title: Neuvoston suositus, annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015, Itävallan vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Itävallan vuoden 2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 272/87

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015,
   Itävallan vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Itävallan vuoden 2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2015/C 272/23)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 14 päivänä heinäkuuta 2015 komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat, jotka jäsenvaltioita on kehotettu ottamaan huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Neuvosto antoi 8 päivänä heinäkuuta 2014 suosituksen (3) Itävallan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Itävallan vuoden 2014 tarkistetusta vakausohjelmasta. Komissio esitti 28 päivänä marraskuuta 2014 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 473/2013 (4) mukaisesti lausuntonsa Itävallan alustavasta talousarviosuunnitelmasta vuodeksi 2014.

               (4)

               Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2014 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2015 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi samana päivänä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (5) perusteella myös varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Itävalta ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (5)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 18 päivänä joulukuuta 2014 investointien edistämisen, rakenneuudistusten tehostamisen ja julkisen talouden vastuullisen ja kasvua edistävän vakauttamisen painopisteet.

               (6)

               Komissio julkaisi 26 päivänä helmikuuta 2015 Itävaltaa koskevan vuoden 2015 maaraportin. Siinä arvioitiin Itävallan edistymistä 8 päivänä heinäkuuta 2014 hyväksyttyjen maakohtaisten suositusten noudattamisessa.

               (7)

               Itävalta toimitti vuoden 2015 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2015 vakausohjelmansa 21 päivänä huhtikuuta 2015. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (8)

               Itävaltaan sovelletaan tällä hetkellä vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota ja väliaikaista velkasääntöä vuosina 2014–2016. Hallitus suunnittelee vuoden 2015 vakausohjelmassa, että julkisen sektorin alijäämää supistetaan vähitellen 2,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2015 ja edelleen 0,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2019. Vakausohjelman mukaan keskipitkän aikavälin tavoite – enintään 0,45 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen – saavutettiin vuonna 2014, ja hallitus aikoo pysyä keskipitkän aikavälin tavoitteessa koko ohjelmakauden ajan. Uudelleenlaskettu rakenteellinen rahoitusasema viittaa kuitenkin siihen, että keskipitkän aikavälin tavoitteesta poiketaan vuodesta 2015 alkaen. Julkisen talouden velan odotetaan olevan suurimmillaan, 86,8 prosenttia suhteessa BKT:hen, vuonna 2015 ja supistuvan vähitellen siten, että se on 79,7 prosenttia vuonna 2019. Vakausohjelman mukaisen julkisen talouden kehitysarvion perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Toimenpiteitä, joiden avulla tuetaan suunniteltujen alijäämätavoitteiden saavuttamista vuodesta 2016 eteenpäin, ei kuitenkaan ole vielä täsmennetty riittävästi. Komission kevään 2015 talousennusteen perusteella ennustetaan, että rakenteellinen rahoitusasema poikkeaa keskipitkän aikavälin tavoitteesta 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015. Poikkeamasta on tulossa merkittävä vuonna 2016, jolloin rakenteellisen rahoitusaseman ennustetaan heikkenevän 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun taas keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi edellytetään 0,3 prosentin rakenteellista sopeutusta suhteessa BKT:hen. Tämä merkitsisi suhteessa BKT:hen noin 0,9 prosentin poikkeamaa vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksista. Sen vuoksi tarvitaan lisätoimenpiteitä. Samanaikaisesti vakausohjelman ja komission kevään 2015 talousennusteen mukaan bruttovelka pysyy väliaikaisen velkasäännön mukaisesti lasku-uralla vuosina 2015 ja 2016. Neuvosto katsoo vakausohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2015 talousennusteen perusteella olevan vaarana, että Itävalta ei noudata vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia.

               (9)

               Eri hallintotasojen suhteet ovat edelleen monimutkaiset ja vähentävät tehokkuutta julkisen hallinnon olennaisilla aloilla. Itävalta kuuluu yhä maihin, joissa valtiotasoa alemman hallintotason omat verot suhteessa BKT:hen ovat kaikkein alhaisimpia. Vaikka valtiotasoa alempien hallintotasojen veroautonomia on vähäinen, niillä on lukuisia varainkäyttöä ja hallintoa koskevia vastuualueita. Tulo- ja menovastuiden hyvin monimutkainen ja epäsuhtainen luonne ei edistä laajojen poliittisten uudistusten toteuttamista.

               (10)

               Itävallan eläkejärjestelmän pitkän aikavälin kestävyydessä on edelleen rakenteellisia heikkouksia. Tähän mennessä toteutetut uudistukset eivät vaikuta riittäviltä varmistamaan järjestelmän talouden pitkän aikavälin kestävyyttä. Ensinnäkin todellinen eläkkeellesiirtymisikä on edelleen huomattavasti matalampi kuin lakisääteinen eläkeikä. Toiseksi naisten lakisääteinen eläkeikä on huomattavasti alhaisempi kuin miesten, eikä sitä aiota nostaa ennen vuotta 2024. Kolmanneksi lakisääteistä eläkeikää ei ole edelleenkään kytketty jatkuvasti nousussa olevaan elinajanodotteeseen. Itävalta on toteuttanut joitakin toimenpiteitä nostaakseen todellista eläkkeellesiirtymisikää, joka on nykyisin 59,7 vuotta (2014) mutta edelleen alle EU:n keskiarvon (63,1 vuotta vuonna 2013). Maassa on toteutettu toimenpiteitä, joilla pyritään rajoittamaan varhaiseläke- ja työkyvyttömyyseläkejärjestelmien piiriin pääsyä, jotta työuria saataisiin pidennettyä. Myös varhaiseläkkeelle jäämisestä vuosittain perittävää lisämaksua on korotettu ja tällaisten järjestelyjen piiriin pääsemiseksi vaadittavaa eläkkeeseen oikeuttavaa työssäoloaikaa on pidennetty. On epäselvää, toteutuvatko näiden toimenpiteiden odotetut julkiseen talouteen kohdistuvat myönteiset vaikutukset käytännössä.

               (11)

               Itävallan terveydenhuoltomenot kuuluvat unionin korkeimpiin. Käynnissä olevan terveydenhuoltoalan uudistuksen (2013–2016) tavoitteena on vakauttaa niiden osuus BKT:stä vuodesta 2016 lähtien. Mutta vaikka uudistukset olisivatkin tuloksellisia, terveydenhuoltojärjestelmän talouden kestävyyteen ja tehokkuuteen liittyy edelleen rakenteellisia haasteita. Nyt olisi toteutettava vuoden 2016 jälkeiseen ajanjaksoon liittyviä toimenpiteitä. Esimerkiksi entistä useampia potilaita olisi hoidettava monialaisen perusterveydenhuollon avohoidon piirissä, ja sairaalahoidon keskipituutta olisi lyhennettävä edelleen.

               (12)

               Riittävästi koulutetun työvoiman saatavuus pitkällä aikavälillä aiheuttaa Itävallassa edelleen haasteita. Maan noin 5,6 prosentin työttömyysaste on unionin alhaisimpia, mutta työvoiman tiettyjen osien työmarkkinapotentiaalia ei ole hyödynnetty täysimääräisesti. Itävalta on toteuttanut joitakin toimenpiteitä, joilla pyritään pidentämään työuria, helpottamaan naisten osallistumista työmarkkinoille ja hyödyntämään paremmin työmarkkinoiden maahanmuuttajataustaisen työvoiman potentiaalia, esimerkiksi edistämällä heidän tutkintojensa tunnustamista. Viimeaikaisten uudistusten vaikutuksia on kuitenkin seurattava tarkasti ja lisätoimenpiteet ovat tarpeen, jotta näiden ryhmien työmarkkinapotentiaali pystytään hyödyntämään täysimääräisesti.

               (13)

               Itävalta esitti 13 päivänä maaliskuuta 2015 kattavan verouudistuksen, jolla pyritään mukauttamaan veroluokkia ja henkilökohtaista tuloveroa, erityisesti pienentämällä henkilökohtaisen tuloveron vähimmäistasoa 36,5 prosentista 25 prosenttiin. Tästä aiheutuvien verohelpotusten määräksi arvioidaan 4,9 miljardia euroa, ja 300 miljoonan euron lisämenoilla on tarkoitus tukea perhepolitiikkaa ja tutkimustoimia. Ehdotuksen mukaan tämä verotuksen painopisteen siirtäminen rahoitetaan osittain ehkäisemällä veronkiertoa, supistamalla julkisia menoja, korottamalla alennettuja alv-kantoja tietyillä aloilla 13 prosenttiin ja korottamalla pääomatuloveroa 25 prosentista 27,5 prosenttiin. Nämä uudistussuunnitelmat vastaavat pitkälti neuvoston vuoden 2014 suosituksia. Ne todennäköisesti lisäävät potentiaalisten matalapalkkaisen työn tekijöiden ja kotitalouksien toisten palkansaajien kannustimia tehdä työtä ja lisäävät käytettävissä olevia tuloja. Uudistus olisi kuitenkin toteutettava siten, ettei siitä aiheudu talousarviovaikutuksia.

               (14)

               Itävallan koulujärjestelmälle on ominaista koulunkäynnin keskeyttävien alhainen osuus, joka on huomattavasti EU:n keskiarvoa matalampi. Vahva ja hyvin toimiva ammatillisen koulutuksen järjestelmä tuottaa runsaasti hyvin ammattitaitoista työvoimaa. Toisaalta haasteena on edelleen parantaa heikossa sosioekonomisessa asemassa olevien, erityisesti maahanmuuttajataustaisten, nuorten koulutussaavutuksia ja sen myötä työllistyvyyttä. Ylemmän perusasteen ja keskiasteen uuden koulujärjestelmän (Neue Mittelschule) täytäntöönpanon arviointi on tuonut esiin puutteita, jotka on vielä korjattava.

               (15)

               Neuvosto on toistuvasti suositellut eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä, että Itävalta parantaisi ja edistäisi kilpailua palvelujen alalla, mutta tähän tähtäävät politiikkatoimet ovat toistaiseksi olleet vähäisiä. Oikeudellista muotoa ja osakkuutta koskevat vaatimukset ja tariffivaatimukset ovat edelleen voimassa monien ammattien kohdalla, mikä aiheuttaa markkinoille pääsyyn liittyviä sääntelyesteitä ja estää muista jäsenvaltioista tulevia ammattihenkilöitä ja asiantuntijapalveluyrityksiä perustamasta yrityksiä Itävaltaan. Itävalta tarkistaa parhaillaan keskinäisen arvioinnin yhteydessä eri ammatteihin pääsyä koskevia sääntöjään ja ammatillisen toiminnan suorituskykyä arvioidakseen, ovatko ne oikeasuhteisia ja yleisen edun mukaisia. Liittovaltion kilpailuviranomaisen resurssit ovat muiden jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisiin verrattuna alimitoitetut, mikä estää tehokkaampien toimien toteuttamisen.

               (16)

               Itävallan pankkiala on säilyttänyt kestävyytensä, mutta siihen kohdistuu silti useita haasteita sekä kotimaassa että heikossa asemassa olevien ulkomaisten vastuiden osalta. Pankkien pääomittaminen parantui edelleen vuonna 2014, mutta itävaltalaisten pankkien kannattavuuteen kohdistui edelleen paineita. Viisi Itävallan kuudesta suurimmasta luottolaitoksesta läpäisi EKP:n vuonna 2014 suorittaman kattavan arvioinnin. Poikkeuksena oli Österreichische Volksbanken (ÖVAG). Itävalta on edistynyt huomattavasti ÖVAG:n ja Hypo Group Alpe Adrian (HGAA) rakenneuudistuksessa.

               (17)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Itävallan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2015 maaraportissa. Se on arvioinut myös vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Itävallalle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Itävallan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4.

