				|

		52011SC0817

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Spainand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Spain, 2011-2014

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Espanjan kansallisesta uudistusohjelmasta
vuodelta 2011
sekä siihen sisältyvä neuvoston lausunto
Espanjan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2011–2014
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan
4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1] ja
erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[2],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta
2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja
kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa
talouspolitiikan koordinointia. Strategia keskitetään avainalueisiin, joilla
tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn
lisäämiseksi.
(2)
Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010
suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista
suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010
päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista[3]. Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt
suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat
huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.
(3)
Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011
ensimmäisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi uusi talouden ohjauksen ja
hallinnan jakso EU:ssa ja ensimmäinen politiikan yhdennetyn
etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka perusta on Eurooppa 2020
-strategiassa.
(4)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta
2011 julkisen talouden vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka
ovat 15 päivänä helmikuuta ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston
päätelmien ja komission vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että
etusijalle on asetettava talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden
kestävyyden palauttaminen, työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten
avulla sekä uudet kasvua edistävät toimet. Se kehotti kaikkia jäsenvaltioita
toteuttamaan näihin painopisteisiin perustuvia konkreettisia toimenpiteitä,
jotka sisällytetään niiden vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin
uudistusohjelmiin.
(5)
Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 25 päivänä
maaliskuuta 2011 Euro Plus ‑sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita
esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan sisällyttää vakaus- tai
lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.
(6)
Espanja toimitti vuosiksi 2011–2014 laaditun tarkistetun
vakausohjelmansa ja vuonna 2011 laaditun kansallisen uudistusohjelmansa 29
päivänä huhtikuuta 2011. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden
keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
(7)
Talouskriisillä oli ankarat vaikutukset Espanjan talouteen,
ja vuosina 2008–2009 jouduttiin toteuttamaan jyrkkiä sopeutustoimia. Vuoden
2008 alun ja vuoden 2010 lopun välisenä aikana BKT:n määrä supistui 4,3
prosenttia ja työllisyysaste aleni yli 10 prosenttia. Tämän seurauksena
työttömyysprosentti nousi vuoden 2010 lopulla 20,1 prosenttiin, korkeimmalle
tasolle koko EU:ssa. Espanjan taantuman pahimmat haittavaikutukset kohdistuivat
nuorisoon (työttömyysprosentti 41,6) ja matalan koulutustason työntekijöihin
(työttömyysprosentti 26,4). Valtion liikkeelle laskemien joukkovelkakirjojen
korot nousivat, ja asuntokuplan puhjettua ja rakennussektorin supistuttua
jyrkästi pankkijärjestelmään, varsinkin säästöpankkeihin, kohdistui painetta.
Nousukauden aikana kehittyneiden suurten makroekonomisten epätasapainotekijöiden
hallitsemiseen liittyvä prosessi jatkuu vielä hyvän aikaa. Vastauksena näihin
haasteisiin Espanjan hallitus on käynnistänyt uudistusohjelman, joka kattaa
julkisen talouden vakauttamisen, säästöpankkien rakenneuudistuksen sekä
työmarkkina- ja tuotemarkkinauudistuksia.
(8)
Neuvosto on neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97
mukaisen vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että vakausohjelman
julkisen talouden ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario on
vuosien 2011 ja 2012 osalta liian suotuisa. Ohjelman mukaan julkisen talouden
alijäämä on tarkoitus supistaa alle 3 prosentin viitearvon vuoteen 2013
mennessä neuvoston huhtikuussa 2009 antamien suositusten mukaisesti ja edelleen
2,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2014. Ohjelmassa ei ennakoida, että
keskipitkän aikavälin tavoite, joka on edelleen tasapainoinen rahoitusasema,
saavutettaisiin ohjelmakauden loppuun mennessä. Tämä sopeutusura on yleisesti
ottaen asianmukainen. Rakenteellisen rahoitusaseman on tarkoitus parantua
vuosittain keskimäärin 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2010–2013, mikä
vastaa neuvoston suositusta, ja vielä 0,3 prosenttia enemmän vuonna 2014.
Julkisen velan suhteessa BKT:hen ennustetaan nousevan 60,1 prosentista vuonna
2010 noin 69 prosenttiin ohjelmakauden loppuvaiheessa. Taustalla oleviin
makroekonomisiin oletuksiin liittyvään vakauttamisuraan sekä julkisen talouden
tavoitteiden noudattamiseen alueellisella tasolla kohdistuu riskejä. Alueiden
osuus julkisen talouden kokonaismenoista on suuri, ja monet niistä eivät
pysyneet finanssipoliittisissa tavoitteissaan vuonna 2010. Espanjan hallitus on
kuitenkin sitoutunut ryhtymään lisätoimenpiteisiin, jos julkisen talouden
tavoitteista lipsutaan.
(9)
Julkisen talouden vakauttaminen suunnitellusti
vuosina 2011 ja 2012 edellyttää sitä, että alueellisia viranomaisia varten
luotuja alijäämän ja julkisen velan hallintamekanismeja sovelletaan tiukasti.
Jos makroekonominen kehitys ja julkisen talouden kehitys kääntyvät odotettua
huonompaan suuntaan vuosina 2011 ja 2012, julkista taloutta koskeviin
tavoitteisiin pääseminen edellyttää lisätoimenpiteitä, joiden toteuttamiseen
hallitus on sitoutunut. Vuodeksi 2013 on määritelty toimenpiteitä, joilla
tuetaan julkisen talouden tavoitteiden saavuttamista.
(10)
Espanjan keskipitkän aikavälin julkisen talouden
kehyksellä on ollut keskeinen merkitys monivuotisen julkisen talouden
suunnittelun edistämiselle ja tulokset ovat kaiken kaikkiaan hyvät.
Talouskriisi on kuitenkin koetellut tätä suunniteltua kehystä ja on käynyt
ilmi, että julkisen talouden vakautta ja finanssipolitiikan ennaltaehkäisevää
puolta on tarpeen lujittaa. Se paranisi ottamalla käyttöön menosääntö, joka
perustuu keskipitkän aikavälin nimelliseen BKT:n kasvuun. Espanjan
viranomaisten vakausohjelmassa ehdottama sääntö sitoisi automaattisesti
keskushallintoa ja aluehallintoja. Hallitus suunnittelee myös pyrkivänsä
siihen, että finanssi- ja rahoituspolitiikan neuvostossa päästäisiin
yhteisymmärrykseen säännön soveltamisesta itsehallintoalueisiin.
(11)
Väestön ikääntymisestä Espanjan julkiseen talouteen
todennäköisesti aiheutuvat pitkän aikavälin vaikutukset ovat EU:n keskiarvoa
suuremmat. Tämä johtuu ennen kaikkea siitä, että eläkemenojen ennustetaan
tulevina vuosikymmeninä kasvavan huomattavasti suhteessa BKT:hen. Väestön
ikääntyminen johtaa pitkällä aikavälillä siihen, että eläkeläisten määrä
suhteessa työntekijöiden määrään kasvaa merkittävästi. Ellei eläkeuudistusta
toteuteta, eläkemenojen arvioidaan kasvavan huomattavasti EU:n keskiarvoa
nopeammin ja vaarantavan julkisen talouden kestävyyden. Työmarkkinaosapuolten
kanssa sovittu hallituksen esitys eläkeuudistukseksi auttaa parantamaan
julkisen talouden kestävyyttä ja lisää työmarkkinoille osallistumisen
kannustimia. Uudistukselle on kuitenkin vielä saatava parlamentin hyväksyntä, ja
siihen saatetaan tehdä muutoksia.
(12)
Espanja on toteuttanut merkittäviä toimia
pankkijärjestelmänsä lujittamiseksi, erityisesti kohdistamalla sille
huomattavaa julkista tukea ja ryhtymällä toimiin, joilla pyritään uudistamaan
säästöpankkien rakennetta, vahvistamaan pankkien vakavaraisuutta ja parantamaan
niiden taseiden läpinäkyvyyttä. Vielä ei ole kuitenkaan saatu täysin ratkaistua
ongelmia, jotka aiheutuvat paikallisviranomaisten roolista säästöpankkien
hallinnossa. Säästöpankkien vakauttaminen sulautumilla, joissa yhdistetään vain
joitakin keskustoimintoja, on aiheuttanut jonkin verran epävarmuutta pankkien
todellisen uudelleenorganisoinnin ja työntekijöiden vähentämisen suhteen.
Hallitus on lupautunut saattamaan rakenneuudistuksen päätökseen syyskuun 2011 loppuun
mennessä.
(13)
Espanjassa käynnissä olevaa työmarkkinauudistusta
on tarpeen täydentää muuttamalla nykyistä tehotonta kollektiivista
palkkaneuvottelujärjestelmää perinpohjaisesti. Maakunnallisten ja
toimialakohtaisten sopimusten vallitseva asema jättää vain vähän tilaa
yritystason neuvotteluille. Työehtosopimusten automaattinen jatkaminen,
uusimatta jätettyjen sopimusten voimassaoloaika sekä inflaation perusteella
jälkikäteen sovellettavien indeksointilausekkeiden käyttö edistävät
palkkarakenteiden jäykkyyttä ja estävät palkkajouston, jota tarvittaisiin
talouden sopeutumisen nopeuttamiseksi ja kilpailukyvyn palauttamiseksi.
Hallitus on pyytänyt työmarkkinaosapuolia sopimaan kollektiivisen
palkkaneuvottelujärjestelmän uudistuksesta kevään 2011 aikana ja lupautunut
laatimaan sen jälkeen lainsäädäntöä.
(14)
Espanjassa vallitsevan hyvin laajan työttömyyden
vuoksi maassa käynnistettiin työmarkkinauudistus syyskuussa 2010 annetulla
lailla. Lain tavoitteena on vähentää työmarkkinoiden kaksijakoisuutta ja
nuorisotyöttömyyttä, parantaa heikommassa asemassa olevien väestöryhmien
työllistettävyyttä sekä lisätä yritystason joustoa. Helmikuussa 2010
