotta voidaan tehostaa julkisten varojen käyttöä ja ehkäistä väärinkäytöksiä. Erityisesti on tärkeää, että uusi hallintorakenne, erityisesti riippumaton sääntely- ja valvontaelin, voi hoitaa sille osoitetut tehtävät tehokkaasti ja että kattava kansallinen julkisten hankintojen strategia hyväksytään siten, että hyväksyntäprosessiin osallistuvat aktiivisesti hankintaviranomaiset ja -yksiköt kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla. Lisäksi vuonna 2019 on määrä tehdä useita menojen uudelleenarviointeja, ja niiden perusteella annettavien suositusten täytäntöönpanon pitäisi auttaa tehostamaan julkista varainkäyttöä.

                  (6)

                  Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen, jäljempänä ’ERI-rahastot’, ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (5) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa kyseisen säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla ERI-rahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

                  (7)

                  Koska liiallinen alijäämä on korjattu oikea-aikaisesti ja kestävällä tavalla ja neuvosto on tehnyt päätöksen (EU) 2019/1001 (6) liiallista alijäämää koskevan menettelyn lopettamisesta, Espanjaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevää osiota ja väliaikaista velkasääntöä. Siinä ennustetaan julkisen talouden rahoitusaseman kohenevan – 2,0 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2019 sen oltua – 2,5 prosenttia vuonna 2018 ja saavuttavan tasapainon vuonna 2022. Uudelleenlasketun rakenteellisen rahoitusaseman (7) perusteella julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteena olevaa rakenteellisesti tasapainoista julkisen talouden rahoitusasemaa ei suunnitelman mukaan saavuteta vuoden 2019 vakausohjelman kattamalla ajanjaksolla. Vuoden 2019 vakausohjelman mukaan julkisen talouden velan suhteessa BKT:hen odotetaan supistuvan niin, että kun se vuonna 2018 oli 97,1 prosenttia, vuonna 2019 se on 95,8 prosenttia ja vuonna 2022 enää 88,7 prosenttia. Näiden julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Vuoden 2019 vakausohjelmassa asetettujen julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseen liittyvät riskit koskevat enimmäkseen tulopuolta, koska monien tulopuolen toimenpiteiden tuottoon tai hyväksymismahdollisuuksiin liittyy suurta epävarmuutta.

                  (8)

                  Neuvosto suositti 13 päivänä heinäkuuta 2018 Espanjalle sen varmistamista, että nettomääräisten julkisten perusmenojen (8) nimellinen kasvu ei ole yli 0,6 prosenttia vuonna 2019, jolloin vuotuinen rakenteellinen sopeutus olisi 0,65 prosenttia suhteessa BKT:hen. Komission kevään 2019 talousennusteen mukaan on vaarana, että julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä suositellulta sopeutusuralta poiketaan merkittävästi vuonna 2019.

                  (9)

                  Kun otetaan huomioon, että Espanjan julkisen talouden velkasuhde ylittää perussopimuksen mukaisen viitearvon eli yli 60 prosenttia suhteessa BKT:hen ja ennustettu positiivinen tuotantokuilu on 2,0 prosenttia suhteessa BKT:hen, nettomääräiset julkiset nimelliset perusmenot eivät saisi kasvaa vuonna 2020, jotta rakenteellinen sopeutus olisi 1,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisen yhteisesti sovitun sopeutuskaavion mukaisesti. Samaan aikaan on nähtävissä merkkejä siitä, että talouden käyttämätön kapasiteetti on aliarvioitu, sillä inflaation ennustetaan pysyvän alle 2 prosentissa vuosina 2019 ja 2020 ja työmarkkinoilla on edelleen ylikapasiteettia (korkea työttömyysaste ja hyvin suuri vastentahtoisesti osa-aikatyötä tekevien, määräaikaisessa työsuhteessa olevien ja työssäkäyvien köyhien osuus). Lisäksi yhteisesti sovittujen menetelmien perusteella laadittuihin tuotantokuiluarvioihin liittyy myös uskottavuusvälineen perusteella paljon epävarmuutta. Tällä perusteella 0,65 prosentin vuotuinen rakenteellinen sopeutus suhteessa BKT:hen, mikä vastaa nettomääräisten julkisten perusmenojen 0,9 prosentin enimmäiskasvuvauhtia, vaikuttaa asianmukaiselta. Jos politiikka säilyy muuttumattomana, komission kevään 2019 talousennusteen mukaan riskinä on merkittävä poikkeaminen vaaditulta julkisen talouden sopeutusuralta vuonna 2020. Lisäksi Espanjan ei ennakoida noudattavan väliaikaisen velkasäännön vaatimuksia vuosina 2019 ja 2020. Kaiken kaikkiaan neuvosto katsoo, että vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten noudattamiseksi tarvittavat toimet olisi toteutettava vuodesta 2019 alkaen. Mahdolliset satunnaistulot olisi tärkeää käyttää julkisen talouden velkasuhteen pienentämiseksi edelleen.

                  (10)

                  Työllisyyden kasvu jatkuu Espanjassa vahvana. Työttömyys laskee edelleen, mutta se on edelleen selvästi unionin keskiarvon yläpuolella, erityisesti nuorten ja matalan osaamistason työntekijöiden osalta. Sukupuolten välinen kuilu työllisyydessä ja työuran pituudessa on edelleen suuri. Tämä tarkoittaa potentiaalin tuhlaamista varsinkin, kun otetaan huomioon väestön nopea ikääntyminen.

                  (11)

                  Työsopimusten määräaikaisuus, myös vähemmän kausiluonteisilla tai suhdanneherkillä aloilla, on asteittaisesta vähenemisestä huolimatta edelleen yleisempää kuin suurimmassa osassa Eurooppaa, mikä saattaa heikentää Espanjan kasvupotentiaalia ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Tämä vaikuttaa eniten nuorisoon, matalan osaamistason työntekijöihin ja kolmansien maiden kansalaisiin, joilla on usein vähemmän oikeuksia sosiaalietuuksiin ja suurempi köyhyysriski. Määräaikaiset työsuhteet ovat usein hyvin lyhyitä, eivätkä ne juuri kannusta työntekijöitä ja työnantajia panostamaan koulutukseen, mikä puolestaan haittaa tuottavuuden kasvua. Siirtyminen määräaikaisista työsuhteista vakituisiin kangertelee edelleen, ja työvoiman liikkuvuuden esteet vähentävät työnhakijoiden mahdollisuuksia ja haittaavat työvoiman tehokasta jakautumista eri puolille maata.

                  (12)

                  Espanja on lisännyt tukea pitkäaikaistyöttömille, joiden osuus työvoimasta oli vuonna 2018 edelleen 6,4 prosenttia. Viime aikoina on tehty aloitteita nuorten työllistettävyyden parantamiseksi neuvonnan ja uraohjauksen avulla, mutta julkiset työvoimapalvelut välittävät edelleen vain pienen osan avoimista työpaikoista, ja niiden käyttökelpoisuutta työnhaussa ja työnvälityksessä on edelleen parannettava. Erityisesti niiden yhteydet työnantajiin ovat joillakin alueilla vähäisiä, ja profilointityökalut työnantajien tarpeiden ja työntekijöiden kohtaamisen helpottamiseksi ovat vielä alkuvaiheessa. Julkisten työvoimapalvelujen ja sosiaalipalvelujen yhteistyö edistyy, mutta se on edelleen vähäistä joillakin alueilla. Lisäämällä investointeja nykyaikaisiin julkisiin työvoimapalveluihin ja tukemalla työvoiman liikkuvuutta voitaisiin osaltaan parantaa työntekijöiden työllistettävyyttä ja sopeutumiskykyä sekä helpottaa työmarkkinoilla tapahtuvia muutoksia ja parantaa näin Espanjan tuottavuutta ja pitkän aikavälin osallistavaa kasvua.

                  (13)

                  Työsuojeluviranomaisia vahvistavat toimet määräaikaisten työsopimusten väärinkäytön torjumiseksi tuottavat jonkin verran tulosta, ja toistaiseksi voimassa olevien työsopimusten osuus työllisyyden nettokasvusta on kasvussa. Työnantajat käyttävät kuitenkin edelleen laajalti lyhytaikaisia sopimuksia. Aiemmin on saatu näyttöä, jonka mukaan työpaikkojen luomista edistävien useiden kannustimien vaikutus laadukkaiden työpaikkojen lisäämiseen on ollut vähäinen. Espanja on käynnistänyt uuden arvioinnin, jotta se voisi yksinkertaistaa järjestelmää, mutta tuloksia ei ole vielä saatavilla. Rekrytointikilpailuja, joiden tavoitteena on vähentää määräaikaisten työsuhteiden osuutta kaikilla julkishallinnon tasoilla, on vauhditettava, jotta 8 prosentin tavoite saavutettaisiin vuoden 2020 rekrytointikilpailujen loppuun mennessä. Vaikka kolmikantaryhmien perustaminen on hyvä askel kohti työmarkkinaosapuolten nykyistä aktiivisempaa osallistumista politiikan suunnitteluun, myös syvällisempi ja hyvissä ajoin toteutettu kuuleminen olisi hyödyllistä.

                  (14)

                  Vaikka köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa olevien henkilöiden osuus ja tuloerot pienenevät, ne ovat kuitenkin edelleen unionin keskiarvoa suurempia. Työssäkäyvien köyhyysaste on korkea määräaikaisten, matalan osaamistason tai EU:n ulkopuolella syntyneiden työntekijöiden keskuudessa. Lapsiköyhyysaste laskee, mutta on edelleen hyvin korkea. Muiden sosiaalisten tulonsiirtojen kuin eläkkeiden köyhyyttä vähentävät vaikutukset ovat edelleen unionin heikoimpia, erityisesti lasten osalta. Lapsiperheisiin kohdennetut sosiaalimenot Espanjassa ovat suhteessa BKT:hen unionin alhaisimpia ja huonosti kohdennettuja, vaikka tarveharkintaista lapsilisää on viime aikoina hieman korotettu. Myönteisestä kehityksestä huolimatta sosiaaliturvasta voimakkaasti tai kohtalaisesti riippuvaisten henkilöiden turvassa on edelleen merkittäviä aukkoja. Kansallinen työttömyystuki on edelleen hajanaista, ja eri työnhakijaryhmät kuuluvat eri järjestelmien piiriin. Viimeaikaiset toimenpiteet iäkkäämmälle pitkäaikaistyöttömien ryhmälle (vähintään 52-vuotiaat) annettavan tulotuen kattavuuden ja suojan parantamiseksi saattavat samalla heikentää tämän ryhmän kannustimia työntekoon. Vähimmäistulojärjestelmien ehdot, kattavuus ja riittävyys vaihtelevat suuresti alueittain, ja ne ovat huonosti siirrettävissä alueiden välillä, mikä ei kannusta työvoimaa liikkumaan. Tämän vuoksi moni tukea tarvitseva ei saa sitä. Yleisen sosiaalikorttijärjestelmän käyttöönotto tekee sosiaalietuusjärjestelmästä läpinäkyvämmän ja mahdollistaa paremman kohdentamisen. Vaikka talouden elpyminen edelleen vähentää köyhyyttä, tilanne edellyttää investointeja sosiaaliseen osallisuuteen ja sosiaaliseen infrastruktuuriin (kuten sosiaaliseen asuntotarjontaan) osallistavan kasvun aikaansaamiseksi. Lisäksi Espanjalla on joitakin alueellisen yhteenkuuluvuuden haasteita, kuten akuutti väestökato ja väestön ikääntyminen tietyillä maaseutualueilla. Toimet, joilla edistetään yrittäjyyttä, digitalisaatiota ja yhteisötaloutta, voivat auttaa vastaamaan näihin haasteisiin osana yhdennettyjä aluekehitysstrategioita.