               (18)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (6) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (19)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut myös koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän analyysin perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro (7). Koska Itävallan rahayksikkö on euro, sen olisi myös varmistettava, että nämä suositukset pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,

         SUOSITTAA, että Itävalta toteuttaa vuosina 2015 ja 2016 toimia, joilla se

               1.

               välttää poikkeamisen julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteesta vuosina 2015 ja 2016; varmistaa, että työhön kohdistuvan verorasituksen keventämiseen tähtäävästä verouudistuksesta ei aiheudu talousarviovaikutuksia; korjaa eri hallintotasojen rahoitus- ja menovastuiden välisen epäsuhtaisuuden; toteuttaa toimenpiteitä eläkejärjestelmän pitkän aikavälin kestävyyden varmistamiseksi muun muassa aikaistamalla lakisääteisen eläkkeellesiirtymisiän yhdenmukaistamista miesten ja naisten välillä ja kytkemällä lakisääteisen eläkeiän elinajanodotteeseen;

               2.

               tehostaa toimenpiteitä, joilla lisätään ikääntyvien työntekijöiden ja naisten osallistumista työmarkkinoille, myös parantamalla lastenhoidon ja pitkäaikaishoidon tarjontaa; toteuttaa toimia vähäosaisten nuorten koulutustulosten parantamiseksi;

               3.

               poistaa palveluntarjoajille asetetut kohtuuttomat esteet ja monialayritysten perustamisen hidasteet;

               4.

               pyrkii löytämään ratkaisuja rahoitusalan mahdollisiin heikkouksiin, jotka liittyvät ulkomaisiin vastuisiin ja omaisuuserien riittämättömään laatuun.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 2015.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetty voimassa jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodelle 2014 6 päivänä toukokuuta 2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/322/EU (EUVL L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (3)  Neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Itävallan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Itävallan vuoden 2014 vakausohjelmasta (EUVL C 247, 29.7.2014, s. 92).

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 473/2013, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, alustavien talousarviosuunnitelmien seurantaa ja arviointia sekä euroalueen jäsenvaltioiden liiallisen alijäämän tilanteen korjaamisen varmistamista koskevista yhteisistä säännöksistä (EUVL L 140, 27.5.2013, s. 11).

      (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1176/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011, makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta (EYVL L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (6)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

      (7)  EUVL C 272, 18.8.2015, s. 98.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52005SC0147

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Puolan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2004–2007  /* SEK/2005/0147 lopull. */