hyväksyttiin tähän tähtäävä aktiivisen työmarkkinapolitiikan uudistus, johon
sisältyy myös toimenpiteitä työllisyyspalvelujen neuvonta- ja ohjaustehtävien
vahvistamiseksi ja niiden koordinoimiseksi kansallisella ja alueellisella
tasolla. Tässä vaiheessa on liian aikaista arvioida, onko uudistus riittävä
vähentämään työmarkkinoiden lohkoutumista ja supistamaan nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömyyttä,
sillä joitakin toimenpiteistä ei ole vielä toteutettu. Hallitus on sitoutunut
toteuttamaan lisätoimia lokakuuhun 2011 mennessä.
(15)
Yksikkötyökustannukset ovat kasvaneet Espanjassa
voimakkaasti 1990-luvun loppupuolelta alkaen, mikä kertoo hinta- ja
kustannuskilpailukyvyn heikkenemisestä. Muuta euroaluetta nopeampi palkkojen
nousu ja alhaisempi tuotannon kasvu ovat osaltaan johtaneet Espanjan jatkuvasti
korkeampaan inflaatioon. Kilpailukykyä voitaisiin parantaa etsimällä
mahdollisuuksia alentaa suhteellisen korkeita sosiaaliturvamaksuja ilman
talousarviovaikutuksia, jotta muita kuin palkkoihin liittyviä
työvoimakustannuksia saataisiin pienennettyä. Esimerkiksi energiaverot,
erityisesti polttoaineverot, ovat Espanjassa edelleen melko alhaiset, ja ne
voisivat tarjota mahdollisuuden tasoittaa tuloja.
(16)
Koulunkäynnin keskeyttämisen yleisyys Espanjassa
(31,2 prosenttia vuonna 2009) on erityisen huolestuttavaa, sillä se heikentää
ammattitaitoisen työvoiman määrää, vaikuttaa kyseisten henkilöiden työllistymismahdollisuuksiin
ja supistaa mahdollista kasvua. Kestävää taloutta koskeva, 15 päivänä
helmikuuta 2011 hyväksytty laki sisältää toimenpiteitä, joiden tavoitteena on
lisätä inhimillisen pääoman laatua ja määrää yleisellä koulutuksella ja
ammattikoulutuksella. On kuitenkin epävarmaa, miten tehokkaasti näillä uusilla
toimenpiteillä pystytään vähentämään koulunkäynnin keskeyttämistä ja
parantamaan ammattikoulutusta. Myös toimenpiteiden toteutus kaikilla hallinnon
tasoilla saattaa osoittautua vaikeaksi.
(17)
Espanja on edistynyt kilpailuedellytysten
parantamisessa tuote- ja palvelumarkkinoilla, ja näin puuttunut yhteen
tuottavuuden hitaan kasvun syistä. Vaikka palveludirektiivin saattaminen osaksi
kansallista lainsäädäntöä on edistynyt Espanjassa hyvin, asiantuntijapalvelujen
avaamista on tarpeen jatkaa. Kestävää taloutta koskevaan lakiin sisältyy laaja
kirjo toimenpiteitä, joilla pyritään parantamaan liiketoimintaympäristöä,
lujittamaan kilpailua ja edistämään ympäristön kestävyyttä. Niiden toteutus
kaikilla hallinnon tasoilla saattaa kuitenkin osoittautua vaikeaksi.
Erityisesti on tarpeen torjua hallinnon eri tasojen päällekkäisyyttä,
päällekkäistä kansallista sääntelyä eri tasoilla ja huomattavan hajanaista
lainsäädäntöä eri alueilla.
(18)
Espanja on tehnyt useita sitoumuksia Euro Plus
-sopimuksen nojalla[4].
Julkisen talouden alalla Espanja sitoutuu laatimaan menosäännön julkisen
talouden vakauden ja sen myötä kestävyyden parantamiseksi. Tukeakseen
rahoitusjärjestelmän vakautta Espanja sitoutui saattamaan rahoitusalan rakenneuudistuksen
päätökseen 30. syyskuuta mennessä. Työllisyyden alalla toteutettavat
toimenpiteet kohdistuvat ennen kaikkea aktiivista työmarkkinapolitiikkaa
koskevien säädösten ja ammattikoulutuksen alan säännösten täytäntöönpanoon sekä
epäviralliseen työhön puuttumiseen. Kilpailukykyyn liittyvät toimenpiteet
kohdistuvat ennen kaikkea kollektiivisen palkkaneuvottelujärjestelmän
uudistamiseen, säänneltyihin ammatteihin, kilpailukykyä käsittelevän
neuvoa-antavan komitean perustamiseen sekä konkurssilainsäädännön
uudistamiseen. Edellä mainitut sitoumukset koskevat sopimuksen kaikkia neljää
osa-aluetta. Ne tuovat käynnissä olevalle uudistusohjelmalle jatkuvuutta, sillä
niiden myötä tiettyjen uudistusten toteuttamiselle määritellään sitovat
määräajat sekä varmistetaan jo toteutettujen uudistusten täysimääräinen
täytäntöönpano. Nämä sitoumukset on arvioitu ja otettu huomioon suosituksissa.
(19)
Komissio on arvioinut vakausohjelman ja kansallisen
uudistusohjelman sekä Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyt sitoumukset[5]. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen
Espanjan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden
kannalta. Lisäksi se on arvioinut, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden
mukaisia, koska talouden ohjausta ja hallintaa on tarpeen tehostaa Euroopan
unionissa kokonaisuudessaan antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin
päätöksiin. Tämän huomioon ottaen komissio katsoo, että Espanjan hallituksen
laatimat julkisen talouden vakauttamissuunnitelmat vastaavat edellytettyjä
tavoitteita, mutta että joitakin riskejä on edelleen olemassa. Julkisten
menojen kasvu olisi pidettävä BKT:n keskipitkän aikavälin kasvua alhaisempana
ja eläkeuudistus on hyväksyttävä. Jatkotoimet vuosina 2011–2012 olisi
kohdistettava ennen kaikkea rahoitusjärjestelmän vakaudesta huolehtimiseen
(säästöpankkien rakenneuudistuksen ja vakauttamisen loppuunsaattamisella) ja
kotimaisten kasvulähteiden lujittamiseen. Tämä olisi toteutettava puuttumalla
tämänhetkiseen työttömyysaaltoon erityisesti uudistamalla kollektiivisia palkkaneuvotteluja
ja jatkamalla työmarkkinoiden käynnissä olevien uudistusten toteuttamista
samalla seuraten ja arvioiden tarkasti niiden tehokkuutta. Palvelusektoria,
elinkeinoja ja ammatteja olisi avattava kilpailulle suuremmassa määrin, ja
yritysten hallinnollista rasitusta olisi vähennettävä.
(20)
Neuvosto on tutkinut Espanjan tarkistetun
vakausohjelman vuodelta 2011 edellä esitetyn arvioinnin perusteella ja ottaen
huomioon myös Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 126
artiklan 7 kohdan nojalla 2 päivänä kesäkuuta 2010 annetun neuvoston
suosituksen. Neuvoston lausunto[6] on
esitetty erityisesti jäljempänä 1 kohdassa esitetyssä suosituksessa. Neuvosto
on tutkinut Espanjan kansallisen uudistusohjelman ottaen huomioon 25 päivänä
maaliskuuta 2011 hyväksytyt Eurooppa-neuvoston päätelmät,
SUOSITTAA, että Espanja toteuttaisi
vuosina 2011–2012 toimia, joilla se
(1)
toteuttaa julkisen talouden strategiaa vuosina 2011
ja 2012 ja varmistaa alijäämätavoitteiden saavuttamisen kaikilla hallinnon
tasoilla, myös soveltamalla tiukasti alueellisia viranomaisia koskevia voimassa
olevia alijäämän ja julkisen velan hallintamekanismeja; ryhtyy
lisätoimenpiteisiin, elleivät julkisen talouden kehitys ja talouskehitys
toteudu odotetulla tavalla; hyödyntää kaikki tilaisuudet – myös taloudellisen
tilanteen parantumisen myötä tarjoutuvat tilaisuudet – alijäämän supistamisen
nopeuttamiseksi; esittää tavoitteiden tueksi konkreettisia toimenpiteitä
vuosiksi 2013 ja 2014; pitää julkisten menojen kasvun BKT:n keskipitkän
aikavälin kasvua alhaisempana sisällyttämällä suunnitelmien mukaisesti kaikkia
hallinnon tasoja koskevan menosäännön julkisen talouden vakautta koskevaan
lakiin;
(2)
hyväksyy ehdotetun eläkeuudistuksen, jolla
eläkeikää nostetaan ja eläkkeiden laskemisessa käytettävien työvuosien määrää
lisätään suunnitelmien mukaisesti; tarkastelee säännöllisesti uudelleen
eläkejärjestelmän tekijöitä suhteessa elinajanodotteen muutoksiin suunnitelmien
mukaisesti ja kehittää lisätoimenpiteitä todellisen eläkeiän nostamiseksi,
kuten elinikäisen oppimisen mahdollisuuksia ikääntyneille työntekijöille;
(3)
lujittaa käynnissä olevaa säästöpankkialan
rakennemuutosta puuttumalla säästöpankkien hallintorakenteen jäljellä oleviin
heikkouksiin;
(4)
tutkii mahdollisuuksia pienentää
sosiaaliturvamaksujen tasoa, esimerkiksi muuttamalla alv- ja energiaverotuksen
rakennetta ja verokantaa, jotta muita kuin palkkoihin liittyviä
työvoimakustannuksia saataisiin pienennettyä ilman talousarviovaikutuksia;
kuultuaan työmarkkinaosapuolia kansallisen käytännön mukaisesti hyväksyy ja
toteuttaa kollektiivisen palkkaneuvottelujärjestelmän ja palkkojen
indeksointijärjestelmän uudistuksen, jolla huolehditaan siitä, että palkkojen
kasvu vastaa paremmin tuottavuuden kehitystä sekä paikallisia ja yritystason
olosuhteita;
(5)
arvioi vuoden 2011 loppuun mennessä syyskuussa 2010
toteutettujen työmarkkinauudistusten ja helmikuussa 2011 toteutetun aktiivisen
työmarkkinapolitiikan uudistuksen vaikutuksia, ja täydentää arviota
tarvittaessa ehdotuksilla, jotka koskevat työmarkkinoiden lohkoutumisen vähentämiseen
ja nuorten työllistymismahdollisuuksien parantamiseen tähtääviä
lisäuudistuksia; huolehtii siitä, että
seurataan tarkasti kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyjen, koulunkäynnin
keskeyttämisen vähentämiseen (muun muassa ennalta ehkäisevillä
toimintalinjoilla) tähtäävien toimenpiteiden tehokkuutta, ja helpottaa
siirtymistä ammatilliseen koulutukseen;
(6)
jatkaa asiantuntijapalvelujen avaamista ja antaa
suunnitellun lainsäädännön, jolla on tarkoitus uudistaa sääntelykehys ja
poistaa tämänhetkisiä kilpailun, tehokkuuden ja innovoinnin rajoituksia; panee
kaikilla hallintotasoilla täytäntöön kestävää taloutta koskevan lain,
erityisesti toimenpiteet, joilla pyritään parantamaan liiketoimintaympäristöä
ja lisäämään kilpailua tuote- ja palvelumarkkinoilla; parantaa aluehallintojen
ja kansallisen keskushallinnon välistä koordinointia yritysten hallinnollisen
rasituksen vähentämiseksi.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL C [...], […..], s. […].
[3]               Pidetään voimassa vuonna 2011 19 päivänä
toukokuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä 2011/308/EU.
[4]               Lisätietoa Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyistä
sitoumuksista on asiakirjassa SEC(2011) 718.
[5]               SEC(2011) 718.
[6]               Lausunnosta on säädetty neuvoston asetuksen (EY) N:o
1466/97 5 artiklan 3 kohdassa.