                  (15)

                  Espanjan eläkejärjestelmällä oli kriisin aikana tärkeä rooli ikääntyneiden elintason ylläpitämisessä, ja heidän köyhyysriskinsä onkin pienempi. Vuotta 2018 koskevien ikääntymisraportin ja eläkkeiden riittävyyttä koskevan raportin ennusteiden mukaan vuosina 2011 ja 2013 toteutetuilla uudistuksilla parannettiin eläkejärjestelmän kestävyyttä ja eläkkeiden suhteellista riittävyyttä pitkällä aikavälillä. Eläkkeiden korotusten kytkeminen edelleen inflaatioon (kuten vuosina 2018 ja 2019 päätettiin) ja kestävyystekijän lykkääminen edellyttäisivät kuitenkin kompensoivia toimia, jotta eläkejärjestelmän kestävyys keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä voitaisiin varmistaa. Lisäksi tarvitaan toimia tulevien eläkeläisten tulojen riittävyyteen ja heidän työuriensa pituuteen ja kattavuuteen liittyvien keskeisten haasteiden ratkaisemiseksi korkean työttömyyden ja määrä- ja osa-aikaisten työsuhteiden yleisyyden vuoksi.

                  (16)

                  Espanjan innovaatiosuorituskykyä ja tuottavuuden kasvua haittaavat vähäinen investoiminen tutkimukseen ja kehitykseen sekä osaamisen kysynnän ja tarjonnan epätasapaino. Yrityssektorin ja erityisesti suuryritysten tutkimus- ja kehittämismenot ovat Espanjassa vain puolet unionin keskiarvosta, ja alueelliset erot ovat merkittäviä. Tätä poikkeamaa vahvistaa se, että julkisten tutkimus- ja kehittämismäärärahojen, erityisesti lainojen, toteutumisaste on alhainen ja pienenee yhä. Osaamisvaje ja osaamisen kysynnän ja tarjonnan epätasapaino ovat toinen tärkeä este edistyksellisen teknologian kehittämiselle ja käytölle erityisesti pienissä ja keskisuurissa yrityksissä. Huipputeknologian ja osaamisvaltaisten palvelualojen työllisyys on monilla Espanjan alueilla selvästi alhaisempi kuin unionissa keskimäärin. Vaikka älykkääseen erikoistumiseen tähtääviä alueellisia innovointistrategioita kehitetään ja kansallisen tutkimus- ja innovaatiopolitiikan hallinnointia kevennetään, kansallisen ja alueellisen tason keskinäinen koordinointi politiikan suunnittelussa, täytäntöönpanossa ja arvioinnissa on edelleen heikkoa. Espanjan innovaatiosuorituskyvyn parantaminen edellyttää huomattavia investointeja, joilla edistetään yrittäjyyttä ja aloittelevia yrityksiä ja autetaan niitä kasvamaan, edistetään kaikkien yritysten kilpailukykyä ja siirtymistä muun muassa digitalisoinnin avulla enemmän lisäarvoa tuottavaan toimintaan, jotta ne voisivat kasvattaa osuuttaan kansainvälisillä markkinoilla. Se edellyttää myös voimakkaampaa keskittymistä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksiin, yritysten ja korkeakoulujen väliseen yhteistyöhön ja teknologian siirtoon erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten hyväksi, tutkimus- ja innovointipolitiikan tehokkaampaa hallinnointia eri hallintotasoilla sekä tutkimus- ja kehitysinfrastruktuurin ja -hankkeiden lähentämistä alueellisiin ja kansallisiin innovointistrategioihin.

                  (17)

                  Koulunkäynnin keskeyttävien osuus Espanjassa on pienentynyt mutta on edelleen hyvin suuri, ja alueelliset erot ovat huomattavia. Koulutustulokset vaihtelevat voimakkaasti eri alueilla, ja niissä on parantamisen varaa. Molemmat tekijät vaikuttavat kielteisesti tuottavuuden kasvupotentiaaliin pitkällä aikavälillä. Koulutusjärjestelmän uudistaminen on pysähtynyt. Yritysten on vaikea löytää innovointiin tarvittavaa osaamista, erityisesti tieto- ja viestintätekniikan asiantuntijoita. Espanja on päättänyt toimenpiteistä ammattikoulutuksen duaalimallin parantamiseksi. Tällaisella järjestelmällä voisi olla keskeinen rooli innovaatioiden omaksumiseksi tarvittavien taitojen ja osaamisen tarjoamisessa, mutta ammattikoulutukseen osallistuminen on edelleen vain kohtalaisen suosittua. Korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden osuus on Espanjassa unionin keskiarvoa suurempi, mutta valmistuneiden on vaikea löytää sopivia työpaikkoja. Inhimillisen pääoman kehittäminen kaikilla yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen tasoilla, mukaan lukien korkea-asteen ja ammatillinen koulutus, ja yhteistyön lisääminen koulutuksen ja liike-elämän välillä osaamisen kohtaanto-ongelmien lievittämiseksi voisivat edistää vastavalmistuneiden nuorten pääsyä työmarkkinoille. Näin voitaisiin myös tarjota yrityksille taitoja ja osaamista, joita ne tarvitsevat innovointivalmiuksiensa parantamiseksi ja digitalisaation tarjoaman koko kasvupotentiaalin hyödyntämiseksi. Työntekijöiden digitaalisten taitojen parantamiseen tähtäävän uudelleenkouluttamisen ansiosta Espanjan yritykset pysyisivät myös mukana kilpailussa yhä digitoidummassa taloudessa. Kaikki nämä toimet auttaisivat kaventamaan alueellisia eroja.

                  (18)

                  Sääntelyn rajoittavuus ja hajanaisuus Espanjassa estävät yrityksiä hyötymästä mittakaavaeduista ja jarruttavat tuottavuutta. Markkinoiden yhtenäisyyttä koskeva laki on edelleen tärkeä väline pyrittäessä ratkaisemaan näitä ongelmia. Lain päättäväisempi täytäntöönpano ja rajoitusten poistaminen erityisesti tiettyjen asiantuntijapalvelujen, kuten rakennusinsinöörien, arkkitehtien ja lakiasiainalan palvelujen, osalta parantaisi kasvumahdollisuuksia ja kilpailua. Kuten muillakin aloilla, joilla alueet ovat ratkaisevia toimijoita uudistusten onnistuneessa täytäntöönpanossa, kansallisten ja alueellisten viranomaisten toimien tiiviimpi ja jatkuva koordinointi voisi tehostaa politiikkoja tällä alalla.

                  (19)

                  Puutteelliset rautateiden tavaraliikenteen yhteydet ja vajavainen yhdentyminen unionin sähkö- ja kaasumarkkinoihin estävät Espanjaa saamasta täyttä hyötyä unionin sisämarkkinoista. Tämän vuoksi Espanjan on investoitava lisää liittääkseen sähköverkkonsa laajemmin yhteen muun unionin sähköverkkojen kanssa, jotta se voi saavuttaa tavoitteen, jonka mukaan vähintään 10 prosenttia asennetusta sähköntuotantokapasiteetista on yhteenliitettyä vuoteen 2020 mennessä. Investointeja tarvitaan myös rautateiden käytön lisäämiseksi tavaraliikenteessä, mukaan lukien rajat ylittävät yhteydet Ranskaan ja Portugaliin sekä yhteydet satamiin ja logistiikkakeskuksiin.

                  (20)

                  Merkittäviä investointivajeita on edelleen myös kestävämmän luonnonvarojen hoitomallin varmistamisessa. Energian kysyntää voitaisiin hallita paremmin vähentämällä rakennusten energiankulutusta sekä kehittämällä älyverkkoja ja uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön varastointia. Myös kestävää liikennettä ja kiertotaloutta olisi edistettävä lisätoimin. Tietyt Espanjan alueet kuuluvat eniten ilmastonmuutokselle alttiina oleviin Euroopan alueisiin. Niiden olemassa oleviin vesivaroihin kohdistuu paineita, jotka edellyttävät lisää infrastruktuuri-investointeja vesihuollon parantamiseksi muun muassa jäteveden käsittelyn, verkostoissa esiintyvien vuotojen ja vedensaannin osalta. Vaikka viime vuosina on tapahtunut tasaista edistystä, Espanjan on vielä täytettävä tietyt unionin vesilainsäädännön vaatimukset. Edistyminen kaikkien näiden tavoitteiden saavuttamisessa toisi Espanjalle ympäristöön liittyviä, taloudellisia ja sosiaalisia hyötyjä.

                  (21)

                  Kaikkien havaittujen investointivajeiden yhteydessä olisi otettava huomioon aluekohtaiset erot investointitarpeissa. Henkeä kohti lasketun BKT:n alueelliset erot ovat kohtuullisia, mutta ne ovat edelleen suurempia kuin ennen kriisiä, mikä johtuu pääasiassa työpaikkojen katoamisen epätasaisesta vaikutuksesta eri alueisiin. Alueelliset erot näkyvät tällä hetkellä voimakkaimmin työtä ja sosiaaliturvaa kuvaavissa indikaattoreissa, jotka useimmilla Espanjan alueilla alittavat unionin keskiarvon. Muissa sosioekonomisissa indikaattoreissa, joilla mitataan esimerkiksi innovointia, yrittäjyyttä ja kilpailukykyä, on suuria alueellisia eroja. Investointeihin liittyvässä talouspolitiikassa olisi otettava asianmukaisesti huomioon alueelliset erot investointitarpeissa.

                  (22)

                  Kaudella 2021–2027 voitaisiin unionin rahastoja koskevan ohjelmasuunnittelun avulla auttaa korjaamaan joitakin suosituksissa havaituista puutteista, erityisesti vuoden 2019 maaraportin liitteen D kattamilla osa-alueilla. Näin Espanja voisi mainituilla aloilla hyödyntää kyseisiä rahastoja parhaalla mahdollisella tavalla ottaen huomioon alueelliset erot sekä syrjäisimpiin alueisiin kuuluvan Kanariansaarten erityistilanteen. Maan hallinnollisten valmiuksien vahvistaminen näiden varojen hallinnoimiseksi on tärkeä tekijä tämän investoinnin onnistumisen kannalta.

                  (23)

                  Komissio on vuoden 2019 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Espanjan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2019 maaraportissa. Se on arvioinut myös vuoden 2019 vakausohjelman, vuoden 2019 kansallisen uudistusohjelman ja jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Espanjalle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Komissio on ottanut huomioon ohjelmien ja jatkotoimenpiteiden merkityksen Espanjan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne unionin sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla unionin tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.

