				|

		52012DC0321

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Maltan vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Maltan vuosien 2012–2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2012/0321 final */

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Maltan vuoden 2012 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Maltan vuosien 2012–2015 vakausohjelmaa koskeva
neuvoston lausunto
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[2],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[3],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26
päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään
uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on
tehostaa talouspolitiikan koordinointia. Strategia keskitetään avainalueisiin,
joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja
kilpailukyvyn lisäämiseksi.
(2)       Neuvosto antoi 13 päivänä
heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan
laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010
päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista[4]. Yhdessä nämä muodostavat ns.
yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt
suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.
(3)       Neuvosto antoi
12 päivänä heinäkuuta 2011 suosituksen Maltan kansallisesta
uudistusohjelmasta vuodelta 2011 ja lausunnon Maltan tarkistetusta
vakausohjelmasta vuosiksi 2011–2014.
(4)       Komissio hyväksyi 23 päivänä
marraskuuta 2011 toisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi toinen
politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka perusta on
Eurooppa 2020 ‑strategiassa. Komissio hyväksyi 14 päivänä helmikuuta 2012
asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan
kertomuksen[5],
jossa se katsoi, että Malta ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(5)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
2 päivänä maaliskuuta 2012 rahoitusvakauden turvaamisen, julkisen talouden
vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on
tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista,
palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä,
puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(6)       Lisäksi Eurooppa-neuvosto
kehotti 2 päivänä maaliskuuta 2012 Euro Plus ‑sopimukseen osallistuvia
jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan
sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.
(7)       Malta toimitti vuosia
2012–2015 koskevan vakausohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2012 ja vuoden 2012
kansallisen uudistusohjelmansa 23 päivänä huhtikuuta 2012. Ohjelmat on arvioitu
samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
(8)       Neuvosto on neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vuoden 2012 vakausohjelman arvioinnin
perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden kehitysarvioiden perustana
oleva makrotalouden skenaario on erityisesti vakausohjelmakauden loppuvuosien
osalta optimistinen verrattuna potentiaalista kasvua koskevaan komission
arvioon. Ohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian tavoitteena on
supistaa alijäämää vähitellen niin, että se on 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen
vuonna 2015, sen jälkeen kun liiallinen alijäämä on saatu suunnitellusti
korjattua vuonna 2011. Ohjelmassa vahvistetaan aiempi keskipitkän aikavälin
tavoite, eli rakenteellisesti tasapainoinen julkisen talouden rahoitusasema,
joka on määrä saavuttaa ohjelmakauden jälkeen. Keskipitkän aikavälin tavoite
vastaa asianmukaisesti vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. On kuitenkin
olemassa riskejä, että alijäämätoteutumat osoittautuvat tavoitetta heikommiksi,
mikä voi johtua i) tulojen jäämisestä pienemmiksi kuin hieman optimistisessa
makrotalouden skenaariossa oletetaan; ii) mahdollisesta juoksevien perusmenojen
ylittymisestä; ja iii) kansallisen lentoyhtiön (Air Malta) parhaillaan
toteutettavasta rakenneuudistuksesta ja energiantuottajan (Enemalta)
rahoitustilanteesta. Keskipitkän aikavälin tavoitetta suunnitellaan
lähestyttävän (uudelleenlasketun) julkisen talouden rakenteellisen
rahoitusaseman[6]
perusteella vuositasolla vakaus- ja kasvusopimuksessa vahvistetun viitearvon
(0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen) mukaisesti. Kun tarkastellaan julkisen
talouden tavoitteisiin sisältyviä, komission arvion mukaan kertaluonteisia
toimenpiteitä, eteneminen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta on hieman
nopeampaa (¾ prosenttia suhteessa BKT:hen). Kehitys jakautuu kuitenkin hyvin
epätasaisesti: vuonna 2012 edistystä ei tapahdu lainkaan, kun taas vuonna 2013
toimet ovat 1¼ prosenttia suhteessa BKT:hen. Ohjelmassa annettujen tietojen
perusteella julkisen talouden menojen kasvuvauhti vastaa vakaus- ja
kasvusopimuksessa vahvistettua menojen kasvun viitearvoa koko ohjelmakauden
ajan, kun huomioon otetaan päätösperäiset tulopuolen toimenpiteet. Julkisen
talouden tavoitteisiin liittyvien riskien vuoksi keskimääräinen sopeutus kohti
keskipitkän aikavälin tavoitetta saattaa kuitenkin jäädä tarvittavaa
hitaammaksi. Julkinen bruttovelka oli vuonna 2011 suurimmillaan 72 prosenttia
suhteessa BKT:hen. Ohjelman mukaan sen on määrä kääntyä laskuun niin, että se on
65,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015 (mikä on edelleen yli viitearvon,
joka on 60 prosenttia suhteessa BKT:hen). Ohjelmassa esitettyjen kaavailujen
mukaan Malta edistyy riittävästi saavuttaakseen vakaus- ja kasvusopimuksessa
velan supistamiselle asetetun viitearvon siirtymäkauden lopulla (2015).
Arviointiin liittyy kuitenkin riskejä, koska velkasuhde saattaa osoittautua
suunniteltua korkeammaksi mahdollisesti suurempien alijäämien ja
virta-varanto-korjauserien vuoksi. Maltan keskipitkän aikavälin julkisen
talouden kehys on edelleen ei-sitova, mikä tarkoittaa, että finanssipolitiikan
suunnittelun aikajänne on suhteellisen lyhyt. Ohjelman mukaan Maltan hallitus
harkitsee vuotuisen talousarviomenettelyn uudistamista muun muassa määräaikojen
osalta ja perustuslakiin sisällytetyn finanssipoliittisen säännön
käyttöönottoa; uudistuksiin sisältyisi seuranta- ja korjausmekanismeja
euroalueen ohjausjärjestelmään äskettäin tehtyjen muutosten mukaisesti.
(9)       Julkisen talouden pitkän
aikavälin kestävyyteen kohdistuu Maltassa edelleen huomattavia riskejä, sillä
ikääntymiseen liittyvien kustannusten ennustetaan nousevan pitkällä aikavälillä
huomattavasti yli EU:n keskiarvon. Ikääntyneiden työntekijöiden ja etenkin
ikääntyneiden naisten erittäin alhainen osuus työvoimasta, suhteellisen
alhainen työelämästä poistumisikä ja turvautuminen varhaiseläkejärjestelmiin
lisäävät haastetta entisestään. Riippumaton eläketyöryhmä esitti joulukuussa
2010, että eläkejärjestelmän uudistamista olisi jatkettava muun muassa kytkemällä
eläkeikä elinajanodotteeseen sekä ottamalla käyttöön uusia eläkepilareita.
Uudistuksista on pyydetty lausuntoja sidosryhmiltä, mutta hallitus ei ole vielä
ilmoittanut kantaansa. Kansallisessa uudistusohjelmassa ei myöskään ole
kattavaa strategiaa aktiivisen ikääntymisen tukemista varten. Malta on
hyväksynyt toimenpiteitä torjuakseen pimeää työtä, jonka yleisyys uhkaa
aiheuttaa kohtuutonta painetta julkisen talouden kestävyydelle.
(10)     Maltan talouden
rakenneuudistus on johtanut osaamisen kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuuteen,
jota vielä pahentavat alhainen osallistuminen korkea-asteen koulutukseen ja
koulunkäynnin keskeyttämisen yleisyys. Koulutusjärjestelmän ja työmarkkinoiden
tarpeiden välisten yhteyksien kehittämistä on jatkettava pysyvien tulosten saavuttamiseksi. Maltan on tarkoitus esittää vuoden 2012 loppuun mennessä strategia
koulunkäynnin keskeyttämisen vähentämiseksi. Maassa ei myöskään ole kattavaa
järjestelmää, jonka avulla tästä ilmiöstä voitaisiin kerätä tietoja analyysien
laatimista varten.
(11)     Naisten ja ikääntyneiden
työntekijöiden osallistumisaste työmarkkinoille on Maltassa edelleen matala.
Malta onkin toteuttanut toimenpiteitä, joiden avulla naiset saataisiin
palaamaan työmarkkinoille. Sukupuolten välinen työllisyyskuilu ja vanhemmuuden
vaikutukset ovat kuitenkin erityisen kielteiset naisten kannalta ennen muuta
siksi, että kohtuuhintaisia lastenhoitojärjestelyjä ja iltapäivähoitopaikkoja
ei ole tarjolla. Myöskään perhe- ja työelämän yhteensovittamista edistävät
toimintatavat, kuten joustava työaika ja etätyö, eivät ole kovin laajassa
käytössä.
(12)     Malta on yksi niistä harvoista
EU:n jäsenvaltioista, joissa on vielä käytössä palkkojen yleinen
indeksointimekanismi. Vaikka eräät mekanismin piirteet voivat
lieventää sen vaikutuksia, siihen liittyy palkka-hintakierteen riski
erityisesti siksi, että indeksistä ei ole suljettu pois tuontihintoja, jotka
saattavat heikentää kilpailukykyä erityisesti työvoimavaltaisilla sektoreilla.
Viranomaiset ovat aloittaneet järjestelmän uudelleentarkastelun, mutta sen
tulokset eivät ole vielä saatavilla, eikä keskustelu konkreettisista
uudistusehdotuksista ole vielä alkanut.
(13)     Maltan energiantuotanto
perustuu edelleen lähes kokonaan tuontiöljyyn, ja uusiutuvien energianlähteiden
käyttö on hyvin vähäistä. Korkea sähkönhinta voi heikentää maan pienten ja
keskisuurten yritysten kilpailukykyä. Energiatehokkuuteen liittyvien puutteiden
korjaaminen voisi sekä parantaa kilpailukykyä että auttaa saavuttamaan energia-
ja ilmastotavoitteita. Näillä osa-alueilla on toteutettu useita aloitteita,
joilla kannustetaan aurinkoenergian tuottamiseen ja tuulipuistojen
kehittämiseen sekä rakennetaan sähköverkkoyhteys Sisiliaan ja tuetaan vähän
polttoainetta kuluttavien ajoneuvojen käyttöä. On kuitenkin liian aikaista
arvioida näiden aloitteiden mahdollista vaikutusta, joten niiden
täytäntöönpanoa on seurattava tiiviisti.
(14)     Maltan pankkisektori on hyvin
merkittävä suhteessa maan talouden kokoon: pankkien taseiden loppusumma on noin
800 prosenttia suhteessa BKT:hen. Jo pankkisektorin koon vuoksi
rahoitusjärjestelmän vakauden häiriöillä voisi olla suhteeton vaikutus maan
talouteen. Talouden maailmanlaajuinen laskusuhdanne lisäsi ongelmalainojen
määrää, mutta varausten tekeminen ei kuitenkaan ole sen myötä kasvanut.
Haavoittuvuutta lisäävät etenkin kiinteistömarkkinoiden riskit, sillä yli
puolet yksityishenkilöille myönnetyistä lainoista liittyy kiinteistöihin.
Kaiken lisäksi kiinteistöjen hintoja saatetaan joutua tarkistamaan edelleen
alaspäin samalla kun asuntoja saattaa olla tarjolla liikaa.
(15)     Malta on tehnyt useita
sitoumuksia Euro Plus -sopimuksen nojalla. Nämä sitoumukset ja vuonna 2011
esitettyjen sitoumusten täytäntöönpano liittyvät kilpailukyvyn parantamiseen,
työllisyyden edistämiseen ja julkisen talouden kestävyyden tukemiseen. Komissio
on arvioinut Euro Plus -sopimukseen perustuvien sitoumusten
täytäntöönpanoa. Arvioinnin tulokset on otettu huomioon suosituksissa.
(16)     Komissio on laatinut
EU-ohjausjakson puitteissa kattavan analyysin Maltan talouspolitiikasta. Se on
arvioinut vuoden 2012 vakausohjelman ja vuoden 2012 kansallisen
uudistusohjelman. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Maltan
finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta ja
arvioinut, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia ottaen huomioon, että
Euroopan unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n
tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. EU-ohjausjakson yhteydessä
annetut komission suositukset on otettu huomioon jäljempänä esitettävissä
suosituksissa 1–6.
(17)     Neuvosto on tutkinut Maltan
vuoden 2012 vakausohjelman edellä esitetyn arvioinnin perusteella ja antaa
lausuntonsa[7]
erityisesti jäljempänä esitettävässä suosituksessa 1,
SUOSITTAA, että Malta toteuttaisi
vuosina 2012–2013 toimia, joilla se
1.           vahvistaa julkisen talouden
strategiaa vuonna 2012 pysyvillä lisätoimenpiteillä, jotta voidaan varmistaa
riittävä eteneminen kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta ja
pitää alijäämä alle 3 prosentissa suhteessa BKT:hen kertaluonteisiin
toimenpiteisiin turvautumatta; jatkaa sen jälkeen julkisen talouden
vakauttamista tarvittavaan tahtiin niin, että se edistyy riittävästi kohti
keskipitkän aikavälin tavoitetta, myös menojen kasvulle asetetun viitearvon
saavuttamisessa, ja kohti velan supistamiselle asetettua viitearvoa,
täsmentämällä konkreettiset toimenpiteet, joilla tuetaan alijäämätavoitteen
saavuttamista vuodesta 2013 alkaen, ja on valmiina toteuttamaan
lisätoimenpiteitä siltä varalta, että tavoitteista lipsutaan; toteuttaa
viimeistään vuoden 2012 loppuun mennessä sitovan, sääntöihin perustuvan
monivuotisen julkisen talouden kehyksen; parantaa verosäännösten noudattamista
ja torjuu veronkiertoa sekä vähentää velkaantumisen kannustimia yhtiöverotuksen
puitteissa;
2.           toteuttaa viipymättä
eläkejärjestelmän pitkän aikavälin kestävyyden varmistavia toimenpiteitä, jotka
i) nopeuttavat merkittävästi eläkkeellesiirtymisiän asteittaista myöhentämistä
nykyiseen lainsäädäntöön verrattuna, ii) kytkevät selkeästi toisiinsa
lakisääteisen eläkeiän ja elinajanodotteen ja iii) kannustavat yksityiseen
eläkesäästämiseen; toteuttaa toimenpiteitä ikääntyneiden työntekijöiden
työvoimaosuuden lisäämiseksi ja vähentää varhaiseläkejärjestelmien käyttöä;
3.           toteuttaa toimenpiteitä
koulunkäynnin keskeyttämisen vähentämiseksi; jatkaa koulutusjärjestelmään
liittyviä toimia työmarkkinoiden osaamistarpeisiin vastaamiseksi; tehostaa
lasten päivä- ja iltapäivähoitopaikkojen tarjontaa ja hinnoittelua sukupuolten
välisen työllisyyseron kaventamiseksi sekä vähentää vanhemmuuden vaikutuksia
naisten työllisyyteen;
4.           toteuttaa tarvittavat
lisätoimenpiteet palkkaneuvottelu- ja palkkojen indeksointijärjestelmän
uudistamiseksi työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisia käytäntöjä
noudattaen, niin että työn tuottavuuden kehitys voidaan ottaa niissä paremmin
huomioon ja vähentää tuontihintojen vaikutusta indeksiin;
5.           vähentää Maltan riippuvuutta
tuontiöljystä tehostamalla toimenpiteitä energiatehokkuuden parantamiseksi ja
lisää uusiutuvista energialähteistä saatavan energian osuutta seuraamalla
tarkkaan nykyisiä kannustinmekanismeja ja asettamalla painopisteeksi
infrastruktuurin kehittämisen, muun muassa Sisilian sähköverkkoon yhdistymisen
loppuun saattamisen;
6.           lujittaa
pankkisektoria toteuttamalla toimenpiteitä kiinteistömarkkinoiden suuresta
riskikeskittymästä aiheutuvien potentiaalisten riskien lieventämiseksi;
toteuttaa toimenpiteitä, joilla vahvistetaan edelleen varauksia lainojen
arvonalenemisesta aiheutuvien tappioiden varalta.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2012) 321 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 ja P7_TA(2012)0047.
[4]               Neuvoston päätös 2012/238/EU, annettu 26 päivänä
huhtikuuta 2012.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Suhdannetasoitettu
rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä,
komission yksiköiden uudelleenlaskemana ohjelman tietojen perusteella
yhteisesti sovittuja menetelmiä käyttäen.
[7]               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan
mukaisesti.


