title: Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Luxemburgin tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2000-2004

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


title: Neuvoston suositus, annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015, Ranskan vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ranskan vuoden 2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 272/51

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015,
   Ranskan vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ranskan vuoden 2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2015/C 272/14)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020, jonka lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia. Siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 14 päivänä heinäkuuta 2015 komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (3). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat, jotka jäsenvaltioita on kehotettu ottamaan huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Neuvosto antoi 8 päivänä heinäkuuta 2014 suosituksen (4) Ranskan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Ranskan vuoden 2014 tarkistetusta vakausohjelmasta. Komissio esitti 28 päivänä marraskuuta 2014 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 473/2013 (5) mukaisesti lausuntonsa Ranskan alustavasta talousarviosuunnitelmasta vuodeksi 2015.

               (4)

               Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2014 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2015 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi samana päivänä asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella myös varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Ranska kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (5)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 18 päivänä joulukuuta 2014 investointien edistämisen, rakenneuudistusten tehostamisen ja julkisen talouden vastuullisen ja kasvua edistävän vakauttamisen painopisteet.

               (6)

               Komissio julkaisi 26 päivänä helmikuuta 2015 Ranskaa koskevan vuoden 2015 maaraportin. Siinä arvioitiin Ranskan edistymistä 8 päivänä heinäkuuta 2014 hyväksyttyjen maakohtaisten suositusten noudattamisessa. Maaraportti sisältää myös asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun Suomea koskevan perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Ranskan makrotaloudessa on liiallisia epätasapainoja, jotka edellyttävät määrätietoisia politiikkatoimia ja erityisseurantaa. Erityisesti heikon kasvun ja matalan inflaation, yritysten huonon kannattavuuden ja toistaiseksi riittämättömien toimenpiteiden takia riskit, jotka aiheutuvat kustannuskilpailukyvyn ja reaalisen kilpailukyvyn puutteista sekä etenkin julkisen sektorin suuresta ja jatkuvasti kasvavasta velkaantuneisuudesta, ovat kasvaneet merkittävästi. On erityisen tärkeää toteuttaa toimia, joilla voidaan pienentää Ranskan talouteen kohdistuvien haittavaikutusten riskiä ja, kun otetaan huomioon sen talouden suuruusluokka, myös koko talous- ja rahaliittoon kohdistuvien haittavaikutusten riskiä.

               (7)

               Ranska toimitti vuoden 2015 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2015 vakausohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2015. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (8)

               Ranskaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen korjaavaa osiota. Hallitus suunnittelee vuoden 2015 vakausohjelmassa liiallisen alijäämän korjaamista neuvoston 10 päivänä maaliskuuta 2015 antamassa suosituksessa asettaman määräajan mukaisesti vuoteen 2017 mennessä ja keskipitkän aikavälin tavoitteen – 0,4 prosentin rakenteellisen alijäämän suhteessa BKT:hen – saavuttamista vuoteen 2018 mennessä (6). Hallitus aikoo noudattaa neuvoston asettamia julkisen talouden alijäämätavoitteita, mutta vuosiksi 2015–2017 suunnitellut julkisen talouden toimet (7) jäävät suosituksia vähäisemmiksi. Hallitus ennakoi vuoden 2015 vakausohjelmassa, että julkisen talouden velka suhteessa BKT:hen on suurimmillaan vuonna 2016, jolloin se on 97 prosenttia, ja supistuu sen jälkeen 95,5 prosenttiin vuonna 2018. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. 10 päivänä kesäkuuta 2015 Ranska esitti toteutettuja toimia koskevan selvityksen, jossa oli myös lisätietoja vuosille 2015–2017 suunnitelluista toimenpiteistä. Arvioituaan selvityksen komissio julkaisi 1 päivänä heinäkuuta 2015 tiedonannon, jossa se totesi, että liiallisia alijäämiä koskeva menettely on jätettävä lepäämään. Komission kevään 2015 talousennustetta on päivitetty siten, että siinä otetaan huomioon Ranskan esittämä toteutettuja toimia koskeva selvitys, ja sen mukaan julkisen talouden vuoden 2015 alijäämän odotetaan olevan 3,8 prosenttia suhteessa BKT:hen eli alle neuvoston alijäämiä koskevan menettelyn puitteissa tavoitteeksi asettaman 4 prosentin suhteessa BKT:hen. Samana vuonna todennäköisesti toteutettavat julkisen talouden toimet ovat kuitenkin neuvoston suositusta vähäisempiä. Ranskan esittämään toteutettuja toimia koskevaan selvitykseen sisältyvät lisätiedot huomioon ottaen komission päivitetyn ennusteen mukaan julkisen sektorin alijäämä vuonna 2016 on 3,4 prosenttia suhteessa BKT:hen, eli se on suositellun tavoitteen mukainen. Julkisen talouden toimien ei kuitenkaan odoteta vastaavan neuvoston suositusta. Neuvosto kehotti 10 päivänä maaliskuuta 2015 antamassaan suosituksessa arvioimaan vuosille 2016 ja 2017 suunniteltuja keskeisiä toimenpiteitä, mutta sitä ei tehty toteutettuja toimia koskevassa selvityksessä.
               Lopuksi, julkisen talouden suunnittelua koskevaa lakia (loi de programmation des finances publiques) ei ollut päivitetty neuvoston suosituksen mukaisesti. Yleisesti ottaen Ranskan noudattama vakauttamisstrategia nojaa ensisijaisesti suhdanneolojen vähittäiseen parantumiseen ja korkotason pysymiseen alhaisena, ja siihen liittyy sen vuoksi riskejä. Neuvosto katsoo vakausohjelmasta tekemänsä arvioinnin, komission kevään 2015 talousennusteen ja komission 1 päivänä heinäkuuta 2015 julkaiseman tiedonannon perusteella Ranskan pitkälti noudattavan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Jotta liiallinen alijäämä voitaisiin kuitenkin korjata kestävästi asetettuun määräaikaan mennessä, julkisen talouden strategiaa olisi vahvistettava ja tuettava panemalla täytäntöön kattavat ja tavoitteelliset rakenneuudistukset.