	Bryssel 2.2.2005SEK(2005) 147 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTOPuolan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2004–2007(komission esittämä)PERUSTELUTJulkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1] säädetään, että jäsenvaltioiden, jotka eivät ole ottaneet yhteistä rahaa käyttöön, on toimitettava neuvostolle ja komissiolle lähentymisohjelmat. Neuvosto tutkii asetuksen 9 artiklan mukaisesti kunkin lähentymisohjelman komission ja perustamissopimuksen 114 artiklassa perustetun komitean (talous- ja rahoituskomitea) arvioiden perusteella. Tarkasteltuaan ohjelmaa neuvosto antaa siitä komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan lausunnon. Asetuksen mukaan jäsenvaltioiden on toimitettava vuosittain tarkistetut lähentymisohjelmat, joita neuvosto voi tarkastella samaa menettelyä noudattaen.Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004 liittyneet jäsenvaltiot eivät osallistu yhteiseen rahaan, mutta niiden on määräajassa täytettävä lähentymiskriteerit, mukaan luettuna julkisen talouden kestävyyttä koskeva kriteeri, jotta ne voivat ottaa euron käyttöön. Julkisen talouden alijäämä oli vuonna 2003 Puolassa 3,9 prosenttia suhteessa BKT:hen. Neuvosto teki 5. heinäkuuta 2004 päätöksen, jonka mukaan Puolalla oli liiallista alijäämää, ja antoi suosituksen, että se korjattaisiin viimeistään vuoteen 2007 mennessä toukokuun 2004 lähentymisohjelman mukaisesti. Erityisesti suositeltiin, että Puola toteuttaa määrätietoisesti toukokuun lähentymisohjelmassa mainitut, eritoten nk. Hausnerin suunnitelmaan sisältyvät, toimenpiteet. Puolaa suositeltiin ryhtymään tehokkaisiin toimiin vuoden 2005 alijäämätavoitteen saavuttamiseksi kasvu- ja vakaussopimuksen mukaisesti määräaikaan 5. marraskuuta 2004 mennessä. Lisäksi Puolan viranomaisia kehotettiin kohdistamaan mahdollisia lisätuloja julkisen talouden alijäämän vähentämiseen ja varmistamaan velan kasvun pysäyttäminen. Komissio katsoi 22. joulukuuta 2004 antamassaan tiedonannossa[2], että Puolan hallitus oli toteuttanut tehokkaita toimia vuoden 2005 alijäämätavoitteen saavuttamiseksi.EU:hun 1. toukokuuta 2004 liittyneet jäsenvaltiot sitoutuivat toimittamaan lähentymisohjelmansa 15. toukokuuta 2004 mennessä ja ensimmäisen tarkistetun ohjelman vuoden 2004 lopulla. Puola toimitti 17. toukokuuta 2004 ensimmäisen lähentymisohjelman, joka kattoi vuodet 2004–2007. Neuvosto arvioi ohjelman 5. heinäkuuta 2004. Puola toimitti tarkistetun lähentymisohjelman 1. joulukuuta 2004. Komission yksiköt ovat tehneet tarkistetun ohjelman teknisen arvioinnin ja ottaneet siinä huomioon komission syksyn 2004 talousennusteet, vakaus- ja lähentymisohjelmien sisällöstä ja muodosta annetut käytännesäännöt[3], potentiaalisen tuotannon arviointiin yhteisesti sovitut menetelmät, vuosien 2003–2005 talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa annetut suositukset sekä periaatteet, jotka esitetään finanssipolitiikan koordinoinnin tehostamisesta 27. marraskuuta 2002 neuvostolle ja Euroopan parlamentille annetussa komission tiedonannossa[4]. Arvioinnin tulokset ovat seuraavat:-  Puola toimitti 1. joulukuuta 2004 Euroopan komissiolle tarkistetun lähentymisohjelmansa, joka kattoi vuodet 2004–2007 ja jonka ministerineuvosto oli hyväksynyt 30. marraskuuta 2004. Asiakirjaan sisältyvät vuoden 2005 talousarvioon kirjatut toimenpiteet ja se perustuu tammikuussa 2004 hyväksyttyyn hallituksen julkisten menojen rationalisointi- ja vähentämisohjelmaan (nk. Hausnerin suunnitelmaan). Ohjelma noudattaa osaksi vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevien tarkistettujen käytännesääntöjen mukaisia tietoja koskevia vaatimuksia ja on ESA95-järjestelmän sääntöjen mukainen. Julkisen talouden menojen ja tulojen koostumusta koskevien EKT95-tietojen laatu ei täysin vastaa EKT-95:n tilastonormeja. Tämän vuoksi Puolaa kehotetaan noudattamaan tietovaatimuksia.-  Ohjelmassa esitetyssä makrotaloudellisessa kehyksessä ennustetaan kokonaistuotannon kasvun hidastuvan vuoden 2004 5,7 prosentista 5,0 prosenttiin vuonna 2005 ja 4,8 prosenttiin vuonna 2006, ja kiihtyvän taas 5,6 prosenttiin vuonna 2007. Kasvun veturina on koko ennustejakson ajan kotimainen kysyntä, kun taas nettoviennin osuuden odotetaan muuttuvan negatiiviseksi vuodesta 2005 alkaen. Vuoteen 2006 ulottuva makrotaloudellinen skenaario on realistinen ja lähellä komission yksiköiden syksyllä 2004 laatimaa talousennustetta; tosin talousennusteessa ennakoitiin hieman vähäisempää BKT:n kasvua vuodeksi 2006. Toisaalta ohjelman viimeisen vuoden kasvuennuste on varsin suuri. Ennustettu BKT:n kasvun nopeutuminen vuonna 2007 on osoitus optimistisista oletuksista sekä potentiaalisen tuotannon että kotimaisen kysynnän suhteen. Ohjelmassa odotetaan erityisesti potentiaalisen tuotannon kasvun vahvistuvan vuoden 2004 3,6 prosentista 4,7 prosenttiin vuonna 2007 (komission laskelmien mukaan), jolloin tuotantokuilun arvioidaan olevan ohjelmakauden lopussa yli 2 prosenttia. Näin voitaisiin arvioida myös, että hintapaineet voisivat olla ohjelmassa ennakoitua suuremmat.-  Puolan inflaatio kiihtyi vuoden 2003 erittäin alhaisesta tasosta vuoden 2004 aikana, mutta sen vauhti on viime aikoina hidastunut. Inflaation kiihtyminen huhti-elokuussa 2004 johtui suurimmaksi osaksi tilapäisistä tekijöistä (ruuan ja öljyn hinta, EU:hun liittymiseen liittyvät veronkorotukset), mutta maltilliset palkankorotukset ja zlotyn vahvistuminen tukevat inflaation hidastumista vuonna 2005. Zloty vahvistui huomattavasti suurimman osan vuotta 2004, yhteensä noin 13 prosenttia suhteessa euroon (joulukuu 2003). Myös zlotyn efektiivinen valuuttakurssi vahvistui sekä nimellisesti että reaalisesti yli 10 prosenttia vuonna 2004 edellisen vuoden loppuun verrattuna. Puolan ja euroalueen viitelainojen keskimääräinen tuottoero kasvoi vuoden 2003 puolivälistä vuoden 2004 puoliväliin, kun sijoittajat olivat epävarmoja talouspolitiikan hallintotavasta, mutta supistui taas viime kuukausien aikana siten, että vuoden lopussa se oli vähentynyt noin 200 pisteeseen. Nykyisiin rahapolitiikkaa ja valuuttakurssia koskeviin järjestelyihin, eli suoran inflaatiotavoitteen käsittävään kehykseen ja kelluvaan valuuttakurssiin, ei ole suunnitteilla muutoksia.-  Tarkistettuun ohjelmaan sisältyvän julkisen talouden strategian avulla pyritään vähentämään julkisen talouden alijäämä vuoteen 2007 mennessä alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja pitämään velka alle 60 prosentissa suhteessa BKT:hen. Tarkistuksen mukaan alijäämä pienenee vähitellen vuoden 2004 5,4 prosentista vuoden 2007 2,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Avoimet eläkerahastot (joiden vuotuinen vaikutus on 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen) on luokiteltu julkiseen talouteen kuuluviksi, mikä on mahdollista Eurostatin myöntämällä siirtymäkaudella. Merkittävin ero aiempaan ohjelmaan on julkisen talouden vuotta 2007 koskevan alijäämätavoitteen tarkistaminen ylöspäin 0,7 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen huolimatta talouskasvun ennakoidusta elpymisestä. Julkinen talous saataisiin vakautettua panemalla täytäntöön kattava määrä Hausnerin suunnitelmaan sisältyviä toimenpiteitä. Jos Hausnerin suunnitelma pannaan kokonaisuudessaan täytäntöön, sen arvioitu vaikutus talousarvioon vuosina 2005–2007 olisi yhteensä 4,7 prosenttia suhteessa BKT:hen (lukua on tarkistettu edellisestä ohjelmasta 0,6 prosenttiyksikköä alaspäin).-  Julkisen talouden alijäämän arvioidaan vähenevän vuosina 2004–2007 3,2 prosenttiyksikköä, mikä on vähemmän kunnianhimoinen arvio kuin toukokuun lähentymisohjelmassa (4,2 prosenttiyksikköä). Suunniteltuun talouden vahvistamisohjelmaan sisältyy kuitenkin useita riskitekijöitä. Toukokuun 2004 ohjelman arvion mukaan on olemassa riski, että Hausnerin ohjelmaan sisältyviä suunniteltuja toimenpiteitä pannaan täytäntöön myöhässä tai epätäydellisesti. Tällainen kehitys on jo havaittavissa. On edelleen epävarmaa, toteutetaanko jäljellä olevia toimenpiteitä, jotka on jo kirjattu vuoden 2005 talousarvioon, mutta jotka edellyttävät vielä lainsäädännöllisiä toimenpiteitä. Vaikka Puolan parlamentti on jättänyt kaksi tärkeää toimenpidettä toteuttamatta, alijäämätavoite on pysynyt samana. Miltei puolet tarkistuksessa kuvatuista toimenpiteistä, joilla tähdätään ylimääräisiin säästöihin tuloissa ja menoissa, on selvittämättä. Ehdolliset velat muodostavat lisäriskin julkisen talouden kestävyydelle. Alijäämätavoitteiden saavuttaminen riippuu myös siitä, toteutuuko BKT:n vahva kasvu odotusten mukaisena koko ohjelmakauden ajan. Lisäksi rahastoiva eläkejärjestelmä luokitellaan edelleen julkiseen talouteen kuuluvaksi. Luokittelu muuttuu vuonna 2007, jolloin kunkin vuoden alijäämälukuja tarkistetaan ylöspäin 1,5 prosenttiyksikköä. Jos ylimääräisiä säästötoimenpiteitä ei toteuteta, ei ole varmaa, toteutuuko neuvoston suosituksen mukainen alijäämän vähentäminen alle 3 prosenttiin ohjelman viimeisenä vuonna, kun vuoden 2007 uusi alijäämätavoite on 2,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Riskinarvioinnin perusteella julkisen talouden toteutuma voi olla ennustettua huonompi.-  Julkisen velan odotetaan kasvavan yhteensä 2,6 prosenttiyksikköä vuosina 2004–2006 siten, että se on suurimmillaan, 48 prosenttia suhteessa BKT:hen, vuoden 2006 lopussa ja vähenee sitten 0,8 prosenttiyksikköä vuonna 2007. Komission yksiköiden laatiman vuoden 2004 talousennusteen mukaan velan kehitys ei ole yhtä suotuisa. Avointen eläkerahastojen luokitteleminen julkisen talouden ulkopuolelle Eurostatin päätöksen mukaisesti nostaisi velkaa keskimäärin 6 prosenttiyksikköä kunakin vuonna jaksolla 2005–2007. Velka pysyisi näin ollen 60 prosentin viitearvon alapuolella, vaikka luokitusta muutettaisiin. Vuoden 2004 velkaennustetta on tarkistettu toukokuun ohjelmasta alaspäin noin 3 prosenttiyksikköä pääosin BKT:n odotettua vahvemman nimellisen kasvun ja zlotyn vahvistumista seuranneiden valuuttakurssivaikutusten vuoksi. Jäljellä olevan ohjelmakauden aikana perusjäämän parantuminen ja huomattava nimelliskasvu osittain kumoaisivat virta-varanto-korjauserän nettovelkaa lisäävän vaikutuksen, mikä vastaa osin EU:n varojen ennakkorahoitusta. Velan kasvun suunniteltu hidastuminen ja lopulta sen taittuminen riippuu myös yksityistämisen edistymisestä. Myös ehdolliset velat muodostavat riskin julkisen velan suunnitellulle vähentämiselle. Valtion antamat takaukset olivat 3,9 prosenttia vuoden 2004 lopussa ja niiden odotetaan lisääntyvän tulevina vuosina. Terveydenhuoltojärjestelmään liittyvän jäljellä olevan velan kokonaismäärä kasvaa edelleen ja odotukset valtion puuttumisesta tilanteeseen kasvavat.-  Tarkistuksessa esitetään ainoastaan lyhyesti Hausnerin suunnitelmaan sisältyvät toimenpiteet, joiden tarkoituksena on leikata sosiaalimenoja ja parantaa julkisten menojen hallintaa. Ohjelmassa kuvatun sopeuttamisen onnistuminen riippuu ratkaisevasti suunnitellun sosiaaliturvauudistuksen täytäntöönpanosta. Tarkistuksessa täydennetään toukokuun lähentymisohjelmaa, jossa käsiteltiin useimpia toimenpiteitä, arvioimalla toimenpiteiden vaikutusta julkiseen talouteen. Näiden vaikutusten ohella uudistukset mahdollistaisivat palkkatulojen verokiilan kaventamisen. Verokiila on nykyisellään merkittävä este työpaikkojen luomiselle eikä kannusta työmarkkinoille osallistumista. Uudistuksilla puututaan myös lakisääteisten menojen varsin suuren osuuden vähentämiseen. Julkistalouden uudistuksen ja menojen rationalisoinnin ansiosta pakollisten (lakisääteisten) menojen osuuden odotetaan vähenevän vuoden 2003 42,5 prosentista 39,3 prosenttiin vuonna 2007.-  Puolan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä on hyvin vaikea arvioida, sillä ennusteita ei ole tehty vuoden 2020 jälkeiseksi ajaksi ja väestön ikääntymisen vaikutus julkiseen talouteen alkaa näkyä todennäköisesti vasta tämän jälkeen. Saatavilla olevan tiedon perusteella tiettyjä riskejä ei kuitenkaan voida sulkea pois. Julkisen talouden pitkän aikavälin vahvistamiseen suunnattujen toimintalinjojen vaikutuksesta on edelleen suurta epävarmuutta.-  Ohjelmassa hahmoteltu strategia perustuu pääasiassa eläkeuudistuksen vaikutukseen ja keskipitkällä aikavälillä tarvittavaan julkisen talouden vakauttamiseen, mutta tulevaisuudessa olisi toteutettava ylimääräisiä uudistustoimenpiteitä väestön ikääntymisestä selviämisen mahdollisuuksien parantamiseksi. Suunniteltujen toimenpiteiden onnistunut toteuttaminen, jäljellä olevien ehdollisten velkojen tarkka valvonta ja julkisen talouden suunniteltu vakauttaminen määrätietoisesti keskipitkällä aikavälillä edistäisivät myös pidemmän aikavälin kestävyyttä.-  Tarkistuksessa esitetyt talouspoliittiset linjat ovat osittain yhdenmukaiset julkisen talouden maakohtaisten talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Toisaalta ohjelma noudattaa neuvoston suositusta julkisen talouden alijäämän vähentämisestä, ja vähennys perustuu Hausnerin suunnitelman toteuttamiseen. Toisaalta ohjelmassa ei kuitenkaan esitetä konkreettisia etenemisvaiheita julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden säilyttämiseksi ja ehdollisten velkojen kasvun ongelmaan puuttumiseksi.-  Edellä esitetyn arvion ja neuvoston EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti antamien suositusten perusteella on suotavaa, että Puola lisää julkisen talouden sopeuttamistoimenpiteitä ja alentaa vuoden 2007 alijäämätavoitetta. Jotta alijäämä vähenisi vuonna 2007 alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen uskottavalla ja kestävällä tavalla, Puolan olisi varmistettava, että Hausnerin suunnitelmaan sisältyvät rakenteelliset toimenpiteet pannaan täysimääräisesti täytäntöön ja lisäksi toteutetaan ylimääräisiä julkisen talouden vakauttamistoimenpiteitä. Jos täytäntöönpanoon liittyvät riskit toteutuisivat, myös vaihtoehtoisia toimenpiteitä olisi otettava käyttöön. Lisäksi Puolaa olisi kehotettava ponnistelemaan ehdollisten velkojen lisääntymisen aiheuttamasta ongelmasta huolehtimiseksi.Tämän arvion perusteella komissio on antanut oheisen suosituksen neuvoston lausunnoksi Puolan tarkistetusta lähentymisohjelmasta ja esittää sen edelleen neuvostolle.Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTOPuolan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2004–2007EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:Neuvosto tarkasteli 17 päivänä helmikuuta 2005 Puolan tarkistettua lähentymisohjelmaa, joka kattaa vuodet 2004–2007. Ohjelma noudattaa osittain vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevien käytännesääntöjen tietovaatimuksia Julkisen talouden menojen ja tulojen koostumusta koskevien EKT95-tietojen laatu ei täysin vastaa EKT-95:n tilastonormeja. Ohjelma poikkeaa myös tietoja koskevista vaatimuksista julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden osalta. Tämän vuoksi Puolaa kehotetaan noudattamaan tietovaatimuksia.Ohjelman perustana olevassa makrotaloudellisessa skenaariossa ennustetaan kokonaistuotannon kasvun hidastuvan vuoden 2004 5,7 prosentista keskimäärin 4,9 prosenttiin vuosina 2005–2006 ja kiihtyvän taas 5,6 prosenttiin vuonna 2007. Skenaario vaikuttaa käytettävissä olevien tietojen perusteella kuvastavan melko myönteisiä kasvuoletuksia. Vuosien 2005–2006 kasvuennusteet ovat realistisia, mutta ohjelman viimeisen vuoden kasvuennuste vaikuttaa suurehkolta. Ennustettu BKT:n kasvun nopeutuminen vuonna 2007 on osoitus optimistisista oletuksista potentiaalisen tuotannon ja kotimaisen kysynnän suhteen. Ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat optimistisilta.Neuvosto teki 5 päivänä heinäkuuta 2004 päätöksen, jonka mukaan Puolalla on liiallinen alijäämä, ja suositteli tilanteen korjaamista vuoteen 2007 mennessä. Tarkistettuun ohjelmaan sisältyvän julkisen talouden strategian avulla pyritään vähentämään julkisen talouden alijäämä vuoteen 2007 mennessä alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja pitämään velka alle 60 prosentissa suhteessa BKT:hen. Tarkistuksen mukaan alijäämä pienenee vähitellen vuoden 2004 5,4 prosentista vuoden 2007 2,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen mukaan lukien avoimista eläkerahastoista johtuva ylijäämä (vuotuinen vaikutus arviolta 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen) Merkittävin ero aiempaan ohjelmaan on julkisen talouden vuotta 2007 koskevan alijäämätavoitteen tarkistaminen ylöspäin 0,7 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen huolimatta talouskasvun ennakoidusta elpymisestä.Julkinen talous saataisiin vakautettua vuosina 2005–2007 panemalla täytäntöön kattava määrä Hausnerin suunnitelmaan sisältyviä toimenpiteitä. Jos Hausnerin suunnitelma pannaan kokonaisuudessaan täytäntöön, sen arvioitu vaikutus talousarvioon olisi yhteensä 4,7 prosenttia suhteessa BKT:hen (lukua on tarkistettu edellisestä ohjelmasta 0,6 prosenttiyksikköä alaspäin). Samaan aikaan toteutetaan huomattava julkisten investointien ohjelma, jolla investointien määrä lisätään ohjelmakauden aikana vuoden 2004 3,4 prosentista keskimäärin 4,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen, kun EU:n keskiarvo vuonna 2004 oli 2,4 prosenttia.On olemassa selkeitä riskejä, että julkisen talouden toteutuma voi olla ennustettua huonompi. Toukokuun 2004 ohjelman arvion mukaan on olemassa riski, että Hausnerin ohjelmaan sisältyviä suunniteltuja toimenpiteitä pannaan täytäntöön myöhässä tai epätäydellisesti. Tällainen kehitys on jo havaittavissa. On edelleen epävarmaa, toteutetaanko muita toimenpiteitä, jotka edellyttävät vielä lainsäädännöllisiä toimenpiteitä, vaikka ne ovat olleet kirjattuina jo vuoden 2005 talousarvioon. Vaikka Puolan parlamentti on jättänyt kaksi tärkeää toimenpidettä toteuttamatta, alijäämätavoite on pysynyt samana. Miltei puolet tarkistuksessa kuvatuista toimenpiteistä, joilla tähdätään ylimääräisiin säästöihin tuloissa ja menoissa, on selvittämättä. Ehdolliset velat muodostavat lisäriskin julkisen talouden kestävyydelle. Alijäämätavoitteiden saavuttaminen riippuu myös siitä, toteutuuko BKT:n vahva kasvu odotusten mukaisena koko ohjelmakauden ajan. Lisäksi eläkerahastojärjestelmä luokitellaan edelleen julkiseen talouteen kuuluvaksi, mikä on mahdollista Eurostatin myöntämällä siirtymäkaudella. Luokittelun muuttuessa kunkin vuoden alijäämälukuja tarkistetaan ylöspäin 1,5 prosenttiyksikköä. Jos ylimääräisiä säästötoimenpiteitä ei toteuteta, ei siis ole varmaa, toteutuuko neuvoston suosituksen mukainen alijäämän vähentäminen alle 3 prosenttiin ohjelman viimeisenä vuonna, kun vuoden 2007 uusi alijäämätavoite on 2,2 prosenttia suhteessa BKT:hen.Tämän riskinarvioinnin perusteella vaikuttaa siltä, ettei ohjelmassa esitetty finanssipolitiikan viritys riitä varmistamaan alijäämän vähenemistä alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2007 mennessä. Tarkistetussa ohjelmassa kuvatun Hausnerin ohjelman lisäksi tarvitaan mahdollisesti siis lisätoimenpiteitä.Julkisen velan arvioidaan saavuttaneen 45,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004, mikä alittaa perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Ohjelmassa ennustetaan velan kasvavan kumulatiivisesti 1,8 prosenttiyksikköä vuosina 2004–2007 ja kasvu päättyy vasta ohjelman viimeisenä vuonna.Puolan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä on vaikea arvioida, sillä ennusteita ei ole tehty vuoden 2020 jälkeiseksi ajaksi ja väestön ikääntymisen vaikutus julkiseen talouteen alkaa näkyä todennäköisesti vasta tämän jälkeen. Saatavilla olevan tiedon perusteella tiettyjä riskejä ei kuitenkaan voida sulkea pois. Julkisen talouden pitkän aikavälin vahvistamiseen suunnattujen toimintalinjojen vaikutuksesta on edelleen suurta epävarmuutta. Ohjelmassa hahmoteltu strategia perustuu pääasiassa eläkeuudistuksen vaikutukseen ja keskipitkällä aikavälillä tarvittavaan julkisen talouden vakauttamiseen, mutta tulevaisuudessa olisi toteutettava ylimääräisiä uudistustoimenpiteitä väestön ikääntymisestä selviämisen mahdollisuuksien parantamiseksi. Suunniteltujen toimenpiteiden onnistunut toteuttaminen, jäljellä olevien ehdollisten velkojen tarkka valvonta ja julkisen talouden suunniteltu vakauttaminen määrätietoisesti keskipitkällä aikavälillä edistäisivät myös pidemmän aikavälin kestävyyttä.Tarkistuksessa esitetyt talouspoliittiset linjat ovat osittain yhdenmukaiset julkisen talouden maakohtaisten talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Toisaalta ohjelma noudattaa neuvoston suositusta julkisen talouden alijäämän vähentämisestä, ja vähennys perustuu Hausnerin suunnitelman toteuttamiseen. Toisaalta ohjelmassa ei kuitenkaan esitetä konkreettisia etenemisvaiheita julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden säilyttämiseksi erityisesti puuttumalla ehdollisten velkojen kasvun ongelmaan.* * *Edellä esitetyn arvion ja neuvoston EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti antamien suositusten perusteella neuvosto on sitä mieltä, että Puolan olisi toteutettava seuraavat toimenpiteet:(i) julkisen talouden sopeuttamistoimenpiteiden lisääminen ja vuodelle 2007 asetetun alijäämätavoitteen supistaminen,Hausnerin suunnitelmaan sisältyvien rakenteellisten toimenpiteiden täysimääräisen täytäntöönpanon varmistaminen ja vaihtoehtoisten toimenpiteiden toteuttaminen, jos täytäntöönpanoon liittyvät riskit toteutuvat.(iii) ehdollisten velkojen lisääntymisen aiheuttamasta ongelmasta huolehtiminen.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2004 | 2005 | 2006 | 2007 |BKT:n määrä (muutos, %) | VO jouluk. 2004 | 5,7 | 5,0 | 4,8 | 5,6 |KOM lokak. 2004 | 5,8 | 4,9 | 4,5 | ei saatavilla |VO toukok. 2004 | 5,0 | 5,0 | 5,6 | 5,6 |YKHI-inflaatio (%) | VO jouluk. 2004 | 3,5 | 3,0 | 2,7 | 2,5 |KOM lokak. 2004 | 3,5 | 3,3 | 3,0 | ei saatavilla |VO toukok. 2004 | 2,2 | 2,8 | <3 | <3 |Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO jouluk. 2004 | -5,4 | -3,9 | -3,2 | -2,2 |KOM lokak. 2004 | -5,6 | -4,1 | -3,1 | ei saatavilla |VO toukok. 2004 | -5,7 | -4,2 | -3,3 | -1,5 |Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | VO jouluk. 2004 | -2,6 | -1,3 | -0,5 | 0,4 |KOM lokak. 2004 | -2,5 | -1,0 | -0,0 | ei saatavilla |VO toukok. 2004 | -2,8 | -1,1 | -0,3 | 1,3 |Julkisen talouden bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | VO jouluk. 2004 | 45,9 | 47,6 | 48,0 | 47,3 |KOM lokak. 2004 | 47,7 | 49,8 | 49,3 | ei saatavilla |VO toukok. 2004 | 49,0 | 51,9 | 52,7 | 52,3 |Lähteet: Lähentymisohjelma (LO); komission syksyn 2004 talousaennuste (KOM) |[1] EYVL L 209, 2.8.1997. Asiakirjat, joihin tässä tekstissä viitataan, löytyvät Internet-sivulta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] SEC(2004) 1630 lopullinen, 22.12.2004.[3] Talous- ja rahoituskomitean tarkistettu lausunto vakaus- ja lähentymisohjelmien sisällöstä ja muodosta. Ecofin-neuvoston 10.7.2001 hyväksymä, 27.6.2001 päivätty asiakirja EFC/ECFIN/404/01–REV 1.[4] COM(2002) 668 lopullinen, 27.11.2002.[5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asiakirjat, joihin tässä tekstissä viitataan, ovat saatavilla Internet-osoitteessa : http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