Avis juridique important

|

32003H0180

Neuvoston suositus, annettu 7 päivänä maaliskuuta 2003, Euroopan kehitysrahaston (1995) (kahdeksas EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2001

Virallinen lehti nro L 071 , 15/03/2003 s. 0016 - 0016

Neuvoston suositus,annettu 7 päivänä maaliskuuta 2003,Euroopan kehitysrahaston (1995) (kahdeksas EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2001(2003/180/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon Loméssa 15 päivänä joulukuuta 1989 allekirjoitetun neljännen AKT-EY-yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Mauritiuksella 4 päivänä marraskuuta allekirjoitetulla sopimuksella,ottaa huomioon 25 päivänä heinäkuuta 1991 tehdyn neuvoston päätöksen 91/482/ETY merentakaisten maiden ja alueiden assosioinnista Euroopan talousyhteisöön(1), sellaisena kuin se on kesken voimassaoloaan tarkistettuna päätöksellä 97/803/EY(2),ottaa huomioon Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 1995 allekirjoitetun sisäisen sopimuksen yhteisön tuen rahoituksesta ja hallinnasta(3) ja erityisesti sen 33 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon 16 päivänä kesäkuuta 1998 annetun kahdeksanteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavan varainhoitoasetuksen(4) ja erityisesti sen 69-77 artiklan,on tutkinut Euroopan kehitysrahaston (1995) (kahdeksas EKR) toimenpiteisiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2001, sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen varainhoitovuodelta 2001 komission vastauksineen(5),sekä katsoo seuraavaa:(1) Sisäisen sopimuksen 33 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden Euroopan kehitysrahaston (1995) (kahdeksas EKR) hallinnasta.(2) Komissio on toteuttanut Euroopan kehitysrahaston (1995) (kahdeksas EKR) toimenpiteet varainhoitovuoden 2001 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,SUOSITTELEE Euroopan parlamentille, että tämä myöntää komissiolle vastuuvapauden Euroopan kehitysrahaston (1995) (kahdeksas EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta varainhoitovuodelta 2001.Tehty Brysselissä 7 päivänä maaliskuuta 2003.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaN. Christodoulakis(1) EYVL L 263, 19.9.1991, s. 1.(2) EYVL L 329, 29.11.1997, s. 50.(3) EYVL L 156, 29.5.1998, s. 108 ja oikaisu EYVL L 173, 18.6.1998, s. 54.(4) EYVL L 191, 7.7.1998, s. 53.(5) EYVL C 295, 28.11.2002, s. 289.


Avis juridique important

|

31996H0199

96/199/EY: Komission suositus, annettu 1 päivänä maaliskuuta 1996, yhteensovitettavaksi ohjelmaksi tarkastuksista vuonna 1996 torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi tietyissä kasviperäisissä tuotteissa, hedelmät ja vihannekset mukaan lukien

Virallinen lehti nro L 064 , 14/03/1996 s. 0018 - 0026

KOMISSION SUOSITUS,annettu 1 päivänä maaliskuuta 1996,yhteensovitettavaksi ohjelmaksi tarkastuksista vuonna 1996 torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi tietyissä kasviperäisissä tuotteissa, hedelmät ja vihannekset mukaan lukien (96/199/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset, 27 päivänä marraskuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/642/ETY (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 95/61/EY (2), ja erityisesti sen 4 artiklan 3 kohdan,on kuullut pysyvää kasvinsuojelukomiteaa,sekä katsoo, ettädirektiivin 90/642/ETY 4 artiklan 2 kohdassa jäsenvaltiot velvoitetaan toimittamaan komissiolle 1 päivään elokuuta 1995 mennessä kaikki tarvittavat tiedot kansallisten tarkastusohjelmien täytäntöönpanosta vuoden 1994 aikana mainitun direktiivin liitteessä II määrättyjen torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi; kaikkien jäsenvaltioiden ei kuitenkaan ole ollut mahdollista toimittaa virallisesti kansallisia kertomuksiaan kyseiseen päivämäärään mennessä,direktiivin 90/642/ETY 4 artiklan 1 kohdassa vaaditaan, että jäsenvaltiot laativat myöhemmin toteutettavia ohjelmia, joissa määrätään torjunta-ainejäämien enimmäismääriä koskevan vahvistetun luettelon noudattamisen varmistamiseksi tehtävien tarkastusten ominaisuuksista ja tiheydestä; yhteensovitettavaksi ohjelmaksi tarkastuksista vuonna 1995 torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi tietyissä kasviperäisissä tuotteissa hedelmät ja vihannekset mukaan lukien 8 päivänä maaliskuuta 1995 annetussa komission suosituksessa 95/156/EY (3) kehotetaan jäsenvaltioita toimittamaan komissiolle 1 päivään syyskuuta 1995 mennessä vuodeksi 1996 suunnittelemansa kansalliset valvontaohjelmat; kaikkien jäsenvaltioiden ei kuitenkaan ole ollut mahdollista virallisesti toimittaa vuodeksi 1996 suunnittelemiaan kansallisia valvontaohjelmia kyseiseen päivämäärään mennessä,direktiivin 90/642/ETY liitettä II on täydennetty neuvoston direktiivien 93/58/ETY (4), 94/30/EY (5) ja 95/38/EY (6) tiettyjen torjunta-ainejäämien enimmäismäärien luetteloilla; direktiivin 95/38/EY mukaan jäsenvaltioiden on pantava ne täytäntöön viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1996; direktiiviä 95/61/EY on muutettu siten, että täytäntöönpano on tehtävä viimeistään 31 päivänä lokakuuta 1996; kansallisten ja yhteensovitettujen vuoden 1996 tarkastusohjelmien olisi sen vuoksi koskettava liitteessä II määrättyjä yhdenmukaistettuja torjunta-ainejäämien enimmäismääriä,komission käytettävissä olevat tiedot eivät ole olleet riittäviä täydellisen yleiskäsityksen saamiseksi jäsenvaltioiden torjunta-ainejäämien valvontatoiminnasta vuonna 1994 tai jäsenvaltioiden vuoden 1996 valvontasuunnitelmien monipuolisen arvoinnin mahdollistamiseksi; käytettävissä on kuitenkin riittävästi tietoa erityisiä torjunta-aineita/tuoteyhdistelmiä koskevan ohjelman yhteensovittamiseksi yhteisön tasolla; erityisessä yhteensovitetussa ohjelmassa otettavien lukuisten näytteiden järjestelmällisen tilastollisen lähestymistavan käyttöönoton tutkimusta ei ole saatettu loppuun,on edelleen tarpeen suositella torjunta-ainejäämien tarkastusten osalta yleisiä perusjärjestelyjä, jotka jäsenvaltioiden on suoritettava vuoden 1996 aikana torjunta-ainejäämien pakollisten enimmäismäärien noudattamiseksi ja sisämarkkinoiden toiminnan edistämiseksi ja toteuttamiseksi,on tärkeätä, että tiedot käytössä olevista kansallisista laadunvarmistustoimenpiteistä, joita sovelletaan näytteenottoon ja torjunta-ainejäämätasojen analyyseihin, saatetaan jäsenvaltioiden käyttöön myöhemmän keskustelun perustaksi,komissiolle olisi myös tulevien suositusten vahvistamisessa hyödyllistä saada ennakolta tietoa jäsenvaltioiden tulevista direktiivissä 90/642/ETY säädettyjen torjunta-ainejäämien enimmäismäärien valvomista koskevista ohjelmista vuodeksi 1997,tiedot valvontaohjelmien tuloksista ja suunniteltujen kansallisten valvontaohjelmien yksityiskohdista soveltuvat erityisen hyvin käsiteltäviksi, tallennettaviksi ja välitettäviksi sähköisillä tai tietojenkäsittelyjärjestelmillä; on kehitetty muotoja, joilla komissio voi toimittaa jäsenvaltioille tietoja levykkeellä; jäsenvaltioilla olisi sen vuoksi oltava valmius lähettää vuoden 1995 kertomuksensa ja tulevat vuoden 1997 kansalliset valvontaohjelmansa komissiolle vakiomuodossa; on kuitenkin otettava huomioon, että jäsenvaltiot ja komissio tutkivat parhaillaan tietojen käsittelyä, tallentamista ja välittämistä sähköisesti tai tietojenkäsittelyjärjestelmillä, jajäsenvaltioiden suorittamat tarkastukset ja näytteenotto tarkastusta varten direktiivin 90/642/ETY 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa luettelossa säädettyjen torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi olisi suoritettava yhteisön näytteenottomenettelyistä hedelmien ja vihannesten torjunta-ainejäämien virallisessa tarkastuksessa 24 päivänä heinäkuuta 1979 annetun komission direktiivin 79/700/ETY (7), elintarvikkeiden tarkastuksessa tarvittavien yhteisön näytteenottomenettelyjen ja analyysimenetelmien käyttöön ottamisesta 20 päivänä joulukuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/591/ETY (8) ja virallisesta elintarvikkeiden tarkastuksesta 14 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/397/ETY (9) ja virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevista lisätoimenpiteistä 29 päivänä lokakuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/99/ETY (10) vaatimusten mukaisesti,SUOSITTELEE, ETTÄ JÄSENVALTIOT:1. ensisijaisesti valvovat direktiivin 90/642/ETY liitteessä I esitettyjen tuoteryhmien huomattavaan osuuteen kuuluvia tuotteita;2. ottavat ensisijaisesti vähimmäismäärän näytteitä, jotka kuvaavat kunkin tuotteen tuotantoa, kulutusta ja tuontia yhteisöön säännöllisesti vuoden 1996 aikana tai tuotteen kaupanpitämiskautena ja joihin on selvästi merkitty alkuperä ja kaupankäynnin tai kaupanpitämisen vaihe,3. ensisijaisesti analysoivat jäämistä niin monta direktiivin 90/642/ETY liitteessä II luetelluista torjunta-aineista kuin mahdollista ottaen huomioon käytettävät analyysimenetelmät,4. ensisijaisesti laativat tiedoksi ja samanaikaisesti suosituksen 6 kohdassa tarkoitetun kertomuksen kanssa yleisten kertomuksen niiden meneillään olevien laadunvarmistustoimenpiteiden toteuttamista, joita sovelletaan näytteenottoon ja torjunta-ainejäämien analyyseihin,5. erityisenä vuoden 1996 ohjelmana ottavat näytteitä tuotteista ja analysoivat torjunta-ainejäämäyhdistelmiä, jotka on vahvistettu liitteessä I, pitäen tavoitteenaan 30 näytteen lukumäärää kustakin tuotteesta ja kuvaten tarvittaessa kansallista, yhteisön ja kolmansien maiden osuutta jäsenvaltion markkinoista sekä laativat kertomuksen tuloksista, mukaan lukien käytetyt analyysimenetelmät ja laadunvarmistustoimenpiteet, 1 päivään heinäkuuta 1997 mennessä, jos mahdollista, mutta viimeistään 1 päivänä elokuuta 1997,6. toimittavat komissiolle 1 päivänä heinäkuuta 1996, jos mahdollista, mutta viimeistään 1 päivänä elokuuta 1996, kaikki direktiivin 90/642/ETY 4 artiklan 2 kohdassa vaaditut tiedot ja erityisesti selvityksen vuoden 1995 direktiivin 90/642/ETY liitteessä II lueteltuja torjunta-aineita koskevan valvontaohjelman tuloksista käyttäen niin pitkälle kuin mahdollista tämän suosituksen liitteessä II vahvistettuja mallikertomuksen muotoja (sähköisessä tietojenkäsittelymuodossa, jos mahdollista), ja7. toimittavat komissiolle viimeistään 1 päivänä syyskuuta 1996 vuodeksi 1997 suunnitellun kansallisen valvontaohjelman käyttäen niin pitkälle kuin mahdollista liitteessä III vahvistettuja malleja (sähköisessä tietojenkäsittelymuodossa, jos mahdollista).Tehty Brysselissä 1 päivänä maaliskuuta 1996.Komission puolestaFranz FISCHLERKomission jäsen(1) EYVL N:o L 350, 14.12.1990, s. 71(2) EYVL N:o L 292, 7.12.1995, s. 27(3) EYVL N:o L 103, 6.5.1995, s. 38(4) EYVL N:o L 211, 23.8.1993, s. 6(5) EYVL N:o L 189, 23.7.1994, s. 70(6) EYVL N:o L 197, 22.8.1995, s. 14(7) EYVL N:o L 207, 15.8.1979, s. 26(8) EYVL N:o L 372, 31.12.1985, s. 50(9) EYVL N:o L 186, 30.6.1989, s. 23(10) EYVL N:o L 290, 24.11.1993, s. 14LIITE I Tämän suosituksen 5 kohdan vahvistetut vuoden 1996 erityisohjelmassa valvottavat jäämien enimmäismäärät >TAULUKON PAIKKA>LIITE II A >KAAVION ALKU>>KAAVION LOOPU>LIITE II B >KAAVION ALKU>>KAAVION LOOPU>LIITE II C >KAAVION ALKU>>KAAVION LOOPU>LIITE III A >KAAVION ALKU>>KAAVION LOOPU>LIITE III B >KAAVION ALKU>>KAAVION LOOPU>