               (9)

               On ehdottoman tärkeää tehostaa menojen uudelleentarkastelua ja määritellä laajoja aloja, joilla voidaan tehdä menoleikkauksia, jotta näiden toimenpiteiden avulla voidaan saavuttaa odotetut tulokset. Ranskan olisi varmistettava, että menojen vähentämiselle asetetuissa tavoitteissa otetaan huomioon lähes nollassa oleva inflaatioaste. Samalla säästöt, jotka saadaan alhaisempien korkojen ansiosta ennakoitua pienemmiksi jäävistä julkisen velan kustannuksista, olisi käytettävä alijäämän vähentämiseen. Lyhyellä aikavälillä ei voida saada aikaan merkittäviä säästöjä, ellei sosiaaliturvamenojen kasvua saada kuriin, koska nämä menot olivat 26 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014 eli lähes puolet julkisen sektorin kokonaismenoista. Terveydenhuoltoalan menoja on tarkoitus supistaa 11 miljardia euroa vuosina 2015–2017, mutta tällä alalla tarvitaan lisää toimenpiteitä menojen kasvun hillitsemiseksi. Erityisesti olisi pyrittävä vielä tehokkaammin hillitsemään lääkkeiden hinnoista ja sairaalamenoista aiheutuvien menojen kasvua. Eläkejärjestelmän alijäämät näyttävät jatkuvan vuoteen 2020, eivätkä aiemmat eläkeuudistukset riitä poistamaan järjestelmän alijäämää. Yleistä eläkealijäämää pahentavat edelleen etenkin valtionhallinnon virkamiesten ja valtiojohtoisten yritysten työntekijöiden eläkejärjestelmät. Lisäksi makrotaloustilanteella on suuri vaikutus eläkejärjestelmän kestävyyteen ja erityisesti täydentäviin eläkejärjestelmiin. Tarvitaan määrätietoisia toimenpiteitä täydentävän eläkejärjestelmän taloudellisen tilanteen elvyttämiseksi.

               (10)

               Ranska on toteuttanut paikallishallinnon uudistuksen, jonka tavoitteena oli tehostaa järjestelmän toimintaa. Sen olisi jatkettava suunniteltua keskushallinnon myöntämien avustusten supistamista ja tiukennettava paikallishallinnon menojen valvontaa asettamalla paikallishallinnon verotulojen vuotuiselle kasvulle yläraja ottaen huomioon nykyiset useille paikallisveroille asetetut enimmäismäärät. Lisäksi olisi pyrittävä hillitsemään paikallisviranomaisten hallintomenojen kasvua.