title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 9 päivänä kesäkuuta 2011 , Euroopan unionin neuvostolle Oesterreichische Nationalbankin ulkopuolisista tilintarkastajista (EKP/2011/7)

text:
               15.6.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 174/6

         EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
   annettu 9 päivänä kesäkuuta 2011,
   Euroopan unionin neuvostolle Oesterreichische Nationalbankin ulkopuolisista tilintarkastajista
   (EKP/2011/7)
   2011/C 174/04
   EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 27.1 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan keskuspankin (EKP) ja kansallisten keskuspankkien tilit tarkastaa tehtävään nimetyt EKP:n neuvoston suosittelemat ja Euroopan unionin neuvoston hyväksymät riippumattomat ulkopuoliset tilintarkastajat.

               (2)

               Oesterreichische Nationalbankia koskevan liittovaltion lain 37 pykälän 1 momentin mukaan Oesterreichische Nationalbankin yhtiökokouksen valitsee joka vuosi kaksi ulkopuolista tilintarkastajaa ja kaksi ulkopuolista varatilintarkastajaa. Ulkopuolisille varatilintarkastajille annetaan valtuudet ainoastaan siinä tapauksessa, että ulkopuoliset tilintarkastajat eivät kykene suorittamaan tilintarkastusta.

               (3)

               Oesterreichische Nationalbankin ulkopuolisten tilintarkastajien ja ulkopuolisten varatilintarkastajien toimikausi päättyi tilikauden 2010 tilintarkastuksen jälkeen. Sen vuoksi on tarpeen nimittää ulkopuoliset tilintarkastajat tilikaudesta 2011 alkaen.

               (4)

               Oesterreichische Nationalbank on valinnut TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH:n ja Ernst & Young Wirtschaftsprüfungsgesellschaft m.b.H:n yhdessä uusiksi ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi sekä KPMG Austria GmbH Wirtschaftsprüfungs- und Steuerberatungsgesellschaftin ja Deloitte Audit Wirtschaftsprüfungs GmbH:n yhdessä uusiksi ulkopuolisiksi varatilintarkastajiksi.

               (5)

               Ulkopuolisten tilintarkastajien toimikausi voidaan uudistaa vuodeksi kerrallaan, ylittämättä kuitenkaan viiden vuoden kokonaisaikaa, ja ulkopuolisten varatilintarkastajien toimikausi voidaan uudistaa vain kerran,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1.

               EKP suosittelee, että TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH ja Ernst & Young Wirtschaftsprüfungsgesellschaft m.b.H. nimitetään yhdessä Oesterreichische Nationalbankin ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi tilivuodeksi 2011.

               2.