title: Komission suositus, annettu 13 päivänä tammikuuta 2010 , jäsenvaltioiden välisestä suojatusta sähköisestä tiedonvaihdosta niiden myöntämien kuljettajakorttien ainutkertaisuuden varmistamiseksi (tiedoksiannettu numerolla K(2010) 19) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               14.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 9/10

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 13 päivänä tammikuuta 2010,
   jäsenvaltioiden välisestä suojatusta sähköisestä tiedonvaihdosta niiden myöntämien kuljettajakorttien ainutkertaisuuden varmistamiseksi
   (tiedoksiannettu numerolla K(2010) 19)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2010/19/EU)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen sekä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Tieliikenteen valvontalaitteista 20 päivänä joulukuuta 1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3821/85 (1) 14 artiklassa säädetään, että kyseisen asetuksen liitteessä I B tarkoitetun kuljettajakortin myöntää kuljettajan pyynnöstä sen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, jossa kuljettajalla on vakituinen asuinpaikka.

               (2)

               Asetuksen (ETY) N:o 3821/85 vaatimuksen 268a mukaan jäsenvaltioiden on vaihdettava tietoja sähköisesti varmistaakseen, että niiden myöntämä ajopiirturin kuljettajakortti on kyseisen kuljettajan ainoa kuljettajakortti. Vaatimuksen mukaan jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat vaihtaa tietoja sähköisesti myös, kun ne tarkastavat kuljettajakortteja tienvarressa tai yrityksen tiloissa ja pyrkivät varmistamaan korttien tilan sekä sen, että yhdellä kuljettajalla on vain yksi kortti.

               (3)

               Toimivaltaisen viranomaisen olisi varmistettava, että hakijoilla ei jo ole voimassa olevaa kuljettajakorttia.

               (4)

               Jäsenvaltioiden myöntämät kuljettajakortit tunnustetaan vastavuoroisesti.

               (5)

               Digitaalisen ajopiirturijärjestelmän tietoturva, eheys ja luotettavuus olisi varmistettava kaikkialla Euroopan unionissa myönnettyjen kuljettajakorttien asianmukaisella valvonnalla ja käytöllä.

               (6)

               Kortteja myöntävillä viranomaisilla tulisi olla käytössään tehokkaat prosessit ja menettelyt, joilla voidaan asianmukaisesti hallita ajopiirturikorttien, erityisesti kuljettajakorttien, myöntämistä koskevia tietoja.

               (7)

               Jäsenvaltioissa kortteja myöntävien viranomaisten olisi pystyttävä nopeasti ja luotettavasti tarkastamaan ja vaihtamaan tietoja myönnetyistä kuljettajakorteista ja siten estämään se, että kuljettajilla olisi useampi kuin yksi voimassa oleva kuljettajakortti.

               (8)

               Asiasta vastaavien kansallisten viranomaisten olisi voitava varmistaa tienvarressa tehtävien tarkastusten yhteydessä se, onko kuljettajalla kuljettajakortti, sekä tietyn kuljettajakortin voimassaolo.

               (9)

               TACHOnet-viestijärjestelmä on vakiintunut ja luotettava väline, jota voidaan käyttää vaihdettaessa sähköisesti kuljettajakorttien myöntämistä ja valvontaa koskevia tietoja jäsenvaltioiden välillä, ja järjestelmässä on mukana jo 28 Euroopan maata. TACHOnet-viestijärjestelmä on määritelty viiteasiakirjoilla, joihin kuuluu muun muassa XML messaging Reference Guide ja jotka on kaikki julkaistu tieliikenteen sosiaalisista näkökohdista vastaavien komission yksiköiden internetsivuilla.

               (10)

               TACHOnet-viestijärjestelmän toimivuus riippuu kansallisten järjestelmien toimivuudesta. Tämän vuoksi olisi määritettävä järjestelmän käytettävyyden osalta palvelun vähimmäistaso, joka jäsenvaltioiden olisi pyrittävä saavuttamaan,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

      TACHOnet-järjestelmän käyttö

               1.

               Tarkastaessaan asetuksen (ETY) N:o 3821/85 mukaisesti myönnettyjen kuljettajakorttien ainutkertaisuutta jäsenvaltioiden olisi käytettävä tiedonvaihtoon TACHOnet-viestijärjestelmää.

      Muiden yhteensopivien järjestelmien käyttö

               2.

               Ryhmä jäsenvaltioita voi käyttää keskinäiseen tiedonvaihtoonsa myös muuta TACHOnet-järjestelmän kanssa yhteensopivaa järjestelmää, joka vastaa vähintään komission internetsivuilla julkaistua opasta TACHOnet XML messaging Reference Guide, sillä edellytyksellä, että kaikkien muiden jäsenvaltioiden kanssa ne käyttävät tiedonvaihtoon TACHOnet-järjestelmää.

      Menettely kuljettajakorttien ainutkertaisuuden tarkastamiseksi

               3.

               Tarkastaessaan kuljettajakortin ainutkertaisuutta jäsenvaltioiden olisi noudatettava liitteessä I esitettyä menettelyä.

      TACHOnet- järjestelmä tai vastaavat järjestelmät kansallisten valvontaelinten käytössä

               4.

               Jäsenvaltioiden olisi luotava kansallisille täytäntöönpano- ja valvontaelimille mahdollisuus käyttää TACHOnet-järjestelmää ja/tai vastaavaa järjestelmää sekä edistettävä ja tuettava tällaista käyttöä kuljettajakorttien voimassaolon, tilan ja ainutkertaisuuden tarkastamisen helpottamiseksi erityisesti tienvarsitarkastusten yhteydessä tai yritysten tiloissa.

      Palvelun vähimmäistaso

               5.

               Jäsenvaltioiden olisi ylläpidettävä TACHOnet-järjestelmää tai vastaavaa 2 kohdassa tarkoitettua järjestelmää liitteessä II tarkoitetulla vähimmäistasolla.

      Seurantatoimet

               6.

               Jäsenvaltioita pyydetään ilmoittamaan komissiolle tämän suosituksen perusteella toteutetuista toimista 30 päivään kesäkuuta 2010 mennessä.

      Uudelleentarkastelu

               7.

               Mikäli saataville tulee vastaava kaikkiin jäsenvaltioihin soveltuva sähköinen tiedonvaihtojärjestelmä, komission olisi tarkasteltava tätä suositusta uudelleen vähintään viiden jäsenvaltion pyynnöstä ja kuultuaan asetuksen (ETY) N:o 3821/85 18 artiklan 1 kohdalla perustettua komiteaa.

      Osoitus

               8.

               Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 13 päivänä tammikuuta 2010.

            Komission puolesta

         Antonio TAJANI

            Varapuheenjohtaja

      (1)  EYVL L 370, 31.12.1985, s. 8.

      LIITE I

         KULJETTAJAKORTIN AINUTKERTAISUUDEN TARKASTAMINEN

                  1.

                  Kaikki kuljettajakorttien hakemukset olisi tarkastettava suhteessa sen jäsenvaltion kuljettajakorttirekisteriin, jossa hakemus tehdään.

                  2.

                  Jos hakijalla on siinä jäsenvaltiossa myönnetty ajokortti, jossa hakemus tehdään, kuljettajakortteja myöntävät jäsenvaltion viranomaiset voivat käyttää TACHOnet-viestijärjestelmää tai vastaavaa järjestelmää pistokokeissa, jotta voidaan tarkastaa, onko hakija hakenut kuljettajakorttia ja/tai saanut kuljettajakortin jossakin toisessa jäsenvaltiossa. Pistokokeita olisi tehtävä vähintään kahdelle prosentille kaikista hakemuksista.

                  3.

                  Jos hakijalla on ajokortti, joka myönnetty jossakin muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa hakemus tehdään, kuljettajakortteja myöntävien jäsenvaltion viranomaisten olisi aina käytettävä TACHOnet-viestijärjestelmää tai vastaavaa järjestelmää.

                  4.

                  Jäsenvaltio, joka myöntää kuljettajakortin kuljettajalle, jolla on jossakin toisessa jäsenvaltiossa myönnetty ajokortti, olisi välittömästi ilmoitettava TACHOnet-järjestelmää tai vastaavaa järjestelmää käyttäen ajokortin myöntäneelle jäsenvaltiolle kuljettajakortin myöntämisestä.

                  5.

                  Jäsenvaltion, joka saa toiselta jäsenvaltiolta ilmoituksen siitä, että on myönnetty kuljettajakortti kuljettajalle, jolla on ilmoituksen saaneessa jäsenvaltiossa myönnetty ajokortti, olisi rekisteröitävä kyseinen tieto kuljettajakorttirekisteriinsä. Tämä rekisteröinti ei ole tarpeen, jos kuljettajakortin myöntävät jäsenvaltion viranomaiset käyttävät TACHOnet-järjestelmää tai jotakin yhteensopivaa järjestelmää kaikkien hakemusten osalta.