               (11)

               Ranskassa on toteutettu politiikkatoimia työvoimakustannusten vähentämiseksi ja yritysten voittomarginaalien kasvattamiseksi myöntämällä 20 miljardin euron verohyvitys kilpailukyvyn ja työllisyyden tukemiseen ja leikkaamalla työnantajien sosiaaliturvamaksuja vielä 10 miljardia euroa osana vastuu- ja solidaarisuussopimusta. Näiden kahden toimenpiteen vaikutus on 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja niiden arvioidaan osaltaan supistavan Ranskan ja euroalueen keskiarvon välistä eroa verokiilassa. Toimenpiteiden täytäntöönpanoa olisi jatkettava vuonna 2016. Koska ne kuormittavat huomattavasti julkista taloutta, on kuitenkin tärkeä arvioida niiden vaikuttavuutta yritysten tasolla. Arvioinnissa olisi otettava erityisesti huomioon työ- ja tuotemarkkinoihin ja varsinkin palkkoihin vaikuttavat jäykkyydet. Minimityövoimakustannukset ovat edelleen suuret muihin jäsenvaltioihin verrattuna. Vähimmäispalkan olisi kehityttävä tavalla, joka tukee aiempaa paremmin kilpailukykyä ja työpaikkojen luomista. Lisäksi vähimmäispalkan automaattinen indeksikorotus saattaa matalan inflaation yhteydessä johtaa suurempiin palkankorotuksiin kuin on tarpeen ostovoiman säilyttämiseksi.

               (12)

               Ranskan olisi toteutettava määrätietoisia toimenpiteitä poistaakseen työ- ja kirjanpitolainsäädäntöön sisältyvät kynnysarvot, jotka rajoittavat ranskalaisten yritysten, etenkin pk-yritysten, kasvua. Kilpailua on vielä mahdollista lisätä palvelualalla, erityisesti asiantuntijapalveluiden ja vähittäiskaupan aloilla sekä verkkotoimialoilla. Useat säänneltyjä ammatteja koskevat säännökset ja tariffit rajoittavat talouden toimeliaisuutta. Uusia toimenpiteitä kilpailun lisäämiseksi oikeusalan ammateissa on hyväksytty osana hiljattain annettua lakia, joka koskee kasvua, talouden toimeliaisuutta ja yhtäläisiä mahdollisuuksia. Nämä toimenpiteet on ehdottomasti toteutettava, jotta voidaan varmistaa esteiden poistaminen käytännössä. Ranskan olisi lisäksi toteutettava toimenpiteitä poistaakseen esteet muilla aloilla, erityisesti terveydenhuoltoalalla. Pääsyä useisiin terveydenhuoltoalan ammatteihin säännellään edelleen numerus clausus -periaatteen mukaisesti, mikä vaikeuttaa palvelujen saantia. Tilannetta voitaisiin tarkastella uudelleen vaarantamatta kuitenkaan palvelujen laatua ja turvallisuutta.

               (13)

               Vuonna 2014 verojen suhde BKT:hen oli 45,8 prosenttia eli unionin korkeimpia. Yritysveroasteet ovat korkeat ja vaikuttavat kielteisesti ranskalaisten yritysten investointeihin. Yrityksen tosiasiallinen veroaste on keskimäärin 38,3 prosenttia ja kuuluu unionin korkeimpiin. Sen lisäksi, että Ranska toteuttaa käynnissä olevan, yrityksiltä kannetun solidaarisuuslisän asteittaisen lakkautuksen sekä yritysten lakisääteisen veroasteen laskun 28 prosenttiin vuonna 2020, sen olisi lisättävä lyhyellä aikavälillä toimia yritysverotuksen muuttamiseksi kasvua ja investointeja suosivaksi. Lisäksi tarvitaan toimenpiteitä, joilla yksinkertaistetaan verojärjestelmää poistamalla tehottomat verot. Ranskassa on tarkastelun mukaan yli 100 veroa, jotka eivät tuota lainkaan tai tuottavat vain vähän tuloja. Näiden verojen lakkauttaminen voisi yksinkertaistaa veromenettelyjä yritysten ja kotitalouksien osalta.

               (14)