               EKP suosittelee, että KPMG Austria GmbH Wirtschaftsprüfungs- und Steuerberatungsgesellschaft ja Deloitte Audit Wirtschaftsprüfungs GmbH nimitetään yhdessä Oesterreichische Nationalbankin ulkopuolisiksi varatilintarkastajiksi tilivuodeksi 2011.

               3.

               Ulkopuolisten tilintarkastajien toimikausi voidaan uudistaa vuodeksi kerrallaan, ylittämättä kuitenkaan viiden vuoden kokonaisaikaa, ja se päättyy viimeistään tilivuonna 2015. Ulkopuolisten varatilintarkastajien toimikausi voidaan uudistaa vain kerran, ja se päättyy viimeistään tilivuonna 2012.

      Tehty Frankfurt am Mainissa 9 päivänä kesäkuuta 2011.

            EKP:n puheenjohtaja

         Jean-Claude TRICHET


Avis juridique important

|

31998H0218

98/218/EY: Neuvoston suositus, annettu 9 päivänä maaliskuuta 1998, Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 1996

Virallinen lehti nro L 082 , 19/03/1998 s. 0043 - 0043

NEUVOSTON SUOSITUS,annettu 9 päivänä maaliskuuta 1998,Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 1996 (98/218/EY) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 206 artiklan,ottaa huomioon Loméssa 15 päivänä joulukuuta 1989 allekirjoitetun neljännen AKT-ETY-yleissopimuksen,ottaa huomioon 25 päivänä heinäkuuta 1991 tehdyn neuvoston päätöksen 91/482/ETY merentakaisten maiden ja alueiden assosioinnista Euroopan talousyhteisöön (1),ottaa huomioon Brysselissä 16 päivänä heinäkuuta 1990 allekirjoitetun sisäisen sopimuksen yhteisön tuen rahoituksesta ja hallinnasta (2) ja erityisesti sen 33 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon 29 päivänä heinäkuuta 1991 annetun seitsemänteen Euroopan kehitysrahastoon (3) sovellettavan varainhoitoasetuksen ja erityisesti sen 69-77 artiklan,on tutkinut Euroopan kehitysrahaston (1989) (seisemäs EKR) toimenpiteisiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 1996, sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen varainhoitovuodelta 1996 (4) komission vastauksineen,sekä katsoo, ettäsisäisen sopimuksen 33 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) hallinnasta, jakomissio on toteuttanut Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteet varainhoitovuoden 1996 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,SUOSITTELEE Euroopan parlamentille, että tämä myöntää komissiolle vastuuvapauden Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta varainhoitovuodelta 1996.Tehty Brysselissä 9 päivänä maaliskuuta 1998.Neuvoston puolestaG. BROWNPuheenjohtaja(1) EYVL L 263, 19.9.1991, s. 1(2) EYVL L 229, 17.8.1991, s. 288(3) EYVL L 266, 21.9.1991, s. 1(4) EYVL C 348, 18.11.1997, nide I.


				|

		52012DC0317

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Unkarin vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Unkarin vuosien 2012–2015 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2012/0317 final - 2012/ () */

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Unkarin vuoden 2012 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Unkarin vuosien 2012–2015 lähentymisohjelmaa
koskeva neuvoston lausunto
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011
annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011[2] ja erityisesti sen 6 artiklan 1
kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[3],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[4],

ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla
käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian
lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia. Strategia keskitetään
avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun
vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn lisäämiseksi.
(2)       Neuvosto antoi
13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin
talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi
21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista[5].
Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita
kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja
työllisyyspolitiikassaan.
(3)       Komissio antoi
12 päivänä heinäkuuta 2011 suosituksen Unkarin kansallisesta
uudistusohjelmasta vuodelta 2011 ja lausunnon Unkarin tarkistetusta
lähentymisohjelmasta vuosiksi 2011–2014.
(4)       Komissio hyväksyi
23 päivänä marraskuuta 2011 toisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi
toinen politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka
perusta on Eurooppa 2020 ‑strategiassa. Komissio hyväksyi 14 päivänä
helmikuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia
koskevan kertomuksen[6],
jossa se katsoi, että Unkari kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(5)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
2 päivänä maaliskuuta 2012 rahoitusvakauden turvaamisen, julkisen talouden
vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on
tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista,
palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä,
puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(6)       Euroopan parlamentti ja
Unkari vaihtoivat 29 päivänä helmikuuta 2012 näkemyksiä julkisyhteisöjen
rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen
tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97 2 -a artiklan mukaisesti.
(7)       Lisäksi Eurooppa-neuvosto
kehotti 2 päivänä maaliskuuta 2012 Euro Plus ‑sopimukseen
osallistuvia jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne
voidaan sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin
uudistusohjelmiin.
(8)       Unkari toimitti vuosia
2012–2015 koskevan lähentymisohjelmansa sekä vuoden 2012 kansallisen
uudistusohjelmansa 23 päivänä huhtikuuta 2012. Ohjelmat on arvioitu samaan
aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon. Komissio on
myös arvioinut asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklassa tarkoitetussa
perusteellisessa tarkastelussa, onko Unkarissa makrotalouden epätasapaino.
Komissio totesi perusteellisessa tarkastelussaan[7],
että Unkarissa on makrotalouden ulkoinen ja sisäinen epätasapaino, mutta
epätasapaino ei ole liiallinen.
(9)       Neuvosto on neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vuoden 2012 lähentymisohjelman arvioinnin
perusteella sitä mieltä, että ohjelman julkisen talouden ennusteiden perustana
oleva makrotalouden skenaario on optimistinen. Unkarin viranomaisten vuosien
2012 ja 2013 kasvuennusteet ovat noin puoli prosenttiyksikköä suuremmat kuin
komission kevään 2012 talousennusteessa. Tämä johtuu siitä, että kotimaista
kysyntää koskevat viralliset oletukset ovat optimistisemmat erityisesti vuoden
2013 osalta. Ohjelmassa esitetyllä julkisen talouden strategialla pyritään
varmistamaan, että liiallinen alijäämä saadaan korjattua kestävällä tavalla
neuvoston asettamaan määräaikaan eli vuoteen 2012 mennessä. Viralliset
alijäämätavoitteet ja suunnitellut julkisen talouden sopeuttamistoimet ovat
neuvoston maaliskuussa 2012 126 artiklan 7 kohdan nojalla antamien
suositusten mukaiset. Ohjelmassa vahvistetaan julkisen talouden keskipitkän
aikavälin tavoitteeksi jo aiemmin asetettu 1,5 prosenttia suhteessa
BKT:hen, jonka Unkari aikoo saavuttaa vuoteen 2013 mennessä. Keskipitkän
aikavälin tavoite vastaa riittävästi vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia.
Kun tarkastellaan (uudelleenlaskettua) julkisen talouden rakenteellista
rahoitusasemaa[8],
kehitys kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta ei vuonna 2013 vaikuta
riittävältä komission kevään 2012 talousennusteessa esitetyn arvion
perusteella. Komission arviossa on otettu huomioon valittuihin
säästötoimenpiteisiin liittyvät täytäntöönpanoriskit ja vähemmän optimistinen
makrotalouden skenaario. Julkisten menojen kasvuvauhti, jossa on otettu
huomioon päätösperäiset tulopuolen toimenpiteet, vastaa vakaus- ja
kasvusopimuksessa menojen kasvulle asetettua viitearvoa vuonna 2013, mutta ei
vuosina 2014 ja 2015. Hallituksen suunnitelmien mukaisesti julkista velkaa
supistetaan koko ohjelmakauden ajan, ja sen on tarkoitus supistua alle
73 prosentin suhteessa BKT:hen vuonna 2015. Velka kuitenkin ylittää
edelleen viitearvoksi asetetun 60 prosenttia suhteessa BKT:hen. Velan
supistamiselle asetetun viitearvon osalta Unkari on vuosina 2013–2014
siirtymäkaudella. Ohjelmalla voidaan varmistaa riittävä edistyminen kohti
viitearvoa. Velan supistamiselle asetettu viitearvo voidaan ohjelman mukaan
saavuttaa siirtymäkauden lopussa eli vuonna 2015 ja siten voidaan osaltaan
vähentää kertynyttä ulkoista ja sisäistä velkaantuneisuutta.
(10)     Unkari on hyväksynyt uusia
säännöksiä, jotka koskevat perustuslaillisen julkisen talouden ohjauskehyksen
täytäntöönpanoa. Ohjauskehys ei kuitenkaan ole kaikilta osin vakuuttava.
Julkisen talouden keskipitkän aikavälin suunnittelu on vain suuntaa antavaa,
finanssipoliittisen neuvoston resurssit eivät ole oikeassa suhteessa
neuvostolle äskettäin myönnetyn vahvan veto-oikeuden kanssa, eikä julkista
taloutta koskevia tietoja ole riittävästi saatavilla. Vahvistamalla julkisen
talouden keskipitkän aikavälin suunnittelua ja laajentamalla
finanssipoliittisen neuvoston analyyttista toimeksiantoa voitaisiin osaltaan
varmistaa, että uusi perustuslaillinen julkisen talouden ohjauskehys voi