      LIITE II

         PALVELUN VÄHIMMÄISTASO

      Jäsenvaltioiden olisi sovellettava seuraavia vähimmäispalvelustandardeja TACHOnet-järjestelmään tai vastaavaan sähköiseen tiedonvaihtojärjestelmään.
      1.   Palvelun ajallinen kattavuus: 24 tuntia / 7 päivää
      2.   Järjestelmän käytettävyysaste: 98 %
      Järjestelmän käytettävyysasteella tarkoitetaan aikaa, jona järjestelmä on toiminnassa.
      3.   Järjestelmän vasteaika: Enintään 60 sekuntia
      Jos järjestelmä ei kykene pyydettyyn vasteaikaan, jäsenvaltion olisi toteutettava kaikki tarvittavat toimet saattaakseen järjestelmän vasteajan mahdollisimman pian normaaliksi.
      4.   Huoltomenettely: Jäsenvaltion olisi ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle kaikista huoltotoimista käyttäen Schedule Maintenance -toimintoa, joka on saatavilla TACHOnet-internetsivuilla osoitteessa
      https: //webgate.cec.eu-admin.net/tachonet/prod/tachonetportal/
      (pääsy ainoastaan s-TESTA-verkon kautta)
      5.   Häiriötilanteen jatkuminen: Jos häiriötä ei voida korjata 30 minuutissa, sen jäsenvaltion, jonka järjestelmässä häiriö on syntynyt, olisi meneteltävä seuraavasti:


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52007SC0138

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2010  /* SEK/2007/0138 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 7.2.2007SEK(2007) 138 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/975 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2010(komission esittämä)PERUSTELUTYleistä taustaaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Kun sopimusta vuonna 2005 uudistettiin, todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen finanssipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelma, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistettu ohjelma vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetun) vakausohjelman, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetun) lähentymisohjelman). Suomi toimitti ensimmäisen vakausohjelmansa syyskuussa 1998. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 12 päivänä lokakuuta 1998 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.Taustaa tarkistetun ohjelman arvioimiseksiKomissio on tutkinut Suomen uusimman tarkistetun vakausohjelman, joka toimitettiin sille 30 päivänä marraskuuta 2006, ja on antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi (ks. jäljempänä keskeiset kohdat, joita on arvioitu).Jotta voitaisiin saada kuva siitä, millaisessa kehyksessä tarkistetussa vakausohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa arvioidaan, jäljempänä esitetään tiivistelmä seuraavista seikoista:1.  talouden ja finanssipolitiikan kehitys kymmenen viime vuoden aikana2.  viimeisin arvio maan tilanteesta vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten perusteella (tiivistelmä edellistä tarkistettua vakausohjelmaa koskevasta neuvoston lausunnosta) ja3.  komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta.Talouden ja finanssipolitiikan viimeaikainen kehitysSuomen talouskehitys on kymmenen viime vuoden ajan ollut erinomaista. Noususuhdannetta 1990-luvun alun laman jälkeen vahvistivat talouden rakenneuudistus ja tuottavuuden huomattavasta kasvusta pitkälti vastaavan tieto- ja viestintätekniikka-alan nousu. Talouden keskimääräiset kasvuluvut ovat olleet selvästi euroalueen keskiarvoa korkeampia, ja inflaatio on pysynyt hitaana. Voimakkaaseen talouskasvuun yhdistettiin määrätietoiset vakauttamistoimet, joilla julkinen talous saatiin huomattavasti ylijäämäiseksi. EMU:un valmistautuessaan Suomi siirtyi onnistuneesti hitaan inflaation ympäristöön, jossa kilpailukyky turvataan vakauteen tähtäävällä talouspolitiikalla. Tämä on edelleen antanut perustan Suomen hyvälle talouskehitykselle.Neuvoston edellisestä ohjelmasta esittämä lausuntoNeuvosto antoi 24 päivänä tammikuuta 2006 lausunnon edellisestä tarkistetusta vakausohjelmasta, joka kattoi vuodet 2005–2009. Neuvosto katsoo, että yleisesti ottaen julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla ja julkisen talouden strategia on hyvä esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta.Komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmastaSuomi on esittänyt kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman, jonka täytäntöönpanosta toimitettiin kertomus 12 päivänä lokakuuta 2006. Suomen kansallisessa uudistusohjelmassa pidetään keskeisinä haasteina/painopisteinä seuraavia: julkisen talouden kestävyys, kilpailukyvyn ja tuottavuuden parantaminen sekä työmarkkinoiden toimivuuden parantaminen. Komission tätä ohjelmaa koskevasta arviosta (joka hyväksyttiin osana joulukuussa 2006 esitettyä vuotuista seurantakertomusta [2] ) käy ilmi, että Suomi edistyy erittäin hyvin kansallisen uudistusohjelmansa toteuttamisessa.Ottaen huomioon jo saavutetun kehityksen Suomea kannustettiin keskittymään seuraaville aloille: kilpailukyky ja tuottavuus palvelualoilla, yritysten työhönottomenettelyt, paikalliset palkkaneuvottelujärjestelmät ja työmarkkinoiden pullonkaulat.Keskeiset kohdat, joita on arvioitu Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan (vakausohjelmat) ja 9 artiklan 1 kohdan (lähentymisohjelmat) nojalla on arvioitu seuraavat seikat: ovatko ohjelman taustalla olevat taloutta koskevat oletukset realistisia; mikä on jäsenvaltioiden esittämä keskipitkän aikavälin tavoite ja onko sopeutusura sopiva; ovatko sopeutusuran suhteen toteutettavat ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi suhdannekierron aikana; arvioitaessa keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa: toteutetaanko sopeutustoimia enemmän taloudellisesti hyvinä aikoina (taloudellisesti huonoina aikoina sopeutustoimia voidaan toteuttaa vähemmän) ja – euroalueen ja ERM II -jäsenvaltioiden osalta – pyrkiikö jäsenvaltio vuosittain parantamaan suhdannetasoitettua rahoitusasemaansa ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi); määriteltäessä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa (jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tavoitettaan) tai sallittaessa väliaikainen poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta (jäsenvaltiot, jotka ovat saavuttaneet tavoitteensa): sellaisten huomattavien rakenneuudistusten toteuttaminen, jotka tuovat suoria pitkäaikaisia kustannussäästöjä (myös potentiaalista kasvua lisäämällä) ja joilla on sen vuoksi todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen (edellyttäen, että säilytetään riittävä varmuusmarginaali, jolla varmistetaan, ettei 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity, ja edellyttäen, että julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan palaavan takaisin keskipitkän aikavälin tavoitteeseen ohjelmakaudella); erityistä huomiota on kiinnitettävä eläkeuudistuksiin, joilla otetaan käyttöön monipilarinen järjestelmä, johon sisältyy pakollinen täysin rahastoiva pilari; vastaako jäsenvaltion talouspolitiikka talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelmassa esitettyjen makrotaloudellisten oletusten realistisuutta arvioidaan komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen perusteella ja soveltaen yhteisesti sovittuja menetelmiä, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa. Arvioitaessa, vastaako ohjelma talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, käytetään perustana vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyviä julkista taloutta koskevia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Arviointi kattaa myös seuraavat: kuinka velkasuhde on kehittynyt ja miltä julkisen talouden kestävyys näyttää pitkällä aikavälillä. Näihin olisi vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2005 annetun neuvoston selvityksen mukaan kiinnitettävä riittävästi huomiota julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnassa. Komission 12 päivänä lokakuuta 2006 antamassa tiedonannossa määritellään, kuinka pitkän aikavälin kestävyyttä olisi arvioitava[3]; kuinka hyvin ohjelma on sopusoinnussa jäsenvaltion esittämän, kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman kanssa. Eurooppa-neuvostolle 7 päivänä kesäkuuta 2005 esittämiensä vuosien 2005–2008 julkista taloutta koskevien laajojen suuntaviivojen saatteessa Ecofin-neuvosto totesi, että kansallisten uudistusohjelmien olisi vastattava vakaus- ja lähentymisohjelmia; onko noudatettu käytännesääntöjä[4], joissa muun muassa määrätään vakaus- ja lähentymisohjelmien yhteisestä rakenteesta ja tietotaulukoista. |-  Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/975 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2010EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:4.  Neuvosto tutki [27 päivänä helmikuuta 2007] Suomen tarkistetun vakausohjelman, joka kattaa vuodet 2006–2010.5.  Ohjelman perustana olevan makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu hidastuu vuoden 2006 suhdannehuipun 4 ½ prosentista keskimäärin 2 ½ prosenttiin ohjelmakauden loppuun mennessä. Tämänhetkisten tietojen perusteella skenaarion perustana olevat kasvuoletukset näyttävät realistisilta ja vuosien 2006–2010 osalta varovaisilta. Ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta.6.  Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen ja nykyisen tarkistetun ohjelman mukaan julkisen talouden ylijäämäksi arvioidaan 2,9 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun edellisen tarkistetun vakausohjelman tavoite oli 1,6 prosenttia. Tämä johtuu vuoden 2005 odotettua paremmasta toteutumasta ja yllättävän nopeasta kasvusta vuonna 2006, jotka lisäsivät valtion tuloja, ja siitä, että menot pysyivät kurissa.7.  Ohjelman keskipitkän aikavälin finanssipoliittisen strategian päätavoitteena on taata julkisen talouden kestävyys ja valtiontalouden tasapaino normaalin talouskasvun aikana. Julkisen talouden ylijäämän ja perusylijäämän ennakoidaan molempien supistuvan ½ prosenttia suhteessa BKT:hen vuoteen 2010 asti. Valtiontalouden menokattoihin ja julkisen sektorin uudistusaloitteisiin perustuva menosuhteen pieneneminen ei täysin kompensoi tulosuhteen pienenemistä veronkevennysten vuoteen 2007 mennessä tapahtuvan vaiheittaisen toteutumisen myötä. Julkisen talouden strategia on säilynyt ennallaan edelliseen ohjelmatarkistukseen verrattuna, mutta julkisen talouden tavoitteita on kunakin vuonna korotettu noin 1 prosentilla suhteessa BKT:hen, koska vuoden 2005 toteutuma oli odotettua parempi ja kasvunäkymät ovat paremmat.8.  Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen julkisen talouden rahoitusaseman (suhdannetasoitettu rahoitusasema kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä lukuun ottamatta) suunnitellaan ohjelmakauden aikana pysyvän vakaasti ylijäämäisenä lähes 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ohjelmassa asetetaan julkiselle taloudelle keskipitkän aikavälin tavoitteeksi 2 prosenttia suhteessa BKT:hen oleva rakenteellinen ylijäämä, joka suunnitellaan säilytettävän koko ohjelmakauden ajan. Edellisessä tarkistetussa ohjelmassa ei määritelty erityistä keskipitkän aikavälin tavoitetta, mutta neuvoston lausunnossa sen määriteltiin edellisen ohjelman rakenteellisen ylijäämän ennusteiden perusteella olevan 1 ½ prosenttia suhteessa BKT:hen. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arviolta noin 1 ¼ prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) tiukempi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite sijoittuu euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä asetetulle vaihteluvälille; tavoite on myös huomattavasti tiukempi kuin mitä julkinen velka suhteessa BKT:hen ja potentiaalisen tuotannon keskimääräinen kasvu edellyttäisivät pitkällä aikavälillä. Vähimmäisvaatimukset selvästi ylittävää keskipitkän aikavälin tavoitetta perustellaan ohjelmassa sillä, että pyrkimyksenä on julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden varmistaminen ja että Suomessa väestön vanhenemisen vaikutukset alkavat tuntua suhteellisen pian.9.  Ohjelmassa esitettyihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin kohdistuvat riskit näyttävät olevan pitkälti tasapainossa. Ohjelmassa esitetty makrotalouden skenaario ja verokertymää koskevat ennusteet vaikuttavat realistisilta. Kasvun perustana olevista tekijöistä jälkimmäiseen eli verokertymään kohdistuvia riskejä kompensoidaan verojoustoja koskevilla varovaisilla ennusteilla. Menoja hillitään valtion menokatoilla, mutta paikallishallinnon menokehitykseen liittyy joitakin riskejä.10.  Tämän riskinarvioinnin perusteella ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys vaikuttaa riittävältä varmistamaan, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite voidaan selvällä marginaalilla saavuttaa suunnitelmien mukaisesti koko ohjelmakauden ajan. Varmuusmarginaali on myös riittävä, jotta alijäämän 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ei ylity talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa missään vaiheessa ohjelmakautta. Ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys vastaa täysin vakaus- ja kasvusopimusta.11.  Julkisen bruttovelan arvioidaan laskeneen 39 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006 eli merkittävästi alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Ohjelmassa ennustetaan, että velkasuhde pienenee 5 ½ prosenttiyksikköä ohjelmakauden aikana.12.  Väestön ikääntymisestä julkiseen talouteen aiheutuvat pitkän aikavälin vaikutukset ovat Suomessa EU:n keskiarvoa korkeammat, vaikka eläkemenojen kasvua onkin saatu toteutetuilla eläkeuudistustoimenpiteillä hillittyä lähelle EU:n keskiarvoa suhteessa BKT:hen tulevina vuosikymmeninä. Julkisen talouden alkuasetelma ja suuri rakenteellinen ylijäämä helpottavat huomattavasti väestön ikääntymisen vaikutuksia julkiseen talouteen pitkällä aikavälillä. Osa eläkemenojen kasvusta voidaan lisäksi rahoittaa julkiseen eläkerahastoon kertyneistä suurista varoista. Suurten perusylijäämien säilyttäminen keskipitkällä aikavälillä edesauttaa kuitenkin julkisen talouden kestävyydelle aiheutuvien riskien hallintaa. Kaiken kaikkiaan Suomen julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän vähän riskejä.13.  Vakausohjelma sisältää laadullisen arvion siitä, miten kansallisen uudistusohjelman täytäntöönpanosta lokakuussa 2006 esitetty kertomus kaiken kaikkiaan vaikuttaa keskipitkän aikavälin finanssipoliittiseen strategiaan. Ohjelmassa esitetään myös järjestelmällisesti tietoja siitä, millaisia suoria julkisen talouden kustannuksia tai säästöjä aiheutuisi kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitelluista tärkeimmistä uudistuksista. Julkista taloutta koskevissa ennusteissa otetaan erityisesti huomioon, miten kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitellut toimet vaikuttavat julkiseen talouteen. Vakausohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimet vaikuttavat kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien mukaisilta. Molempiin ohjelmiin sisältyy erityisesti toimia, joilla tehostetaan sekä valtion- että paikallishallintoa, ja sitoudutaan edelleen soveltamaan valtiontalouden menokattoja vaalikauden yli.14.  Ohjelmaan sisältyvä julkisen talouden strategia on pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen.15.  Vakaus- ja lähentymisohjelmia koskevissa käytännesäännöissä täsmennettyjen tietovaatimusten osalta voidaan todeta, että ohjelmasta puuttuu joitakin pakollisia ja vapaaehtoisia tietoja[6].Kaikkiaan julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla keskipitkällä aikavälillä, ja julkisen talouden strategia on hyvä esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |BKT:n määrä | VO marraskuu 2006 | 2.9 | 4.5 | 3.0 | 2.9 | 2.6 | 2.1 |(% muutos) | KOM marraskuu 2006 | 2.9 | 4.9 | 3.0 | 2.6 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |VO marraskuu 2005 | 2.1 | 3.2 | 2.6 | 2.3 | 2.1 | Tieto puuttuu |YKHI-inflaatio | VO marraskuu 2006 | 0.9 | 1.5 | 1.3 | 1.7 | 1.7 | 1.7 |(%) | KOM marraskuu 2006 | 0.8 | 1.3 | 1.5 | 1.6 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |VO marraskuu 2005 | 1.0 | 1.3 | 1.5 | 1.8 | 1.8 | Tieto puuttuu |Tuotantokuilu | VO marraskuu 20061 | -1.3 | 0.1 | 0.2 | 0.1 | -0.2 | -0.8 |(% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | KOM marraskuu 20065 | -1.5 | 0.1 | 0.2 | -0.2 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |VO marraskuu 20051 | -0.7 | -0.2 | -0.2 | -0.5 | -0.9 | Tieto puuttuu |Julkisen talouden | VO marraskuu 2006 | 2.7 | 2.9 | 2.8 | 2.7 | 2.7 | 2.4 |rahoitusasema | KOM marraskuu 2006 | 2.7 | 2.9 | 2.9 | 2.9 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |(% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2005 | 1.8 | 1.6 | 1.6 | 1.5 | 1.5 | Tieto puuttuu |Perusjäämä | VO marraskuu 2006 | 3.9 | 4.5 | 4.3 | 4.2 | 4.1 | 3.7 |(% suhteessa BKT:hen) | KOM marraskuu 2006 | 4.1 | 4.3 | 4.2 | 4.1 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |VO marraskuu 2005 | 3.4 | 3.1 | 2.9 | 2.8 | 2.8 | Tieto puuttuu |Suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema | VO marraskuu 20061 | 3.3 | 2.9 | 2.7 | 2.7 | 2.8 | 2.8 |(% suhteessa BKT:hen) | KOM marraskuu 2006 | 3.4 | 2.9 | 2.8 | 2.9 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |VO marraskuu 20051 | 2.1 | 1.7 | 1.7 | 1.7 | 2.0 | Tieto puuttuu |Rakenteellinen rahoitusasema2 | VO marraskuu 20063 | 3.3 | 2.9 | 2.7 | 2.7 | 2.8 | 2.8 |(% suhteessa BKT:hen) | KOM marraskuu 20064 | 3.4 | 2.9 | 2.8 | 2.9 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |VO marraskuu 2005 | 2.1 | 1.7 | 1.7 | 1.7 | 2.0 | Tieto puuttuu |Julkinen bruttovelka | VO marraskuu 2006 | 41.3 | 39.1 | 37.7 | 36.2 | 35.0 | 33.7 |(% suhteessa BKT:hen) | KOM marraskuu 2006 | 41.3 | 38.8 | 37.3 | 35.8 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |VO marraskuu 2005 | 42.7 | 41.7 | 41.1 | 40.6 | 40.1 | Tieto puuttuu |Huom. |1 Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. |2 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. |3 Ohjelmassa ei ole kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. |4 Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteeseen ei sisälly kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. |5 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 3,2 prosenttia vuonna 2005, 3,1 prosenttia vuonna 2006, 3,0 prosenttia vuonna 2007 ja 2,9 prosenttia vuonna 2008. |Lähde: |Vakausohjelma (VO), komission yksiköiden syksyn 2006 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. |[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komission tiedonanto kevään Eurooppa-neuvostolle Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian täytäntöönpano – Tulosten vuosi , KOM(2006) 816, 12.12.2006.[3] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys EU:ssa, 12.10.2006, KOM(2006) 574, ja Euroopan komissio, talouden ja rahoituksen pääosasto (2006), ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nro 4/2006.[4] Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet , hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005.[5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Ohjelmasta puuttuvat erityisesti vuosia 2008–2010 koskevat ulkoiset oletukset.