                  (24)

                  Neuvosto on tutkinut vuoden 2019 vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (9) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

                  (25)

                  Neuvosto on tutkinut vuoden 2019 kansallisen uudistusohjelman ja vuoden 2019 vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4. Neuvoston suositukset tukevat osaltaan myös vuoden 2019 euroalueen suosituksen, erityisesti euroaluetta koskevien suositusten 1, 2 3, täytäntöönpanoa. Suosituksessa 1 tarkoitetulla finanssipolitiikalla puututaan muun muassa suureen julkisen talouden velkaan liittyviin epätasapainoihin,

            SUOSITTAA, että Espanja toteuttaa vuosina 2019 ja 2020 toimia, joilla se

         1.

            varmistaa, että nettomääräisten julkisten perusmenojen nimellinen kasvu on enintään 0,9 prosenttia vuonna 2020, jolloin vuotuinen rakenteellinen sopeutus on 0,65 prosenttia suhteessa BKT:hen; lujittaa julkisen talouden ja julkisten hankintojen kehyksiä kaikilla hallinnon tasoilla; turvaa eläkejärjestelmän kestävyyden; käyttää satunnaistuloja nopeuttaakseen julkisen talouden velkasuhteen supistamista;

         2.

            varmistaa, että työllisyys- ja sosiaalipalveluilla on valmiudet tarjota tehokasta tukea; edistää siirtymistä toistaiseksi voimassa oleviin työsuhteisiin muun muassa yksinkertaistamalla työhönoton kannustusjärjestelmää; parantaa perheiden tukemista, vähentää kansallisen työttömyystuen segmentoitumista ja korjaa alueellisten vähimmäistulojärjestelmien kattavuudessa olevia puutteita; vähentää koulunkäynnin keskeyttämistä ja parantaa koulutustuloksia ottaen huomioon alueelliset erot; lisää yhteistyötä koulutuksen ja liike-elämän välillä, jotta voidaan parantaa työmarkkinoiden kannalta tarpeellisten taitojen ja osaamisen tarjontaa erityisesti tieto- ja viestintätekniikan alalla;

         3.

            keskittää investointeihin liittyvän talouspolitiikan innovoinnin edistämiseen, resurssi- ja energiatehokkuuteen, rautateiden tavaraliikenteen infrastruktuurin parantamiseen ja laaja-alaisempaan sähköverkkojen yhteenliittämiseen muun unionin kanssa ottaen huomioon alueelliset erot; tehostaa tutkimusta ja innovointia tukevien politiikkojen vaikuttavuutta;

         4.

            edistää markkinoiden yhtenäisyyttä koskevan lain täytäntöönpanoa varmistamalla, että taloudellisen toiminnan aloittamisoikeutta tai harjoittamista koskevat säännöt, erityisesti palvelualalla, ovat kyseisen lain periaatteiden mukaiset, sekä parantamalla hallintoviranomaisten välistä yhteistyötä.

         Tehty Brysselissä 9 päivänä heinäkuuta 2019.

               Neuvoston puolesta

               Puheenjohtaja

            M. LINTILÄ

         (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUVL C 136, 12.4.2019, s. 1.

         (4)  EUVL C 320, 10.9.2018, s. 33.

         (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Neuvoston päätös (EU) 2019/1001, annettu 14 päivänä kesäkuuta 2019, liiallisen alijäämän olemassaolosta Espanjassa tehdyn päätöksen 2009/417/EY kumoamisesta (EUVL L 163, 20.6.2019, s. 59).

         (7)  Komission yhteisesti sovittuja menetelmiä noudattaen uudelleen laskema suhdannekorjattu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä.

         (8)  Nettomääräisillä julkisilla perusmenoilla tarkoitetaan julkisten menojen kokonaismäärää ilman korkomenoja, ilman unionin ohjelmista aiheutuvia menoja, jotka korvataan täysin unionin varoista saatavilla tuloilla, ja ilman ei-päätösperäisiä työttömyysetuusmenojen muutoksia. Kansallisesti rahoitettu kiinteän pääoman bruttomuodostus jaetaan neljälle vuodelle. Päätösperäiset tulopuolen toimenpiteet ja lakisääteiset tulojen lisäykset otetaan huomioon. Meno- ja tulopuolen kertaluonteiset toimenpiteet kuittaavat toisensa.

         (9)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Neuvoston suositus, annettu 9 päivänä heinäkuuta 2019, Ranskan vuoden 2019 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ranskan vuoden 2019 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               5.9.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/55

      NEUVOSTON SUOSITUS,
      annettu 9 päivänä heinäkuuta 2019,
      Ranskan vuoden 2019 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ranskan vuoden 2019 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
      (2019/C 301/10)
      EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
      ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
      ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
      ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
      ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
      ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
      ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
      ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
      ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
      ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Komissio hyväksyi 21 päivänä marraskuuta 2018 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2019 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Se otti huomioon Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission 17 päivänä marraskuuta 2017 antaman Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria koskevan julistuksen. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 21 päivänä maaliskuuta 2019. Komissio hyväksyi 21 päivänä marraskuuta 2018 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella myös varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Ranska kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu. Samana päivänä komissio hyväksyi myös suosituksen neuvoston suositukseksi euroalueen talouspolitiikasta, jonka Eurooppa-neuvosto vahvisti 21 päivänä maaliskuuta 2019. Neuvosto hyväksyi 9 päivänä huhtikuuta 2019 suosituksen euroalueen talouspolitiikasta (3), jäljempänä ’vuoden 2019 euroalueen suositus’, jossa esitetään viisi euroaluetta koskevaa suositusta, jäljempänä ’euroaluetta koskevat suositukset’.

                  (2)

                  Koska Ranska kuuluu jäsenvaltioihin, joiden rahayksikkö on euro, ja koska taloudet ovat talous- ja rahaliitossa vahvasti yhteydessä toisiinsa, Ranskan olisi varmistettava, että jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4 ilmenevä vuoden 2019 euroalueen suositus pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti. Erityisesti satunnaistulojen käyttäminen julkisen velan vähentämiseen, julkisten menojen järkeistäminen ja investointeihin liittyvän talouspolitiikan keskittäminen määritettyihin osa-alueisiin edistää euroaluetta koskevan suosituksen 2 noudattamista finanssipoliittisten puskurien kasvattamisen, julkisen talouden parantamisen ja investointien tukemisen osalta. Verojärjestelmän yksinkertaistaminen ja sääntelystä johtuvien rajoitusten vähentäminen edistävät euroaluetta koskevan suosituksen 1 noudattamista liiketoimintaympäristön osalta. Työllistettävyyden parantaminen edistää euroaluetta koskevan suosituksen 3 noudattamista työmarkkinoiden toimivuuden osalta.

                  (3)

                  Ranskaa koskeva vuoden 2019 maaraportti julkaistiin 27 päivänä helmikuuta 2019. Siinä arvioitiin Ranskan edistymistä neuvoston 13 päivänä heinäkuuta 2018 hyväksymien maakohtaisten suositusten (4) noudattamisessa, aiempina vuosina annettujen suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteiden saavuttamisessa. Lisäksi siihen sisältyi asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laadittu perusteellinen tarkastelu, jonka tulokset julkaistiin samaten 27 päivänä helmikuuta 2019. Komissio katsoi analyysinsa perusteella, että Ranskan makrotaloudessa on epätasapainoja. Epätasapainot johtuvat etenkin suuresta julkisesta velasta ja heikosta kilpailukyvyn dynamiikasta oloissa, joissa tuottavuuden kasvu on alhaista.

                  (4)

                  Ranska toimitti vuoden 2019 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2019 vakausohjelmansa 26 päivänä huhtikuuta 2019. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

                  (5)

                  Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen, jäljempänä ’ERI-rahastot’, ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (5) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa tämän säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla ERI-rahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

                  (6)

                  Ranskaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota ja väliaikaista velkasääntöä. Hallitus ennakoi vuoden 2019 vakausohjelmassaan, että julkisen talouden ylijäämä, joka oli 2,5 prosenttia suhteessa bruttokansantuotteeseen (BKT) vuonna 2018, kasvaa 3,1 prosenttiin vuonna 2019, ja supistuu sen jälkeen asteittain 1,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2022. Julkisen talouden alijäämän ennakoidaan kasvavan vuonna 2019, minkä komission kevään 2019 talousennuste vahvistaa. Kasvu johtuu pääasiassa kertaluonteisesta alijäämää lisäävästä vaikutuksesta, joka seuraa siitä, että työllisyyden ja kilpailukyvyn verohyvitys muunnetaan työnantajien sosiaaliturvamaksujen pysyväksi alennukseksi. Uudelleenlasketun rakenteellisen rahoitusaseman (6) perusteella julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta (0,4 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen) ei odoteta saavutettavan vuoden 2019 vakausohjelman kattamalla kaudella. Vuoden 2019 vakausohjelman mukaan julkisen talouden velan odotetaan kasvavan niin, että kun se vuonna 2018 oli 98,4 prosenttia suhteessa BKT:hen, vuonna 2019 se on 98,9 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja supistuvan sitten 96,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2022. Näiden julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Toimenpiteitä, joita tarvitaan tukemaan ennakoitujen alijäämätavoitteiden saavuttamista vuodesta 2020 eteenpäin, ei kuitenkaan ole vielä täsmennetty.

                  (7)

                  Komissio antoi 5 päivänä kesäkuuta 2019 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 126 artiklan 3 kohdan nojalla kertomuksen, koska vuoden 2019 vakausohjelmassa ennakoitiin nimellisen alijäämän ylittävän vuonna 2019 SEUT-sopimuksen mukaisen viitearvon (3 prosenttia suhteessa BKT:hen) ja ilmoitettujen tietojen perusteella väliaikaista velkasääntöä ei lähtökohtaisesti noudatettu vuonna 2018. Kertomuksessa se totesi kaikki merkitykselliset tekijät arvioituaan, että olisi katsottava, että tällä hetkellä Ranska noudattaa SEUT-sopimuksessa ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1467/1997 määriteltyjä alijäämä- ja velkakriteeriä.

                  (8)

                  Neuvosto suositti 13 päivänä heinäkuuta 2018 Ranskalle sen varmistamista, että nettomääräisten julkisten perusmenojen (7) nimellinen kasvu ei ole yli 1,4 prosenttia vuonna 2019, jolloin vuotuinen rakenteellinen sopeutus olisi 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Komission kevään 2019 talousennusteen mukaan on vaarana, että julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä suositellulta sopeutusuralta poiketaan merkittävästi vuonna 2019.

                  (9)

                  Kun otetaan huomioon, että Ranskan julkisen talouden velka on yli 60 prosenttia suhteessa BKT:hen ja ennustettu tuotantokuilu on 0,7 prosenttia, vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisen yhteisesti sovitun vaatimusten sopeutuskaavion perusteella nettomääräisten julkisten perusmenojen nimellinen kasvu vuonna 2020 ei saisi olla yli 1,2 prosenttia, jolloin rakenteellinen sopeutus olisi 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Komission kevään 2019 talousennusteen mukaan on vaarana, että Ranska poikkeaa tästä merkittävästi vuonna 2020, olettaen että politiikka pysyy muuttumattomana. Ranskan ei alustavan näytön perusteella ennusteta noudattavan väliaikaista velkasääntöä vuosina 2019 ja 2020. Kaiken kaikkiaan neuvosto katsoo, että vuodesta 2019 alkaen olisi toteutettava tarvittavia toimenpiteitä vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten noudattamiseksi. Mahdolliset satunnaistulot olisi tärkeää käyttää julkisen talouden velkasuhteen pienentämiseksi edelleen.

                  (10)

                  Julkisen talouden vakauttamistoimilla on onnistuttu vähentämään julkisia menoja suhteessa BKT:hen vain vähän, ja julkiset menot suhteessa BKT:hen olivat vuonna 2018 edelleen unionin korkeimmat (56 prosenttia). Julkisen velan väheneminen riippuu siitä, miten julkisia menoja onnistutaan supistamaan. Hallitus on vuodesta 2017 toteuttanut uudistettua julkisen talouden vakauttamisstrategiaa, joka kattaa viisivuotisen presidenttikauden. Sen onnistuminen riippuu siitä, saavutetaanko keskus- ja paikallishallintoa sekä terveydenhuoltojärjestelmää varten asetetut menotavoitteet.