täyttää tehtävänsä.
(11)     Toimintapolitiikat, joilla on
pyritty vähentämään verouudistuksen vaikutuksia matalapalkkaisiin
(vähimmäispalkan korottaminen, palkkatukijärjestelmä), eivät ole kyenneet
lisäämään työllisyyttä. Sen sijaan toimenpiteet naisten työvoimaosuuden
lisäämiseksi ovat merkinneet pientä mutta oikeasuuntaista askelta. Muuttamalla työn
verotusta paremmin työllisyyttä tukevaksi ja vahvistamalla edelleen
toimenpiteitä, joilla rohkaistaan naisia osallistumaan työmarkkinoille ja
erityisesti lisätään lastenhoito- ja esikoulupaikkoja, voitaisiin parantaa
työllisyysastetta.
(12)     Julkiset työvoimapalvelut on
organisoitu uudelleen, minkä johdosta palveluja on supistettu kauttaaltaan.
Tämä on vastoin vuonna 2011 esitettyä suositusta. Aktiivisen
työmarkkinapolitiikan alalla eräät toimenpiteet räätälöityjen palvelujen
tarjoamiseksi epäedullisessa asemassa oleville ryhmille esimerkiksi Euroopan
sosiaalirahaston ohjelmien puitteissa vaikuttavat uskottavilta ja
asianmukaisilta. Sen sijaan eräät muut samoille ryhmille suunnatut toimenpiteet
(kuten julkiset työt) eivät todennäköisesti edistä osallistujien sijoittumista
avoimille työmarkkinoille. Tarvitaan välittömästi kunnianhimoisia toimia
julkisten työvoimapalvelujen tehostamiseksi ja samalla on säilytettävä sopiva
tasapaino julkisten töiden ja muiden aktiivisten työmarkkinatoimenpiteiden
rahoituksen välillä, jotta voitaisiin parantaa työmarkkinoiden toimintaa ja
kasvattaa työvoimaosuutta. On myös tärkeää lisätä kasvupotentiaalia
toteuttamalla työmarkkinoiden rakenteellinen uudistus. Näin voidaan kestävällä
tavalla vähentää huomattavasta ulkoisesta ja sisäisestä velasta johtuvia
talouden heikkouksia. Kansallista romanien integrointistrategiaa ei ole
vieläkään sisällytetty kaikkiin politiikkoihin.
(13)     Liiketoimintaympäristön
parantamiseen tähtäävät toimenpiteet ovat pääosin oikeasuuntaisia, mutta parantamisen
varaa on vielä huomattavasti. Toimenpiteet muualta kuin pankeilta saatavan
rahoituksen lisäämiseksi ovat oikeasuuntaisia, mutta pk-yrityksiä koskevia
toimintatapoja ei edelleenkään ole arvioitu kattavasti. Unkarin tulokset
useiden julkishallinnon avoimuutta ja laatua mittaavien indikaattorien osalta
ovat hyvin huonot. Julkishallinnon parantaminen auttaisi myös lisäämään
instituutioiden ja poliittisen ympäristön vakautta. Tämä voisi puolestaan
parantaa suorien ulkomaisten sijoitusten edellytyksiä ja tukisi ulkomaisen
nettovarallisuuden merkittävän epätasapainon korjaamista: erityisesti
uudelleensijoitettujen voittojen osuus supistui dramaattisesti vuosina 2009 ja
2010 osittain kriisin takia mutta myös siksi, että poliittisessa ja julkisen
talouden toimintaympäristössä sekä institutionaalisessa ja oikeusjärjestelmässä
tehtiin useita kiistanalaisia ja odottamattomia muutoksia. Tutkimuksen ja
innovoinnin julkisen rahoituksen viimeaikainen kehitys (vuoden 2010
puolivälistä alkaen) ei vastaa vuoden 2012 kasvuselvityksessä asetettua
ensisijaista tavoitetta eli eriytettyä, kasvua tukevaa julkisen talouden
vakauttamista.
(14)     Unkarin hallitus on
toteuttanut korkeakoulutusta koskevan uudistuksen, jonka yhteydessä on muutettu
koulutuksen rakennetta ja rahoitusta. Lisäksi perusopetusta koskevan uuden
lainsäädännön eräät piirteet saattavat lisätä koulunkäynnin keskeyttävien
määrää ja pahentaa eriytymistä Unkarin koulujärjestelmässä. Myöskään tärkeään
elinikäiseen oppimiseen ei ole kiinnitetty riittävästi huomiota. Koulutusta on
parannettava kaikilla tasoilla, jotta voidaan tehostaa Unkarin työvoiman
kilpailukykyä.
(15)     Julkisen liikenteen
rakenneuudistus ei ole edistynyt, ja tämä on viime vuosina huomattavasti
pahentanut lipsumista julkisen talouden tavoitteista. Suurin osa julkista
liikennettä tarjoavien yritysten liikkuvasta kalustosta on tullut tiensä
päähän. Lisäämällä sähköverkon rajatylittävää kapasiteettia voitaisiin
mahdollisesti kasvattaa kauppaa naapurimaiden kanssa. Energia-alan
kansallisella sääntelyviranomaisella ei ole valtuuksia päättää itsenäisesti
omasta rakenteestaan eikä yksinomaista toimivaltaa määrittää verkkotariffeja
tai verkko-operaattoreille sallittua tuottoprosenttia. Säänneltyjä hintoja
olisi sovellettava vain muita heikommassa asemassa oleviin asiakkaisiin.
(16)     Komissio on laatinut
EU-ohjausjakson puitteissa kattavan analyysin Unkarin talouspolitiikasta. Se on
arvioinut lähentymisohjelman ja kansallisen uudistusohjelman ja esittänyt
perusteellisen tarkastelun. Se on ottanut huomioon ohjelmien merkityksen
Unkarin finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden
kannalta ja arvioinut, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia ottaen
huomioon, että Euroopan unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa
antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. EU-ohjausjakson
yhteydessä annetut komission suositukset on otettu huomioon jäljempänä
esitettävissä suosituksissa 1–7.
(17)     Neuvosto on tämän arvioinnin
perusteella tutkinut Unkarin lähentymisohjelman, ja se antaa lausuntonsa[9] erityisesti jäljempänä
esitettävässä suosituksessa 1.
(18)     Neuvosto on tutkinut Unkarin
vuoden 2012 kansallisen uudistusohjelman ja sen lähentymisohjelman komission
perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Se antaa asetuksen
(EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla erityisesti jäljempänä esitettävät
suositukset 1, 3, 4 ja 5,
SUOSITTAA, ETTÄ UNKARI TOTEUTTAISI
VUOSINA 2012–2013 TOIMIA, JOILLA SE:
1.           korjaa liiallisen alijäämän
kestävällä tavalla vuoteen 2012 mennessä toteuttamalla vuoden 2012 talousarvion
ja vähentämällä kertaluonteisten toimenpiteiden käyttöä; sen jälkeen määrittää
kaikki rakennetoimenpiteet, jotka ovat välttämättömiä liiallisen alijäämän
korjaamiseksi kestävällä tavalla sekä riittävän edistymisen varmistamiseksi
kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta, mukaan lukien menojen
kasvulle asetetun viitearvon saavuttaminen, ja varmistaa riittävän edistymisen
kohti velan supistamiselle asetettua viitearvoa; kertyneen makrotalouden
epätasapainon lieventämiseksi varmistaa julkisen velkasuhteen alenemisen;
2.           tarkistaa talouden vakautta
koskevaa perustuslaillista lakia sisällyttämällä uudet laskusäännöt sitovaan
keskipitkän aikavälin julkisen talouden kehykseen; laajentaa edelleen
finanssipoliittisen neuvoston analyyttista toimeksiantoa julkisen talouden
avoimuuden lisäämiseksi;
3.           muuttaa työn verotusta
paremmin työllisyyttä tukevaksi keventämällä vuosina 2011 ja 2012 toteutettujen
veromuutosten vaikutusta matalapalkkaisiin työntekijöihin kestävällä,
budjettivaikutuksiltaan neutraalilla tavalla esimerkiksi siirtämällä osan
verorasituksesta energiaveroihin ja toistuviin kiinteistöveroihin; tehostaa
toimia, joilla tuetaan naisten osallistumista työmarkkinoille, erityisesti
lisäämällä lastenhoito- ja esikoulupaikkoja;
4.           vahvistaa julkisten
työvoimapalvelujen valmiuksia parantaa ammattikoulutuksen,
työnvälityspalvelujen ja yksilöllisten palvelujen laatua ja tehokkuutta ottaen
erityisesti huomioon epäedullisessa asemassa olevat ryhmät; lisää julkisen työllistämisohjelman
aktivointiosuutta tarjoamalla tehokasta ammattikoulutusta ja tehokkaita
työnvälityspalveluja; panee täytäntöön kansallisen romanien
integrointistrategian ja sisällyttää sen muihin politiikkoihin;
5.           toteuttaa toimia
hallinnollisen rasituksen vähentämiseksi; varmistaa, että julkiset hankinnat ja
lainsäädäntöprosessi edistävät kilpailua markkinoilla, ja huolehtii vakaasta ja
liiketoimintaa tukevasta sääntely-ympäristöstä, joka suosii rahoituslaitoksia
ja muita yrityksiä, ulkomaiset suorat investoijat mukaan lukien; vähentää
verosääntöjen noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia ja luo yhtiöverotukselle
vakaat ja lainmukaiset puitteet, jotka eivät vääristä kilpailua; poistaa
suurten vähittäiskauppojen perustamista koskevat aiheettomat rajoitukset;
tarjoaa täsmällisesti kohdennettuja kannustinjärjestelmiä, joilla tuetaan
innovatiivisia pk-yrityksiä uuden innovaatiostrategian mukaisesti;
6.           laatii ja toteuttaa
kansallisen strategian koulunkäynnin keskeyttämisen vähentämiseksi
varmistamalla sille riittävän rahoituksen; varmistaa, että korkeakoulutuksen
uudistuksella parannetaan epäedullisessa asemassa olevista ryhmistä tulevien
nuorten pääsyä opiskelemaan;
7.           uudistaa julkisen
liikennejärjestelmän ja parantaa sen kustannustehokkuutta; lisää energiaverkon
rajatylittävää kapasiteettia, varmistaa energia-alan sääntelyviranomaisen
riippumattomuuden ja poistaa vähitellen käytöstä säännellyt energiahinnat.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2012) 317 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 ja P7_TA(2012)0047.
[5]               Neuvoston päätös 2012/238/EU, annettu 26 päivänä
huhtikuuta 2012.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 157 final.
[8]               Suhdannetasoitettu rahoitusasema ilman kertaluonteisia
ja muita väliaikaisia toimenpiteitä, komission yksiköiden uudelleenlaskemana
ohjelman tietojen perusteella yhteisesti sovittuja menetelmiä käyttäen.
[9]               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan
mukaisesti.