title: 2012/129/EU: Neuvoston suositus, annettu 21 päivänä helmikuuta 2012 , Euroopan kehitysrahaston (kymmenes EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2010

text:
               29.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 55/34

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 21 päivänä helmikuuta 2012,
   Euroopan kehitysrahaston (kymmenes EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2010
   (2012/129/EU)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun kumppanuussopimuksen (1), jota on muutettu Luxemburgissa 25 päivänä kesäkuuta 2005 allekirjoitetulla sopimuksella (2),
   ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen vuosia 2008–2013 koskevaan monivuotiseen rahoituskehykseen perustuvan yhteisön avun rahoituksesta AKT–EY-kumppanuussopimuksen mukaisesti sekä rahoitustuen myöntämisestä EY:n perustamissopimuksen neljännessä osassa tarkoitetuille merentakaisille maille ja alueille (3), jäljempänä ’sisäinen sopimus’, jolla on muun muassa perustettu kymmenes Euroopan kehitysrahasto (kymmenes EKR), ja erityisesti sen 11 artiklan 8 kohdan,
   ottaa huomioon kymmenenteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 18 päivänä helmikuuta 2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 215/2008 (4) ja erityisesti sen 142–144 artiklan,
   on tutkinut kymmenennen EKR:n toimiin liittyvän tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2010, tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen kahdeksannesta, yhdeksännestä ja kymmenennestä Euroopan kehitysrahastosta (EKR) rahoitetuista toimista (5) varainhoitovuodelta 2010 ja mainittuun vuosikertomukseen sisältyvät komission vastaukset,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Sisäisen sopimuksen 11 artiklan 8 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden kymmenennen EKR:n varainhoidosta.

               (2)

               Komissio on toteuttanut kymmenennen EKR:n toimet varainhoitovuoden 2010 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,

         SUOSITTAA, että Euroopan parlamentti myöntää komissiolle vastuuvapauden kymmenennen EKR:n toimien toteuttamisen osalta varainhoitovuodelta 2010.

      Tehty Brysselissä 21 päivänä helmikuuta 2012.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. VESTAGER

      (1)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUVL L 287, 28.10.2005, s. 4.

      (3)  EUVL L 247, 9.9.2006, s. 32.

      (4)  EUVL L 78, 19.3.2008, s. 1.

      (5)  EUVL C 326, 10.11.2011, s. 251.


Avis juridique important

|

32000H0408

2000/408/EY: Komission suositus, annettu 23 päivänä kesäkuuta 2000, tietojen julkistamisesta rahoitusinstrumenteista ja muista vastaavista eristä pankkien ja muiden rahoituslaitosten tilinpäätöksestä ja konsolidoidusta tilinpäätöksestä annetun neuvoston direktiivin 86/635/ETY mukaan vaadittavan julkistamisen täydentämiseksi (tiedoksiannettu numerolla K(2000) 1372)