title: Neuvoston suositus annettu 12 päivänä heinäkuuta 2011 , Kyproksen vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä vuosia 2010-2014 koskevaa Kyproksen tarkistettua vakausohjelmaa koskevan neuvoston lausunnon antamisesta

text:
               16.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 210/12

         NEUVOSTON SUOSITUS
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2011,
   Kyproksen vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä vuosia 2010-2014 koskevaa Kyproksen tarkistettua vakausohjelmaa koskevan neuvoston lausunnon antamisesta
   2011/C 210/04
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020, joka perustuu talouspolitiikan koordinoinnin tehostamiseen. Strategia keskittyy avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn lisäämiseksi.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2), jotka yhdessä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011 ensimmäisen vuotuisen kasvuselvityksen, joka tarkoitti uuden talouden ohjauksen ja hallinnan jakson alkua EU:ssa ja ensimmäistä politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjaksoa, jonka perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa.

               (4)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta 2011 julkisen talouden vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka ovat 15 päivänä helmikuuta ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston päätelmien ja komission vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että etusijalle on asetettava talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden kestävyyden palauttaminen, työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten avulla sekä uudet kasvua edistävät toimet. Se kehotti kaikkia jäsenvaltioita toteuttamaan näihin painopisteisiin perustuvia konkreettisia toimenpiteitä, jotka sisällytetään niiden vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

               (5)

               Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 25 päivänä maaliskuuta 2011 Euro Plus -sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa riittävän ajoissa, jotta ne voidaan sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

               (6)

               Kypros toimitti vuoden 2011 kansallisen uudistusohjelmansa 6 päivänä toukokuuta 2011 ja tarkistetun vakausohjelmansa, joka koskee kautta 2011-2014, 7 päivänä toukokuuta 2011. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (7)

               Kyproksen talous on jonkin verran tervehtynyt vuoden 2009 jälkeen, jolloin maan talous supistui ensimmäisen kerran 35 vuoteen, kun BKT väheni 1,7 prosenttia. Työmarkkinat kärsivät taantumasta ja työttömyys oli 6,5 prosenttia vuonna 2010. Myös julkinen talous heikkeni. Julkisen talouden ylijäämä vaihtui 6 prosentin alijäämäksi suhteessa BKT:hen vuonna 2009. Tämä johtui automaattisista vakauttajista, harkinnanvaraisista finanssipoliittisista elvytystoimista talouden laskun torjumiseksi sekä melko laajoista vaikutuksista, jotka ovat aiheutuneet kasvurakenteen muuttumisesta vähemmän veroja tuovaksi. Vuonna 2010 taloudellinen toiminta parani hieman eli 1 prosentilla, mikä johtui pääasiassa varastojen kasvusta sen jälkeen, kun varastoja purettiin laajasti vuonna 2009, ja yksityisen kulutuksen hienoisesta kasvusta. Parantuvista taloudellisista näkymistä odotetaan olevan hyötyä työmarkkinoille, ja työllisyyden odotetaan hieman paranevan, kun taas työttömyys todennäköisesti laskee vuoden 2010 lopun huippulukemista.

               (8)

               Neuvosto katsoo asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen tarkistetun vakausohjelman arvioinnin perusteella, että julkista taloutta koskevien ennusteiden taustalla oleva makrotalouden skenaario on realistinen vuoteen 2012 saakka, mutta sen jälkeen liian suotuisa, jos sitä arvioidaan komission yksiköiden kevään 2011 talousennusteiden perusteella. Vakausohjelman tavoitteena on vähentää julkisen talouden alijäämä 4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2011 ja 2,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2012 neuvoston 13 päivänä heinäkuuta 2010 antaman suosituksen mukaisesti, ja jatkaa vakauttamista siitä eteenpäin. Ohjelman mukaan velkasuhteen huippu saavutetaan vuonna 2012, minkä jälkeen se laskee. Vuosina 2011 ja 2012 rakenteellinen rahoitusasema paranee vuosittain keskimäärin 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen neuvoston 13 päivänä heinäkuuta 2010 antaman suosituksen mukaisesti. Rakenteellinen parannus vuosien 2013 ja 2014 osalta on kuitenkin vakaus- ja kasvusopimuksessa vaadittua pienempi. Keskipitkän aikavälin tavoitteena olevaan tasapainoiseen rakenteelliseen rahoitusasemaan ei päästä ohjelmakauden aikana. Vaikka sopeutuksen suunnitellaan perustuvan menojen hillitsemiseen, useimmat toimenpiteet vuonna 2011 koskevat tulopuolta. Ohjelmassa esitettyyn vakauttamisuraan kohdistuu heikkenemisriskejä, jotka liittyvät jatkettuun tasapainottamiseen kohti vähemmän veroja tuovaa kasvurakennetta, käytäntöön hyväksyä lisätalousarvioita vuoden aikana, työmarkkinaosapuolten kanssa vielä sopimatta olevien toimenpiteiden oikea-aikaiseen täytäntöönpanoon ja muihin vielä määrittelemättömiin seikkoihin (esim. juoksevien menojen hillitseminen). Nämä riskit huomioon ottaen voi olla tarpeen hyväksyä lisätoimenpiteitä, jos makrotalouden tai julkisen talouden kehitys osoittautuu odotettua huonommaksi.

               (9)

               Vaikka vaihtotaseen alijäämä laski noin 8 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2010, se on vielä suuri ja todennäköisesti rajoittaa talouskasvua keskipitkällä aikavälillä. Julkisen sektorin suuret menot on tarpeen rahoittaa ulkomaisella velalla tai suuremmilla kotimaisilla yksityisillä säästöillä. Viimeksi mainittu merkitsisi alhaisempaa tuotannon kasvua, koska se syrjäyttäisi yksityistä kulutusta tai investointeja. Keskipitkällä aikavälillä alijäämä supistuisi edelleen, vaikkakin melko hitaasti. Liiallisen alijäämän menettelyn yhteydessä neuvosto suositteli 13 päivänä heinäkuuta 2010 Kyproksen viranomaisille myös keskipitkän aikavälin julkisen talouden kehyksen sitovan luonteen vahvistamista. Tähän mennessä ei ole ilmoitettu edistyksestä. Vakausohjelman mukaisesti keskipitkän aikavälin julkisen talouden kehys on suunniteltu pantavaksi täysimääräisesti täytäntöön verovuodesta 2014 eikä vuodesta 2012 lähtien, kuten vielä hiljattain oletettiin. Näin ollen sen vaikutukset näkyvät vasta keskipitkällä aikavälillä. Uuden kehyksen oikein ajoitettu täytäntöönpano olisi tärkeää julkisen talouden kestävän vakauttamisen onnistumisen kannalta.

               (10)

               Pankkisektori selvisi maailmanlaajuisesta rahoituskriisistä ja euroalueen julkisen talouden velkakriisistä ilman julkisia tukitoimia. Pankkisektori on kuitenkin suuri verrattuna talouteen, sillä sen varat ovat yli kuusinkertaiset suhteessa BKT:hen, jos ei oteta huomioon ulkomaisten pankkien tytäryhtiöitä ja sivuliikkeitä, ja yhdeksänkertaiset, jos ne otetaan huomioon. Lisäksi se on suhteellisen keskittynyt, sillä markkinoita hallitsee kolme kotimaista ryhmää, joiden osuus pankkialan konsolidoitujen varojen kokonaismäärästä on noin 55 prosenttia, jos ei oteta huomioon osuustoiminnallisia pankkeja. Kansainvälisten rahoitusmarkkinoiden jatkuvat riskit edellyttävät konservatiivisen taseenhallinnan jatkamista ja vakavaraisuuden valvontaa. Valvojia on kaksi: kaupallisia pankkeja valvoo Kyproksen keskuspankki ja osuustoiminnallisia luottolaitoksia osuuskuntien valvonnasta ja kehityksestä vastaava viranomainen (Authority for the Supervision and Development of Cooperative Societies, ASDCS). Hallitus edistää näiden kahden valvontaviranomaisten soveltamia yhdenmukaistamiskäytäntöjä. Kunnes tähän päästään on osuustoiminnallisten luottolaitosten valvonnan avoimuutta tarpeen tehostaa askeleena kohti yhtenäistettyä valvontaa.

               (11)

               Ennustetut pitkän aikavälin vaikutukset, joita väestön ikääntymisellä on julkiseen talouteen, ovat selvästi EU:n keskiarvoa merkittävämmät. Tämä johtuu lähinnä eläkemenojen suhteellisen suuresta kasvusta suhteessa BKT:hen tulevina vuosikymmeninä. Komission viimeisimmän arvion mukaan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen kohdistuvat riskit näyttävät suurilta. Eläkejärjestelmää uudistettiin huhtikuussa 2009. Uudistus kohdistuu lähinnä tulopuoleen ja se hidastaisi ainoastaan vähän eläkekulujen nousua. Edistyminen terveydenhuoltoalan uudistuksessa, jolla pyritään estämään ennustettua menojen kasvua perustamalla kansallinen terveydenhuoltojärjestelmä ja muuttamalla julkiset sairaalat itsenäisiksi yksiköiksi, on ollut erittäin vähäistä.