Avis juridique important

|

52004SC0011

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Ruotsin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2003-2006  /* SEK/2004/0011 lopull. */

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Ruotsin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2003-2006(komission esittämä)PERUSTELUTNeuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97 julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta [1] säädetään, että yhtenäisvaluutan ulkopuolelle jäävien maiden on esitettävä neuvostolle ja komissiolle lähentymisohjelmat 1 päivään maaliskuuta 1999 mennessä. Asetuksen 9 artiklan mukaan neuvosto tutkii kutakin lähentymisohjelmaa komission ja perustamissopimuksen 114 artiklassa määrätyn komitean (talous- ja rahoituskomitea) arvioiden perusteella. Komissio antaa kustakin ohjelmasta suosituksen. Neuvosto tutkii ohjelman ja antaa siitä edellä mainitun suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan lausunnon. Asetuksen mukaan neuvosto voi tutkia samaa menettelyä noudattaen myös vuosittain toimitettavat tarkistetut lähentymisohjelmat.[1]   EYVL L 209, 2.8.1997. Kaikki tekstissä mainitut asiakirjat ovat verkkosivustossa osoitteessaRuotsi toimitti vuodet 1998-2001 kattavan lähentymisohjelmansa 23 päivänä joulukuuta 1998. Neuvosto antoi ohjelmasta lausunnon 8 päivänä helmikuuta 1999 [2], ja kaikkina seuraavina vuosina toimitettiin tarkistetut lähentymisohjelmat.[2]   EYVL C 68, 11.3.1999.Ruotsi toimitti 1 päivänä joulukuuta 2003 uusimman, viidennen tarkistetun lähentymisohjelmansa, joka kattaa vuodet 2003-2006. Komission yksiköt ovat toteuttaneet kyseisen ohjelman teknisen arvioinnin, jossa on otettu huomioon menettelysääntöjen [3] mukaisesti toimitetut tiedot, syksyn talousennusteet ja niiden jälkeen laaditut arvioinnit, suhdannetasoitetun rahoitusaseman arviointia koskevat yhteisesti hyväksytyt menetelmät, talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa esitetyt suositukset sekä 27 päivänä marraskuuta 2002 neuvostolle finanssipolitiikan koordinoinnin tehostamisesta annetussa komission tiedonannossa [4] esitetyt periaatteet. Arvioinnin tuloksena voidaan todeta seuraavaa:[3]   Vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskeva talous- ja rahoituskomitean tarkistettu lausunto, jonka Ecofin-neuvosto on hyväksynyt 10.7.2001.[4]   KOM(2002) 668 lopullinen, 27.11.2002.Ruotsin vuonna 2003 toimittama tarkistettu lähentymisohjelma kattaa ajanjakson 2003-2006 ja perustuu vuoden 2004 talousarvioesitykseen. Valtiopäivät hyväksyivät talousarvion joulukuussa 2003. Tarkistettu ohjelma sisältää yksityiskohtaista tietoa sekä perusteellisen rakennekysymyksiä koskevan selvityksen, joka kattaa myös talouden suhdannevaiheen ja sen vaikutukset julkiseen talouteen. Lisäksi ohjelmassa tarkastellaan melko yksityiskohtaisesti julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä. Se on näin ollen pääpiirteissään menettelysääntöjen mukainen. Vuonna 2003 toimitetun tarkistetun ohjelman mukaan talouspolitiikassa keskitytään jatkossakin täystyöllisyyden varmistamiseen ja vaurauden lisäämiseen nopean ja kestävän talouskasvun avulla. Hintojen vakauteen ja terveeseen julkisen talouteen perustuvaa, vakauteen pyrkivää makrotalouspolitiikka noudatetaan myös jatkossa.Ruotsin talous ei ole kehittynyt niin suotuisasti kuin vuonna 2002 toimitetussa tarkistetussa lähentymisohjelmassa oletettiin, mikä vastaa myös muissa jäsenvaltioissa havaittua suuntausta. Vuonna 2003 toimitetussa tarkistetussa ohjelmassa BKT:n ennustetaan kasvavan 1,4 prosenttia vuonna 2003, 2,0 prosenttia vuonna 2004, 2,6 prosenttia vuonna 2005 ja 2,5 prosenttia vuonna 2006. Työmarkkinatilanne on heikentynyt vuonna 2003: työllisyyden kasvu on ollut negatiivista, työttömyysaste on noussut eikä tilanteen odoteta paranevan ennen vuotta 2005. Nämä ennusteet vastaavat pitkälti komission esittämiä arvioita, myös syksyn talousennustetta, joskin työmarkkinatilanne heikkenee komission ennusteen mukaan ohjelmassa esitettyä enemmän.Ruotsin julkinen talous on edelleen hyvässä kunnossa onnistuneen, 1990-luvun puolivälissä aloitetun julkisen talouden vakauttamisohjelman ja julkisen talouden rahoitusaseman vahvistamisen ansiosta. Keskipitkän aikavälin tavoitteena on saavuttaa suhdannekierron aikana keskimäärin 2 prosentin ylijäämä suhteessa BKT:hen. Vuonna 2003 toimitetussa tarkistetussa ohjelmassa vuoden 2003 ylijäämätavoitteena on 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ylijäämää pyritään tämän jälkeen asteittain kasvattamaan vuoteen 2006 asti. Lisäksi bruttovelka, joka on vuodesta 2000 lähtien ollut alle 60 prosenttia suhteessa BKT:hen, supistuu ennusteen mukaan jatkossakin siten, että se on vuonna 2006 enää 48,3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Nettovelkasuhde on pieni, ja nettovelan odotetaan muuttuvan nettosaamiseksi vuonna 2006. Komission näkemys vastaa edellä esitettyjä ennusteita.Vuoden 2002 merkittävät finanssipoliittiset kannustimet, jotka voitiin tarjota julkisen talouden terveen rahoitusaseman ansiosta, sekä odotettua pidempään melko vaimeana jatkunut talouskasvu ovat rasittaneet julkisen talouden rahoitusasemaa. Julkisen talouden suhdannekorjatun rahoitusaseman odotetaan tästä huolimatta säilyvän terveenä ja vahvistuvan asteittain, vaikka ylijäämä ei vuoteen 2005 ulottuvalla ajanjaksolla saavutakaan minään vuonna tavoitteena olevaa kahta prosenttia suhteessa BKT:hen, kuten komission arvioinnissa ja vuonna 2003 toimitetussa tarkistetussa lähentymisohjelmassa todetaan.Tärkeimmät keinot terveen julkisen talouden varmistamiseksi ovat edelleen i) menokattojen soveltaminen valtion menoihin ja ii) sitoutuminen tasapainoisiin talousarvioihin paikallishallinnossa. Finanssipolitiikan liikkumavara vuoden 2004 menokaton puitteissa on hyvin pieni, joten tarkka seuranta on jatkossakin tärkeää ja korjaavat toimenpiteet saattavat olla tarpeen, jos kehitys osoittautuu ennakoitua heikommaksi. Vuosina 2005 ja 2006 finanssipolitiikan liikkumavara on asianmukaisesti suurempi. Ylijäämätavoitteeksi asetettu kaksi prosenttia suhteessa BKT:hen saavutetaan tarkistetussa lähentymisohjelmassa esitettyjen laskelmien mukaan ajanjakson 2000-2006 keskimääränä. Tämän tavoitteen saavuttaminen riippuu kuitenkin siitä, pystytäänkö valtiontaloudessa noudattamaan vuodeksi 2004 asetettuja menokattoja ja pitäytymään vuosien 2005 ja 2006 menolinjauksissa. Tilanne ei tältä osin saisi näin ollen enää heikentyä nykyisestä. Vuonna 2003 toimitetussa tarkistetussa lähentymisohjelmassa esitetyn ennusteen mukaan paikallishallinnon taloudessa saavutetaan tasapaino jaksolla 2004-2006. Useat paikallishallinnon yksiköt korottivat veroja vuonna 2003 pystyäkseen täyttämään tasapainovelvoitteen, ja joitakin lisäkorotuksia on odotettavissa vuonna 2004. Tästä huolimatta joillakin keskimääräistä suuremmilla paikallishallinnon yksiköillä on huomattavia vaikeuksia tasapainon saavuttamisessa, ja ne ovat tämän vuoksi ehdottaneet sekä verojen että maksujen korotuksia. Paikallishallinnon tasolla voidaan joutua jatkossakin korottamaan veroja tasapainossa olevan talousarvion saavuttamiseksi. Tämä saattaa tilanteen pysyessä muilta osin muuttumattomana kumota kokonaisverorasituksen vähentämiseen johtaneet saavutukset, mikä puolestaan voi heikentää talouskasvua.Vuonna 2003 toimitetussa tarkistetussa lähentymisohjelmassa tarkastellaan yksityiskohtaisesti väestön ikääntymisen todennäköisiä vaikutuksia julkiseen talouteen. Väestön ikääntymisestä aiheutuvien menojen odotetaan kasvavan 6,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2007-2050. Ruotsi pystynee nykyisen politiikkansa ansiosta kattamaan väestön ikääntymisestä aiheutuvat julkiset menot melko hyvin. Pitkän aikavälin ennusteiden mukaan bruttovelka on kaikkina aikoina alle 60 prosenttia suhteessa BKT:hen ja suhdannekorjattu bruttovelka pienenee lähes nollaan. Tämä on pitkälti seurausta eläkejärjestelmän uudistuksesta sekä keskipitkän aikavälin strategiasta, jolla rakenteellinen ylijäämä pyritään palauttamaan 2 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Ennusteissa esitettyyn terveydenhuoltomenojen kasvuun, joka sisältää myös heikosta terveydentilasta aiheutuvat menot, on kuitenkin puututtava, sillä tarkistetussa ohjelmassa todetaan lisätoimenpiteiden olevan tarpeen, jotta sairaspäivien määrä voitaisiin asetetun tavoitteen mukaisesti vähentää puoleen. Komissio katsoo tarkastelunsa perusteella lisäksi, että keskipitkän aikavälin tavoite on saavutettava, sillä muutoin seurauksena voi olla julkisen talouden joutuminen joiltakin osin epätasapainoon hyvin pitkällä aikavälillä. Lisäksi kuten talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa todetaan, "työnteon kannustimia on ilmeisesti parannettava edelleen, sillä Ruotsin kokonaisverorasitus on edelleen EU:n suurin ja etuusjärjestelmät ovat kansainvälisestä näkökulmasta katsottuna suhteellisen anteliaita".Inflaatiovauhti oli Ruotsissa vuoden 2003 alussa tilapäisten tekijöiden vuoksi melko nopea, mutta on viime aikoina hidastunut. Oletuksena on, että lähes kaikilla aloilla saadaan tehtyä uudet palkkasopimukset vuoden 2004 alussa. Tällä hetkellä vaikuttaa siltä, että palkankorotukset säilyvät maltillisina, mikä johtuu osaltaan myös heikosta työmarkkinatilanteesta.Ruotsin valtion velkakirjojen tuotto on viime vuonna noudatellut kansainvälisten joukkolainamarkkinoiden suuntauksia. Vuonna 2003 toimitetussa tarkistetussa ohjelmassa todetaan, ettei liittyminen ERM II:een ole tällä hetkellä ajankohtaista. Ruotsin kruunu on vuosina 2002 ja 2003 säilynyt melko vakaana edeltäviin vuosiin verrattuna.Talouden tarjontapuolta vahvistetaan rakennetoimilla kestävän talouskasvun saavuttamiseksi. Jotkin suunnitelluista toimenpiteistä saattavat kuitenkin heikentää työvoiman tarjontaa. Ohjelman strategia on tältä osin pääpiirteissään talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen. Ensisijaisiksi tavoitteiksi olisi terveen julkisen talouden varmistamiseen pyrittäessä otettava verouudistuksen saattaminen päätökseen sekä toimet, joilla pyritään saavuttamaan työllisyyden lisäämistä sekä sosiaaliturvaetuuksien saajien ja sairaspoissaolopäivien määrän vähentämistä koskevat tärkeät poliittiset tavoitteet.Komissio on edellä esitetyn arvioinnin perusteella hyväksynyt oheisen suosituksen neuvoston lausunnoksi Ruotsin tarkistetusta lähentymisohjelmasta ja esittää sen edelleen neuvostolle.Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Ruotsin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2003-2006EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 [5] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,[5]   EYVL L 209, 2.8.1997.ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:Neuvosto tarkasteli [20 päivänä tammikuuta 2004] Ruotsin tarkistettua lähentymisohjelmaa, joka kattaa vuodet 2003-2006. Tarkistettu ohjelma vastaa pääpiirteissään tietovaatimuksia, jotka tarkistetuissa menettelysäännöissä asetetaan vakaus- ja lähentymisohjelmien sisällölle ja muodolle.Tarkistetun ohjelman taustalla oleva finanssipoliittinen strategia perustuu edelleen tavoitteeseen, jonka mukaisesti julkisessa taloudessa pyritään keskipitkällä aikavälillä saavuttamaan ylijäämä, joka on kunkin suhdannekierron aikana keskimäärin 2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tarkoituksena on näin varautua julkiseen talouteen kohdistuviin väestön ikääntymisen aiheuttamiin vaikutuksiin sekä varmistaa julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä. Julkisen talouden ylijäämän palauttaminen suunnitellulle 2 prosentin tasolle vuodesta 2006 edellyttää, että menojen ja BKT:n suhde, jonka odotetaan kasvavan vuonna 2003, pienenee vuodesta 2004 lähtien ja että myös tulojen ja BKT:n suhde, jonka odotetaan kasvavan vuonna 2003 ja säilyvän ennallaan vuonna 2004, pienenee vuodesta 2005 lähtien.Kokonaistuotannon kasvun ennustetaan tarkistetussa ohjelmassa kiihtyvän vuoden 2003 arvioidusta 1,4 prosentista 2,0 prosenttiin vuonna 2004. Vuoden 2005 kasvuksi ennustetaan 2,6 prosenttia ja vuoden 2006 kasvuksi 2,5 prosenttia. Työllisyyden odotetaan kasvavan 0,1 prosenttia vuonna 2004 ja 0,7 prosenttia vuosina 2005 ja 2006. Kuluttajahintainflaation ennustetaan nousevan vuoteen 2006 mennessä asteittain hieman yli 2 prosenttiin vuoden 2004 1,3 prosentista. Tarkistetun ohjelman taustalla oleva makrotalouden skenaario vaikuttaa käytettävissä olevien tietojen perusteella realistiselta ja noudattelee komission arviointia, joka kattaa myös syksyn talousennusteen.Julkisessa taloudessa pyritään tarkistetun ohjelman mukaan saavuttamaan 0,6 prosentin ylijäämä suhteessa BKT:hen vuonna 2004. Vuonna 2003 tämän ylijäämän odotetaan olevan 0,4 prosenttia. Yhteisesti hyväksyttyihin menetelmiin perustuvien komission laskelmien mukaan suhdannetasoitettu ylijäämä kasvaa 0,5 prosentista yhteen prosenttiin suhteessa BKT:hen. Julkisen talouden ylijäämän suhteessa BKT:hen ennustetaan olevan 1,4 prosenttia vuonna 2005 ja 1,9 prosenttia vuonna 2006. Vastaavat suhdannekorjatut luvut ovat 1,8 prosenttia ja 2,3 prosenttia. Velkasuhteen ennustetaan jaksolla 2003-2006 pienenevän asteittain 51,7 prosentista 48,3 prosenttiin.Ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys tarjonnee riittävän varmuusmarginaalin sen varmistamiseksi, ettei julkisen talouden alijäämän 3 prosentin raja-arvo ylity tavanomaisissa suhdannevaihteluissa. Makrotaloutta ja finanssipolitiikkaa koskevien oletusten säilyessä uskottavina julkisen talouden rahoitusasema voidaan todennäköisesti pitää keskipitkän aikavälin tavoitteen mukaisesti lähellä tasapainoa tai ylijäämäisenä koko ohjelman kattaman jakson ajan.Komission arvioinnin ja vuonna 2003 toimitetussa tarkistetussa ohjelmassa esitettyjen arvioiden perusteella oletuksena on kuitenkin, että julkisen talouden suhdannekorjattu rahoitusasema ei vuotta 2005 edeltävällä jaksolla saavuta Ruotsin tavoittelemaa kahta prosenttia suhteessa BKT:hen, vaikka se säilyykin tänä aikana ylijäämäisenä. Tämä johtuu siitä, että vuoden 2002 huomattavista finanssipoliittisista kannustimista vain osa poistuu tulevina vuosina. Julkisten menojen tiukka kurissa pitäminen ja etenkin vuoden 2004 menokattojen ja vuosien 2005 ja 2006 menolinjausten johdonmukainen noudattaminen on tämän vuoksi edelleen tärkeää.Ruotsi pystyy nykyisen politiikkansa ansiosta todennäköisesti kattamaan väestön ikääntymisestä ennusteiden mukaan aiheutuvat julkiset menot. Ennusteissa esitettyyn terveydenhuoltomenojen kasvuun, joka sisältää myös heikosta terveydentilasta aiheutuvat menot, on kuitenkin puututtava, sillä tarkistetussa ohjelmassa todetaan lisätoimenpiteiden olevan tarpeen, jotta sairaspäivien määrä voitaisiin asetetun tavoitteen mukaisesti vähentää puoleen. Komissio katsoo tarkastelunsa perusteella lisäksi, että keskipitkän aikavälin tavoite on saavutettava, sillä muutoin seurauksena voi olla julkisen talouden joutuminen joiltakin osin epätasapainoon hyvin pitkällä aikavälillä.Tarkistetun lähentymisohjelman mukainen talouspolitiikka vastaa pääpiirteissään talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa esitettyjä suosituksia. Jotkin suunnitelluista toimenpiteistä saattavat kuitenkin heikentää työvoiman tarjontaa. Ensisijaisiksi tavoitteiksi olisi terveen julkisen talouden varmistamiseen pyrittäessä otettava verouudistuksen saattaminen päätökseen sekä toimet, joilla pyritään saavuttamaan työllisyyden lisäämistä sekä sosiaaliturvaetuuksien saajien ja sairaspoissaolopäivien määrän vähentämistä koskevat tärkeät poliittiset tavoitteet.