                  (11)

                  Terveydenhuoltomenot ovat kasvaneet jatkuvasti. Terveydenhuollon kokonaismenojen arvioitiin olevan 11,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2017, mikä on enemmän kuin muissa Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestöön (OECD) kuuluvissa jäsenvaltioissa. Syksyllä 2018 ilmoitettiin uudesta terveydenhuoltojärjestelmän uudistuksesta, ja sitä koskeva lakiehdotus esitettiin 13 päivänä helmikuuta 2019. Uudistuksen onnistuminen riippuu siitä, saadaanko aikaan selkeä oikeudellinen ja organisatorinen kehys, joka tarjoaa oikeanlaisia kannustimia ja edistää julkisten ja yksityisten toimijoiden yhteistyötä. Ilmoitettu terveydenhuoltojärjestelmän uudistus ei sisällä terveydenhuoltomenojen kasvunormin tarkistusta (Objectif National de Dépenses d’Assurance Maladie, ONDAM). Tämä menonormi kattaa kolmanneksen sosiaaliturvamenoista. Vaikka tavoite on täyttynyt vuodesta 2010 alkaen, ONDAM-tavoitetta on korotettu vuodesta 2017 alkaen jo kolmesti. Sitä korotettiin vuosiksi 2018–2020 tarkistamalla alkuperäistä 2,1 prosentin kasvutavoitetta 2,3 prosenttiin vuoden 2018 talousarviolaissa, ja sitten edelleen 2,5 prosenttiin sosiaaliturvatalousarviota koskevassa laissa vuonna 2019. Tämä johtuu jossain määrin Ma santé 2022 -lakiehdotuksesta aiheutuvista lisämenoista.

                  (12)

                  Paikallistasolla julkiset menot ylittivät vuodeksi 2017 suunnitellun kasvutavoitteen. Vuodesta 2014 lähtien paikallishallinnon julkisille menoille on määritelty Ranskassa menonormi, joka ilmaisee vuositasolla sekä paikallistason julkisten toimintamenojen että rahoitustarpeiden ei-sitovat kasvutavoitteet (Objectif d’évolution de la Dépense Locale). Vuonna 2018 tämän menonormin lisäksi tehtiin vuosiksi 2018–2020 oikeudellisesti sitovia sopimuksia, joiden osapuolina olivat valtio ja 71 prosenttia 322 suurimmasta paikallisviranomaisesta. Kuntien lukumäärä on pienentynyt vain vähän, mikä saattaa vaikeuttaa menonormin noudattamista. Vuosien 2014–2016 alueuudistuksessa alueiden lukumäärä väheni puoleen, mutta kuntien lukumäärä supistui vain hieman; niitä on edelleen yli 34 000, mikä on ylivoimaisesti eniten unionissa.

                  (13)

                  Hallitus on esittänyt uudistetun julkisen talouden vakauttamisstrategian, jonka toteuttaminen viisivuotisen presidenttikauden aikana edellyttää myös vielä keskeneräisen Action Publique 2022 -ohjelman toteuttamista. Ohjelman tarkoituksena on tehostaa merkittävästi julkisia menoja ja parantaa samalla julkishallinnon toimintaa. Hallitus on selkeästi korostanut menetelmiin ja prosesseihin liittyviä näkökohtia, mutta ei ole keskittynyt eri aloilla mahdollisesti kertyvien säästöjen määrän ennakkoarviointiin. Tämä lähestymistapa saattaa johtua monimutkaisesta uudistusprosessista ja tarpeesta pehmentää aroista aiheista käytävää julkista keskustelua. Sen vuoksi on kuitenkin vaikeampi arvioida määrällisesti kokonaisstrategiaa ja sen vaikutusta julkisen talouden vakauttamiseen. Etenkään ei ole selvää, miten ja missä aikataulussa uudistusohjelma – mukaan lukien ministeriöiden muutossuunnitelmat, joihin sisältyy useita erilaisia toimenpiteitä – edistäisi konkreettisesti nimenomaista tavoitetta vähentää julkisia menoja suhteessa BKT:hen vuoteen 2022 mennessä. Kaiken kaikkiaan saatavilla olevat tiedot osoittavat, että euroryhmän vuonna 2016 hyväksymiä menojen uudelleenarviointia koskevia ohjeita noudatetaan vain osittain.

                  (14)

                  Julkisen talouden velkaan liittyy keskipitkällä aikavälillä edelleen suuria kestävyysriskejä. Julkisen talouden velkaantuneisuus ja rakenteellinen alijäämä aiheuttavat kestävyyshaasteita erityisesti keskipitkällä aikavälillä. Tällaisten riskien välttämiseksi olisi erittäin tärkeää toteuttaa julkisen talouden toimia, joilla voidaan ratkaisevasti parantaa Ranskan rakenteellista perusjäämää. Julkisen talouden velkasuhteen alentaminen parantaisi myös Ranskan talouden kasvunäkymiä ja kestokykyä.

                  (15)

                  Suunniteltu eläkeuudistus voisi auttaa supistamaan julkisen talouden velkaa keskipitkällä aikavälillä ja siten vähentää velan kestävyyteen liittyviä riskejä. Eläkejärjestelmän budjettitasapaino riippuu pitkälti makrotalouden oletuksista. Ranskan eläkkeitä käsittelevän neuvoa-antavan neuvoston (Conseil d’orientation des retraites) uusimman vuosikertomuksen mukaan eläkemenot olivat 13,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2018, ja niiden odotetaan olevan 13,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2022, kunnes ne asettuvat tasolle 11,8–13,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuoteen 2070 mennessä sen mukaan, miten BKT:n ja työllisyyden kasvu kehittyvät ajan mittaan. Ranskassa on nykyisin yli 40 eri eläkevakuuttajaa. Eri työntekijäryhmillä on omat vakuuttajansa, ja ne toimivat erilaisten sääntöjen mukaan. Tämän vuoden loppuun mennessä on tarkoitus esittää lakiehdotus, jolla näitä vakuuttajia koskevia sääntöjä vähitellen yhdenmukaistettaisiin, jotta eläkejärjestelmän toimintaa voitaisiin yksinkertaistaa ja ennen muuta parantaa sen läpinäkyvyyttä, oikeudenmukaisuutta ja tehokkuutta.

                  (16)

                  Työllisyysaste parani edelleen ja nousi 71,3 prosenttiin vuonna 2018. Työttömyysaste aleni edelleen ja oli 9,1 prosenttia vuonna 2018, mutta se ylittää yhä selvästi sekä unionin keskiarvon (6,8 prosenttia) että euroalueen keskiarvon (8,2 prosenttia). Lisäksi Ranskan työmarkkinat ovat edelleen erittäin segmentoituneet. Lähes 85 prosenttia uusista työsopimuksista on määräaikaisia, ja vakinaistamista tapahtuu vähemmän kuin useimmissa muissa jäsenvaltioissa. Vastentahtoinen osa-aikatyö on myös erittäin yleistä, ja se kattoi 42,3 prosenttia kaikista osa-aikaisista työsopimuksista vuonna 2018. Suunnitellun työttömyysetuusjärjestelmän uudistuksen (Unédic) avulla pyritään puuttumaan työmarkkinoiden segmentoitumiseen vähentämällä kannustimia tehdä erittäin lyhytaikaisia työsopimuksia tai noudattaa käytäntöä, jossa sama työntekijä rekrytoidaan toistuvasti samaan yritykseen niin, että välissä on lyhyt työttömyysjakso, sekä vähentämään järjestelmän velkaa. Työmarkkinaosapuolien neuvottelut työttömyysetuusjärjestelmästä alkoivat syksyllä 2018. Tavoitteena oli i) vähentää järjestelmän velkaa, ii) tarkastella uudelleen työttömien kannustimia työn vastaanottamiseen ja iii) luoda kannustinmekanismi, jonka avulla voitaisiin vähentää yritysten kannustimia tehdä hyvin lyhytaikaisia työsopimuksia. Työmarkkinaosapuolet eivät kuitenkaan päässeet sopimukseen uusista säännöistä. Uudistus on nyt hallituksen käsissä, ja se on sitoutunut ilmoittamaan viimeistään kesällä 2019, mitkä toimenpiteet se aikoo toteuttaa.

                  (17)

                  Huono-osaisten ryhmien työmarkkinatilanne on edelleen suhteellisesti vaikeampi kuin muiden ryhmien. Unionin ulkopuolella syntyneiden työllisyysaste vuonna 2018 oli 57,5 prosenttia eli unionin alhaisimpia (Ranskassa syntyneillä se on 73,1 prosenttia). On näyttöä siitä, että maahanmuuttajataustaiset työnhakijat ovat rekrytointiprosesseissa usein epäedullisessa asemassa. Myös se, että he ovat keskittyneet köyhille asuinalueille, on ongelma. Epäsuotuisimpien alueiden (Quartiers prioritaires de la politique de la ville) asukkailla, maahanmuuttajataustaiset henkilöt mukaan lukien, on edelleen vaikeuksia työmarkkinoilla, ja heidän työttömyysasteensa oli 24,7 prosenttia vuonna 2017. Politiikkatoimista huolimatta sosioekonominen tausta ja maahanmuuttajatausta vaikuttavat edelleen selvästi koulutustuloksiin ja haittaavat työmarkkinoille pääsyä.

                  (18)

                  Myös matalan osaamistason työntekijät ja nuoret ovat työmarkkinoilla edelleen epäedullisessa asemassa. Matalan osaamistason työntekijöiden työttömyysaste aleni vuonna 2017 ensimmäisen kerran sitten vuoden 2008, mutta se oli vuonna 2018 yhä 16,2 prosenttia eli selvästi yli kriisiä edeltävän tason. Vuonna 2018 nuorten (15–24-vuotiaiden) työttömyysaste aleni 1,6 prosenttiyksikköä 20,7 prosenttiin, mutta se on edelleen selvästi yli unionin keskiarvon (15,2 prosenttia). Matalan osaamistason nuorten työttömyysaste oli vuonna 2018 edelleen erittäin korkea: 35,6 prosenttia. Aktiivinen työllistymisen tukeminen, mukaan lukien ammatinvalinnanohjaus ja työnhakuun liittyvä tuki, osaamisen parantamiseen tähtäävien toimien saatavuus, innovatiiviset toimet kaikkein heikoimmassa asemassa olevien, työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevien nuorten tavoittamiseksi sekä tiukemmat syrjivien käytäntöjen vastaiset toimet ovat avainasemassa, kun edistetään yhtäläisiä mahdollisuuksia työmarkkinoilla. Syrjäisimmillä alueilla on lisäksi erityisiä haasteita, joihin on kiinnitettävä erityistä huomiota.

                  (19)

                  Työmarkkinatilanteen parantuessa useat indikaattorit kertovat osaamisen kohtaanto-ongelmista. Vaikka työttömyys ja vajaatyöllisyys on edelleen suurta, pula ammattitaitoisista työntekijöistä on lisääntymässä erityisesti tietyillä aloilla. Osaamisvaje ja pätevien työntekijöiden puute ovat keskeisiä syitä siihen, että kaikkia avoimia työpaikkoja ei saada täytettyä. Ranskan julkisen työvoimapalvelun (Pôle Emploi) tietojen mukaan vuonna 2017 rekisteröidyistä 3,2 miljoonasta avoimesta työpaikkailmoituksesta 150 000 peruttiin hakijoiden puuttumisen vuoksi. On näyttöä siitä, että finanssikriisin ja sitä seuranneen elpymisen aikana osaamisen kohtaanto-ongelmien lisääntyminen johti siihen, että työttömyys aleni hitaammin ja pitkäaikaistyöttömyys lisääntyi. Ammatillisen peruskoulutusjärjestelmän työmarkkinatulokset ovat paranemassa. Hallitus otti vuonna 2018 käyttöön kattavan toimenpidekokonaisuuden, jonka avulla parannetaan pääsyä ammatilliseen perus- ja täydennyskoulutukseen ja tarkistetaan ammattikoulutusjärjestelmän hallintoa ja rahoitusta. Näitä uudistuksia täydentää osaamisen kehittämistä koskeva investointisuunnitelma (Plan d’investissement dans les compétences), jonka tarkoituksena on kouluttaa ja antaa ohjausta miljoonalle työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevalle nuorelle ja miljoonalle matalan osaamistason työnhakijalle vuosina 2018–2022.