Virallinen lehti nro L 154 , 27/06/2000 s. 0036 - 0041

Komission suositus,annettu 23 päivänä kesäkuuta 2000,tietojen julkistamisesta rahoitusinstrumenteista ja muista vastaavista eristä pankkien ja muiden rahoituslaitosten tilinpäätöksestä ja konsolidoidusta tilinpäätöksestä annetun neuvoston direktiivin 86/635/ETY mukaan vaadittavan julkistamisen täydentämiseksi(tiedoksiannettu numerolla K(2000) 1372)(2000/408/EY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Laajemmalla kansainvälisellä tasolla pankkeja ja muita yrityksiä kehotetaan lisääntyvässä määrin julkistamaan tarkempia tietoja rahoitusinstrumenteilla ja muilla samanlaisilla instrumenteilla suorittamistaan toimista.(2) Tämä tarkempien tietojen julkistamista edellyttävä kansainvälinen kehitys toistettiin johdannaisista 22 päivänä syyskuuta 1995 annetussa Euroopan parlamentin päätöslauselmassa (A4-0207/95)(1).(3) Pankeilla ja muilla rahoituslaitoksilla on hallitseva asema rahoitusmarkkinoilla ja keskeinen osa raha- ja talousjärjestelmässä, sen vuoksi on erityisen suotavaa, että nämä laitokset julkistavat tarkempia tietoja rahoitusinstrumenteilla ja muilla vastaavilla instrumenteilla harjoittamistaan toimista.(4) Neuvoston direktiivin 86/635/ETY(2) antamisen jälkeen näiden laitosten rahoitus- ja muihin samanlaisiin instrumentteihin, erityisesti johdannaisinstrumentteihin, liittyvä toiminta on lisääntynyt huomattavasti; sen vuoksi on tarpeellista, että direktiivin vaatimaa rajoitettua julkistamista täydennetään lisätiedoilla.(5) Tällaisten tietojen julkistamisen perusteella sijoittajat ja markkinaosapuolet voivat tehdä hyvin perusteltuja päätöksiä, mikä edistää markkinoiden avoimuutta ja markkinakuria, joka täydentää toiminnan vakauden valvontaa erittäin merkittävällä tavalla.(6) Tämän aikaansaamiseksi tarvitaan merkityksellisiä ja vertailukelpoisia laadullisia ja määrällisiä tietoja laitosten rahoitusinstrumenteilla suorittamista toimista ja tietoa riskienmittaamis- ja -hallintajärjestelmien tavoitteista ja menetelmistä.(7) Vaikka kaikki olennaiset tiedot on julkistettava, joidenkin tietojen julkistamisen mahdollinen hyöty on nähtävä suhteessa siihen, että tilinpäätöstä ei saisi kuormittaa liiallisilla tiedoilla ja niiden julkistamisesta todennäköisesti aiheutuvilla kuluilla. Tietojen julkistamisvaatimus ei velvoita julkistamaan luottamuksellisia tai omistusoikeuteen liittyviä tietoja.(8) Koska tällaisten tietojen julkistamismenetelmistä on käynnissä kansainvälisiä keskusteluja, vaikuttaa ennenaikaiselta muuttaa direktiiviä 86/635/ETY ottamalla käyttöön pakolliset julkistamisvaatimukset.(9) Sisämarkkinoiden häiriöttömän toiminnan kannalta on tarpeellista, että pankkien ja muiden rahoituslaitosten ilmoittamat tilinpäätöstiedot säilyvät riittävän vertailukelpoisina. Komissio seuraa sen vuoksi tiiviisti tämän suosituksen vaikutusta nykyiseen käytäntöön jäsenvaltioissa ja tarpeen vaatiessa ehdottaa myöhemmin lisätoimia, joiden avulla varmistetaan riittävä yhdenmukaistaminen tällä alalla,SUOSITTELEE SEURAAVAA:1. Tämän suosituksen antamista seuraavan 12 kuukauden aikana alkavalla tilikaudella ja kaikkina tulevina tilikausina pankkien ja rahoituslaitosten on julkistettava tämän suosituksen liitteen mukaiset tiedot tilinpäätösten tai konsolidoitujen tilinpäätösten liitetiedoissa ja/tai toimintakertomuksessa.2. Jäsenvaltioiden olisi toteutettava asianmukaiset toimenpiteet tämän suosituksen soveltamisen edistämiseksi ottaen asianmukaisella tavalla huomioon yksittäisten laitosten laadun ja koon ja niiden tilinpäätöksissä iImoitettavien tietojen hyödyn markkinoille.3. Jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava komissiolle tämän suosituksen perusteella toteuttamansa toimenpiteet.Tehty Brysselissä 23 päivänä kesäkuuta 2000.Komission puolestaFrederik BolkesteinKomission jäsen(1) EYVL C 269, 16.10.1995, s. 217.(2) EYVL L 372, 31.12.1986, s. 1.LIITE1 Soveltamisala ja määritelmät1.1 Pankkien ja rahoituslaitosten, jäljempänä "laitosten", joita koskee neuvoston direktiivi 86/635/ETY, on julkistettava rahoitusinstrumentteja ja hyödykkeitä ja hyödykkeisiin liittyviä johdannaisinstrumentteja koskevat tiedot tämän suosituksen mukaisesti tilinpäätöksen ja konsolidoidun tilinpäätöksen liitetiedoissa ja/tai toimintakertomuksessa.Tämän liitteen lisäyksissä on havainnollisia esimerkkejä siitä, kuinka nämä tiedot voitaisiin julkistaa niin, että ne täyttävät suosituksen tavoitteet. Nämä havainnollistavat esimerkit eivät ole tyhjentäviä. Muitakin julkaisutapoja, kuten yrityskohtaisiin malleihin perustuvia tapoja, voidaan käyttää, mutta se edellyttää, että myös mallien avulla saadut tiedot julkistetaan samoin kuin mallien avulla tuotettujen tietojen luotettavuus, ja se, hyväksyvätkö toimivaltaiset viranomaiset ne toiminnan vakauden valvontaan liittyviä pääomavaatimuksia laskettaessa.1.2 Rahoitusinstrumentti tarkoittaa sopimusta, joka on yhdelle osapuolelle rahoitusvarallisuutta ja toiselle vieraan tai oman pääoman ehtoinen rahoitusvelvoite. Rahoitusinstrumentteja ovat seuraavat:- käteisinstrumentit, kuten saamiset, tilivelat ja osakkeet,- johdannaisinstrumentit, kuten optiot, futuurit, termiinit, koron- ja valuutanvaihtosopimukset, joiden arvo johdetaan niiden kohde-etuutena olevasta rahoitusinstrumentista tai kohde-etuutena olevan muun erän korosta tai indeksistä tai hinnasta.1.3 Rahoitusvarallisuutta on varallisuus, joka on:a) käteisrahaa;b) sopimusperusteinen oikeus vastaanottaa käteistä tai muuta rahoitusvarallisuutta toiselta osapuolelta;c) sopimusperusteinen oikeus vaihtaa instrumentteja toisen osapuolen kanssa mahdollisesti suotuisilla ehdoilla; taid) toisen osapuolen oman pääoman ehtoinen instrumentti.1.4 Rahoitusvelvoite on sopimusperäinen velvoite:a) toimittaa käteistä tai muuta rahoitusvarallisuutta toiselle osapuolelle; taib) vaihtaa rahoitusinstrumentteja toisen osapuolen kanssa mahdollisesti epäsuotuisilla ehdoilla.1.5 Oman pääoman ehtoinen instrumentti on instrumentti, joka on todisteena jäännösosuudesta osapuolen varallisuuteen, kun siitä on vähennetty kaikki velat.1.6 Kaupankäynti tarkoittaa instrumenttien ostamista ja myymistä tarkoituksena:- hyötyä markkinakorkojen, indeksien tai hintojen vaihtelusta tai lyhytaikaisista muutoksista,- helpottaa asiakkaiden liiketoimia,- suojata niihin liittyviä kaupankäyntipositioita.Muu toiminta on muuta kuin kaupankäyntiä.1.7 Käypä arvo on se arvo, jolla omaisuuserä voitaisiin vaihtaa tai vastuu suorittaa nykyhetkellä suoritettavassa transaktiossa, joka suoritetaan normaalein ehdoin riippumattomien, asiaan perehtyneiden ja vapaasta tahdostaan siihen sitoutuvien osapuolten välillä muussa kuin pakkomyynnissä tai selvitystilassa.1.8 Tässä suosituksessa tarkoitetut tiedot eivät koske:a) osuuksia tytäryhtiöissä;b) osuuksia osakkuusyhtiöissä;c) osuuksia yhteisyrityksissä;d) työnantajan työsuhteen påättymisen jälkeen myöntämiä etuuksia koskevia suunnitelmia ja velvoitteita, mukaan lukien eläke-etuudet;e) työntekijöiden osakeoptiosuunnitelmiin tai osakkeiden ostosuunnitelmiin perustuvia työnantajan velvoitteita;f) vakuutussopimuksista syntyviä velvoitteita;g) käyttöleasingiä, ota-tai-maksa-sopimuksia (take or pay contracts);h) omaa pääomaa, omia merkintäoptioita ja omiin osakkeisiin liittyviä optioita.2 Olennaisuuden periaateSuosituksen säännöksiä ei tarvitse soveltaa merkitykseltään vähemmän olennaisiin eriin. Instrumenttien (joko yksittäin tai yhteenlaskettuina) merkityksen olennaisuutta määriteltäessä otetaan huomioon sekä niiden määrä että luonne.Vaikka kaikki olennaiset tiedot on julkistettava, joidenkin tietojen julkistamisen. mahdollinen hyöty on nähtävä suhteessa siihen, että tilinpäätöstä ei saisi kuormittaa liiallisilla tiedoilla ja suhteessa niiden julkistamisesta todennäköisesti aiheutuviin kuluihin.Sen, kuinka yksityiskohtaisesti tietoja julkistetaan, on ilmennettävä toiminnan, tulosten ja/tai riskien suhteellista merkitystä koko yritystoiminnan kannalta.3 Laadullisten tietojen julkistaminen3.1 Tilinpäätöksen ja konsolidoidun tilinpäätöksen ymmärtämiseksi tarvittavat laadulliset tiedot on esitettävä tilinpäätöksen liitetiedoissa. Muut laadulliset tiedot on esitettävä joko tilinpäätöksen liitetiedoissa tai muualla toimintakertomuksessa.3.2 Toimintakertomuksessa on julkistettava tiedot laitoksen riskienhallinnan tavoitteista ja strategioista niin, että ne ilmentävät instrumenttien käyttöä laitoksen koko liiketoiminnan tavoitteiden kannalta3.3 Toimintakertomuksessa on julkistettava tiedot laitoksen kaupankäyntiin ja muuhun kuin kaupankäyntiin liittyvien riskien hallintapolitiikasta ja -käytännöstä, ja siinä on käsiteltävä laitoksen luottoriskin, markkinariskin (eli. valuuttakurssi-, korko- tai muun hintariskin), likviditeettiriskin ja muiden merkittävien riskien erityisluonnetta ja niiden hallintaa.3.4 Tilinpäätöksen ja konsolidoidun tilinpäätöksen liitetiedoissa on julkistettava tiedot kaikista merkittävistä instrumentteihin liittyvistä tilinpäätöksen laadintaperiaatteista.4 Määrällisten tietojen julkistaminen - periaatteet ja yleiset tiedot4.1 Tilinpäätöksen ja konsolidoidun tilinpäätöksen ymmärtämiseksi tarvittavat määrälliset tiedot on julkistettava tilinpäätöksen tai konsolidoidun tilinpäätöksen liitetiedoissa; muut määrälliset tiedot on esitettävä muualla toimintakertomuksessa. Sekä taseessa olevien että taseen ulkopuolisten kaupankäyntiin tarkoitettujen instrumenttien käyvät arvot on julkistettava silloin, kun ne eroavat olennaisesti niistä määristä, joilla ne on kirjattu tilinpäätökseen.4.2 Kun määrällisten tietojen julkistaminen perustuu laitoksen sisäisiin riskienhallintajärjestelmiin ja niissä käytettyihin menetelmiin (esiin. herkkyysanalyysi, todennäköistä tappiolukua (value-at-risk) koskevat mallit), julkistamisen yhteydessä ei ole tarpeen antaa sellaisia tietoja näistä järjestelmistä ja menetelmistä, jotka voisivat aiheuttaa vakavaa haittaa laitokselle.4.3 Kaupankäynnissä ja muussa kuin kaupankäynnissä käytetyistä instrumenteista on annettava asianmukainen selvitys, jossa on myös tiedot laitoksen kaupankäynnin tasosta näillä instrumenteilla. Selvityksestä on ilmettävä erityisesti sellaiset merkittävät ehdot, jotka saattavat vaikuttaa tulevien kassavirtojen määrään, ajoitukseen ja varmuuteen.5 Määrällisten tietojen julkistaminen - luottoriskitiedot5.1 Luottoriskiä koskevat tiedot on julkistettava sen tiedon perusteella, joka edustaa parhaiten suurinta luottoriskiä tilinpäätöspäivänä (sellaisista nettoutussopimuksista nettomäärä, jotka laitos voi panna oikeudellisesti täytäntöön) ottamatta huomioon vakuutta. Enimmäisluottoriskiä koskevaa tietoa on täydennettävä mahdollisilla tiedoilla tosiasiallisesta luottoriskistä, joissa vakuus ja muut nettoutussopimukset otetaan huomioon.Jos instrumentin kirjanpitoarvo edustaa suurinta luottoriskiä, lisätietojen julkistaminen tätä kohtaa sovellettaessa ei ole tarpeen.5.2 Tiedot taseeseen sisältyvistä ja taseen ulkopuolisista eristä aiheutuvista merkittävistä luottoriskikeskittymistä on julkistettava talouden sektoreiden ja maantieteellisen jakautuman (esiin. toimialoittain, maittain tai maaryhmittäin) mukaan.6 Määrällisten tietojen julkistaminen - markkinariskitiedot6.1 Markkinariskiä koskevat tiedot on julkistettava todennäköisen tappioluvun, herkkyysanalyysin tai muun markkinahintariskin mittaamistavan perusteella6.2 Näitä erilaisia menetelmiä on käytettävä vaihtoehtoisina tai toisiaan täydentävinä siten, että ne antavat kattavan kuvan laitoksen kaupankäynnissä ja muussa kuin kaupankäynnissä käytettyjen instrumenttien positioihin sisältyvistä markkinariskeistä. Mahdollisuuksien mukaan erityyppiset markkinariskit on julkistettava erikseen.Lisäys 1(Tämä lisäys on ainoastaan esimerkinomainen eikä kuulu suositukseen.)Laadullisten tietojen julkistamiseen liittyvät tiedota) Riskienhallinnan peruspiirteet mukaan lukien erityisesti riskien arviointi ja mittaaminen; tarpeen vaatiessa sisäinen limiittijärjestelmä ja muiden kuin toivottujen riskikeskittymien välttäminen.b) Kaupankäynnissä käytettävillä instrumenteilla suoritetut toimet.c) Muussa kuin kaupankäynnissä käytettävillä instrumenteilla suoritetut toimet, joista ilmenee erityisesti suojausperiaatteet.d) Hyvin riskipitoisilla tai monimutkaisilla instrumenteilla kuten vipujohdannaisilla suoritetetut toimet.e) Vakuuksien käyttö.f) Nettoutusopimusten käyttö.Lisäys 2(Tämä lisäys on ainoastaan esimerkinomainen eikä kuulu suositukseen.)Tietojen julkistaminen suhteessa noudatettuihin tilinpäätösperiaatteisiina) Tietoja tilinpäätösperiaatteiden soveltamisesta:- kaupankäynnissä käytettyihin ja muihin kuin kaupankäynnissä käytettyihin rahoitusinstrumentteihin ja niiden mahdollinen uudelleenluokittelu,- eri instrumenttien väliseen erityissuhteeseen (esim. syntteetiset rahoitusinstrumentit, suojaaminen, suojauksen päättäminen, suojaaminen sisäisillä liiketapahtumilla, ennakoitujen liiketapahtumien suojaaminen),- tietyntyyppisiin instrumentteihin tai niihin liittyviin liiketapahtumiin (esim. julkistaminen voi olla tarpeen erityisesti arvopaperistamisen, takaisinosto- ja takaisinmyyntisopimusten ja taselainausjärjestelmän (in-substance defeasance) yhteydessä),- ensisijaisiin instrumentteihin, joihin sisältyy rahoitusjohdannaisinstrumentteja.b) Julkistettaviin tietoihin saattaisivat myös sisältyä:i) kriteerit, joita sovelletaan instrumenttien kirjaamiseen taseeseen ja poistamiseen taseesta;ii) peruste, jolla erityyppiset tai -lajiset instrumentit arvostetaan alussa ja myöhemmin;iii) menetelmät, joilla instrumenttien käypä arvo määritellään (esim. noteerattu markkinahinta, osto-, myynti- tai keskikurssi, diskontattu kassavirta-analyysi, estimatiotekniikka tai muu soveltuva menetelmä) mukaan lukien näiden menetelmien soveltamiseen liittyvät merkittävät oletukset;iv) kun käyvän arvon määrittely perustuu noteerattuun markkinahintaan, tähän hintaan mahdollisesti tehtyjen muutosten luonne;v) menetelmät, joilla kaupankäynnissä ja muussa kuin kaupankäynnissä käytettäviin instrumentteihin liittyvät tuotot ja tappiot, korot ja muut tulo- ja menoerät on kirjattu tuloslaskelmaan, erityisesti tuloksi kirjaaminen;vi) suojaamissuhteen ja sen lopettamiseen sovelletut periaatteet.Lisäys 3(Tämä lisäys on ainoastaan esimerkinomainen eikä kuulu suositukseen.)Määrällisten tietojen ymmärtämistä edistävien täydentävien tietojen julkistaminenTäydentävien tietojen antaminen käytetyistä käsitteistä ja esitystavoista, riskien mittaamismenetelmistä, niihin liittyvistä oletuksista ja tarpeen vaatiessa muista muuttujista voi auttaa tilinpäätöksen lukijaa ymmärtämään paremmin annettuja määrällisiä tietoja.Keskiarvojen yhteydessä on julkistettava se, miltä ajanjaksolta ne on laskettu, sillä se voi myös auttaa tilinpäätöksen lukijaa ymmärtämään paremmin annettuja tietoja. Jos vuoden lopun luku ei ole keskiarvon kannalta edustava, keskiarvo voi auttaa lukujen ymmärtämisessä.Lisäys 4(Tämä lisäys on ainoastaan esimerkinomainen eikä kuulu suositukseen)Määrällisten tietojen julkistaminen1 Määrälliset tiedot voidaan julkistaa taulukkomuodossa, johon sisältyy erityisesti:A Ensisijaisten instrumenttien kirjanpitoarvo osoituksena muun muassa toimintatasosta:i) pystysarakkeessa eri instrumenttityypit luokiteltuina vastaaviin ja vastattaviin; jaii) vaakasarakkeessa jäljellä olevat juoksuajat.Lisäksi ilmoitetaan kaupankäynnin kokonaismäärien käypä arvo.B Johdannaisinstrumenttien nimellisarvot osoituksena muun muassa toimintatasosta:i) pystysarakkeessa erilaiset johdannaisinstrumenttityypit (esim. korko, valuutat ja kulta, osakkeet, muut jalometallit kuin kulta, muut hyödykkeet, muut), jotka on edelleen jaoteltu seuraaviin:- OTC-johdannaiset (joiden alaluokkina ovat esim. termiinit, swapit ja ostetut/asetetut optiot), ja- vakioidut johdannaissopimukset (alaluokkina esim. pitkät/lyhyet futuurit, ostetut/asetetut optiot); jaii) vaakasarakkeessa jäljellä olevien juoksuaikojen mukainen jaottelu.Lisäksi ilmoitetaan kaupankäynnin kokonaismäärien käypä arvo.C Julkistetun tiedon kannalta asiaankuuluvia juoksuaikoja voidaan käyttää. Ne ovat esimerkiksi:i) enintään kolme kuukautta;ii) yli kolme, mutta enintään kuusi kuukautta;iii) yli kuusi kuukautta, mutta enintään yksi vuosi;iv) yli vuosi, mutta enintään viisi vuotta;v) yli viisi vuotta.Jos se on asian kannalta olennaista, juoksuaikoja voidaan jakaa edelleen (esim. <= yksi kuukausi;  > yksi kuukausi <= kolme kuukautta) tai niitä voidaan tarpeen mukaan yhdistää pidemmiksi jaksoiksi (esim. <= vuosi;  > yksi vuosi ja <= viisi vuotta;  > viisi vuotta).D Osoituksena toiminnan tasosta käyvän arvon osalta verrattuna kirjanpitoarvoon tiedot voidaan julkistaa taulukkomuodossa erottamalla varat ja velat:- kaupankäynnissä käytettävien instrumenttiluokkien kirjanpitoarvot ja käyvät arvot, ja- kaupankäynnissä käytettävien instrumenttien osalta jakson keskimääräinen käypä arvo, jajos käypää arvoa ei voida määritellä tai sitä ei kannata määritellä tai sitä ei voida määritellä luotettavasti, lisätietoja instrumentin tärkeimmistä piirteistä, jotka voivat vaikuttaa sen käypään arvoon.2 Edellä yllä olevat tiedot voidaan myös julkistaa taulukkomuodossa yhdistämällä edellä kuvattuja taulukkomalleja.Lisäys 5(Tämä lisäys on ainoastaan esimerkinomainen eikä kuulu suositukseen)Luottoriskin julkistaminenOTC-johdannaisista aiheutuvaa luottoriskiä koskevat tiedot voidaan julkistaa taulukkomuodossa:- jaoteltuna pystysarakkeissa vastapuolten luottokelpoisuuksien mukaan, jotka on arvioitu sisäisten tai ulkoisten luokitusten perusteella, ja- jaoteltuna vaakasarakkeissa- bruttomääräisiin jälleenhankintakustannuksiin,- nettomääräisiin jälleenhankintakustannuksiin, jos täytäntöönpanokelpoisia nettoutussopimuksia on olemassa,- mahdollisiin tuleviin luottoriskeihin.Yritykset, jotka laskevat OTC-johdannaisten luottoriskin alkuperäisen hankinta-arvon menetelmällä, voivat julkistaa ainoastaan tiedot, jotka saadaan mainittua menetelmää sovellettaessa.Mahdollisia tulevia luottoriskejä koskevia tietoja voidaan täydentää käsittelemällä niihin liittyviä estimointitekniikoita.Lisäys 6(Tämä lisäys on ainoastaan esimerkinomainen eikä kuulu suositukseen)Markkinariskin julkistaminenRahoitusinstrumenteista johtuvia markkinariskejä koskevat tiedot voidaan ilmoittaa jollakin seuraavista perusteista:A Todennäköinen tappioluku (Value at risk).B Valittujen hypoteettisten markkinahintojen ja -korkojen muutosten mahdollinen vaikutus tuleviin tuloihin. Riskin arvioinnissa käytettyjen hypoteettisten muutosten pitäisi olla kohtuullisen mahdollisia seuraavan 12 kuukauden aikana siitä päivästä, jolloin luottolaitoksen tilinpäätös tai konsolidoitu tilinpäätös vahvistetaan. Yksi näistä hypoteettisista muutoksista voisi olla vähintään 10 prosentin haitallinen muutos vuoden lopun markkinahinnoissa tai -koroissa (ellei voida osoittaa, ettei sellainen muutos ole kohtuudella mahdollinen).C Muu kuin A:n ja B:n kattama markkinahintaa mittaava luku edellyttäen, ettäi) laitoksen johto käyttää sellaista mallia, josta mitta on johdettu, kaupankäynti-instrumenttien käytöstä aiheutuvan markkinariskin hallinnassa; jaii) toiminnan vakauden valvoja on hyväksynyt mallin vakavaraisuusilmoitusten tuottamiseen.D Tärkeimpien kaupankäyntivälineistä syntyvien rahoitusomaisuuserien ja -velkaerien luokkien yhteenlaskettujen käypien arvojen analyysi ja näissä luokissa aikarajoittain seuraavista kahdesta aikaisemman mukaan: seuraava korkojen uudelleenhinnoittelu tai erääntymispäivä.Julkistetun tiedon kannalta asiaankuuluvia juoksuaikoja voidaan käyttää. Ne ovat esimerkiksi:i) enintään kolme kuukautta;ii) ylki kolme, mutta enintään kuusi kuukautta;iii) yli kuusi kuukautta, mutta enintään yksi vuosi;iv) yli vuosi, mutta enintään viisi vuotta;v) yli viisi vuotta.Jos todennäköinen tappioluku (value at risk), herkkyysanalyysi tai muu markkinahinnan riskimittarin perusteella julkistettu luku ei edusta tilivuodelle tyypillistä lukua, lisätiedot, joilla tilinpäätöspäivän luvut saadaan oikeisiin suhteisiin, voivat auttaa tilinpäätöksen lukijaa ymmärtämään paremmin annettuja tietoja. Tällaisia lisätietoja saattaisivat olla esimerkiksi keskimääräiset arvot tai korkein ja alin arvo.