               (12)

               Kahdesti vuodessa tapahtuva elinkustannuskorvauksen automaattinen mukautus on kytketty suoraan kuluttajahintaindeksin keskimääräiseen prosenttimääräiseen nousuun viimeisten kuuden kuukauden aikana verrattuna aiempaan kuuden kuukauden ajanjaksoon. Työmarkkinaosapuolet tukevat vahvasti tämä mukautusta eikä siitä ole keskusteltu työmarkkinaneuvotteluissa. Tuottavuuden erot eri aloilla eivät kuitenkaan näy, jos palkkojen mukautusta sovelletaan yhdenmukaisesti. Elinkustannuskorvauksen mukautuksen heikkoutena on ensinnä se, että palkat on kytketty ainoastaan tuotteen hintoihin eikä tuottavuuden kasvuun. Toiseksi tästä järjestelmästä hyötyvät eniten suurituloiset. Kolmanneksi elinkustannuskorvauksen mukautuksella on myös merkittävä vaikutus julkiseen talouteen, sillä palkkojen lisäksi se on olennainen osa myös eläkkeitä, etuja ja muita korvauksia koskevaa järjestelmää.

               (13)

               Työmarkkinoille osallistuminen on Kyproksella korkeampi kuin EU:ssa keskimäärin, mutta sen työmarkkinoilla esiintyy paljon sukupuolten välistä epätasapainoa. Sukupuolten työllisyyserot, lastenhoitopalvelujen hinta ja saatavuus, joustavien työllistymismuotojen vähäisyys ja suurina pysyvät sukupuolten väliset palkkaerot ovat Kyproksen kansallisen uudistusohjelmassa todettu merkittäviksi esteiksi työllisyydelle ja kasvulle. Kansallisessa uudistusohjelmassa on esitetty tähän liittyviä toimenpiteitä. Keski- ja yliopistoasteen koulutuksen taso on Kyproksella korkea, mutta ammattikoulutusta ei ilmeisesti pidetä houkuttelevana vaihtoehtona. Nuorten korkea työttömyysaste yhdistettynä työttöminä olevien korkeasti koulutettujen henkilöiden suureen määrään on osoitus huomattavasta taitojen kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuudesta Kyproksen taloudessa. Myös elinikäiseen oppimiseen osallistuminen on erityisesti tiettyjen ryhmien (vähän koulutetut, iäkkäät ja työttömät) osalta vähäistä maassa, jossa on yleisesti hyvä koulutustaso. Näiden kysymysten ratkaisemiseksi kansallisessa uudistusohjelmassa esitetään joukkoa toimenpiteitä, muun muassa uusien keskiasteen jälkeisten ammattioppilaitosten perustamista sekä uuden oppisopimusjärjestelmän käyttöönottoa vuosista 2012–2013 lähtien. Kaiken kaikkiaan Kyproksen strategista tavoitetta siirtyä matalan tuottavuuden työpaikoista korkean tuottavuuden työpaikkoihin edistäisi suuresti koulutusjärjestelmän uudelleen suuntaaminen taitojen monipuolistamiseen työmarkkinoiden kysyntää vastaavasti.

               (14)

               Kypros antoi heinäkuussa 2010 yleisluonteisen lain palveludirektiivin ottamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä. Jossain määrin on myös annettu sektorikohtaista lainsäädäntöä, ja se on äskettäin toimitettu Euroopan komissiolle kansallista täytäntöönpanoa koskevalla tiedoksiannolla kesäkuun 2011 alussa. On kuitenkin olemassa epäilyjä siitä, kuinka täydellisesti ja perusteellisesti kyseinen direktiivi on otettu osaksi lainsäädäntöä, sillä alakohtaisessa lainsäädännössä, johon ei ole tehty muutoksia, on edelleen monia esteitä sijoittautumiselle ja palvelujen vapaalle tarjoamiselle. Esteet ovat joko yleisiä, kuten paikallisviranomaisten vaatimat luvat minkä tahansa yrityksen perustamiselle tai lupien rajallinen voimassaoloaika alasta ja siihen liittyvistä riskeistä riippumatta, tai tiettyjä erityisaloja koskevia, kuten matkailupalveluihin sovellettavat kiinteät tariffit, autonvuokraustoiminnan taloudellinen tarveharkinta, muista jäsenvaltioista peräisin olevien rakennusyritysten syrjivä kohtelu sekä arkkitehdeille ja insinööreille annettu kielto harjoittaa ammattiaan oikeushenkilöinä.

               (15)

               Ympäristöön liittyvät rajoitukset ja kysymykset, jotka koskevat resurssien ja energian käyttöä, voivat yleisesti luoda vakavia esteitä kasvulle. Tämä johtuu Kyproksen maantieteellisestä sijainnista ja ilmastonmuutoksen aiheuttamien pitempien kuivien kausien vaikutuksista. Arvio uusiutuvan energian tukiohjelmien kustannustehokkuudesta on vastikään saatu päätökseen ja julkaistu, ja sen perusteella on tukijärjestelmiä tarkasteltu uudelleen. Energiasektorin toimintaa voidaan merkittävästi parantaa maakaasun käyttönotolla ja helpottamalla uusiutuvaan energiaan tehtäviä infrastruktuuri-investointeja.

               (16)

               Kypros on tehnyt Euro Plus -sopimuksen nojalla useita sitoumuksia. Julkisen talouden osalta maa sitoutuu tuossa sopimuksessa vahvistamaan julkisen talouden kestävyyttä laatimalla puitelain rahoituskriiseistä selviytymistä varten ja perustamalla täysin riippumattoman rahoitusalan vakausrahaston. Lisäksi julkisen eläkejärjestelmän rakenneuudistuksesta käydään vuoropuhelua, joka on määrä saada päätökseen vuoden 2011 lopulla. Työllisyystoimenpiteissä keskitytään laittoman ja pimeän työn torjuntaan, taitojen kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuuden korjaamiseen sekä yritysten kilpailukyvyn lisäämiseen. Kilpailutoimenpiteisiin kuuluvat julkisen sektorin palkkojen hillitseminen (palkkojen indeksointimekanismin uudelleensuunnittelu), pienten ja keskisuurten yritysten kilpailukyvyn vahvistaminen, kansallisen digitaalistrategian valmistuminen vuoteen 2011 mennessä sekä energiatehokkuuden ja uusiutuvien energialähteiden edistäminen. Nämä sitoumukset koskevat mainitun sopimuksen neljää osa-aluetta. Ne merkitsevät jatkoa vakausohjelmissa ja kansallisissa uudistusohjelmissa esitetylle laajemmalle uudistusohjelmalle ja niissä vahvistetaan jo ilmoitetut suunnitelmat, joiden tarkoituksena on saada aikaan uudistuksia Kyproksen rakenteellisten heikkouksien poistamiseksi, täsmentämättä kuitenkaan tässä vaiheessa, missä aikataulussa puututaan sellaisiin kysymyksiin kuin julkisen sektorin palkat ja eläkejärjestelmä. Nämä sitoumukset on arvioitu ja otettu huomioon suosituksissa.

               (17)

               Komissio on arvioinut vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyt sitoumukset. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Kyproksen kestävän finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta. Lisäksi se on arvioinut, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska EU:n talouden ohjausta ja hallintaa on tarpeen tehostaa kokonaisuudessaan antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Tämän huomioiden komissio katsoo, että tarvitaan lisää ponnisteluja vuoden 2011 alijäämätavoitteen saavuttamiseksi ja että uusia vakauttamistoimia olisi esitettävä vuotta 2012 ja sen jälkeisiä vuosia varten. Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden parantamiseksi tarvitaan eläke- ja terveydenhuoltojärjestelmään liittyviä lisätoimia. Pankkivalvontaan kuuluvaa vakavaraisuutta koskevaa lainsäädäntöä olisi myös tehostettava, palkkojen indeksointijärjestelmää olisi mukautettava ja ammattikoulutusta, ammattitaidon kehittämistä, liiketoimintaympäristöä ja energiatehokkuutta olisi parannettava.

               (18)

               Neuvosto on tutkinut Kyproksen tarkistetun vuoden 2011 vakausohjelman edellä esitetyn arvioinnin perusteella ja ottaen huomioon myös Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan nojalla 13 päivänä heinäkuuta 2010 annetun neuvoston suosituksen. Neuvoston lausunto (3) on otettu erityisesti huomioon sen jäljempänä 1 ja 2 kohdassa esitetyissä suosituksissa. Neuvosto on tutkinut Kyproksen kansallisen uudistusohjelman ottaen huomioon 25 päivänä maaliskuuta 2011 hyväksytyt Eurooppa-neuvoston päätelmät,

         SUOSITTAA, että Kypros toteuttaisi vuosina 2011–2012 toimia, joilla se

               1.

               hyväksyy tarvittavat pysyvät toimenpiteet talousarviota koskevan tavoitteen saavuttamiseksi vuonna 2011 sekä liiallisen alijäämän korjaamiseksi vuoteen 2012 mennessä neuvoston liiallista alijäämää koskevan menettelyn puitteissa antaman lausunnon mukaisesti; toteuttaa toimenpiteitä menojen pitämiseksi tiukasti kurissa ja hyödyntää julkisen talouden odotettua parempia kehityssuuntauksia alijäämän ja velan vähentämiseksi nopeammin; varmistaa, että keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttaminen edistyy vuosittain vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen ja saattaa velkasuhteen laskevaan suuntaan; nopeuttaa vuoden 2012 talousarvion valmistelusta alkaen sellaisen täytäntöönpanokelpoisen monivuotisten menokaton vähittäistä käyttöön ottoa, joka perustuu sitovaan lainsäädäntöön ja joihin liittyy oikaisumekanismeja. Ohjelma- ja tulosbudjetointi olisi otettava käyttöön mahdollisimman pian;

               2.

               tehostaa edelleen pankkien ja osuustoiminnallisten luottolaitosten valvonnan vakavaraisuutta koskevaa lainsäädäntöä riskien varhaisen toteamisen varmistamiseksi;

               3.

               parantaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä toteuttamalla uudistustoimenpiteitä eläke- ja terveydenhuoltomenojen valvomiseksi, jotta ikääntymiseen liittyvien menojen ennakoitu kasvu saataisiin pysäytettyä; lisää eläkkeeseen oikeuttavia maksuvuosia, yhdistää eläkeiän elinajanodotteeseen ja ottaa samalla huomioon vanhusten suuren köyhyysriskin; toteuttaa edelleen toimenpiteitä kansallisen sairausvakuutusjärjestelmän täytäntöönpanon nopeuttamiseksi;

               4.

               toteuttaa työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisia käytäntöjä noudattaen toimenpiteitä palkkaneuvottelu- ja palkkojen indeksointijärjestelmän uudistamiseksi, jotta voidaan varmistaa, että palkkojen nousu vastaa paremmin työvoiman tuottavuuden ja kilpailukyvyn kehitystä;

               5.

               toteuttaa ammattikoulutusjärjestelmää koskevien suunniteltujen uudistusten puitteissa toimenpiteitä, joilla koulutuksen tulokset saadaan vastaamaan paremmin työmarkkinoiden tarpeita, muun ohessa perustamalla keskiasteen jälkeisiä ammattioppilaitoksia; toteuttaa toimenpiteitä ammattikoulutusjärjestelmän tehokkuuden parantamiseksi lisäämällä kannustimia ammattikoulutukseen ja parantamalla ammatilliseen koulutukseen pääsyä erityisesti vähän koulutettujen työntekijoiden, naisten ja vanhempien työntekijöiden osalta;

               6.

               poistaa alakohtaisessa lainsäädännössä jäljellä olevat sijoittautumisen ja palvelujen vapaan tarjoamisen esteet lokakuuhun 2011 mennessä, jotta palvelualalla voidaan tarjota enemmän mahdollisuuksia kasvuun ja työpaikkojen lisäämiseen;

               7.

               ottaa käyttöön toimenpiteitä energiavalikoiman monipuolistamiseksi ja uudistuvin energialähteiden laajentamiseksi; laatii vuoteen 2012 mennessä vesihuoltosuunnitelman ja hintojen määrittelysuunnitelman, joissa otetaan huomioon kustannustehokkuus ja oikeudenmukaisuusnäkökohdat vesivarojen kestävämmän hallinnoinnin varmistamiseksi.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetään vuonna 2011 voimassa 19 päivänä toukokuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä 2011/308/EU jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (EUVL L 138, 26.5.2011, s. 56).