                  (20)

                  Yleisellä tasolla Ranskan sosiaaliturvajärjestelmä on onnistunut vähentämään eriarvoisuutta ja köyhyyttä. Köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa olevien osuus on pienentynyt entisestään historiallisen alhaiselle tasolle eli 17,1 prosenttiin vuonna 2017, kun unionin keskiarvo on 22,4 prosenttia. Tuloerot ovat kuitenkin edelleen selvästi suuremmat kuin ennen finanssikriisiä. Lisäksi siirtyminen tulokvantiileissa ylöspäin on vähentynyt erityisesti alimmassa kvantiilissa. Köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen riski on lisääntynyt joissakin ryhmissä, kuten yksinhuoltajaperheiden ja unionin ulkopuolella syntyneiden keskuudessa. Vähimmäistoimeentulon saajille tarkoitettu neuvonta ei ole aina riittävää, ja siinä on suuria alueellisia eroja. Paremmin koordinoitu lisätuki sosiaalisen osallisuuden edistämiseksi voisi auttaa vastaamaan näihin haasteisiin, kuten syyskuussa 2018 esitetyssä kansallisessa köyhyydentorjuntastrategiassa kaavaillaan. Vaikka terveydenhuoltojärjestelmän suorituskyky on yleisesti ottaen hyvä, lisäinvestoinneilla voitaisiin vähentää palvelujen saatavuudessa ilmeneviä alueellisia eroja erityisesti syrjäisimmillä alueilla.

                  (21)

                  Euroopan innovaatioiden tulostaulun mukaan Ranska ei viimeaikaisista aloitteista huolimatta ole onnistunut kaventamaan eroa unionin innovaatiojohtajiin. Investoinnit tutkimukseen ja kehitykseen ovat pysyneet entisellään, ja uusien yritysten on vaikea kasvaa. Kaiken kaikkiaan näyttää siltä, että Ranska ei pysty saavuttamaan kansallista tutkimus- ja kehitysintensiteettiä koskevaa Eurooppa 2020 -tavoitettaan (3 prosenttia), ja yrityssektorin investoinnit tutkimukseen ja kehitykseen ovat vielä kaukana 2 prosentin tavoitteesta. Tutkimukseen ja kehitykseen suunnatut julkiset menot ovat unionin keskiarvon yläpuolella, ja niihin sisältyy monenlaisia suoria ja epäsuoria tukiohjelmia yritysten tutkimus- ja innovointitoimiin, kuten tutkimusta ja kehitystä koskeva verohyvitys (Crédit d’Impôt Recherche), joka on yksi OECD-maiden anteliaimmista. Tutkimus- ja kehitystyön sekä innovointiekosysteemin yleinen suoritustaso ei kuitenkaan vielä vastaa siihen osoitetun julkisen tuen suurta määrää. Vaikka nykyiset välineet, myös Crédit d’Impôt Recherche, on arvioitu hiljattain, koko politiikkayhdistelmän kattavasta arvioinnista olisi hyötyä tulevien toimien täytäntöönpanon suunnittelussa. Heinäkuussa 2018 perustetun innovaationeuvoston (Conseil de l’innovation) tehtävänä on valvoa yksinkertaistamistoimia, joihin kuuluu muun muassa alueellisen, kansallisen ja eurooppalaisen innovointituen koordinoinnin parantaminen. Innovaatioiden levittämisessä olisi apua myös tieteen ja liike-elämän välisten yhteyksien tiivistämisestä erityisesti tietämyksen siirtoa edistävien ohjelmien puitteissa, sillä Ranskassa yritykset rahoittavat julkista tutkimus- ja kehitystoimintaa edelleen vähemmän kuin unionissa keskimäärin. Tuki kilpailukykyklustereille (pôles de compétitivité) on uusittu neljänneksi kaudeksi (2019–2022). Etusijalle asetetaan klusteriorganisaatiot, joilla on hyvät yhteydet muihin tahoihin paikallistasolla ja jotka keskittyvät kansallisiin teollisuuden painopisteisiin, mutta joilla on myös kokemusta unionin hankkeista. Yksityistämisten avulla rahoitettu innovointi- ja teollisuusrahasto (Fonds pour l’innovation et l’industrie) auttaa niin ikään keräämään rahoitusta tekoälyyn. Tähän liittyvien teknologioiden, kuten esineiden internetin, 5G-verkkojen, suurteholaskennan ja yleisemmin datavetoisen talouden, kehittäminen on yksi näiden aloitteiden onnistumisen avaintekijöistä. Myös alueelliset investoinnit tutkimus- ja kehitystoimintaan sekä innovaatiosuorituskyky vaihtelevat huomattavasti alueittain. Useat maaseutualueet tai teollisuuden muutosprosessissa olevat alueet suoriutuvat unionin keskiarvoa heikommin. Heikoimmin suoriutuvat syrjäisimmät alueet.

                  (22)

                  Tällä hetkellä Ranska suoriutuu hyvin energiapolitiikassa ja ilmastonmuutoksen hillitsemisessä ja pystyy todennäköisesti täyttämään vuodeksi 2020 asetetun kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistavoitteen. Sen on kuitenkin lisättävä merkittävästi investointejaan saavuttaakseen vuodeksi 2020 asetetut uusiutuvien energialähteiden käyttöä ja energiatehokkuutta koskevat tavoitteensa sekä vuodeksi 2030 asetetut kunnianhimoisemmat ilmasto- ja energiatavoitteensa erityisesti uusiutuvien energialähteiden käytön ja rakennuskannan energiatehokkaan kunnostuksen osalta. Koska yli puolet näiden investointien nykyisestä rahoituksesta tulee julkisista varoista, hankkeiden rahoittamisesta olisi tehtävä taloudellisten olosuhteiden ja sääntelyn avulla yksityiselle sektorille kannattavampaa, niin että näitä merkittäviä investointimahdollisuuksia voitaisiin hyödyntää. Erityisen suuri hyödyntämätön potentiaali liittyy uusiutuvan energian käytön nopeuttamiseen lämmityksessä ja jäähdytyksessä. Myös rakennusten energiatehokkuuteen liittyy suuria investointitarpeita. Tämä koskee erityisesti asuntosektorin peruskorjausta, joka kattaa suuren osan ilmastoinvestointivajeesta, koska valtaosa rakennuskannasta on vanhaa ja käsittää 7–8 miljoonaa ns. lämpöseulaa eli huonosti eristettyä ja runsaasti energiaa kuluttavaa rakennusta (noin 20 prosenttia kokonaisasuntokannasta). Ranskan yritysten rakennuskannasta oli vuonna 2017 tiukat energiatehokkuusvaatimukset täyttäviä rakennuksia vähemmän (25 prosenttia) kuin unionissa keskimäärin (39 prosenttia). Energia-alalla on merkittäviä alueellisia eroja. Energiaintensiteetti pienenee lähes kaikilla alueilla, mutta eri tahtiin, ja uusiutuvan energian käytössä on huomattavia eroja. Lisäinvestoinnit verkkojen yhdistämiseen erityisesti Iberian niemimaan kanssa voisivat edistää unionin energian sisämarkkinoiden yhdentämistä ja lisätä samalla kilpailua sekä helpottaa uusiutuvien energialähteiden käyttöönottoa.

                  (23)

                  Vuonna 2018 laadittu kiertotaloutta koskeva kansallinen etenemissuunnitelma (Feuille de Route pour l’Économie Circulaire) on resurssitehokkuutta koskeva kunnianhimoinen politiikkakehys, jonka täytäntöönpano edellyttää riittäviä investointeja. Vaikka kierrätysmateriaalien osuus materiaalin kokonaiskysynnästä (kierrätetyn aineen käyttöaste) on selvästi yli unionin keskiarvon (19,5 prosenttia, kun se oli 11,7 prosenttia vuonna 2016), yhdyskuntajätteen kierrätys on yhä hieman alle unionin keskiarvon (41,8 prosenttia, kun se oli 46,4 prosenttia vuonna 2016). Tältä osin kiertotaloutta koskevan lakiesityksen hyväksyminen on edistysaskel, sillä se lisää myös uusioraaka-aineiden, etenkin muovin, käyttöä. Uusia resurssitehokkaita liiketoimintamalleja ja tuotantoprosesseja, kuten teollista symbioosia, on edistettävä edelleen varsinkin pienten ja keskisuurten yritysten keskuudessa. Tätä voidaan tukea kehittämällä innovatiivisia rahoitusvälineitä ja ekoinnovoinnin rahoitusta.

                  (24)

                  Investoinnit verkkoyhteyksien parantamiseksi erityisesti muita heikommassa asemassa olevilla alueilla voisivat osaltaan auttaa poistamaan eriarvoisuutta Ranskassa. Nopeiden laajakaistaverkkojen saatavuus on Ranskassa unionin keskiarvoa heikompaa, ja nopeita laajakaistayhteyksiä käyttää vain 20 prosenttia kotitalouksista, kun unionin keskiarvo vuonna 2018 oli 41 prosenttia. Myös mobiililaajakaistapalveluja käytetään edelleen vähemmän kuin unionissa keskimäärin. Laajakaistan kattavuus vaihtelee suuresti eri alueilla ja on edelleen rajoitettu muutamilla maaseutualueilla ja syrjäisimmillä alueilla. Ultranopeaa laajakaistaa koskevan suunnitelman (Plan France Très Haut Débit) ja siihen liittyvien toimenpiteiden odotetaan edistävän merkittävästi verkkoyhteyksiä koskevien tavoitteiden saavuttamista. Näiden toimenpiteiden täytäntöönpanoa erityisesti alueilla, joilla kattavuus on heikko, on seurattava tiiviisti, koska lähestymistapa on pitkälti hajautettu ja pullonkaulat ovat mahdollisia, jos verkon laajentamiseen ei saada riittävästi osaavaa työvoimaa.

                  (25)

                  Vaikka parhaillaan toteutetaan hankkeita, joiden tarkoituksena on parantaa veronmaksajien oikeusvarmuutta (Loi pour un État au service d’une société de confiance, ESSOC-laki) ja yksinkertaistaa järjestelmää, Ranskan verojärjestelmä on edelleen monimutkainen, mikä rasittaa liiketoimintaympäristöä. Verolaki sisältää useisiin eri verokantoihin perustuvia järjestelmiä ja erilaisia verotukia (hyvitykset, vapautukset ja veronalennukset). Monimutkaisten sääntöjen avulla pyritään usein saavuttamaan tiettyjä politiikkatavoitteita, kuten keventämään heikoimmassa asemassa olevien kotitalouksien verorasitusta ja kannustamaan tai muulla tavoin ohjaamaan tietynlaiseen käyttäytymiseen. Vaarana on kuitenkin, että säännöksistä tulee vaikeaselkoisia, mikä lisää niiden noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia ja oikeudellista epävarmuutta. Tämä puolestaan vähentää Ranskan houkuttelevuutta ja synnyttää porsaanreikiä.