title: 2005/57/EY: Komission suositus, annettu 21 päivänä tammikuuta 2005, kiinteiden yhteyksien tarjonnasta Euroopan unionissa (Osa 1 – Tukkutason kiinteiden yhteyksien keskeiset toimitusehdot) (tiedoksiannettu numerolla K(2005) 103)

text:
               27.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 24/39

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 21 päivänä tammikuuta 2005,
   kiinteiden yhteyksien tarjonnasta Euroopan unionissa (Osa 1 – Tukkutason kiinteiden yhteyksien keskeiset toimitusehdot)
   (tiedoksiannettu numerolla K(2005) 103)
   (2005/57/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon sähköisten viestintäverkkojen ja palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (1) (puitedirektiivi) ja erityisesti sen 19 artiklan 1 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Käyttäjät yhteisön alueella tarvitsevat kilpailuun perustuvaa kiinteiden yhteyksien tarjontaa sekä mahdollisuuden käyttää nopeita tiedonsiirtopalveluja, jotta erityisesti Euroopan pienet ja keskisuuret yritykset voisivat hyödyntää Internetin ja sähköisen kaupankäynnin nopean kehittymisen tarjoamia mahdollisuuksia.

               (2)

               Kiinteiden yhteyksien kilpailuun perustuva tarjonta on alkanut kehittyä televerkkojen tarjonnan 1 tammikuuta 1996 tapahtuneen vapauttamisen jälkeen, mutta se on kohdistunut pitkälti pitkän matkan suurikapasiteettisiin yhteyksiin; kiinteiden yhteyksien markkinoita tarkastellaan jäljempänä kuvatulla tavalla.

               (3)

               Tietyt kiinteisiin yhteyksiin liittyviä palveluja tarjoavat yritykset velvoitettiin tarjoamaan näitä palveluja syrjimättömyyden periaatteella noudattaen televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi 30 päivänä kesäkuuta 1997 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 97/33/EY (2) ja avoimen verkon tarjoamisen soveltamisesta kiinteisiin johtoihin 5 päivänä kesäkuuta 1992 annettua neuvoston direktiiviä 92/44/ETY (3); nämä direktiivit kumottiin puitedirektiivin 26 artiklalla 24 päivänä heinäkuuta 2003.

               (4)

               Velvoitteet jäävät kuitenkin voimaan puitedirektiivin 27 artiklan ja yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22/EY (4) (yleispalveludirektiivi) 16 artiklan nojalla. Yleispalveludirektiivin 16 artiklan 1 kohdan ja sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/19/EY (5) (käyttöoikeusdirektiivi) 7 artiklan mukaisesti velvollisuudet on pidettävä voimassa, kunnes merkityksellisiä markkinoita on tarkasteltu uudelleen puitedirektiivin 16 artiklan ja yleispalveludirektiivin 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

               (5)

               Jos kansallinen sääntelyviranomainen toteaa puitedirektiivin 16 artiklan 4 kohdan mukaisesti, ettei merkityksellisillä markkinoilla vallitse todellista kilpailua, sen on määriteltävä yritykset, joilla kyseisillä markkinoilla on huomattava markkinavoima, ja asetettava tällaisille yrityksille erityisiä sääntelyllisiä velvoitteita tai, jos velvoitteita jo on, pidettävä ne edelleen voimassa tai muutettava niitä. Jos kansallinen sääntelyviranomainen toteaa yleispalveludirektiivin 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti, että kiinteiden yhteyksien vähimmäisvalikoiman markkinoilla ei ole todellista kilpailua, sen on määriteltävä yritykset, joilla on huomattava markkinavoima ja asetettava vähimmäisvalikoiman tarjoamista koskevia velvoitteita ja tällaista tarjoamista koskevat ehdot. Käyttöoikeusdirektiivin 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti kansallisten sääntelyviranomaisten on edistettävä riittävien käyttö- ja yhteenliittämisoikeuksien saatavuutta ja tarvittaessa varmistettava tällaisten oikeuksien saatavuus sekä voitava asettaa tähän liittyviä velvoitteita.

               (6)

               Komissio antoi 11 päivänä helmikuuta 2003 merkityksellisistä tuote- ja palvelumarkkinoista suosituksen 2003/311/EY (6), jossa määriteltiin ne sähköisen viestinnän merkitykselliset markkinat, jotka kansallisten sääntelyviranomaisten olisi analysoitava. Luettelo sisältää kiinteiden yhteyksien paikallisosien tukkumarkkinat ja kiinteiden yhteyksien runko-osien tukkumarkkinat. Näihin markkinoihin sisältyvät tässä suosituksessa tarkoitetut tukkutason kiinteät yhteydet ja kiinteiden yhteyksien tilaajaosat.