      (3)  Lausunto, jota tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdassa.


Komission suositus - Toimintaohjeet talous- ja finanssipolitiikasta Ranskassa


Avis juridique important

|

52004SC0831

Suositus: neuvoston päätös liiallisen alijäämän olemassaolosta Tsekissä  /* SEK/2004/0831 lopull. */

Suositus: NEUVOSTON PÄÄTÖS liiallisen alijäämän olemassaolosta Tsekissä(komission esittämä)PERUSTELUTKomissio julkaisi 7. huhtikuuta 2004 kevään 2004 talousennusteensa [1]. Näissä ennusteissa otettiin huomioon Tsekin maaliskuussa 2004 toimittamat tiedot. Tsekin julkisen talouden alijäämä suhteessa BKT:hen oli 6,4 prosenttia vuonna 2002 ja kasvoi 12,9 prosenttiin vuonna 2003 (5,9 prosenttia suhteessa BKT:hen, jos kertaluonteinen valtion takausten sisällyttäminen lukuihin jätetään huomiotta). Näin ollen se ylitti perustamissopimuksen mukaisen 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen.[1]  Komission kevään 2004 ennuste on saatavilla Internetissä osoitteessa http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.Komissio aloitti näiden tietojen perusteella Tsekin liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn 12. toukokuuta 2004 hyväksymällä perustamissopimuksen 104 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kertomuksen [2]. Komissio vastaanotti 13. toukokuuta 2004 Tsekin lähentymisohjelman, jossa vuoden 2003 alijäämä vahvistettiin 12,9 prosentiksi suhteessa BKT:hen.[2]  Kertomuksen koko teksti on saatavilla Internetissä osoitteessa http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ about/activities/sgp/procedures_en.htm.Liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanoon sovelletaan EY:n perustamissopimuksen 104 artiklaa ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1467/97, joka on osa vakaus- ja kasvusopimusta [3]. Jäsenvaltioiden, joita koskee poikkeus, kuten on tilanne kaikkien EU:hun 1. toukokuuta 2004 liittyneiden maiden kohdalla, on vältettävä liiallisia alijäämiä. Niille ei kuitenkaan voida määrätä 104 artiklan 9 ja 11 kohdan mukaisia seuraamuksia.[3]  EYVL L 209, 2.8.1997.Perustamissopimuksen 104 artiklan 3 kohdan nojalla annetussa komission kertomuksessa todetaan, että Tsekin julkisen talouden alijäämän kasvu yli perustamissopimuksessa asetetun 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen vuonna 2003 ei johtunut epätavallisesta tapahtumasta, johon Tsekin viranomaiset eivät olisi voineet vaikuttaa, eikä kasvu- ja vakaussopimuksessa tarkoitetusta talouden jyrkästä laskusuhdanteesta, sillä kokonaistuotannon kasvu oli 2,9 prosenttia vuonna 2003. Vuoden 2004 kehityksestä todetaan kertomuksessa, että julkisen talouden alijäämä todennäköisesti supistuu mutta on edelleen yli 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Komission kevään 2004 ennusteen mukaan julkisen talouden alijäämä vuonna 2004 olisi 5,9 prosenttia suhteessa BKT:hen, eli suurempi kuin Tsekin viranomaisten lähentymisohjelmassa ennakoima 5,3 prosenttia suhteessa BKT:hen.Komission kevään 2004 ennusteisiin perustuvassa kertomuksessa todettiin myös, että julkinen velka, joka vuonna 2003 oli 37,6 prosenttia suhteessa BKT:hen, pysyttelee vuonna 2004 edelleen perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon alapuolella. Komission kevään 2004 ennusteen mukaan velka kasvaa vuonna 2004 40,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen eli suuremmaksi kuin Tsekin viranomaisten lähentymisohjelmassa ennakoima 38,4 prosenttia suhteessa BKT:hen.EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 4 kohdassa määrätään, että "114 artiklassa tarkoitettu komitea (talous- ja rahoituskomitea) antaa lausunnon komission kertomuksesta". Komitea antoi 24. toukokuuta 2004 lausuntonsa, jossa yhdyttiin komission arvioon. Komitea totesi, että Tsekin julkisessa taloudessa vallitsee liiallinen alijäämä 104 artiklan 2 kohdassa määrätyistä alijäämän tunnistamiskriteereistä ensimmäisen perusteella. Muiden merkityksellisten tekijöiden, kuten keskipitkän aikavälin rahoitusaseman ja julkisten investointien, tarkastelu ei muuttanut kyseisiin kriteereihin perustuvaa arviointia. Komitea katsoi myös, että julkisen talouden alijäämä todennäköisesti ylittää perustamissopimuksessa määrätyn viitearvon myös vuonna 2004 ja että julkisen talouden bruttovelka pysyttelee edelleen perustamissopimuksessa suhteessa BKT:hen määrätyn 60 prosentin viitearvon alapuolella vaikka kasvaakin vuonna 2004 edelleen 40,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen.Tutkittuaan kertomuksessaan huomioon otetut näkökohdat ja otettuaan huomioon komitean lausunnon komissio katsoo, että Tsekin julkisen talouden alijäämä on liiallinen. Tämä lausunto, jonka komissio antoi 24. kesäkuuta 2004, on toimitettu neuvostolle perustamissopimuksen 104 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Komissio suosittaa, että neuvosto tekee perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohdan mukaisesti komission lausunnon mukaisen päätöksen ja toimittaa näin ollen suosituksen kyseiseksi päätökseksi. Lisäksi komissio antaa neuvostolle perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti suosituksen Tsekille osoitettavasta neuvoston suosituksesta julkisen talouden liiallisen alijäämän poistamiseksi.Suositus: NEUVOSTON PÄÄTÖS liiallisen alijäämän olemassaolosta TsekissäEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 104 artiklan 6 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,ottaa huomioon Tsekin esittämät huomautukset,sekä katsoo seuraavaa:(1) EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on vältettävä liiallisia julkistalouden alijäämiä. Tätä sovelletaan myös jäsenvaltioihin, joita koskee poikkeus, kuten on tilanne kaikkien EU:hun 1 päivänä toukokuuta 2004 liittyneiden maiden kohdalla.(2) Vakaus- ja kasvusopimus perustuu terveen julkisen talouden tavoitteeseen, jolla pyritään vahvistamaan hintavakauden edellytyksiä ja saavuttamaan uusien työpaikkojen syntyä edistävä vahva ja kestävä kasvu.(3) Perustamissopimuksen 104 artiklan mukainen liiallista alijäämää koskeva menettely edellyttää päätöstä liiallisen alijäämän olemassaolosta. Perustamissopimukseen liitetyssä liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyssä pöytäkirjassa on lisämääräyksiä liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn soveltamisesta. Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 3605/93 [4], sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 475/2000 [5] ja komission asetuksella (EY) N:o 351/2002 [6], esitetään yksityiskohtaiset säännökset ja määritelmät mainitun pöytäkirjan määräyksen soveltamiseksi.[4]  EYVL L 332, 31.12.1993, s. 7.[5]  EYVL L 58, 3.3.2000, s. 1.[6]  EYVL L 55, 26.2.2002, s. 23.(4) Katsoessaan, että jäsenvaltiossa on tai siellä voi ilmetä liiallinen alijäämä, komissio antaa perustamissopimuksen 104 artiklan 5 kohdan määräysten mukaisesti asiasta neuvostolle lausunnon. Tarkasteltuaan kaikkia 104 artiklan 3 kohdan mukaisessa kertomuksessaan esitettyjä näkökohtia ja ottaen huomioon talous- ja rahoituskomitean 104 artiklan 4 kohdan mukaisen lausunnon komissio katsoo 24 päivänä kesäkuuta 2004 antamassaan lausunnossa, että Tsekin julkisen talouden alijäämä on liiallinen.(5) Perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohdassa määrätään, että neuvoston on otettava huomioon kyseisen jäsenvaltion mahdolliset huomautukset ennen kuin se päättää kokonaisarvion tehtyään, onko jäsenvaltion alijäämä liiallinen.(6) Kokonaisarvion perusteella voidaan todeta seuraavaa: Tsekin julkisen talouden alijäämä suhteessa BKT:hen oli 12,9 prosenttia vuonna 2003 (5,9 prosenttia suhteessa BKT:hen, jos kertaluonteinen valtion takausten sisällyttäminen lukuihin jätetään huomiotta). Näin ollen se ylitti perustamissopimuksen mukaisen 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen. Viitearvon ylittyminen ei johtunut poikkeuksellisesta tapahtumasta, johon Tsekin viranomaiset eivät voineet vaikuttaa, eikä vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitetusta talouden vakavasta taantumasta. Julkistalouden alijäämä ylittää todennäköisesti 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen myös vuonna 2004. Komission kevään 2004 ennusteen mukaan alijäämä kasvaa vuonna 2004 5,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen, kun taas Tsekin lähentymisohjelmassa oletetaan alijäämän olevan 5,3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vuonna 2003 velka oli 37,6 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja on todennäköistä, että se pysyttelee myös vuonna 2004 perustamissopimuksessa määrätyn 60 prosentin viitearvon alapuolella.ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaKokonaisarvion perusteella todetaan, että Tsekin alijäämä on liiallinen.2 artiklaTämä päätös on osoitettu Tsekin tasavallalle.Tehty Brysselissä [5 päivänä heinäkuuta] 2004.Neuvoston puolestaPuheenjohtaja[...]


title: Suositukset tuomioistuimille ennakkoratkaisupyyntöjen tekemisestä

text:
               6.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 338/1

   SUOSITUKSET
   tuomioistuimille ennakkoratkaisupyyntöjen tekemisestä
   2012/C 338/01
   I —   YLEISET OHJEET

      Unionin tuomioistuimen toimivalta ennakkoratkaisumenettelyssä

               1.

               Ennakkoratkaisumenettely on keskeinen Euroopan unionin oikeuteen kuuluva järjestelmä, jonka tarkoituksena on antaa jäsenvaltioiden tuomioistuimille mahdollisuus tulkita ja soveltaa tätä oikeutta yhdenmukaisesti unionin alueella.

               2.

               Euroopan unionin tuomioistuimella on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (jäljempänä SEU) 19 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (jäljempänä SEUT) 267 artiklan nojalla toimivalta antaa ennakkoratkaisuja Euroopan unionin oikeuden tulkinnasta ja unionin toimielimen, elimen tai laitoksen toteuttamien toimien pätevyydestä.

               3.

               SEUT 256 artiklan 3 kohdan mukaan unionin yleinen tuomioistuin on tosin toimivaltainen ratkaisemaan 267 artiklan nojalla esitetyt ennakkoratkaisupyynnöt perussäännössä määrätyissä erityisasioissa. Koska perussääntöä ei kuitenkaan ole tältä osin muutettu, unionin tuomioistuin on edelleen ainoana toimivaltainen ratkaisemaan ennakkoratkaisupyyntöjä.

               4.

               Vaikka SEUT 267 artiklassa annetaan unionin tuomioistuimelle yleinen toimivalta ennakkoratkaisumenettelyssä, monissa primaarioikeuden määräyksissä määrätään kuitenkin tätä toimivaltaa koskevista väliaikaisista poikkeuksista tai rajoituksista. Kyse on etenkin SEUT 275 ja SEUT 276 artiklasta sekä Lissabonin sopimuksen siirtymämääräyksistä tehdyn pöytäkirjan (N:o 36) (EUVL C 83, 30.3.2010, s. 1) 10 artiklasta (1).

               5.

               Koska ennakkoratkaisumenettely perustuu unionin tuomioistuimen ja jäsenvaltioiden tuomioistuinten väliseen yhteistyöhön, tämän menettelyn tehokkuuden varmistamiseksi on tarkoituksenmukaista antaa jäsenvaltioiden tuomioistuimille seuraavat suositukset.

               6.

               Näillä suosituksilla, jotka eivät ole sitovia, pyritään täydentämään unionin tuomioistuimen työjärjestyksen III osastoa (93–118 artikla) sekä antamaan jäsenvaltioiden tuomioistuimille neuvoja siitä, milloin ennakkoratkaisupyyntö on tarkoituksenmukaista esittää, ja antamaan käytännön ohjeita ennakkoratkaisupyynnön muodosta ja vaikutuksista.

      Unionin tuomioistuimen tehtävä ennakkoratkaisumenettelyssä

               7.