                  (26)

                  Verotukien virtaviivaistaminen ja pienten verojen karsiminen voisi edistää verojärjestelmän yksinkertaistamista. Verotukien kokonaisarvoksi arvioidaan 4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2019. Toisin kuin edellisessä monivuotisessa rahoituskehyksessä, nykyisessä vuosien 2018–2022 rahoituskehyksessä ei ole asetettu verotuille menokattoa. Sen sijaan siinä asetetaan ei-sitova tavoite, jonka mukaan verotukia saisi olla enintään 28 prosenttia nettoverotulojen ja verotukien yhteenlasketusta määrästä. Vaikka vuoden 2018 talousarviossa esitetty verotukien osuus on pienempi kuin vuosien 2018–2022 monivuotisen rahoituskehyksen mukainen 28 prosentin tavoite, se varmasti kasvaa tulevaisuudessa (25,5 prosenttia vuoden 2018 lopussa ja 26 prosenttia vuonna 2019).

                  (27)

                  Vuoden 2019 talousarviossa verotukien kokonaismäärä pienennetään alle 100 miljardiin euroon, mikä katkaisee viisi vuotta jatkuneen kasvun. Verotukien lukumäärä on kuitenkin noussut 457:stä 474:een vuodesta 2018 vuoteen 2019. Tilintarkastustuomioistuin suositti vuonna 2018 nykyisten verotukien virtaviivaistamista ja huomautti, ettei niitä valvota ja arvioida riittävästi. Lisäksi olisi edelleen lakkautettava sellaisia veroja, joista saadaan vain vähän tuloja tai jotka ovat tehottomia. Vuoden 2019 talousarviolaissa lakkautetaan 26 veroa, joista saadaan vain vähän tuloja: vuonna 2019 poistetaan 20 veroa, joista saatavat tulot ovat yhteensä 132 miljoonaa euroa, ja vuonna 2020 vielä 6 veroa, joista saatavat tulot ovat yhteensä 208 miljoonaa euroa. Tällaisten pienten verojen lakkauttamisen odotetaan jatkuvan vuonna 2020 samaan tahtiin.

                  (28)

                  Yrityksiä rasittavat edelleen myös muut tuotantoverot. Tuotantoverot olivat 3,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016, eli korkeammat kuin Italiassa (1,4 prosenttia), Espanjassa (1,0 prosenttia) tai Saksassa (0,4 prosenttia). Näillä veroilla on eri veropohjia (liikevaihto, lisäarvo, palkat, kiinteistöt), ja ne voivat kasvattaa kokonaistuotantokustannuksia. Tämä voi heikentää erityisesti valmistusteollisuuden kilpailukykyä. Vuoden 2019 talousarviolaissa leikataan vain yhtä tuotantoveroa (forfait social), jota peritään valtakunnallisella tasolla. Toimenpiteen kustannukset ovat 660 miljoonaa euroa vuodessa (sen jälkeen kun se on pantu kokonaisuudessaan täytäntöön vuonna 2020).

                  (29)

                  Edistyksestä ja kunnianhimoisista uudistuksista huolimatta yrityspalveluihin ja säänneltyihin ammatteihin pääsyyn liittyy edelleen esteitä ja niihin liittyvä kilpailu on vähäistä. OECD:n uusi indeksi, joka koskee Euroopan talousalueen (ETA) sisäiseen palvelukauppaan kohdistuvia rajoituksia, osoittaa, että sääntely on Ranskassa rajoittavampaa kuin muualla ETA-alueella keskimäärin esimerkiksi kirjanpidon, lakiasiainpalvelujen ja jakelupalvelujen aloilla. Pääasiallisia esteitä ovat rajoittavat lupavaatimukset, käytännöt, joissa oikeus toiminnan harjoittamiseen varataan tietyille ammatinharjoittajille, sekä osakkeenomistusta ja äänioikeutta koskevat vaatimukset. Vähittäiskaupan alalla Ranska on toteuttanut uudistuksia sääntelytaakan keventämiseksi. Monet toimintarajoitukset heikentävät kuitenkin edelleen vähittäismyymälöiden tehokkuutta ja asettavat ne epäedulliseen asemaan sähköiseen kaupankäyntiin verrattuna. Vuoden 2019 kansallisessa uudistusohjelmassa esitetään uusia yksityiskohtaisia toimenpiteitä kilpailun lisäämiseksi muutamilla palvelualoilla (kuten autokoulujen, kiinteistönhoitoyhtiöiden ja autojen varaosien myynnin alalla). Kilpailuviranomainen esitti lausunnossaan 4 päivänä huhtikuuta 2019, että lääkkeiden jakelua koskevia rajoituksia lievennettäisiin siten, että turvataan samalla kansanterveyden korkeatasoinen suojelu.

                  (30)

                  Palvelualoilla esteet ovat johtaneet siihen, että kilpailu on vähäistä, voittomarginaalit suuria ja hinnat korkeita, mikä on heikentänyt koko talouden kilpailukykyä. Yrityskannan vaihtuvuus on Ranskassa keskeisillä palvelualoilla vähäisempää kuin muualla unionissa. Kilpailun puute palvelualoilla yhdistettynä korkeisiin työvoimakustannuksiin on edesauttanut hintojen pysymistä korkeina erityisesti kiinteistökaupoissa sekä majoitus- ja ravitsemus- ja lakiasiantuntija- ja kirjanpitopalveluissa. Koska myös näitä palveluja käyttävät yritykset joutuvat maksamaan nämä palvelukustannukset, ne ovat yksi lisätekijä, joka heikentää Ranskan kilpailukykyä, myös teollisuudessa.

                  (31)

                  PACTE-lain (loi relative à la croissance et la transformation des entreprises) tarkoituksena on tukea yritysten kasvua ja rakennemuutosta. Se vähentää yritysten kohtaamien kasvukynnysten määrää, joskin jäljelle jäävät kynnykset ovat entistä laajempia ja kalliimpia ylittää. Lailla otetaan käyttöön viiden vuoden siirtymäaika, ja kynnys katsotaan saavutetuksi vasta sen päätyttyä. Lailla myös kannustetaan pieniä ja keskisuuria yrityksiä hyödyntämään työntekijöille tarkoitettuja yrityksen suorituskykyyn liittyviä kannustimia ja osallistumisjärjestelmiä. Lisäksi siinä säädetään yrityksen perustamiseen tai rekisteröintiin liittyvien menettelyjen yksinkertaistamisesta ja otetaan käyttöön uusia sääntöjä, joiden nojalla yrittäjät voivat saada uuden mahdollisuuden. Lailla myös nopeutetaan maksukyvyttömyysmenettelyjä ja alennetaan niihin liittyviä kustannuksia erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten osalta muun muassa parantamalla menettelyjen ennakoitavuutta. Ranskan viranomaisten omien arvioiden mukaan PACTE-lain potentiaalinen vaikutus BKT:hen on 0,32 prosentin kasvu vuoteen 2025 mennessä ja 1 prosentti pidemmällä aikavälillä. Laki on tärkeää panna täytäntöön kaikilta osin hyvissä ajoin, jotta uudistuksesta saadaan mahdollisimman suuri hyöty.

                  (32)

                  Kaudella 2021–2027 voitaisiin unionin rahastoja koskevan ohjelmasuunnittelun avulla auttaa korjaamaan joitakin suosituksissa havaituista puutteista, erityisesti vuoden 2019 maaraportin liitteen D kattamilla osa-alueilla. Näin Ranska voisi mainituilla aloilla hyödyntää kyseisiä rahastoja parhaalla mahdollisella tavalla ottaen huomioon alueelliset erot ja syrjäisimpien alueiden erityistilanteen.

                  (33)

                  Komissio on vuoden 2019 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Ranskan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2019 maaraportissa. Se on arvioinut myös vuoden 2019 vakausohjelman, vuoden 2019 kansallisen uudistusohjelman ja jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Ranskalle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Komissio on ottanut huomioon ohjelmien ja jatkotoimenpiteiden merkityksen Ranskan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne unionin sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla unionin tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.

                  (34)

                  Neuvosto on tutkinut vuoden 2019 vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (8) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

                  (35)

                  Neuvosto on tutkinut vuoden 2019 kansallisen uudistusohjelman ja vuoden 2019 vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4. Neuvoston suositukset tukevat osaltaan myös vuoden 2019 euroalueen suosituksen, erityisesti euroaluetta koskevien suositusten 1 ja 2, täytäntöönpanoa. Suosituksessa 1 tarkoitetulla finanssipolitiikalla puututaan muun muassa suureen julkisen talouden velkaan liittyviin epätasapainoihin,

            SUOSITTAA, että Ranska toteuttaa vuosina 2019 ja 2020 toimia, joilla se

         1.

            varmistaa, että nettomääräisten perusmenojen nimellinen kasvu on enintään 1,2 prosenttia vuonna 2020, jolloin vuotuinen rakenteellinen sopeutus on 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen; käyttää satunnaistuloja nopeuttaakseen julkisen talouden velkasuhteen supistamista; säästää menoissa ja lisää tehokkuutta kaikilla hallinnon alasektoreilla, muun muassa täsmentämällä Action Publique 2022 -ohjelman edellyttämät konkreettiset toimenpiteet ja valvomalla niiden täytäntöönpanoa; uudistaa eläkejärjestelmää yhdenmukaistamalla eri eläkevakuuttajien säännöt asteittain ja siten vahvistaa järjestelmän oikeudenmukaisuutta ja kestävyyttä;

         2.

            edistää kaikkien työnhakijoiden pääsyä työmarkkinoille, varmistaa tasavertaiset mahdollisuudet kiinnittäen erityistä huomiota heikossa asemassa oleviin ryhmiin, mukaan lukien maahanmuuttajataustaiset henkilöt, ja puuttuu osaamisvajeeseen ja osaamisen kohtaanto-ongelmaan;

         3.

            kohdentaa investointeihin liittyvää talouspolitiikkaa tutkimukseen ja innovointiin (ja parantaa samalla julkisten tukijärjestelmien tehokkuutta, tietämyksen siirto mukaan lukien), uusiutuvaan energiaan, energiatehokkuuteen ja verkkojen yhdistämiseen muun unionin kanssa sekä digitaaliseen infrastruktuuriin, ottaen huomioon alueelliset eroavuudet;

         4.

            jatkaa verojärjestelmän yksinkertaistamista erityisesti rajoittamalla verotukia, poistamalla tehottomat verot ja vähentämällä tuotantoveroja; vähentää sääntelystä johtuvia rajoituksia erityisesti palvelualoilla ja panee kaikilta osin täytäntöön toimenpiteet yritysten kasvun tukemiseksi.

         Tehty Brysselissä 9 päivänä heinäkuuta 2019.

               Neuvoston puolesta

               Puheenjohtaja

            M. LINTILÄ

         (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUVL L 136, 12.4.2019, s. 1.

         (4)  EUVL L 320, 10.9.2018, s. 39.

         (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Komission yhteisesti sovittuja menetelmiä noudattaen uudelleen laskema suhdannekorjattu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä.

         (7)  Nettomääräisillä julkisilla perusmenoilla tarkoitetaan julkisten menojen kokonaismäärää ilman korkomenoja, ilman unionin ohjelmista aiheutuvia menoja, jotka korvataan täysin unionin varoista saatavilla tuloilla, ja ilman ei-päätösperäisiä työttömyysetuusmenojen muutoksia. Kansallisesti rahoitettu kiinteän pääoman bruttomuodostus jaetaan neljälle vuodelle. Päätösperäiset tulopuolen toimenpiteet ja lakisääteiset tulojen lisäykset otetaan huomioon. Meno- ja tulopuolen kertaluonteiset toimenpiteet kuittaavat toisensa.