Avis juridique important

|

52001SC1181

Suositus: Neuvoston Päätös komission valtuuttamiseksi neuvottelemaan Euroopan yhteisön puolesta, Euroopan neuvoston toimivaltaisissa elimissä, tietoyhteiskunnan palvelujen alalla tapahtuvaa tiedonvaihtoa ja oikeudellista yhteistyötä koskevasta yleissopimusehdotuksesta  /* KOM/2001/1181 lopull. */

Suositus: NEUVOSTON PÄÄTÖS komission valtuuttamiseksi neuvottelemaan Euroopan yhteisön puolesta, Euroopan neuvoston toimivaltaisissa elimissä, tietoyhteiskunnan palvelujen alalla tapahtuvaa tiedonvaihtoa ja oikeudellista yhteistyötä koskevasta yleissopimusehdotuksesta(komission esittämä)PERUSTELUT1. Vuoden 2001 aikana Euroopan neuvoston ministerikomiteaa pyydetään käsittelemään ja hyväksymään ehdotus yleissopimukseksi tiedonvaihdosta ja oikeudellisesta yhteistyöstä, joka koskee "tietoyhteiskunnan palveluja" ja jonka esikuvana on direktiivi 98/48 [1].[1]  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/48/EY, annettu 20 päivänä heinäkuuta 1998, teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 98/34/EY muuttamisesta. Euroopan parlamentin ja neuvoston 22 päivänä kesäkuuta 1998 annetun direktiivin 98/34/EY otsikko on muutetussa muodossaan "Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä".2. Mainitulla direktiivillä, jolla laajennettiin direktiivin 98/34 (tuotteita koskevaa) soveltamisalaa, luotiin Euroopan unionin jäsenvaltioiden välisen ilmoitusvelvollisuuden ja hallinnollisen yhteistyön järjestelmä, joka koskee erityisesti tietoyhteiskunnan palvelujen alalla (eli etäpalvelujen, sähköisten palvelujen ja yksittäisen palvelun vastaanottajan pyynnöstä suoritettavien palvelujen alalla) valmisteltuja kansallisia määräysehdotuksia. Direktiiviä on sovellettu vuoden 1999 elokuusta lähtien, ja se on tähän mennessä osoittautunut tehokkaaksi ilmoitusmekanismiksi ja hallinnolliseksi vuoropuheluksi online-palveluja koskevassa sääntelyssä, joka kehittyy jatkuvasti ja joka kohdistuu mitä suurimmassa määrin rajatylittäviin toimintoihin.3. Euroopan neuvoston yleissopimuksen tavoitteena on luoda tietoyhteiskunnan palvelujen alalle direktiivin 98/34, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/48, avoimeen sääntelyyn perustuva ilmoitus- ja yhteistyöjärjestelmä, johon mahdollisimman monet maat voivat osallistua, mutta joka on samalla Euroopan neuvoston hyväksymä. Yleissopimuksen tarjoama järjestelmä olisi erityisen joustava EY-direktiivillä luotuun järjestelmään verrattuna, koska vaikka se koskisikin samaa asiaa, määräysehdotuksia koskevaan ilmoitusvelvollisuuteen ei liittyisi lykkäysaikaa (aikaa, jonka kuluessa jäsenvaltio pidättäytyy antamasta määräysehdotusta).4. EY:n ja sen jäsenvaltioiden etuna on osallistua yleissopimukseen, koska suunnitellun järjestelmän avulla on mahdollisuus saada säännöllisesti tietoa muissa maissa valmisteilla olevista sääntelyaloitteista sekä tehdä tarvittaessa huomautuksia ehdotuksista, joilla saattaisi olla merkittäviä oikeudellisia ja taloudellisia vaikutuksia erityisesti perusoikeuksien ja -vapauksien toteutumisen kannalta (muun muassa kolmansissa maissa toimiville yhteisön kansalaisille tai yrityksille).5. Osallistuminen perustuisi käytännössä vuodesta 1983 lähtien sovellettuun ja (direktiiviä on sittemmin muutettu useaan kertaan ja se on kodifioitu direktiivillä 98/34) direktiivillä 83/189 luotuun järjestelmään. EY:n sisäisten menettelyjen optimaaliseksi yksinkertaistamiseksi komissio toimittaa Euroopan neuvostolle palveluja koskevat ilmoitukset, jotka se jo saa kustakin jäsenvaltiosta ja jotka se lähettää edelleen muihin 14 jäsenvaltioon direktiivin 98/34 mukaisesti. Yhteisön on myös huolehdittava siitä, että tulevan yleissopimuksen soveltamisala on rinnakkainen direktiivin 98/34 kanssa erityisesti tietoyhteiskunnan palveluja koskevien kansallisten määräysehdotusten osalta, jotta jäsenvaltioiden viranomaisten ei tarvitsisi tehdä uusia ilmoituksia direktiivissä 98/34, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/48, säädetyn ilmoitusvelvollisuuden lisäksi. Yhteisön on myös huolehdittava siitä, että kukin yleissopimukseen osallistuva valtio ilmoittaa kaikilla kansallisilla - liitto- tai alueellisilla - tasoilla valmistelluista sääntelyehdotuksista, jotta yleissopimuksen tavoite todella saavutettaisiin.SUOSITUS6. Edellä kerrotuin perustein ehdotetaan, että neuvosto päättää- valtuuttaa komission neuvottelemaan Euroopan neuvostossa ehdotuksesta tietoyhteiskunnan palvelujen alalla tapahtuvaa tiedonvaihtoa ja oikeudellista yhteistyötä koskevaksi eurooppalaiseksi yleissopimukseksi. Komissio ottaa neuvotteluissa huomioon neuvoston asiassa nimeämän erityiskomitean mielipiteet sekä oheiset neuvotteluohjeet- antaa komissiolle tehtäväksi varmistaa paikan päällä suoritettava jäsenvaltioiden välinen koordinaatio, jotta yhteisölle taattaisiin vahva neuvotteluasema.LIITE: NEUVOTTELUOHJEET1. Neuvottelujen tavoitteena on, että tietoyhteiskunnan palvelujen alalla tapahtuvaa tiedonvaihtoa ja oikeudellista yhteistyötä koskevalla Euroopan neuvoston yleissopimuksella perustetaan sääntelyä koskeva ilmoitusvelvollisuuden järjestelmä (ilman lykkäysaikoja) sekä kolmansien maiden kanssa tehtävän säännöllisen hallinnollisen yhteistyön mekanismi, jonka esikuvana on direktiivi 98/34, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/48.2. Euroopan neuvostossa käytävissä keskusteluissa komission on erityisesti huolehdittava siitä, että- tuleva yleissopimus on soveltamisalaltaan direktiivin 98/34 kanssa rinnakkainen, siltä osin kuin on kyse erityisesti tietoyhteiskunnan palveluja koskevista kansallisista määräysehdotuksista, jotta jäsenvaltioiden viranomaisten ei tarvitsisi tehdä uusia ilmoituksia direktiivissä 98/34, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/48, säädetyn ilmoitusvelvollisuuden lisäksi- yleissopimuksessa otetaan kaikilta osin huomioon Euroopan yhteisön erityispiirteet, jotta yhteisö voisi varauksitta osallistua yleissopimuksessa säädettyyn päätöksentekoprosessiin.Rahoitusselvitys1. Toimenpiteen nimiSuositus neuvoston päätökseksi, jolla komissio valtuutetaan neuvottelemaan ehdotuksesta tietoyhteiskunnan palvelujen alalla tapahtuvaa tiedonvaihtoa ja oikeudellista yhteistyötä koskevaksi Euroopan neuvoston yleissopimukseksi2. BudjettikohdatA-110 Virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt, joilla on henkilöstötaulukkoon kuuluva toimiA-50 Tietotekniikka3. OikeusperustaEuroopan yhteisön perustamissopimuksen 133 artikla4. Toimenpiteen kuvaus4.1. Toimenpiteen yleistavoiteTulevan yleissopimuksen tavoitteena on luoda Euroopan neuvostoon tietoyhteiskunnan palvelujen kansallisia määräysehdotuksia koskeva avoimen sääntelyn mekanismi, jonka esikuvana on direktiivi 98/48/EY.Mainitussa direktiivissä, jolla laajennetaan (tuotteita koskevan) direktiivin 98/34/EY soveltamisalaa, säädetään, että kunkin EY:n 15 jäsenvaltion on ilmoitettava määräysehdotuksista, jotka koskevat erityisesti tietoyhteiskunnan palveluja (eli etäpalveluna suoritettuja toimia, sähköisessä muodossa ja yksittäisen vastaanottajan pyynnöstä suoritettavia palveluja, toisin sanoen online-palveluja). Direktiivin mukaan ilmoitusta seuraa (vähintään kolmen kuukauden) lykkäysaika, jona ilmoitettua määräysehdotusta ei saa hyväksyä.Euroopan neuvoston yleissopimusehdotuksen mekanismi on suunniteltu sovellettavaksi laajemmalle maantieteelliselle alueelle mutta joustavammin (ilmoitus ilman lykkäysaikaa) kuin EY:n tasolla käytössä oleva järjestelmä, josta säädetään tietoyhteiskunnan palveluja koskevassa direktiivissä 98/48/EY.Komissio suosittaa neuvostolle, että neuvosto päättää valtuuttaa komission neuvottelemaan mainitusta yleissopimuksesta, sillä osallistumisesta hallinnollista yhteistyötä koskevaan kansainväliseen järjestelmään olisi huomattavaa hyötyä komissiolle ja EY:n 15 jäsenvaltiolle, koska järjestelmän avulla ne saavat säännöllisesti etukäteistietoa kolmansien maiden valmisteilla olevista sääntelyaloitteista (ja lisäksi mahdollisuuden laatia huomautuksia tiedoksisaatuihin säädösehdotuksiin) tietoyhteiskunnan palvelujen alalla, jonka määräykset kehittyvät jatkuvasti ja jolla on merkittäviä rajojen yli ulottuvia vaikutuksia.4.2. Toimenpiteen kesto ja uusimista koskevat yksityiskohtaiset säännötYleissopimuksen soveltamiselle ei aseteta ajallisia rajoituksia. Siinä varaudutaan kuitenkin soveltamisalan myöhempään muuttamiseen.5. Menojen luokitus5.1. Ei-pakolliset menot5.2. Jaksottamattomat määrärahat6. Menolaji100-prosenttinen7. VAIKUTUKSET HENKILÖSTÖÖN JA HALLINTOMENOIHIN7.1. Vaikutukset henkilöstöön>TAULUKON PAIKKA>Komission ja Euroopan neuvoston sihteeristön välinen säädösehdotusten lähetys- ja vastaanottotoiminta sisällytetään direktiivin 98/34 mukaiseen hallintomekanismiin, jota on sovellettu EY:n tasolla jo vuodesta 1983 lähtien.Kohtuudella voidaan olettaa, että kolmansista valtioista tulee noin 60 ehdotusta vuodessa.Yritystoiminnan pääosaston on huolehdittava:- määräysehdotusten analysoinnin koordinoinnista muiden komission yksiköiden kanssa (kysymykseen tulevat ensi sijassa tietoyhteiskunnan pääosasto ja sisämarkkinoiden pääosasto)- kolmansien maiden määräysehdotuksiin tehtävien huomautusten ja vastausten, jotka annetaan kolmansien maiden jäsenvaltioiden tai yhteisön määräysehdotuksiin tekemiin huomautuksiin, koordinoinnista- tietokantojen ylläpidosta ja tietojen välittämisestä.Henkilöstötarve täytetään henkilöstön uudelleenjärjestelyin, joista vastaa yritystoiminnan pääosasto.7.2. Henkilöstön taloudellinen kokonaisvaikutus>TAULUKON PAIKKA>Määrät vastaavat 12 kuukauden kokonaismenoja.7.3. Muut toimesta johtuvat hallintomenot>TAULUKON PAIKKA>Määrät vastaavat toimesta johtuvia 12 kuukauden kokonaismenoja.I. Yhteensä vuodessa (7.2 + 7.3)II. Toimen kestoIII. Toimen kokonaiskustannukset (I x II)  //  171 000 euroaei rajoitettuOn varauduttava kahdenlaisten menojen kasvuun:7.3.1. KäännöskustannuksetKomission on varauduttava siihen, että ilmoitettavien määräysehdotusten kaiken aikaa kehittyvä soveltamisala vaikuttaa niiden lukumäärään. Odotettavissa on keskimäärin 60 ilmoitusta vuodessa, joista noin kymmenen prosenttia on käännätettävä.Siinä tapauksessa, että ehdotustekstien sisältö on keskimäärin kymmenen sivua, on varauduttava käännättämään 60-100 sivua vuodessa, mikä vastaa 4 000 euroa vuodessa (100 sivua x 40 euroa/sivu). Mainittu summa rahoitetaan yritystoiminnan pääosastolle jo myönnetyistä määrärahoista.7.3.2. Tietotekniikan kustannuksetOn otettava käyttöön sovellus, jonka avulla yhteisön jäsenvaltioiden määräysehdotukset lähetetään automaattisesti Euroopan neuvostolle.Sovelluksen käyttöönottoon, johon sisältyy yhteisön nykyjärjestelmän mukauttaminen, ja käyttämiseen tarvitaan noin 10 työpäivää vuodessa, mikä vastaa 5 000 euroa vuodessa (10 päivää x 500 euroa/päivä). Summa rahoitetaan yritystoiminnan pääosaston tietotekniikkaan varatuilla määrärahoilla.8. Petosten torjuntatoimetEi ole (seuranta- ja arviointitoimia ei ole)9. Kustannustehokkuusanalyysi9.1. Määrälliset erityistavoitteet ja kohderyhmäEuroopan neuvoston yleissopimuksen tavoitteena on luoda ennakkotiedon ja yhteistyön kansainvälinen järjestelmä, jolla täydennetään tietoyhteiskunnan palvelujen alalla yhteisössä sovellettua, direktiivillä 98/48 käyttöönotettua järjestelmää.Yleissopimuksen maantieteellinen kattavuus on suunniteltu laajaksi siitä syystä, että siihen voivat osallistua useat maat: Euroopan neuvoston 41 jäsenmaan lisäksi Euroopan yhteisö, Euroopan neuvostoon kuulumattomat maat, jotka ovat osallistuneet yleissopimuksen valmisteluun, sekä muut kolmannet maat, joille varataan mahdollisuus liittyä yleissopimukseen.9.2. Toimenpiteen perustelutEY:n ja sen jäsenvaltioiden etuna on osallistua yleissopimukseen, koska järjestelmän avulla ne saavat säännöllisesti tietoa muissa maissa valmisteilla olevista sääntelyaloitteista ja voivat tarvittaessa tehdä huomautuksia määräysehdotuksista, joilla saattaisi olla merkittäviä oikeudellisia ja taloudellisia vaikutuksia online-palveluiden yhteydessä erityisesti perusoikeuksien ja -vapauksien toteutumisen kannalta (muun muassa kolmansissa maissa toimiville yhteisön kansalaisille tai yrityksille).Yhä tärkeämmäksi käyvältä alalta puuttuu tällä hetkellä säännöllisen tiedonvaihdon järjestelmä.9.3. Toimenpiteen seuranta ja arviointiYhteisön käytännön osallistuminen tulevaan yleissopimukseen perustuisi vuodesta 1983 toiminnassa olevaan järjestelmään, joka luotiin direktiivillä 83/189/ETY (jota on sittemmin muutettu ja joka on kodifioitu direktiivillä 98/34/EY).EY:n sisäisten menettelyjen optimaaliseksi yksinkertaistamiseksi komissio toimittaisi myös Euroopan neuvostolle palvelujen alalla kultakin jäsenvaltiolta saamansa ilmoitukset, jotka se lähettää edelleen muille 14 jäsenvaltiolle direktiivin 98/34/EY mukaisesti.Yleissopimuksesta muodostuu yksinkertainen mutta hyödyllinen keino arvioida yleisiä sääntelyn kehitysnäkymiä sekä hallinnollisen yhteistyön muoto, jota sovelletaan online-toimintojen jatkuvasti laajenevalla alalla.