               (7)

               Tukkutason kiinteiden yhteyksien ja kiinteiden yhteyksien tilaajaosien tarjonta sisältyy suosituksessa 2003/311/EY tarkoitettujen kiinteiden yhteyksien paikallisosien tukkumarkkinoihin ja riittävien linjapituuksien osalta myös kiinteiden yhteyksien runko-osien tukkumarkkinoihin; kansallinen sääntelyviranomainen päättää, mitä paikallisosiin kuuluu kansallisten markkinoiden verkkorakenteen mukaan.

               (8)

               Merkityksellisiä markkinoita koskevassa suosituksessa tarkoitettuun kiinteiden yhteyksien vähimmäisvalikoimaan kuuluvat seuraavat kiinteät yhteydet: 64 kbit/s, 2 Mbit/s rakenteeton ja 2 Mbit/s rakenteinen. Kiinteiden yhteyksien vähimmäisvalikoima on määritelty yleispalveludirektiivin 18 artiklassa tarkoitetussa ominaisuuksiltaan yhdenmukaistettujen kiinteiden yhteyksien vähimmäisvalikoimasta ja siihen liittyvistä standardeista 24 päivänä heinäkuuta 2003 tehdyssä komission päätöksessä 2003/548/EY (7).

               (9)

               Jäsenvaltioilta saadut tiedot osoittavat, että vähittäis- ja tukkutason kiinteiden yhteyksien ja kiinteiden yhteyksien tilaajaosien toimitusaikojen pituudessa ja eroissa on ongelmia. Tämä huomio ei kuitenkaan rajoita kansallisia sääntelyviranomaisia niiden suorittaessa puitedirektiivin 16 artiklan ja yleispalveludirektiivin 16 artiklan 3 kohdan mukaista merkityksellisten markkinoiden analyysia.

               (10)

               Jos kansalliset sääntelyviranomaiset asettavat käyttöoikeusdirektiivin 10 artiklan ja yleispalveludirektiivin 18 artiklan ja liitteen VII mukaisesti syrjimättömyyttä koskevia velvoitteita tiettyjen kiinteisiin yhteyksiin liittyvien palvelujen tarjonnalle, syrjimättömyyden periaate koskee kaikkia tarjottaviin palveluihin liittyviä merkityksellisiä tekijöitä, kuten tilausvaihetta, siirtymäjärjestelyjä, toimitusehtoja, laatua, korjausaikoja, raportointia ja sakkomaksuja; kiinteitä yhteyksiä koskevissa sopimuksissa on tarkoituksenmukaisinta kattaa nämä tekijät palveluntasositoumuksella; sakkomaksujen sijaan sopimuksessa voitaisiin määrätä hintahyvityksestä sopimusvelvoitteiden laiminlyöntitapauksissa, jos tämä sopii paremmin yhteen jäsenvaltion lainsäädännön kanssa.

               (11)

               Palveluntasositoumukseen tulisi erityisesti sisällyttää sopimusperusteiset toimitusajat sen varmistamiseksi, että tällaisten operaattoreiden tukkutason kiinteiden yhteyksien toimitusajat ovat samat kuin toimitusajat, joita ne soveltavat omiin palveluihinsa ja siten riittävästi lyhyempiä kuin vähittäismarkkinoilla toteutuvat toimitusajat.

               (12)

               Julkaisemalla kiinteiden yhteyksien parhaan nykykäytännön mukaisia yleisiä toimitusaikoja autetaan kansallisia sääntelyviranomaisia varmistamaan, että syrjimättömyyteen velvoitettujen operaattoreiden tukkutason kiinteisiin yhteyksiin ja erityisesti kiinteiden yhteyksien tilaajaosiin soveltamat sopimusperusteiset toimitusajat eivät estä muita kiinteiden yhteyksien vähittäismarkkinoilla kilpailevia operaattoreita tarjoamasta kilpailukykyisiä toimitusaikoja asiakkailleen. Tukkutason kiinteiden yhteyksien sopimusperusteisten toimitusaikojen olisi siten annettava vähittäismarkkinoilla kilpaileville operaattoreille mahdollisuus vähintään näillä vähittäismarkkinoilla kiinteitä yhteyksiä tarjoavien nimettyjen operaattoreiden parhaan nykykäytännön mukaisiin toimitusaikoihin. Parhaan nykykäytännön mukaisia aikoja pidemmät toimitusajat vähittäismarkkinoilla voivat muodostaa esteen sähköisen viestinnän verkkojen ja palvelujen sisämarkkinoiden kehitykselle; puitedirektiivin 8 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti kansallisten sääntelyviranomaisten tavoitteena on poistaa tällaiset esteet. Suositeltavissa nimettyjen operaattoreiden parhaan nykykäytännön mukaisissa toimitusajoissa on otettu huomioon nimettyjen operaattoreiden käyttämät toimitusprosessit vähittäismarkkinoilla; vastaavien tukkutason toimitusaikojen olisikin oltava näitä lyhyempiä.

               (13)

               Yleispalveludirektiivin 18 artiklan ja liitteen VII mukaisesti kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että nimettyjen yritysten tarjoaman kiinteiden yhteyksien vähimmäisvalikoiman tyypillinen toimitusaika julkaistaan; pystyäkseen tarkastelemaan tätä suositusta uudelleen komissio saattaa tarvita tietoa myös vähimmäisvalikoimaan kuulumattomista kiinteistä yhteyksistä.

               (14)

               Komissio tarkastelee tätä suositusta uudelleen 31 päivään joulukuuta 2005 mennessä voidakseen ottaa huomioon teknologian ja markkinoiden muutokset.

               (15)

               Viestintäkomitea on antanut lausuntonsa puitedirektiivin 22 artiklan 2 kohdan mukaisesti,

         SUOSITTELEE:

               1.

               Kun kansallinen sääntelyviranomainen asettaa tai pitää voimassa käyttöoikeusdirektiivin 10 artiklan tai direktiivin 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi) 18 artiklan ja liitteen VII mukaisen syrjimättömyysvelvoitteen kiinteisiin yhteyksiin liittyviä palveluja tarjoaville operaattoreille (jäljempänä ’nimetyt operaattorit’), sen on:

                           a)

                           varmistettava, että sopimukset sisältävät sitovia velvoitteita (jäljempänä ’palveluntasositoumuksia’), jotka kattavat kaikki tukkutason kiinteiden yhteyksien tarjontaan liittyvät merkitykselliset tekijät, kuten tilausvaiheen, siirtymäjärjestelyt, toimitusehdot, laadun, korjausajat, raportoinnin ja uskottavat taloudelliset seuraamukset sopimusrikkomuksista;

                           b)

                           varmistettava, että näiden palveluntasositoumusten sisältämät tukkutason kiinteiden yhteyksien sopimusperusteiset toimitusajat ovat mahdollisimman lyhyet kussakin yhteysluokassa. Tukkutasolla sopimusperusteisten toimitusaikojen olisi joka tapauksessa oltava lyhyempiä kuin nimettyjen operaattoreiden parhaan nykykäytännön mukaiset toimitusajat vähittäismarkkinoilla. Nimettyjen operaattoreiden parhaan nykykäytännön mukaiset toimitusajat nopeuksien 64 kbit/s, rakenteeton 2 Mbit/s, rakenteinen 2 Mbit/s ja rakenteeton 34 Mbit/s vähittäismarkkinoilla esitetään liitteessä.
                           Liitteessä esitettyjen parhaan nykykäytännön mukaisten toimitusaikojen laskentamenetelmän katsotaan ottavan huomioon nimettyjen operaattoreiden verkkorakenteiden ja toimitusmenettelyjen välillä todetut erot eri jäsenvaltioissa;

                           c)

                           varmistettava erityisesti, että a kohdassa tarkoitettuja sopimuksiin sisällytettyjä taloudellisia seuraamuksia sovelletaan yhteyksien toimitusten viivästyessä, ja ne muodostuvat tietystä summasta kutakin viivästymispäivää kohti kunkin tilatun yhteyden osalta; sopimuksessa on myös määrättävä, että korvausta ei peritä, jos ja siltä osin kuin nimetty operaattori osoittaa viivästymisen aiheutuneen siitä riippumattomista syistä;

                           d)

                           varmistettava, että tämän suosituksen uudelleentarkastelun edellyttämät tiedot annetaan direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ja toimitettava nämä tiedot komissiolle puitedirektiivin 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

               2.

               Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 21 päivänä tammikuuta 2005.

            Komission puolesta

         Viviane REDING

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 108, 24.4.2002, s. 33.

      (2)  EYVL L 199, 26.7.1997, s. 32. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/61/EY (EYVL L 268, 3.10.1998, s. 37).

      (3)  EYVL L 165, 19.6.1992, s. 27. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 98/80/EY (EYVL L 14, 20.1.1998, s. 27).

      (4)  EYVL L 108, 24.4.2002, s. 51.

      (5)  EYVL L 108, 24.4.2002, s. 7.

      (6)  EUVL L 114, 8.5.2003, s. 45.

      (7)  EUVL L 186, 25.7.2003, s. 43.

      LIITE
      SUOSITUSTEN LASKENTAPERUSTEET JA KIINTEIDEN YHTEYKSIEN HINTATIEDOT JÄSENVALTIOISSA
      Menetelmä
      Suositeltujen sopimusperusteisten enimmäistoimitusaikojen laskentamenetelmä perustuu kolmanneksi alhaisimpaan jäsenvaltioissa todettuun arvoon, jotta voitaisiin ottaa huomioon perustellut erot eri jäsenvaltioiden verkkorakenteissa ja toimitusmenettelyissä. Tämän menetelmän ja jäljempänä annettujen tietojen pohjalta on johdettu seuraavat parhaan nykykäytännön mukaiset toimitusajat nimettyjen operaattoreiden toimittamille kiinteille yhteyksille:

                  1)

                  kiinteä yhteys 64 kbit/s: 18 kalenteripäivää

                  2)

                  kiinteä yhteys 2 Mbit/s rakenteeton: 30 kalenteripäivää

                  3)

                  kiinteä yhteys 2 Mbit/s rakenteinen: 33 kalenteripäivää

                  4)

                  kiinteä yhteys 34 Mbit/s rakenteeton: 52 kalenteripäivää

            Tietoa kiinteiden yhteyksien toimitusajoista jäsenvaltioissa
      Tässä esitetyt tiedot koskevat sellaisten operaattorien kiinteiden yhteyksien toimitusaikoja, jotka kansallinen sääntelyviranomainen on ilmoittanut huomattavan markkinavoiman yritykseksi direktiivin 92/44/ETY 11 artiklan 1a kohdan nojalla. Komissio pyysi tietoja jäsenvaltioilta kyselylomakkeella, joka liittyi kiinteitä yhteyksiä koskevan raportin laadintaan vuonna 2002 (1). Tiedot saatiin syyskuuhun 2003 mennessä. Ilmoitettavat toimitusajat määritellään laskettavaksi alkaen siitä ajankohdasta, jona käyttäjä on tehnyt sitovan pyynnön kiinteän yhteyden hankkimiseksi, siihen ajankohtaan, johon mennessä 95 prosenttia kaikista samantyyppisistä kiinteistä yhteyksistä on avattu asiakkaille (2)
          (3).
      64 kbit/s kiinteä yhteys

      2 Mbit/s rakenteeton kiinteä yhteys

      2 Mbit/s rakenteinen kiinteä yhteys

      34 Mbit/s rakenteeton kiinteä yhteys

         (1)  Vuoden 2001 raportti on saatavilla osoitteessa: http://europa.eu.int/information_society/topics/telecoms/implementation/leasedlines/doc/COCOM02-10%20final.pdf

         (2)  Ks. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/51/EY 2 artiklan 3 kohta (EYVL L 295, 29.10.1997, s. 23).

         (3)  Luxemburg toimitti vuodelta 2002 tiedot vain ensimmäiseltä vuosipuoliskolta. Taulukossa esitetään tiedot kuitenkin molemmilta vuosipuoliskoilta. Tarvittaessa vuosipuoliskojen luvuista suurempi on otettu huomioon koko vuoden ylärajana parhaan nykykäytännön mukaisten lukujen laskemiseksi.
      Itävallan tiedot kattavat sekä vähittäis- että tukkutason yhteydet; tilastot ovat direktiivin mukaisia (95 prosenttia yhteyksistä toimitettu), tiedot sisältävät myös tilaukset kohteisiin joihin on täytynyt rakentaa erikseen infrastruktuuria; 2 Mbit/s yhteyksissä ei ole tehty eroa rakenteisten ja rakenteettomien yhteyksien välillä; 34 Mbit/s ja 155 Mbit/s yhteyksillä otos on liian pieni luotettavaa tilastointia varten; erityiset asiakkaasta johtuvat viivästykset sekä muutokset toimitusajankohtaan ja hankkeen toteutukseen on otettu huomioon niin, että ne eivät vaikuta parhaan käytännön mukaisiin toimitusaikoihin; toimitusajat on laskettu allekirjoitetun sopimuksen hyväksymisestä, ellei muuta ajankohtaa (asiakkaasta johtuen) ole sovittu.