         (8)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Neuvoston suositus, annettu 9 päivänä heinäkuuta 2019, Kroatian vuoden 2019 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Kroatian vuoden 2019 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               5.9.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/64

      NEUVOSTON SUOSITUS,
      annettu 9 päivänä heinäkuuta 2019,
      Kroatian vuoden 2019 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Kroatian vuoden 2019 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
      (2019/C 301/11)
      EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
      ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
      ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
      ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
      ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
      ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
      ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
      ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
      ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
      ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Komissio hyväksyi 21 päivänä marraskuuta 2018 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2019 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Se otti huomioon Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission 17 päivänä marraskuuta 2017 antaman Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria koskevan julistuksen. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 21 päivänä maaliskuuta 2019. Komissio hyväksyi 21 päivänä marraskuuta 2018 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella myös varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Kroatia kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

                  (2)

                  Kroatiaa koskeva vuoden 2019 maaraportti julkaistiin 27 päivänä helmikuuta 2019. Siinä arvioitiin Kroatian edistymistä neuvoston 13 päivänä heinäkuuta 2018 hyväksymien maakohtaisten suositusten (3) noudattamisessa, aiempina vuosina annettujen maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa. Lisäksi siihen sisältyi asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laadittu perusteellinen tarkastelu, jonka tulokset julkaistiin samaten 27 päivänä helmikuuta 2019. Komissio päätteli analyysinsa perusteella, että Kroatian makrotaloudessa on epätasapainoja, jotka liittyvät julkisen, yksityisen ja ulkomaisen velan suureen määrään tilanteessa, jossa potentiaalinen kasvu on heikkoa. Epätasapainot ovat kuitenkin tasoittuneet viime vuosina voimakkaan nimelliskasvun ja varovaisen finanssipolitiikan tukemana. Negatiivinen ulkoinen nettorahoitusasema on kohentunut vaihtotaseiden pysytellessä ylijäämäisinä. Julkinen velka on vähentynyt huomattavasti vuoden 2015 huippulukemasta. Yksityisen sektorin velan vähentäminen on käynnissä, mutta se hidastunee, kun luotonanto lisääntyy ja investoinnit elpyvät. Rahoitussektori on hyvin pääomitettu ja kannattava, mutta järjestämättömien lainojen osuus on edelleen suuri, vaikka se onkin supistumassa. Politiikkatoimia on tehostettu, mutta rakenteellisten toimenpiteiden perusteellinen toteuttaminen on edelleen ratkaisevan tärkeää talouden häiriönsietokyvyn vahvistamiseksi. Joistakin edistysaskelista huolimatta kansantaloutta ja julkista taloutta koskevien tilastojen täydellisyyteen, oikeellisuuteen ja aikarajoihin liittyy edelleen ongelmia.

                  (3)

                  Kroatia toimitti vuoden 2019 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2019 lähentymisohjelmansa 18 päivänä huhtikuuta 2019. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

                  (4)

                  Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen, jäljempänä ’ERI-rahastot’, ohjelmasuunnittelussa on otettu jossain määrin huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (4) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa kyseisen säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla ERI-rahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

                  (5)

                  Kroatiaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota ja velkasääntöä. Julkinen talous oli 0,2 prosenttia ylijäämäinen suhteessa bruttokansantuotteeseen (BKT) vuonna 2018. Vuoden 2019 vakausohjelman mukaan julkisen talouden rahoitusasema heikkenee –0,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2019 ja sen jälkeen kohenee vähitellen 0,8 prosentin ylijäämään vuonna 2022. Uudelleenlasketun rakenteellisen rahoitusaseman (5) perusteella julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite, jota on muutettu (vuoden 2019 alijäämätavoite 0,75 prosenttia ja vuodesta 2020 1 prosentti suhteessa BKT:hen) ylittyy suunnitelmien mukaan edelleen koko ohjelmakauden ajan. Vuoden 2019 lähentymisohjelman mukaan on odotettavissa, että julkisen talouden velka suhteessa BKT:hen supistuu 71,6 prosentista vuonna 201968,5 prosenttiin vuonna 2020 ja edelleen 62 prosenttiin vuonna 2022. Näiden julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Suunnitellut julkisen talouden tavoitteet vaikuttavat kuitenkin varovaisilta. Komission kevään 2019 talousennusteen mukaan julkisen talouden rahoitusasema on 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2019 ja 0,5 prosenttia vuonna 2020. Komission kevään 2019 talousennusteen mukaan rakenteellisen rahoitusaseman odotetaan olevan –0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2019 ja –0,5 prosenttia vuonna 2020, mikä ylittää julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteen. Kroatian ennustetaan noudattavan velkasääntöä vuosina 2019 ja 2020. Kaiken kaikkiaan neuvosto katsoo, että Kroatian ennustetaan vuosina 2019 ja 2020 noudattavan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia.

                  (6)

                  Kroatian parlamentti hyväksyi joulukuussa 2018 finanssipoliittista vastuuta koskevan lain. Sen tavoitteena on vahvistaa finanssipoliittisen toimikunnan rakennetta ja toimeksiantoa sekä antaa numeeriset finanssipolitiikan säännöt, rakenteellista rahoitusasemaa koskeva sääntö mukaan lukien. Valtion tilintarkastusviraston toimeksiantoa vahvistettiin maaliskuussa 2019 ottamalla käyttöön seuraamusjärjestelmiä sellaisia tapauksia varten, joissa sen suosituksia ei ole noudatettu, ja laajentamalla sen tekemien tarkastusten soveltamisalaa. Julkisen talouden kehystä vahvistetaan entisestään hyväksymällä tarkistettu talousarviolaki. Tämän odotetaan parantavan julkisen talouden suunnittelua, julkista taloutta koskevien tietojen keruuta sekä valtiontakausten myöntämisen perusteita.

                  (7)

                  Kroatian julkishallinnon alueellinen hajanaisuus heikentää sen tehoa ja pahentaa alueellisia eroja. Monien paikallishallintojen taloudelliset ja hallinnolliset resurssit eivät riitä kattamaan niiden vastuualaan kuuluvia palveluja. Tämä aiheuttaa suuria eroja julkisten palvelujen tarjonnassa taloudellisesti ja hallinnollisesti vahvojen ja heikkojen paikallisyksiköiden välillä kaikkialla Kroatiassa. Keskushallinnon tasolla viranomaiset ovat toteuttaneet toimia monimutkaisen valtionvirastojärjestelmän yksinkertaistamiseksi, mutta oikeudellinen kehys, jolla järjestelmän yhdenmukaistaminen on tarkoitus viedä pidemmälle, on vielä kesken. Keskushallinnon paikallistasolla toimivien sivutoimipisteiden tehtävät on tarkoitus siirtää piirikunnille.

                  (8)

                  Terveydenhuoltojärjestelmään on kertynyt lisää velkaa vuonna 2018, mikä aiheuttaa julkiselle taloudelle riskin. Järjestelmän rahoittaminen perustuu työikäiseltä väestöltä perittäviin maksuihin ja valtion talousarviosta tehtyihin tulonsiirtoihin, vaikka viimeksi mainitun kustannuskattavuus on jatkuvasti jäänyt vajaaksi. Vuonna 2019 käyttöönotetun sairausvakuutusmaksun korotuksen ja tupakan valmisteveron korotuksen (joulukuu 2018) odotetaan parantavan terveydenhuoltojärjestelmän taloudellista tilannetta. Käynnissä oleva sairaaloiden toiminnallinen yhdentäminen ja perusterveydenhuollon parantamiseen tähtäävät toimet voivat lisätä varojen käytön tehokuutta, mutta toteutus etenee hitaasti.

                  (9)

                  Palkanmuodostusjärjestelmä ei kata johdonmukaisesti julkishallintoa ja julkisia palveluita, mikä vaikuttaa heikentävästi yhdenvertaiseen kohteluun ja estää julkisen sektorin palkkamenojen keskitetyn ohjauksen. Virkamieskunnan palkanmuodostusta koskevaa uutta lainsäädäntöä on lykätty kerta toisensa jälkeen. Lain tavoitteena on lisätä koko julkisen hallinnon yhdenmukaisuutta ottamalla käyttöön yhteiset palkkataulukot ja tehtävien vaativuuskertoimet, jotka perustuvat yhdenmukaisempiin tehtävänkuvauksiin ja osaamiskehyksiin. Kroatiassa on työmarkkinaosapuolten vuoropuhelulle puitteet, mutta työskentelymenetelmien ja -menettelyjen on kehityttävä aidon vuoropuhelun saavuttamiseksi. Ammattiliittojen hajanaisuus heikentää myös työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun vaikuttavuutta.

                  (10)

                  Työttömyysasteen lasku jatkui nopeana vuonna 2018. Myös nuorisotyöttömyys väheni huomattavasti mutta on edelleen korkea. Kroatian työvoimaosuus- ja työllisyysaste ovat kuitenkin yhä alhaiset; varhaiseläkkeelle siirtyminen ja hoitovelvoitteet vaikuttavat merkittävästi työvoiman ulkopuolella olevien osuuteen. Työelämään pääsyä on parannettava esimerkiksi ennakoimalla ja tarjoamalla tarvittavia taitoja. Monet työmarkkinoiden ulkopuolelle jäämisen vaikuttavat seikat ovat edelleen ajankohtaisia ja nykyiset toimenpiteet, joilla autetaan ihmisiä pääsemään työmarkkinoille vaikuttavat riittämättömiltä. Työmarkkinainstituutioiden valmiudet ovat rajalliset, ja työvoimapalvelujen. sosiaalipalvelujen ja muiden asiaankuuluvien sidosryhmien välinen yhteistyö on heikkoa. Eläkejärjestelmien uudistuksia koskeva merkittävä paketti tuli voimaan vuonna 2019. Uudistuksella on kolme päätavoitetta: i) puuttua eläkemallia koskeviin epäjohdonmukaisuuksiin, jotka ovat johtaneet tiettyjen eläkeläisten epäoikeudenmukaiseen kohteluun, ii) parantaa eläkejärjestelmän riittävyyttä pidentämällä työuria ja iii) vahvistaa eläkejärjestelmän toisen pilarin institutionaalista kehystä ja tuloksellisuutta.

                  (11)

                  Sosioekonomiset erot ovat tärkein koulutustasoon vaikuttava tekijä. Kroatian tulokset jäävät alle unionin keskiarvon koulutuksessa, etenkin varhaiskasvatuksessa ja päivähoidossa, perustaidoissa, korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden määrässä, aikuisten osallistumisessa koulutukseen ja ammatillisen koulutuksen työmarkkinarelevanssissa. Kroatia toteuttaa parhaillaan opetussuunnitelmien uudistamista kokeiluhankkeena, mutta uudistuksen täysi potentiaali saavutetaan ainoastaan, jos se toteutetaan kokonaisuudessaan ja jos se yhdistetään opettajankoulutukseen.

                  (12)

                  Vaikka työttömyysaste on edelleen suhteellisen korkea, työvoimapula vaivaa joitakin talouden aloja. Tämä johtuu pääasiassa osaamisvajeesta. Digitaitoja parantamalla voitaisiin kasvattaa tuottavuutta ja kuroa umpeen joitakin osaamisvajeita. Ammatillisen koulutuksen vähäinen työmarkkinarelevanssi vaikuttaa osaltaan siihen, että tutkinnon suorittaneiden työllisyysaste on alhainen. Opiskelijoiden osallistuminen ohjelmiin, joihin sisältyy työssäoppimista, on vähäistä. Alueellisten osaamiskeskusten ja duaalikoulutusohjelmien perustamisen olisi parannettava ammatillisen koulutuksen laatua ja helpotettava tarvittavien taitojen tunnistamista. Osallistuminen aikuiskoulutusohjelmiin, joita tarjotaan osana toimenpiteitä, joilla autetaan ihmisiä löytämään työtä tai koulutusta, on vähäistä. Tämä koskee erityisesti niitä, joiden koulutustarve on suurin, kuten matalan osaamistason työntekijöitä ja työttömiä henkilöitä.