               Ranskan työttömyysaste oli vuonna 2014 edelleen korkea, ja pitkäaikaistyöttömyys lisääntyi heikon talouskasvun takia. Kokonaistyöttömyysaste oli 10,2 prosenttia, kun se oli 10,3 prosenttia vuonna 2013 ja 7,5 prosenttia vuonna 2008. Työttömyys kosketti erityisesti nuoria, ikääntyneitä työntekijöitä ja matalan osaamistason työntekijöitä. Ranskan ongelmana on työmarkkinoiden segmentoituminen sekä se, että yhä suurempi osuus työsopimuksista on määräaikaisia. Kohdennetuilla toimenpiteillä, joilla on pyritty vähentämään segmentoitumista erityisesti korottamalla erittäin lyhytaikaisten työsopimusten sosiaaliturvamaksuja, ei ole onnistuttu pysäyttämään tätä suuntausta. Segmentoitumista voitaisiin mahdollisesti vähentää tarkistamalla työsopimuksia sääntelevää oikeudellista kehystä. Hiljattain toteutetuilla uudistuksilla on annettu työnantajille vain vähän mahdollisuuksia poiketa alakohtaisista työehtosopimuksista yrityskohtaisten työehtosopimusten avulla. Tämä rajoittaa yritysten mahdollisuuksia mukauttaa henkilöstöään tarpeitaan vastaavasti. Toimialoille ja yrityksille annetaan liikkumavaraa päättää tapauskohtaisesti ja työmarkkinaosapuolten kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen, missä tapauksissa 35 tunnin työviikosta on aiheellista poiketa, mutta tällä on merkittäviä kustannusvaikutuksia. Laki, jolla on otettu käyttöön työpaikkojen säilyttämistä koskevat sopimukset (accords de maintien de l'emploi), ei ole tuonut toivottuja tuloksia. Vain harvat yritykset ovat hyödyntäneet yritystason sopimuksia koskevia uusia järjestelyjä, joiden avulla voidaan lisätä työolojen joustavuutta. Järjestelmää olisi tarkistettava, jotta yrityksillä olisi enemmän mahdollisuuksia mukauttaa palkkoja ja työaikoja vastaamaan taloudellista tilannettaan.

               (15)

               Työmarkkinoiden pitkään jatkunut heikkeneminen on vaikuttanut työttömyysetuusjärjestelmään ja kyseenalaistanut koko mallin kestävyyden. Heinäkuun 1 päivänä 2014 käyttöön otettu työttömyysetuusjärjestelmää koskeva uusi sopimus ei riitä supistamaan alijäämää. Käyttöön otettujen uusien toimenpiteiden odotetaan tuottavan 0,3 miljardin euron säästöt vuonna 2014 ja 0,8 miljardin euron säästöt vuonna 2015. Järjestelmän alijäämän ennakoidaan kuitenkin kasvavan vuoden 2014 3,9 miljardista eurosta 4,4 miljardiin euroon vuonna 2015. Näin ollen järjestelmän velan määrä kasvaisi 25,9 miljardiin euroon. Järjestelmän elinkelpoisuuden varmistamiseksi on toteutettava rakenteellisia toimenpiteitä. Järjestelmästä vastaavien työmarkkinaosapuolten olisi tarkasteltava uudelleen erityisesti etuuksien myöntämisehtoja, etuuksien vähentämistä ajan mittaan sekä tulojen korvausasteita suuripalkkaisimpien työntekijöiden osalta.

               (16)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Ranskan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2015 maaraportissa. Se on arvioinut myös vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Ranskalle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Ranskan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–6.

               (17)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (8) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (18)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–6.

               (19)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut myös koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän analyysin perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro (9). Koska Ranskan rahayksikkö on euro, sen olisi myös varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,

         SUOSITTAA, että Ranska toteuttaa vuosina 2015 ja 2016 toimia, joilla se

               1.

               varmistaa liiallisia alijäämiä koskevaan menettelyyn liittyvät tulokselliset toimet sekä liiallisen alijäämän kestävän korjaamisen vuoteen 2017 mennessä lujittamalla julkisen talouden strategiaa, toteuttamalla tarvittavat toimenpiteet kunakin vuonna sekä käyttämällä kaikki satunnaiset voitot alijäämän ja velan supistamiseen; täsmentää kyseisiksi vuosiksi suunniteltuja menoleikkauksia ja toteuttaa riippumattoman arvioinnin keskeisten toimenpiteiden vaikutuksista;

               2.

               nopeuttaa toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on tehostaa menojen uudelleentarkastelua, suorittaa edelleen julkisen politiikan arviointeja ja yksilöi säästömahdollisuuksia kaikilla julkishallinnon alasektoreilla, mukaan lukien sosiaaliturva ja paikallishallinto; toteuttaa toimenpiteitä paikallisviranomaisten hallintomenojen kasvun hillitsemiseksi; toteuttaa lisää toimenpiteitä eläkejärjestelmän tasapainottamiseksi erityisesti varmistamalla maaliskuuhun 2016 mennessä, että täydentävien eläkejärjestelmien taloudellinen tilanne on kestävä pitkällä aikavälillä;

               3.