               Kuten edellä on todettu, unionin tuomioistuimen tehtävänä ennakkoratkaisumenettelyssä on tulkita unionin oikeutta tai lausua sen pätevyydestä eikä soveltaa tätä oikeutta pääasian oikeudenkäynnin taustalla oleviin tosiseikkoihin. Tämä tehtävä kuuluu kansalliselle tuomioistuimelle, eikä unionin tuomioistuimen tehtävänä siten ole lausua pääasian oikeudenkäynnissä esitetyistä tosiseikoista eikä ratkaista kansallisen oikeuden tulkintaa tai soveltamista koskevia mahdollisia näkemyseroja.

               8.

               Unionin tuomioistuin pyrkii unionin oikeuden tulkinnasta tai pätevyydestä lausuessaan samalla antamaan pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevan oikeusriidan ratkaisun kannalta hyödyllisen vastauksen, mutta ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana on tehdä kyseisestä vastauksesta konkreettiset johtopäätökset, tarvittaessa jättämällä soveltamatta kyseessä olevaa kansallista säännöstä.

      Ennakkoratkaisun pyytämistä koskeva päätös

      Ennakkoratkaisupyynnön esittäjä

               9.

               SEUT 267 artiklan mukaan jokainen jäsenvaltion tuomioistuin, sikäli kuin siinä vireillä olevan menettelyn tarkoituksena on ratkaisun antaminen tuomiovaltaa käyttäen, voi lähtökohtaisesti esittää ennakkoratkaisupyynnön unionin tuomioistuimelle. Unionin tuomioistuin tulkitsee kysymystä tuomioistuimen asemasta unionin oikeuden autonomisena käsitteenä ja ottaa siinä yhteydessä huomioon useita seikkoja, joita ovat muun muassa siltä ennakkoratkaisua pyytävän elimen lakisääteisyys, pysyvyys, sen tuomiovallan pakottavuus, menettelyn kontradiktorisuus, toimiminen oikeussääntöjen soveltajana ja riippumattomuus.

               10.

               Päätös ennakkoratkaisupyynnön esittämisestä unionin tuomioistuimelle on yksinomaan kansallisen tuomioistuimen tehtävä siitä riippumatta, ovatko pääasian asianosaiset sitä pyytäneet vai eivät.

      Tulkintaa koskeva ennakkoratkaisupyyntö

               11.

               SEUT 267 artiklan sanamuodon mukaan kukin kyseessä oleva tuomioistuin voi esittää unionin tuomioistuimelle unionin oikeuden säännön tulkintaa koskevan ennakkoratkaisupyynnön silloin, kun se katsoo, että tulkinta on tarpeen sen käsiteltävänä olevan asian ratkaisemiseksi.

               12.

               Sellaisella tuomioistuimella, jonka päätöksiin ei kansallisen oikeuden mukaan voi hakea muutosta, on kuitenkin velvollisuus saattaa tällainen pyyntö unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi, paitsi jos asiasta on jo olemassa oikeuskäytäntöä (ja jos mahdollisesti uudessa asiayhteydessä ei esiinny todellista epäilystä tämän oikeuskäytännön soveltamismahdollisuudesta tällöin käsiteltävässä asiassa) tai jos on täysin selvää, miten kyseessä olevaa oikeussääntöä on asianmukaisesti sovellettava.

               13.

               Näin ollen sellainen kansallinen tuomioistuin, jonka päätöksiin voidaan vielä hakea muutosta, voi erityisesti silloin, kun se katsoo saaneensa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä riittävästi tietoa, itse päättää unionin oikeuden asianmukaisesta tulkinnasta ja sen soveltamisesta toteamiinsa tosiseikkoihin. Ennakkoratkaisupyyntö voi kuitenkin osoittautua erityisen hyödylliseksi silloin, kun kyse on sellaisesta uudesta tulkintakysymyksestä, jolla on yleistä merkitystä unionin oikeuden yhdenmukaiselle soveltamiselle, tai kun näyttää siltä, ettei olemassa olevaa oikeuskäytäntöä voida soveltaa tosiseikkoihin, joita ei ole aikaisemmin käsitelty.

               14.

               Jotta unionin tuomioistuin saisi oikean käsityksen pääasian oikeudenkäynnin kohteesta ja siinä esille tulevista kysymyksistä, kansallisen tuomioistuimen on syytä selostaa kunkin esittämänsä kysymyksen osalta, missä mielessä se tarvitsee pyytämäänsä tulkintaa tuomionsa antamiseksi.

      Pätevyyttä koskeva ennakkoratkaisupyyntö

               15.

               Kansalliset tuomioistuimet voivat hylätä sellaiset niiden käsittelemissä asioissa esitetyt kanneperusteet, joissa vedotaan pätemättömyyteen; sen sijaan ainoastaan unionin tuomioistuimella on toimivalta julistaa unionin toimielimen, elimen tai laitoksen toimi pätemättömäksi.

               16.

               Jokainen kansallinen tuomioistuin on siis velvollinen esittämään unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön silloin, kun se epäilee mainitunlaisen toimen pätevyyttä, ilmoittamalla ne syyt, joiden perusteella se katsoo, että mainittu toimi saattaa olla pätemätön.

               17.

               Jos kansallisella tuomioistuimella kuitenkin on vakavaa epäilystä sellaisen unionin toimielimen, elimen tai laitoksen toimen, johon kansallinen toimi perustuu, pätevyydestä, kansallinen tuomioistuin voi poikkeuksellisesti lykätä väliaikaisesti tällaisen kansallisen toimen soveltamista tai määrätä sen osalta muista välitoimista. Sen on tällöin kysyttävä unionin tuomioistuimelta toimen pätevyydestä ja esitettävä ne syyt, joiden perusteella se pitää mainittua toimea pätemättömänä.

      Ennakkoratkaisupyynnön esittämisen ajankohta

               18.

               Kansallinen tuomioistuin voi esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön heti, kun se toteaa, että unionin oikeuden tulkintaa tai pätevyyttä koskeva päätös on tarpeen, jotta se voisi antaa tuomionsa. Kansallisella tuomioistuimella on näet parhaat edellytykset arvioida sitä, missä oikeudenkäyntimenettelyn vaiheessa tällainen pyyntö on syytä esittää.

               19.

               On kuitenkin suotavaa, että ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskeva päätös tehdään sellaisessa oikeudenkäyntimenettelyn vaiheessa, jossa ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin pystyy määrittelemään käsiteltävää asiaa koskevat oikeudelliset seikat ja tosiseikat, jotta unionin tuomioistuimella olisi käytössään kaikki tarvittavat tiedot voidakseen tarvittaessa tarkistaa, että unionin oikeutta voidaan soveltaa pääasian oikeudenkäynnissä. Saattaa myös olla hyvän lainkäytön mukaista, että ennakkoratkaisupyyntö esitetään kontradiktorisen menettelyn jälkeen.

      Ennakkoratkaisupyynnön muoto ja sisältö

               20.

               Päätös, jolla jäsenvaltion tuomioistuin esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen tai -kysymyksiä, voidaan esittää siinä muodossa kuin välipäätös tai vastaava ratkaisu voidaan kansallisen oikeuden mukaan tehdä. On kuitenkin muistettava, että juuri tämä asiakirja toimii asian käsittelyn perustana unionin tuomioistuimessa ja että unionin tuomioistuimella on oltava tiedossaan sellaiset seikat, joiden avulla se voi antaa ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle hyödyllisen vastauksen. Lisäksi on huomattava, että ainoastaan ennakkoratkaisupyyntö annetaan tiedoksi pääasian oikeudenkäynnin asianosaisille ja muille perussäännön 23 artiklassa tarkoitetuille osapuolille – erityisesti jäsenvaltioille – jotta nämä voivat esittää mahdolliset kirjalliset huomautuksensa.

               21.

               Koska ennakkoratkaisupyyntö joudutaan kääntämään kaikille Euroopan unionin virallisille kielille, se on laadittava yksinkertaiseen, selkeään ja täsmälliseen muotoon, eikä se saa sisältää tarpeettomia seikkoja.

               22.

               Ennakkoratkaisupyyntöä koskevien tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen asianmukaiseksi selostamiseksi riittää usein, että ennakkoratkaisupyyntö on pituudeltaan enintään noin kymmenen sivua. Lyhyydestään huolimatta ennakkoratkaisupyynnön on kuitenkin oltava riittävän kattava, ja siinä on oltava kaikki sellaiset merkitykselliset tiedot, joiden avulla unionin tuomioistuin sekä ne, joita asia koskee ja joilla on oikeus esittää huomautuksia, voivat ymmärtää pääasian oikeudenkäyntiä koskevat tosiseikat ja oikeudelliset seikat. Työjärjestyksen 94 artiklan mukaisesti ennakkoratkaisupyyntöön on sisällytettävä unionin tuomioistuimelle esitettävien kysymysten lisäksi

                           —

                           yhteenveto oikeudenkäynnin kohteesta ja asiaa koskevista tosiseikoista, siten kuin ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin on ne todennut, tai ainakin selostus niistä tosiseikoista, joihin ennakkoratkaisukysymykset perustuvat

                           —

                           asiassa mahdollisesti sovellettaviksi tulevien kansallisten säännösten sisältö ja tarvittaessa asiaan liittyvä kansallinen oikeuskäytäntö (2)

                           —

                           selostus niistä syistä, joiden vuoksi ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin on ryhtynyt tarkastelemaan kysymystä unionin oikeuden tiettyjen säännösten tulkinnasta tai pätevyydestä, sekä ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen toteama yhteys kyseisten säännösten ja pääasian oikeudenkäynnissä sovellettavien kansallisen oikeuden säännösten välillä.

               23.

               Asian kannalta merkitykselliset unionin oikeuden säännökset ja määräykset olisi yksilöitävä mahdollisimman täsmällisesti ennakkoratkaisupyynnössä, jossa voidaan myös esittää lyhyt tiivistelmä pääasian oikeudenkäynnin asianosaisten keskeisistä merkityksellisistä perusteluista.

               24.

               Ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin voi myös ilmaista lyhyesti näkemyksensä esitettyihin ennakkoratkaisukysymyksiin annettavasta vastauksesta, jos se katsoo voivansa niin tehdä. Tällainen ilmoitus on hyödyllinen unionin tuomioistuimelle erityisesti silloin, kun ennakkoratkaisupyyntö on sen ratkaistavana nopeutetussa menettelyssä tai kiireellisessä menettelyssä.

               25.

               Ennakkoratkaisupyynnön lukemisen helpottamiseksi on olennaista, että pyyntö saapuu unionin tuomioistuimeen koneellisesti kirjoitettuna. Myös ennakkoratkaisupyynnön sivujen ja kohtien numerointi on erittäin tärkeää, jotta unionin tuomioistuin voi viitata niihin – ja ennakkoratkaisupyyntö on päivättävä ja allekirjoitettava.

               26.

               Itse ennakkoratkaisukysymys tai ennakkoratkaisukysymykset on esitettävä ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevasta päätöksestä erillisessä ja selvästi yksilöidyssä osassa, mieluiten kyseisen päätöksen alussa tai lopussa. Ennakkoratkaisukysymysten on oltava sellaisinaan ymmärrettäviä lukematta ennakkoratkaisupyynnön perusteluja, jotka kuitenkin tarjoavat asian merkityksen asianmukaiselle ymmärtämiselle välttämättömän asiayhteyden.

               27.

               Ennakkoratkaisupyyntömenettelyssä unionin tuomioistuin käyttää lähtökohtaisesti ennakkoratkaisupyyntöpäätökseen sisältyviä tietoja, henkilötiedot mukaan luettuna. Jos kansallinen tuomioistuin katsoo sen tarpeelliseksi, sen on näin ollen itse huolehdittava siitä, että sen tekemässä ennakkoratkaisun pyytämistä koskevassa päätöksessä jätetään mainitsematta tietyt seikat taikka yhden tai useamman pääasian oikeudenkäynnissä esiintyvän henkilön tai yhteisön tunnistetiedot.

               28.

               Ennakkoratkaisupyynnön jättämisen jälkeen myös unionin tuomioistuin voi päättää tällaisesta tunnistetietojen poistamisesta omasta aloitteestaan taikka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tai pääasian oikeudenkäynnin asianosaisen pyynnöstä. Tällainen pyyntö on kuitenkin sen tehokkaan vaikutuksen varmistamiseksi esitettävä mahdollisimman varhaisessa asian käsittelyn vaiheessa ja viimeistään ennen kyseistä asiaa koskevan tiedonannon julkaisemista Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja ennakkoratkaisupyynnön tiedoksiantoa perussäännön 23 artiklassa tarkoitetuille osapuolille.