                  (13)

                  Köyhyyden tai sosiaalisen syrjäytymisen riskille alttiina olevan väestön osuus on vähenemässä mutta on edelleen unionin keskiarvoa suurempi. Tämä riski koskee pääasiassa vanhuksia ja vammaisia. Mahdollisuudet vähentää köyhyyttä sosiaalisilla tulonsiirroilla ovat unionin keskiarvoon verrattuna edelleen heikot. Viranomaiset ovat ryhtyneet toimiin parantaakseen paikallisella tasolla myönnettävien sosiaalietuuksien kirjaamista yhdenmukaistamalla niiden luokittelua. Tämän tuloksena saataneen parempi yleiskuva tarjottavista eduista koko maan tasolla, mitä voitaisiin jatkossa hyödyntää sosiaalisen suojelun järjestelmän vaikuttavuuden parantamisessa siten, että tavoitettaisiin sitä kipeimmin tarvitsevat.

                  (14)

                  Liikenneverkko on epätasapainoinen, sillä rautateiden infrastruktuuri on jäänyt huomattavasti jälkeen kehityksestä, mikä on johtanut palvelun heikkoon laatuun ja muodostanut esteitä työntekijöiden liikkuvuudelle. Pienempien kaupunkien julkinen liikenne kärsii riittämättömästä infrastruktuurista. Tieliikenteen kasvihuonekaasupäästöt ovat lisääntyneet merkittävästi viiden viime vuoden aikana. Uusiutuvien energialähteiden osuus liikenteessä jää selvästi alle vuoden 2020 tavoitteen (10 prosenttia). Tarvitaan lisätoimia ja -investointeja, jotta voidaan tuloksellisesti vähentää fossiilisia polttoaineita käyttävien autojen suurta osuutta, edistää intermodaalisuutta ja yleisemmin hillitä liikenteen kasvihuonekaasupäästöjen lisääntymistä.

                  (15)

                  Kroatian korkeaa energiaintensiteettiä voitaisiin vähentää investoimalla energiatehokkuuteen ja älykkäisiin energiajärjestelmiin. Erityistä huomiota voitaisiin kiinnitettävä rakennusten energiankulutuksen vähentämiseen ja kaukolämpöverkostojen energiatehokkuuden parantamiseen. Tuuli- ja aurinkoenergiaan kohdistuviin investointeihin liittyy myös paljon mahdollisuuksia, ja sama pätee uusiutuvien energialähteiden käyttöön lämmityksessä ja jäähdytyksessä. Niitä edistämällä Kroatian saarista voisi tulla omavaraisempia energian suhteen Puhdasta energiaa EU:n saarille -aloitteen mukaisesti. Kroatia on erityisen altis ilmastoriskeille, erityisesti tulville ja metsäpaloille.

                  (16)

                  Investoinneilla voitaisiin myös edistää siirtymistä kiertotalouteen. Niitä tarvitaan tukemaan erillistä jätteen keräystä ja kierrätystä vaihtoehtoina kaatopaikoille, kehittämään vaihtoehtoja raaka-aineille ja lisäämään kierrätettyjen materiaalien kysyntää ja yleisön tietämystä kestävistä kulutustavoista ja -käyttäytymisestä. Lisäksi tarvitaan huomattavia investointeja, joilla voidaan varmistaa jäteveden keruu ja käsittely taajamissa, joiden asukasvastineluku on yli 2 000. Vesijohtoverkkoihin investoimalla voitaisiin vähentää juomaveden vuotoa ja täyttää laatuvaatimukset.

                  (17)

                  Tutkimus- ja innovointivalmiudet ja kehittyneiden teknologioiden käyttöönotto edellyttävät investointeja, joilla vahvistetaan innovaatiosuorituskykyä ja edistetään tuottavuuden kasvua, jota pirstoutuneet ja tehottomat tutkimus- ja innovaatiotoimet haittaavat. Kroatian älykkään erikoistumisen strategian 2016–2020 tavoitteena on edistää innovointia, korjata järjestelmän hajanaisuus ja varmistaa, että tutkimus- ja kehittämistoiminta keskittyy keskeisiin taloudellisiin painopisteisiin. Odotuksena kuitenkin on, että sen täytäntöönpano kiihtyy edelleen. Investoinneilla voitaisiin tukea yliopistojen ja yritysten keskinäistä yhteistyötä, jotta mahdollistetaan teknologian siirto ja tutkimustulosten kaupallistaminen, ja voitaisiin vahvistaa hallintotapaa.

                  (18)

                  Valtionyhtiöiden hallinnoinnin parantamiseen tähtäävät toimet ovat hitaasti edenneet. Uusi hallinnointi- ja ohjausjärjestelmän säännöstö on hyväksytty ja keskipitkän aikavälin suunnittelua ja tuloksia koskeva raportointi on määrätty pakolliseksi. Se, että valtionyhtiöt, joiden kannattavuus on alhainen ja tuottavuus heikko, hallitsevat monia aloja, heikentää kuitenkin edelleen taloutta. Vuonna 2018 sellaisten yritysten määrä, joihin liittyy valtion erityisintressi, väheni entisestään, ja useampi yritys on nyt virallisesti myytävissä, mutta selkeää yksityistämisstrategiaa ei kuitenkaan ole. Viranomaisten toimet näyttävät keskittyvän siihen, että suuresta vähemmistöosakkuuksien määrästä päästään eroon ja että tuottamattomat omaisuuserät aktivoidaan. Korruptiota pidetään laajalle levinneenä ja kasvavana. Korruption ehkäisemiseen ja seuraamusten langettamiseen ei ole välineitä, etenkään paikallisella tasolla. Paikallisten julkisten yritysten valvonta- ja seuraamusmekanismeja on vielä parannettava niihin nimitettyjen henkilöiden osalta.

                  (19)

                  Liialliset hallinnolliset ja lainsäädännölliset vaatimukset sekä veroluonteiset maksut kuormittavat etenkin pieniä yrityksiä. Hallinnollisen taakan määrittäminen on saatu päätökseen, mikä mahdollistaa sen, että viranomaiset voivat ryhtyä toteuttamaan taakan keventämiseen tähtääviä perusteltuja toimenpiteitä. Veroluonteisten maksujen alentaminen on viivästynyt. Liiallisesti säänneltyjen ammatillisten palvelujen suuri määrä haittaa kilpailua. Edistystä on saavutettu tietyillä aloilla, erityisesti taksipalvelujen alalla, mutta moniin taloudellisesti tärkeisiin ammatteihin sovellettavat rajoitukset ovat edelleen voimassa.

                  (20)

                  Edistymisestä huolimatta pahoin ruuhkautuneet ja pitkittyneet siviili- ja kauppaoikeudelliset tuomioistuinkäsittelyt vähentävät oikeusvarmuutta. Samalla rikosoikeuden tehottomuus haittaa talousrikosten torjuntaa. Käsitys tuomioistuimen riippumattomuudesta on heikentynyt entisestään. Oikeusneuvostoa koskevaan lakiin tehdyt muutokset hyväksyttiin vuonna 2018. Ylintä kauppatuomioistuinta lukuun ottamatta käsiteltävien asioiden ruuhkautumisen jatkuva väheneminen johtui pääasiassa uusien asioiden määrän vähenemisestä. Sähköistä viestintää kokeillaan parhaillaan joissakin tuomioistuimissa, mutta sen käyttöä ei ole vielä laajennettu valtakunnallisesti.

                  (21)

                  Kaudella 2021–2027 voitaisiin unionin rahastoja koskevan ohjelmasuunnittelun avulla auttaa korjaamaan joitakin suosituksissa havaituista puutteista ja erityisesti vuoden 2019 maaraportin liitteen D kattamilla osa-alueilla. Näin Kroatia voisi mainituilla aloilla hyödyntää kyseisiä rahastoja parhaalla mahdollisella tavalla ottaen huomioon alueelliset erot. Maan hallinnollisten valmiuksien vahvistaminen näiden varojen hallinnoimiseksi on tärkeä tekijä näiden investointien onnistumisen kannalta. Julkisten hankintojen institutionaalista kehystä on vahvistettava, jotta voidaan parantaa sääntöjen noudattamista ja mahdollistaa strategiset hankinnat politiikkatavoitteiden saavuttamiseksi ja julkisten varojen tehokkaan käytön varmistamiseksi.

                  (22)

                  Komissio on vuoden 2019 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Kroatian talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2019 maaraportissa. Se on arvioinut myös vuoden 2019 lähentymisohjelman, vuoden 2019 kansallisen uudistusohjelman ja jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Kroatialle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Komissio on ottanut huomioon niiden merkityksen Kroatian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne unionin sääntöjen ja ohjeiden mukaisia. Tämä on osoitus siitä, että unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla unionin tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.

                  (23)

                  Neuvosto on tutkinut vuoden 2019 lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella ja katsoo (6), että Kroatian odotetaan noudattavan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia.

                  (24)

                  Neuvosto on tutkinut vuoden 2019 kansallisen uudistusohjelman ja vuoden 2019 lähentymisohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4. Suosituksessa 1 tarkoitetulla finanssipolitiikalla puututaan muun muassa suureen julkisen talouden velkaan liittyviin epätasapainoihin,

            SUOSITTAA, että Kroatia toteuttaa vuosina 2019 ja 2020 toimia, joilla se

         1.

            vahvistaa vastuusitoumuksiin liittyvää talousarviokehystä ja valvontaa keskus- ja paikallistasolla; vähentää julkishallinnon alueellista hajanaisuutta ja virtaviivaistaa toimivaltajakoa;

         2.

            toteuttaa koulutusjärjestelmän uudistuksen ja parantaa kaikilla tasoilla koulutuksen saatavuutta sekä sen laatua ja työmarkkinarelevanssia; vahvistaa sosiaalietuuksia ja parantaa niiden kykyä vähentää köyhyyttä; lujittaa työvoimatoimenpiteitä ja -instituutioita ja niiden koordinointia sosiaalipalvelujen kanssa; ottaa työmarkkinaosapuolia kuultuaan käyttöön yhdenmukaiset palkanmuodostusjärjestelmät kaikkialla julkishallinnossa ja julkisissa palveluissa;

         3.

            keskittää investointeihin liittyvän talouspolitiikan tutkimukseen ja innovointiin, kestävään kaupunki- ja raideliikenteeseen, energiatehokkuuteen, uusiutuviin energialähteisiin ja ympäristöinfrastruktuuriin, alueelliset erot huomioon ottaen; lisää hallinnon valmiuksia suunnitella ja toteuttaa julkisia hankkeita ja toimenpiteitä;

         4.

            parantaa valtionyhtiöiden hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää ja tehostaa tällaisten yhtiöiden ja tuottamattomien omaisuuserien myyntiä; parantaa korruption ehkäisemistä ja siitä määrättävien seuraamusten langettamista, etenkin paikallistasolla; lyhentää oikeuskäsittelyjen kestoa ja parantaa sähköistä viestintää tuomioistuimissa; keventää kaikkein eniten rasitusta aiheuttavia veroluonteisia maksuja ja liiallista tuote- ja palvelumarkkinoiden sääntelyä.

         Tehty Brysselissä 9 päivänä heinäkuuta 2019.

               Neuvoston puolesta

               Puheenjohtaja

            M. LINTILÄ

         (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUVL C 320, 10.9.2018, s. 44.

         (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (5)  Komission yhteisesti sovittuja menetelmiä noudattaen uudelleen laskema suhdannekorjattu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä.

         (6)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.