               varmistaa, että työvoimakustannusten supistukset, jotka perustuvat kilpailukyvyn ja työllisyyden tukemiseen tarkoitettuun verohyvitykseen sekä vastuu- ja solidaarisuussopimukseen, ovat kestävällä pohjalla, erityisesti toteuttamalla ne suunnitelmien mukaisesti vuonna 2016; arvioi näiden järjestelyjen vaikuttavuutta ottaen huomioon työ- ja tuotemarkkinoiden jäykkyydet; uudistaa, työmarkkinaosapuolia kuultuaan ja kansallisten käytäntöjen mukaisesti, palkanmuodostusprosessia sen varmistamiseksi, että palkkojen kehitys vastaa tuottavuutta; varmistaa, että vähimmäispalkan kehitys on yhdenmukainen työllisyyden ja kilpailukyvyn edistämistä koskevien tavoitteiden kanssa;

               4.

               vähentää yritysten kasvua haittaavia sääntelyesteitä vuoden 2015 loppuun mennessä erityisesti tarkistamalla yritysten kokoon liittyviä lainsäädännön kriteerejä kynnysarvoista aiheutuvien haittavaikutusten välttämiseksi; poistaa säänneltyihin ammatteihin pääsyä ja niiden harjoittamista koskevat rajoitukset myös muiden kuin oikeusalan ammattien osalta, erityisesti terveydenhuoltoalan ammattien osalta, vuodesta 2015 alkaen;

               5.

               yksinkertaistaa ja tehostaa verojärjestelmää erityisesti poistamalla tehottomat verotuet; tukee investointeja toteuttamalla toimenpiteitä, joilla alennetaan tuotantoveroja ja yritysten lakisääteistä kokonaisveroastetta sekä laajennetaan kulutusveropohjaa; toteuttaa vuodesta 2015 alkaen toimenpiteitä poistaakseen tehottomat verot, jotka eivät tuota lainkaan tai tuottavat vain vähän tuloja;

               6.

               uudistaa työlainsäädäntöä lisäkannustimien tarjoamiseksi työnantajille, jotta nämä tekisivät uusien työntekijöiden kanssa toistaiseksi voimassa olevia työsopimuksia; helpottaa yleisistä säännöksistä poikkeamista yritysten ja toimialojen tasolla erityisesti työaikajärjestelyjen osalta; uudistaa viimeistään vuoden 2015 lopussa työpaikkojen säilyttämistä koskevien sopimusten käyttöönotosta annettua lakia, jotta kyseisten sopimusten käyttöä yrityksissä voitaisiin lisätä; toteuttaa työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisia käytäntöjä noudattaen toimenpiteitä työttömyysetuusjärjestelmän uudistamiseksi, jotta järjestelmä olisi taloudellisesti kestävä ja tarjoaisi työttömille enemmän kannustimia työelämään palaamiseksi.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 2015.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Pidetty voimassa jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodelle 2014 6 päivänä toukokuuta 2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/322/EU (EUVL L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Ranskan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Ranskan vuoden 2014 vakausohjelmasta (EUVL C 247, 29.7.2014, s. 42).

      (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 473/2013, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, alustavien talousarviosuunnitelmien seurantaa ja arviointia sekä euroalueen jäsenvaltioiden liiallisen alijäämän tilanteen korjaamisen varmistamista koskevista yhteisistä säännöksistä (EUVL L 140, 27.5.2013, s. 11).

      (6)  Hallitus on edelliseen vakausohjelmaan verrattuna tarkistanut keskipitkän aikavälin tavoitettaan eli rakenteellista alijäämää suhteessa BKT:hen 0,25 prosentista 0,4 prosenttiin. Keskipitkän aikavälin tavoite on tarkoitus saavuttaa vuotta myöhemmin kuin viime vuoden vakausohjelmassa ennakoitiin.

      (7)  Rakenteellinen rahoitusasema, jonka komissio on laskenut uudelleen vakausohjelman tietojen perusteella yhteisesti sovittuja menetelmiä noudattaen.

      (8)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

      (9)  EUVL C 272, 18.8.2015, s. 98.


title: Komission suositus, annettu 26 päivänä heinäkuuta 2012 , suorituskykysuunnitelmien ja -tavoitteiden täytäntöönpanosta yhdenmukaisesti komission asetuksen (EU) N:o 691/2010 nojalla hyväksyttyjen Euroopan unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa sekä valmistautumisesta toista suorituskyvyn viiteajanjaksoa varten  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               31.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 228/1