Avis juridique important

|

32003H0054

Neuvoston suositus, annettu 2 päivänä joulukuuta 2002, tupakoinnin ehkäisemisestä ja aloitteista tupakoinnin torjunnan tehostamiseksi

Virallinen lehti nro L 022 , 25/01/2003 s. 0031 - 0034

Neuvoston suositus,annettu 2 päivänä joulukuuta 2002,tupakoinnin ehkäisemisestä ja aloitteista tupakoinnin torjunnan tehostamiseksi(2003/54/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 152 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),sekä katsoo seuraavaa:(1) Perustamissopimuksen 152 artiklassa määrätään, että kansallista politiikkaa täydentävä yhteisön toiminta suuntautuu kansanterveyden parantamiseen, ihmisten sairauksien ja tautien ehkäisemiseen sekä ihmisten terveyttä vaarantavien tekijöiden torjuntaan.(2) Julkisilla paikoilla tupakonnin kieltämisestä 18 päivänä heinäkuuta 1989 annetussa neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden terveysministereiden päätöslauselmassa(2) annetaan jäsenvaltioille suuntaviivat tupakoimattomien henkilöiden suojelemiseksi ympäristön tupakansavulta. Jäsenvaltioiden reaktioita aloitteeseen käsittelevän komission kertomuksen(3) mukaisesti tässä suosituksessa vahvistetaan tätä suojelua ja yksilöidään erityisen alttiit ryhmät.(3) Tupakoinnin vähentämisestä Euroopan yhteisössä 26 päivänä marraskuuta 1996 annetussa neuvoston päätöslauselmassa(4) todetaan tarve kehittää tehokas tupakoinnin torjuntaa koskeva strategia, johon kuuluu joitain tähän suositukseen sisältyviä elementtejä.(4) Tupakan kulutuksen vähentämisestä 18 päivänä marraskuuta 1999 annetuissa neuvoston päätelmissä(5) korostetaan tarvetta kehittää kokonaisvaltainen strategia, joka sisältää tiettyjä tässä suosituksessa esitettyjä toimia alaikäisten suojelemiseksi (myyntiedellytyksiä, sähköistä kauppaa sekä tupakka-automaatteja koskevat säännöt).(5) Terveyteen vaikuttavia tekijöitä koskevasta toiminnasta 29 päivänä kesäkuuta 2000 annetussa neuvoston päätöslauselmassa(6) pantiin merkille Evorassa 15 ja 16 päivänä maaliskuuta 2000 pidetyssä, terveyteen vaikuttavia tekijöitä Euroopan unionissa käsitelleessä eurooppalaisessa konferenssissa käytyjen keskustelujen tulokset, joissa korostettiin muun muassa tupakkaa ja suositeltiin useita käytännöllisiä ja kohdennettuja toimenpiteitä näiden alojen haasteisiin vastaamiseksi.(6) Suositeltuja toimia tarvitaan, kun otetaan huomioon, että Euroopan yhteisössä on vuosittain 500000 tupakointiin liittyvää kuolemantapausta ja tupakoinnin aloittavien lasten ja nuorten määrä kasvaa huolestuttavasti. Tupakointi on vahingollista ihmisten terveydelle, sillä tupakoijat tulevat nikotiinista riippuvaisiksi ja kärsivät kuolemaan johtavista ja vammoja aiheuttavista sairauksista, kuten keuhkosyövästä ja muiden elinten syövästä, iskeemisestä sydäntaudista ja muista verisuonitaudeista sekä hengityselinten sairauksista, muun muassa emfyseemasta.(7) Tupakoinnin ehkäisy ja rajoittaminen ovat jo ensisijaisia tavoitteita jäsenvaltioiden ja Euroopan yhteisön kansanterveyspolitiikassa. Tupakointi on kuitenkin yhä suurin ehkäistävissä oleva kuolinsyy Euroopan unionissa, eikä tupakankulutuksen ja tupakoinnin vähentämisessä ole edistytty odotusten mukaisesti. Lisäksi tupakkateollisuuden käyttämät mainonta-, markkinointi- ja myynninedistämisstrategiat edistävät tupakankulutusta ja lisäävät siten tupakkatuotteista aiheutuvaa, jo ennestäänkin korkeaa kuolleisuutta ja sairastuvuutta. Osassa näistä strategioista kohteena näyttävät olevan kouluikäiset nuoret; näin pyritään korvaamaan lukuisat vuosittain kuolevat tupakoijat. Onkin todettu, että 60 prosenttia tupakoitsijoista aloittaa alle 13-vuotiaana ja 90 prosenttia alle 18-vuotiaana.(8) Euroopan yhteisö asetti syöväntorjuntaohjelmassa(7) yhdeksi tavoitteekseen myötävaikuttaa kansalaisten terveyden parantamiseen vähentämällä tupakointiin liittyviä syöpä- ja muita sairaustapauksia.(9) Tupakkatuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 5 päivänä kesäkuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/37/EY(8) sekä tupakkatuotteiden mainontaa ja sponsorointia koskevassa direktiiviehdotuksessa(9) käsitellään - kansanterveyden korkeatasoisen suojelun lähtökohdista - tupakoinnin rajoittamista osana sisämarkkinoiden toteuttamista ja lujittamista ja niiden moitteetonta toimintaa haittaavien esteiden poistamista.(10) Tiettyjä toimia, joiden olisi oltava osa kattavaa tupakoinninrajoittamispolitiikkaa, kuten mainonnan kieltämistä mainostauluissa, julisteissa ja elokuvateattereissa, ei voida tällä hetkellä yhdenmukaistaa yhteisön sisämarkkinasääntöjen nojalla erillisellä tupakkaa koskevalla toimenpiteellä.(11) Kaikki edellä esitetyt seikat osoittavat, että tupakoinnin rajoittamiseen on tärkeää omaksua kattava lähestymistapa, jolla tähdätään tupakoinnista aiheutuvien sairauksien vähentämiseen yhteisössä.(12) Osana kattavaa tupakoinninrajoittamispolitiikkaa on välttämätöntä toteuttaa toimia, joilla pyritään eritoten vähentämään tupakkatuotteiden kysyntää lasten ja nuorten parissa. Näihin voisivat kuulua toimet, joiden tavoitteena on vähentää tupakan tarjontaa lapsille ja nuorille sekä kieltää tietynlaiset tupakkatuotteiden mainonta-, markkinointi- ja myynninedistämisstrategiat, kun pidetään mielessä, että tällaiset strategiat vaikuttavat yhtä lailla nuoriin kuin muihinkin ikäryhmiin.(13) Tietyt tupakkatuotteiden myynti- ja jakelumuodot tekevät tuotteiden saannin helpommaksi lapsille ja nuorille, ja sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi säänneltävä niitä.(14) Koska tupakka-automaatit ovat yhtä lailla tupakoivien kuin tupakoimattomien näkyvissä, niissä ei saisi olla muita mainoksia kuin sellaisia, jotka ovat ehdottoman tarpeellisia myytävien tuotteiden esittelemiseksi.(15) Kahdella muulla tärkeällä yhteisön tason toimenpiteellä puututaan tupakkatuotteiden mainontaan ja sponsorointiin. Vuoden 1989 televisio ilman rajoja -direktiivillä(10) kielletään kaikenlainen tupakkatuotteiden televisiomainonta, ja direktiivissä säädetään myös, että televisio-ohjelmia eivät saa sponsoroida luonnolliset tai oikeushenkilöt, joiden pääasiallista toimintaa on tupakkatuotteiden valmistus tai myynti. Tupakkatuotteiden mainontaa ja sponsorointia koskevassa uudessa direktiiviehdotuksessa ehdotetaan tupakkamainonnan kieltämistä lehdistössä ja muissa painotuotteissa, radiossa sekä tietoyhteiskunnan palveluissa. Siinä ehdotetaan myös, että tupakkayhtiöiltä kielletään radio-ohjelmien ja sellaisten tapahtumien sponsorointi, joissa on mukana useampia jäsenvaltioita tai jotka tapahtuvat useassa jäsenvaltiossa tai joilla on muutoin rajat ylittäviä vaikutuksia.(16) Tässä suosituksessa keskitytään muihin teollisuuden käyttämiin tupakankulutusta edistäviin mainonta-, markkinointi- ja myynninedistämiskeinoihin, joilla saavutetaan rajoituksetta lapset ja nuoret. Keinoihin kuuluu tupakkamerkkien käyttäminen muissa kuin tupakkatuotteissa tai -palveluissa ("brand-stretching") ja/tai vaatteissa ("merchandising"), mainosesineiden (esimerkiksi tuhkakuppien, sytyttimien, aurinkovarjojen ja muiden niiden kaltaisten tavanomaisten esineiden) ja tupakkanäytteiden käyttäminen, myynninedistämisen (kuten alennusten, kylkiäisten, ostohyvitysten tai mahdollisuuden osallistua myynninedistämiseen liittyvään kilpailuun tai peliin) käyttäminen ja välittäminen, mainostaulujen, julisteiden ja muiden sisä- tai ulkomainontakeinojen (esimerkiksi tupakka-automaatteihin sijoitettujen mainosten) käyttäminen, tupakkamainonta elokuvateattereissa sekä mikä hyvänsä muu mainonnan ja sponsoroinnin muoto tai muut keinot, joilla pyritään suoraan tai epäsuoraan tuomaan esille tupakkatuotteita. Jäsenvaltioiden viranomaisten pitäisikin hyväksyä asianmukaisia lainsäädännöllisiä ja/tai hallinnollisia toimenpiteitä erityisesti kieltääkseen kansallisten perustuslakien tai perustuslaillisten periaatteiden mukaisesti tällaisen toiminnan, joka on keino tuoda esille tupakkatuotteita kiertämällä joihinkin tiedotusvälineisiin jo sovellettavaa suoran tupakkamainonnan kieltoa.(17) Maailman terveysjärjestö ja Maailmanpankki suosittelevat, että valtiot kieltäisivät kaikki tupakkamainonnan ja tupakan myynninedistämisen muodot. Kun vain tietyt suoran tupakkamainonnan muodot ovat kiellettyjä, tupakkateollisuus ohjaa mainosvaransa usein muihin markkinointi-, sponsorointi- ja myynninedistämisstrategioihin ja käyttää luovia ja epäsuoria keinoja tupakkatuotteiden myynninedistämiseen varsinkin nuorten keskuudessa. Näin tupakkamainonnan osittaisen kieltämisen vaikutukset voivat olla vähäisiä. Lisäksi Maailmanpankki on todennut, että mainonta lisää savukkeiden kulutusta ja että mainonnan kieltävällä lainsäädännöllä vähennettäisiin kulutusta, jos kielto kattaisi kaikki tiedotusvälineet ja tuotemerkkien ja logojen kaiken käytön. Tällaisesta savukkeiden kulutuksen vähenemisestä olisi välitöntä lyhyen ja pitkän aikavälin hyötyä kansanterveydelle. Tämän vuoksi tieto siitä, kuinka paljon rahaa tupakkateollisuus käyttää yhteensä tupakkatuotteiden myynninedistämiseen, on tärkeä edellytys tupakoinninrajoittamistoimien tehokkuuden seurannalle kansanterveyden näkökulmasta. Tällaisten tietojen avulla voidaan todeta, kierretäänkö säädettyjä rajoituksia erityisesti kanavoimalla varoja uusiin tai rajoittamattomiin mainonnan muotoihin. Tupakkateollisuudelta pitäisi vaatia säännöllistä ilmoitusta näistä menoista.(18) Passiivisen tupakoinnin terveysriskien vuoksi jäsenvaltioiden olisi pyrittävä suojelemaan tupakoitsijoita ja tupakoimattomia henkilöitä ympäristön tupakansavulta.(19) Jäsenvaltioiden olisi jatkettava strategioiden ja toimien kehittämistä tupakoinnin vähentämiseksi, esimerkiksi tuettava ja tehostettava terveysvalistusohjelmia, joiden avulla ihmiset saadaan ymmärtämään paremmin tupakoinnin riskit, sekä muita ehkäisyohjelmia, joilla pyritään estämään tupakoinnin aloittaminen.(20) Tupakoinnin torjuntaa koskevassa Maailman terveysjärjestön puiteyleissopimuksessa, josta ollaan parhaillaan neuvottelemassa, käsitellään monia tässä suosituksessa esille otettuja aiheita. Sen vuoksi on tärkeää varmistaa, että tämän suosituksen toimenpiteet ovat yhdenmukaisia neuvoteltavana olevaan puiteyleissopimukseen alustavasti sisällytettyjen seikkojen kanssa,SUOSITTELEE, ETTÄ JÄSENVALTIOT1. hyväksyvät asianmukaisia lainsäädännöllisiä ja/tai hallinnollisia toimenpiteitä kansallisten käytäntöjen ja olosuhteiden mukaisesti, jotta ehkäistäisiin tupakan myyntiä lapsille ja nuorille; näihin sisältyvät muun muassa seuraavat:a) vaaditaan tupakkatuotteiden myyjiä toteamaan, että tupakan ostajat ovat saavuttaneet kyseisten tuotteiden ostamiseen kansallisessa laissa vaaditun iän, jos ikärajoista on säädetty;b) poistetaan tupakkatuotteet itsepalvelusta vähittäismyyntipisteissä;c) rajoitetaan tupakka-automaattien sijoittaminen tiloihin, joihin pääsevät vain kansallisessa laissa tupakkatuotteiden ostamiseen vaadittavan iän saavuttaneet henkilöt, jos ikärajoista on säädetty, tai säännellään tällaisten automaattien kautta myytävien tuotteiden saatavuutta muulla yhtä tehokkaalla tavalla;d) rajoitetaan tupakan etämyynti yleisessä vähittäiskaupassa, muun muassa Internetissä, aikuisiin käyttämällä riittäviä teknisiä menetelmiä;e) kielletään sellaisten lapsille tarkoitettujen makeisten ja lelujen myynti, jotka on valmistettu selvästi siinä tarkoituksessa, että tuote ja/tai pakkaus muistuttaisi ulkonäöltään jotain tupakkatuotetyyppiä;f) kielletään savukkeiden myynti yksittäin tai alle 19 savukkeen pakkauksissa;2. hyväksyvät asianmukaisia lainsäädännöllisiä ja/tai hallinnollisia toimenpiteitä kieltääkseen kansallisten perustuslakien tai perustuslaillisten periaatteiden mukaisesti seuraavat mainonnan ja myynninedistämisen muodot:a) tupakkamerkkien käyttäminen muissa kuin tupakkatuotteissa ja -palveluissa;b) mainosmateriaalin (tuhkakupit, sytyttimet, päivänvarjot tms.) ja tupakkanäytteiden käyttäminen;c) myynninedistämisen, kuten alennusten, kylkiäisten, ostohyvitysten tai mahdollisuuden osallistua myynninedistämiseen liittyvään kilpailuun tai peliin käyttäminen ja välittäminen;d) mainostaulujen, julisteiden ja muiden sisä- ja ulkomainontakeinojen (esimerkiksi tupakka-automaatteihin sijoitettujen mainosten) käyttäminen;e) elokuvateatterimainonnan käyttäminen; sekäf) kaikki muut mainonnan ja sponsoroinnin muodot tai keinot, joilla pyritään suoraan tai epäsuorasti tuomaan esille tupakkatuotteita;3. toteuttavat säädöksin tai kansallisten käytäntöjen ja olosuhteiden mukaisin muin keinoin asianmukaisia toimenpiteitä, joilla edellytetään, että tupakkatuotteiden ja tupakkatuotteen kanssa samaa tavaramerkkiä kantavien tuotteiden ja palvelujen valmistajat, maahantuojat ja suurkauppiaat antavat jäsenvaltioille tietoa siitä, kuinka paljon rahaa ne käyttävät kansallisessa tai yhteisön lainsäädännössä sallittuihin mainonta-, markkinointi-, sponsorointi- ja myynninedistämiskampanjoihin;4. säätävät lakeja ja/tai ottavat käyttöön muita tehokkaita toimenpiteitä kansallisten käytäntöjen ja olosuhteiden mukaisesti sopivalla hallituksen tai muulla tasolla, jotta ihmisiä voidaan suojella ympäristön tupakansavulta työpaikkojen sisätiloissa, suljetuissa julkisissa tiloissa ja julkisissa kulkuvälineissä. Ensisijaisesti olisi kiinnitettävä huomiota muun muassa oppilaitoksiin, terveydenhuoltotiloihin ja paikkoihin, joissa tarjotaan palveluja lapsille;5. jatkavat strategioiden ja toimien kehittämistä tupakoinnin vähentämiseksi, esimerkiksi tukemalla terveysvalistusta kokonaisuutena, erityisesti kouluissa, sekä yleisiä ohjelmia, joilla ehkäistään tupakkatuotteiden käytön aloittaminen ja edistetään riippuvuudesta pääsemistä;6. hyödyntävät täysimääräisesti nuorten panosta terveyteen liittyvissä politiikoissa ja toimissa, erityisesti tiedotuksessa, ja edistävät nuorten aloittamia, suunnittelemia, toteuttamia ja arvioimia erityistoimia;7. hyväksyvät ja toteuttavat asianmukaisia tupakkatuotteiden hintatoimenpiteitä tupakoinnin hillitsemiseksi;8. ottavat käyttöön kaikki tarvittavat ja tarkoituksenmukaiset menettelyt, joilla varmistetaan tässä suosituksessa esitettyjen toimenpiteiden noudattaminen;9. tiedottavat komissiolle kahden vuoden välein toimista, joita on toteutettu tämän suosituksen pohjalta,KEHOTTAA KOMISSIOTA1. seuraamaan ja arvioimaan jäsenvaltioissa ja yhteisön tasolla tapahtuvaa kehitystä ja toteutettavia toimenpiteitä;2. raportoimaan ehdotettujen toimenpiteiden toteuttamisesta jäsenvaltioiden toimittamien tietojen pohjalta viimeistään vuoden kuluttua siitä, kun jäsenvaltioiden tämän suosituksen mukaisesti antamat tiedot on saatu;3. tarkastelemaan tässä suosituksessa esitettyjen toimenpiteiden tehokkuutta ja punnitsemaan jatkotoimien tarvetta, erityisesti jos sisämarkkinoita koskevia häiriöitä todetaan suosituksen kattamilla aloilla.Tehty Brysselissä 2 päivänä joulukuuta 2002.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaB. Bendtsen(1) Ehdotus tehty 18.6.2002 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).(2) EYVL C 189, 26.7.1989, s. 1.(3) KOM(96) 573 lopullinen.(4) EYVL C 374, 11.12.1996, s. 4.(5) EYVL C 86, 24.3.2000, s. 4.(6) EYVL C 218, 31.7.2000, s. 8.(7) EYVL L 95, 16.4.1996, s. 9.(8) EYVL L 194, 18.7.2001, s. 26.(9) EYVL C 270, 25.9.2001, s. 97.(10) EYVL L 298, 17.10.1989, s. 23.