      Ennakkoratkaisupyynnön vaikutukset kansalliseen oikeudenkäyntimenettelyyn

               29.

               Vaikka kansallisella tuomioistuimella säilyy toimivalta määrätä turvaamistoimista erityisesti pätevyyttä koskevan ennakkoratkaisupyynnön yhteydessä (ks. edellä 17 kohta), ennakkoratkaisupyynnön jättäminen merkitsee kuitenkin kansallisen oikeudenkäyntimenettelyn lykkäämistä, kunnes unionin tuomioistuin on antanut ratkaisunsa.

               30.

               Jotta ennakkoratkaisumenettely unionin tuomioistuimessa etenisi asianmukaisesti ja vastaisi tarkoitustaan, kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on ilmoittaa unionin tuomioistuimelle kaikista sellaisista oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvistä seikoista, jotka voivat vaikuttaa asian vireilläoloon unionin tuomioistuimessa, ja erityisesti uusien asianosaisten oikeuttamisesta osallistumaan kansalliseen oikeudenkäyntimenettelyyn.

      Oikeudenkäyntikulut ja oikeusapu

               31.

               Ennakkoratkaisumenettely unionin tuomioistuimessa on maksuton, eikä unionin tuomioistuin päätä ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa vireillä olevan pääasian asianosaisten oikeudenkäyntikuluista; niistä päättäminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä.

               32.

               Mikäli pääasian oikeudenkäynnin asianosaisella ei ole riittäviä varoja, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin voi myöntää tällaiselle asianosaiselle oikeusapua unionin tuomioistuimessa aiheutuvien kulujen, erityisesti asianajokulujen, kattamiseen sikäli kuin tämä on kansallisten säännösten mukaan mahdollista. Myös unionin tuomioistuin voi myöntää tällaista oikeusapua siinä tapauksessa, että kyseessä olevalle asianosaiselle ei ole jo myönnetty oikeusapua kansallisella tasolla, tai siinä tapauksessa, että kyseinen apu ei kata unionin tuomioistuimessa aiheutuneita kustannuksia tai kattaa vain osan niistä.

      Unionin tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten välinen yhteydenpito

               33.

               Kansallisen tuomioistuimen, joka saattaa asian vireille unionin tuomioistuimessa, on toimitettava sille ennakkoratkaisupyyntö ja asiaa koskevat merkitykselliset asiakirjat (mm. tarvittaessa asian asiakirja-aineisto tai sen jäljennös). Lähetys on osoitettava kirjattuna unionin tuomioistuimen kirjaamoon (Rue du Fort Niedergrünewald, L-2925 Luxemburg).

               34.

               Unionin tuomioistuimen kirjaamo on yhteydessä ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen siihen saakka, kunnes kyseiselle tuomioistuimelle on annettu tiedoksi sen tekemän ennakkoratkaisupyynnön johdosta annettu ratkaisu, ja kirjaamo toimittaa sille jäljennöksen oikeudenkäyntiasiakirjoista.

               35.

               Unionin tuomioistuin toimittaa ratkaisunsa ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle. Olisi toivottavaa, että kyseinen tuomioistuin ilmoittaisi unionin tuomioistuimelle siitä, miten se tämän jälkeen soveltaa kyseistä ratkaisua pääasian oikeudenkäynnissä, ja mahdollisesti toimittaisi unionin tuomioistuimelle lopullisen ratkaisunsa.

         II —   ERITYISET OHJEET KIIREELLISLUONTEISISTA ENNAKKORATKAISUPYYNNÖISTÄ

               36.

               Ennakkoratkaisupyyntö voidaan tietyissä tapauksissa käsitellä nopeutetussa menettelyssä tai kiireellisessä menettelyssä perussäännön 23 a artiklassa ja työjärjestyksen 105–114 artiklassa määrätyin edellytyksin.

      Nopeutetun menettelyn ja kiireellisen menettelyn soveltamisedellytykset

               37.

               Nopeutetun menettelyn tai kiireellisen menettelyn soveltamisesta päättää unionin tuomioistuin. Lähtökohtaisesti tällainen päätös tehdään vain ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen perustellusta pyynnöstä. Unionin tuomioistuin voi kuitenkin poikkeuksellisesti päättää omasta aloitteestaan, että ennakkoratkaisupyyntö käsitellään nopeutetussa menettelyssä tai kiireellisessä menettelyssä, jos asian laatu tai asiaan yksittäistapauksessa liittyvät seikat näyttävät sitä edellyttävän.

               38.

               Työjärjestyksen 105 artiklan mukaan ennakkoratkaisupyyntö voidaan käsitellä nopeutetussa menettelyssä työjärjestyksen määräyksistä poiketen, jos asian laatu edellyttää, että asia käsitellään ensi tilassa. Koska nopeutetusta menettelystä aiheutuu huomattavia vaatimuksia kaikille siihen osallisille ja erityisesti kaikille jäsenvaltioille, joiden on esitettävä kirjalliset tai suulliset huomautuksensa paljon lyhyemmässä määräajassa kuin tavallisesti, nopeutetun menettelyn soveltamista olisi pyydettävä vain sellaisissa erityistilanteissa, joissa on perusteltua, että unionin tuomioistuin ratkaisee esitetyt kysymykset nopeasti. Se, että ratkaisu, joka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on annettava saatettuaan ennakkoratkaisupyynnön unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi, saattaa koskea suurta määrää henkilöitä tai oikeudellisia tilanteita, ei sellaisenaan ole poikkeustapaus, jonka vuoksi nopeutetun menettelyn käyttäminen olisi perusteltua (3).

               39.

               Tämä koskee vielä suuremmalla syyllä työjärjestyksen 107 artiklassa tarkoitettua kiireellistä ennakkoratkaisumenettelyä. Tämä menettely, jota sovelletaan vain EUT-sopimuksen kolmannen osan V osastossa tarkoitettua vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta koskevissa asioissa, asettaa nimittäin siihen osallistuville toimijoille vielä suurempia vaatimuksia, koska siinä rajoitetaan kirjallisten huomautusten esittämiseen oikeutettujen osapuolten lukumäärää ja äärimmäisen kiireellisissä tapauksissa asia voidaan käsitellä unionin tuomioistuimessa kokonaan ilman kirjallista vaihetta. Kiireellisen menettelyn soveltamista olisi sen vuoksi pyydettävä vain silloin, kun on ehdottoman välttämätöntä, että unionin tuomioistuin vastaa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin erittäin nopeasti.

               40.

               Vaikkei tällaisia tilanteita ole erityisesti vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta koskevien unionin oikeussääntöjen vaihtelevan luonteen ja niiden kehityksen vuoksi mahdollista luetella tässä tyhjentävästi, kansallisen tuomioistuimen saattaisi olla aiheellista harkita kiireellisen ennakkoratkaisupyynnön esittämistä esimerkiksi SEUT 267 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetussa tapauksessa, jossa asia koskee pidätettyä tai vapautensa menettänyttä henkilöä ja esitettyyn kysymykseen annettavalla vastauksella on ratkaiseva merkitys hänen oikeudellisen asemansa arvioinnissa, taikka lapsen huoltajuutta tai asumista koskevassa asiassa, jossa sen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu unionin oikeuden nojalla, toimivaltaisuus riippuu ennakkoratkaisukysymykseen annettavasta vastauksesta.

      Pyyntö nopeutetun menettelyn tai kiireellisen menettelyn soveltamisesta

               41.

               Jotta unionin tuomioistuin voisi päättää nopeasti, onko nopeutetun menettelyn tai kiireellisen ennakkoratkaisumenettelyn soveltaminen aiheellista, pyynnössä on esitettävä täsmällisesti ne oikeudelliset seikat ja tosiseikat, joiden vuoksi asia on kiireellinen, ja erityisesti ne riskit, joita aiheutuisi ennakkoratkaisupyynnön käsittelemisestä tavallisessa menettelyssä.

               42.

               Sikäli kuin mahdollista, ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin esittää lyhyesti kantansa vastauksesta, joka esitettyihin kysymyksiin olisi annettava. Tämä helpottaa pääasian oikeudenkäynnin asianosaisten ja muiden asian käsittelyyn osallistuvien osapuolten kannanottoa ja unionin tuomioistuimen ratkaisua ja nopeuttaa siten osaltaan menettelyä.

               43.

               Nopeutetun menettelyn tai kiireellisen menettelyn soveltamista koskeva pyyntö on laadittava yksiselitteisesti siten, että unionin tuomioistuimen kirjaamo voi pyynnön perusteella välittömästi todeta, että asialle on annettava erityiskohtelu. Tätä varten kansallisia tuomioistuimia pyydetään täsmentämään, kumpaa näistä menettelyistä pyydetään, sekä mainitsemaan pyyntönsä yhteydessä työjärjestyksen asianomainen artikla (nopeutettua menettelyä koskeva 105 artikla tai kiireellistä menettelyä koskeva 107 artikla). Tämän maininnan on oltava sen tekemän ennakkoratkaisupyynnön selvästi erottuvassa kohdassa (esimerkiksi ylätunnisteessa tai erillisessä tuomioistuimen ratkaisussa). Ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin voi tarvittaessa esittää pyynnön myös saatekirjeessä.

               44.

               Itse ennakkoratkaisupyynnöstä muistutetaan, että sen lyhyys on kiireellisessä tilanteessa tärkeää erityisesti, koska se osaltaan nopeuttaa menettelyä.

      Unionin tuomioistuimen, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ja pääasian asianosaisten välinen yhteydenpito

               45.

               Tuomioistuinta, joka pyytää nopeutetun menettelyn tai kiireellisen menettelyn soveltamista, pyydetään ilmoittamaan ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ja siinä vireillä olevan asian asianosaisten kanssa käytävän yhteydenpidon nopeuttamiseksi ja helpottamiseksi sähköpostiosoite ja mahdollisesti faksin numero, jota unionin tuomioistuin voi käyttää, sekä kyseessä olevien asianosaisten edustajien sähköpostiosoitteet ja mahdollisesti faksin numerot.

               46.

               Allekirjoitetun ennakkoratkaisupyynnön jäljennös voidaan toimittaa nopeutetun menettelyn tai kiireellisen menettelyn soveltamista koskevan pyynnön kanssa etukäteen unionin tuomioistuimen sähköpostin (ECJ-Registry@curia.europa.eu) tai faksin (+352 43 37 66) välityksellä. Molempien pyyntöjen käsittely voidaan aloittaa heti, kun tällainen jäljennös on otettu vastaan. Kyseisten asiakirjojen alkuperäiskappale on kuitenkin toimitettava unionin tuomioistuimen kirjaamoon mahdollisimman nopeasti.

      (1)  Pöytäkirjan (N:o 36) 10 artiklan 1–3 kohdan mukaan unionin tuomioistuimen toimivalta sellaisten poliisiyhteistyön ja rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla annettujen unionin säädösten osalta, jotka on hyväksytty ennen Lissabonin sopimuksen voimaantuloa ja joita ei ole sen jälkeen muutettu, säilyy ennallaan enintään viiden vuoden ajan Lissabonin sopimuksen voimaantulopäivästä (1.12.2009). Tällaisia säädöksiä koskevia ennakkoratkaisupyyntöjä voivat näin ollen esittää kyseisenä siirtymäaikana vain niiden jäsenvaltioiden tuomioistuimet, jotka ovat hyväksyneet unionin tuomioistuimen toimivallan, ja kukin näistä jäsenvaltioista on määrittänyt, voivatko sen kaikki tuomioistuimet vai ainoastaan asiaa viimeisenä oikeusasteena käsittelevät tuomioistuimet saattaa asian unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi.

      (2)  Kansallista tuomioistuinta pyydetään ilmoittamaan täsmälliset viitetiedot näistä säännöksistä ja niiden julkaisemisesta, esimerkiksi virallisen lehden tai tietyn kokoelman sivu tai internetosoite.

      (3)  Yleiskuvan seikoista, joiden vuoksi nopeutettua menettelyä koskeva unionin tuomioistuimen 19.6.1991 annetun työjärjestyksen, sellaisena kuin se on muutettuna, 104 a artiklan nojalla tehty pyyntö on hyväksytty tai hylätty, saa unionin tuomioistuimen presidentin antamista määräyksistä, jotka ovat nähtävissä verkkosivulla www.curia.europa.eu (kyseiset määräykset löytyvät menemällä verkkosivun linkin ”Oikeuskäytäntö” kautta hakulomakkeeseen ja valitsemalla lomakkeelta tässä järjestyksessä vaihtoehdot Asiakirjat – Asiakirjat, joita ei ole julkaistu oikeustapauskokoelmassa – Määräykset – Nopeutettu menettely).