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 26 päivänä heinäkuuta 2012,
   suorituskykysuunnitelmien ja -tavoitteiden täytäntöönpanosta yhdenmukaisesti komission asetuksen (EU) N:o 691/2010 nojalla hyväksyttyjen Euroopan unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa sekä valmistautumisesta toista suorituskyvyn viiteajanjaksoa varten
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   2012/C 228/01
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon lennonvarmistuspalvelujen ja verkkotoimintojen suorituskyvyn kehittämisjärjestelmästä ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevista yhteisistä vaatimuksista annetun asetuksen (EY) N:o 2096/2005 muuttamisesta annetun komission asetuksen (EU) N:o 691/2010 (1),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komission asetuksessa (EU) N:o 691/2010 säädetään, että jäsenvaltioiden on hyväksyttävä kansallisia tai toiminnallista ilmatilan lohkoa koskevia suorituskykysuunnitelmia, joihin sisältyy kansallisia tai toiminnallista ilmatilan lohkoa koskevia sitovia tavoitteita. Asetuksessa säädetään myös, että komissio arvioi sitä, ovatko kansalliset tai toiminnallisia ilmatilan lohkoja koskevat tavoitteet yhdenmukaisia niiden Euroopan unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa, jotka hyväksyttiin ensimmäistä suorituskyvyn viiteajanjaksoa (2012–2014) varten 21 päivänä helmikuuta 2011 annetulla komission päätöksellä 2011/121/EU (2), sekä sitä, myötävaikuttavatko ensin mainitut tavoitteet riittävällä tavalla Euroopan unionin laajuisten tavoitteiden saavuttamiseen.

               (2)

               Komissio nimesi 29 päivänä heinäkuuta 2010 komission asetuksen (EU) N:o 691/2010 3 artiklassa tarkoitetun suorituskyvyn tarkastuselimen avustamaan sitä suorituskyvyn kehittämisjärjestelmän täytäntöönpanossa.

               (3)

               Jäsenvaltiot toimittivat ensimmäiset kansalliset suunnitelmansa komissiolle viimeistään 5 päivänä heinäkuuta 2011. Niihin sisältyi myös Belgian ja Luxemburgin yhteisesti esittämä suunnitelma. Tanska ja Ruotsi toimittivat komissiolle suunnitelman, joka koskee niiden toiminnallista ilmatilan lohkoa (Tanskan–Ruotsin lohko). Belgia, Ranska, Saksa, Luxemburg ja Alankomaat toimittivat komissiolle suunnitelman, joka koskee niiden toiminnallista ilmatilan lohkoa (FABEC).

               (4)

               Komission asetuksen (EU) N:o 691/2010 13 artiklan 3 kohdan mukaisesti komissio antoi 23 päivänä marraskuuta 2011 komission suosituksen C(2011) 8329 suorituskykysuunnitelmiin sisältyvien tavoitteiden tarkistamisesta.

               (5)

               Kaikki jäsenvaltiot Kyprosta lukuun ottamatta ilmoittivat komission asetuksen (EU) N:o 691/2010 13 artiklan 4 kohdan mukaisesti 1 päivään helmikuuta 2012 mennessä komissiolle hyväksyneensä tarkistetut suorituskykysuunnitelmat ja -tavoitteet. Tämän suosituksen antamispäivään mennessä Kypros ei ollut ilmoittanut komissiolle tarkistettujen suorituskykysuunnitelmien ja -tavoitteiden hyväksymisestä.

               (6)

               Komissio arvioi suorituskyvyn tarkastuselimen avustamana tarkistetut kansalliset tai toiminnallisia ilmatilan lohkoja koskevat suorituskykysuunnitelmat ja -tavoitteet komission asetuksen (EU) N:o 691/2010 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.

               (7)

               Tämän arvioinnin perusteella komissio totesi, että kansallisiin tai toiminnallisia ilmatilan lohkoja koskeviin suorituskykysuunnitelmiin sisältyvät tavoitteet ovat yhdenmukaisia Euroopan unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa ja myötävaikuttavat riittävästi näiden tavoitteiden saavuttamiseen. Jäsenvaltioille ilmoitettiin asiasta komission asetuksen (EU) N:o 691/2010 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

               (8)

               Vaikka komissio saattoi yleisen arvioinnin perusteella vahvistaa, että suunnitelmien tavoitteet ovat yhdenmukaisia Euroopan unionin laajuisten tavoitteiden kanssa ja myötävaikuttavat näiden tavoitteiden saavuttamiseen, arviointi osoitti, että yksittäisten jäsenvaltioiden panostuksessa on merkittäviä eroja. Joissakin tapauksissa komissio havaitsi, että yksittäinen jäsenvaltio olisi voinut parantaa suorituskykytavoitteitaan enemmänkin.

               (9)

               Komission tekemän arvioinnin perusteella tässä suosituksessa käsitellään suorituskykysuunnitelmien ja -tavoitteiden toteutumista yhdenmukaisesti Euroopan unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa sekä valmistautumista toista suorituskyvyn viiteajanjaksoa varten. Tätä varten komissio ottaa huomioon ensimmäisen suorituskyvyn viiteajanjakson tulokset, kun se arvioi toista viiteajanjaksoa varten laadittuja suorituskykysuunnitelmia ja -tavoitteita.

               (10)

               Komissio kuuli niitä jäsenvaltioita, joita tämä suositus koskee,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1.

               Tämän suosituksen tavoitteena on varmistaa se, että suorituskykysuunnitelmat ja -tavoitteet toteutuvat yhdenmukaisesti ensimmäistä suorituskyvyn viiteajanjaksoa eli vuosia 2012–2014 varten komission päätöksellä 2011/121/EU hyväksyttyjen Euroopan unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa. Lisäksi tavoitteena on varmistaa, että ensimmäisen suorituskyvyn viiteajanjakson tulokset otetaan asianmukaisesti huomioon toista suorituskyvyn viiteajanjaksoa valmisteltaessa.

               2.

               Suorituskyvyn tarkastuselimen arviointiraporteissa esitettyjen suositusten perusteella ja ottaen huomioon suorituskyvyn kehittämisjärjestelmään osallistuvien jäsenvaltioiden yhdessä saavuttaman edistymisen, komissio katsoo seuraavaa:

                           a)

                           Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että niiden lennonvarmistuspalvelujen tarjoat tarkistavat kapasiteettisuunnitelmiaan niin, että ne voivat tarjota riittävästi kapasiteettia hyväksyttyihin suorituskykysuunnitelmiin sisältyvien tavoitteiden saavuttamiseksi.

                           b)

                           Jäsenvaltioiden olisi kyettävä tarjoamaan suunnitelmien mukainen kapasiteetti asetetun kustannustehokkuustavoitteen rajoissa. Tästä syystä kustannuskehityksen hallinta on erityisen tärkeää.

                           c)

                           Jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava komissiolle seuraavat tiedot vuosittain ensimmäisestä suorituskyvyn viiteajanjaksosta alkaen:

                                       i)

                                       määritettyjen kustannusten ja todellisten kustannusten erotus odottamattomien kustannusten yksilöimiseksi ja niiden muutosten ja merkittävyyden selvittämiseksi;

                                       ii)

                                       lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien suunniteltujen ja suorituskykysuunnitelmiin kirjattujen investointien ja toteutuneen kulutuksen välinen erotus sekä näiden investointien suunnitellun ja todellisen käyttöönottoajankohdan välinen erotus.

                           d)

                           Jäsenvaltioiden, jotka kuuluvat toiminnallisiin ilmatilan lohkoihin Pohjois-Eurooppa (NEFAB), Baltia ja Blue MED, olisi komission asetuksen (EU) N:o 691/2010 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti annettava vuoden 2012 loppuun mennessä komissiolle tiedoksi yhteenkootut suorituskykytavoitteet ja osoitettava, että yhdenmukaisuus Euroopan unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa toteutuu toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla.

               3.

               Toisen suorituskyvyn viiteajanjakson valmistelun osalta komissio katsoo seuraavaa:

                           e)

                           Toista suorituskyvyn viiteajanjaksoa koskevia suorituskykysuunnitelmia ja -tavoitteita arvioitaessa olisi otettava huomioon kunkin jäsenvaltion suhteellinen panos EU:n laajuisten suorituskykytavoitteiden saavuttamisessa ensimmäisen viiteajanjakson aikana niin, että vertailuvuotena on vuosi 2009.

                           f)

                           Jäsenvaltioiden olisi otettava huomioon, että tarvitaan merkittäviä ponnistuksia, jotta toisella suorituskyvyn viiteajanjaksolla voidaan saavuttaa kustannustehokkuustavoite, joka on merkittävästi ensimmäisellä viiteajanjaksolla saavutettua keskimääräistä hintaa alhaisempi. On odotettavissa, että tämä aiheuttaa merkittävää painetta eurooppalaisten lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien kustannusten alentamiseksi, mikä sopii yhteen toiminnallisten ilmatilan lohkojen perustamisen kanssa.

                           g)

                           Jäsenvaltioiden olisi toisen suorituskyvyn viiteajanjakson valmisteluissa otettava täysimääräisesti huomioon lennonvarmistuspalvelujen tarjoajiin kohdistuva todellinen riski ja varmistettava, että oman pääoman tuotto vastaa kohtuullisesti kyseistä riskiä.

               4.

               Komissio aikoo seurata tämän suosituksen ja muiden suorituskyvyn tarkastuselimen arviointiraporttiin sisältyvien suositusten noudattamista yhteistyössä suorituskyvyn tarkastuselimen kanssa hyödyntäen kahdenvälistä ja/tai monenvälistä yhteydenpitoa jäsenvaltioiden kanssa.

               5.

               Komissio muistuttaa jäsenvaltioita niiden komission asetuksen (EU) N:o 691/2010 17 artiklan 1 ja 3 kohdan mukaisesta velvoitteesta jatkuvasti seurata suorituskykysuunnitelmien täytäntöönpanoa ja raportoida siitä.

               6.

               Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 26 päivänä heinäkuuta 2012.

            Komission puolesta

         Siim KALLAS

            Varapuheenjohtaja

      (1)  EUVL L 201, 3.8.2010, s. 1.

      (2)  EUVL L 48, 23.2.2011, s. 16.


title: Neuvoston suositus, annettu 10 päivänä heinäkuuta 2012 , Itävallan vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Itävallan vuosien 2011–2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               24.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 219/1

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 10 päivänä heinäkuuta 2012,
   Itävallan vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Itävallan vuosien 2011–2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   2012/C 219/01
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen käynnistää uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan yhteensovittamista, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopalla kestävän kasvun vauhdittamiseen ja kilpailukyvyn parantamiseen olevien mahdollisuuksien lisäämiseksi.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Neuvosto antoi 12 päivänä heinäkuuta 2011 suosituksen (3) Itävallan kansallisesta uudistusohjelmasta vuodelta 2011 ja lausunnon Itävallan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2011–2014.

               (4)

               Komissio hyväksyi 23 päivänä marraskuuta 2011 toisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi toinen politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin eurooppalainen ohjausjakso, jonka perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa. Komissio hyväksyi 14 päivänä helmikuuta 2012 makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (4) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Itävalta ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (5)

               Neuvosto antoi 1 päivänä joulukuuta 2011 päätelmät, joissa kehotetaan sosiaalisen suojelun komiteaa esittämään yhteistyössä työllisyyskomitean ja muiden komiteoiden kanssa näkemyksensä toimista, joita suositellaan Eurooppa 2020 -strategian puitteissa toteutettavan politiikkajakson yhteydessä. Nämä näkemykset ovat osa työllisyyskomitean lausuntoa.

               (6)

               Euroopan parlamentti on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti osallistunut asianmukaisesti eurooppalaiseen ohjausjaksoon ja se on 15 päivänä helmikuuta 2012 hyväksynyt päätöslauselman vuotuisen kasvuselvityksen 2012 työllisyys- ja sosiaalinäkökohdista sekä päätöslauselman osallistumisesta vuotuiseen kasvuselvitykseen 2012.

               (7)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 2 päivänä maaliskuuta 2012 rahoitusvakauden turvaamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (8)

               Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 2 päivänä maaliskuuta 2012 Euro Plus -sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

               (9)

               Itävalta toimitti vuosia 2011–2016 koskevan vuoden 2012 vakausohjelmansa 24 päivänä huhtikuuta 2012 ja vuoden 2012 kansallisen uudistusohjelmansa 25 päivänä huhtikuuta 2012. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (10)

               Neuvosto on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että ohjelman julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on vuosien 2012 ja 2013 osalta varovainen. Vuosien 2014–2016 osalta skenaario on optimistisempi, ja BKT:n ennakoidaan kasvavan keskimäärin 2,1 prosenttia, mikä on johdonmukaisesti potentiaalista kasvua koskevien tämänhetkisten arvioiden yläpuolella. Vakausohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian tavoitteena on korjata liiallinen alijäämä vuoteen 2013 mennessä ja saavuttaa julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite vuoteen 2016 mennessä. Vakausohjelman mukainen keskipitkän aikavälin tavoite oli aiemmin tasapainoinen rahoitusasema suhdannekierron aikana, mutta nyt tavoitteeksi on asetettu 0,45 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen. Tämä vastaa asianmukaisesti vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Liiallisen alijäämän suunniteltu korjaus on sen määräajan mukainen, joka asetettiin liiallista alijäämää koskevan menettelyn yhteydessä joulukuussa 2009 annetussa neuvoston suosituksessa. Kun otetaan huomioon (uudelleenlaskettu) julkisen talouden rakenteellinen rahoitusasema (5), keskimääräisten vuotuisten julkisen talouden toimien suunnitellaan vuosina 2011–2013 olevan kuitenkin keskimäärin 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä on vähemmän kuin neuvoston suosittelema 0,75 prosenttia suhteessa BKT:hen. Kaavailtu rakenteellinen kehitys kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta on riittävä vuonna 2015, mutta vuosina 2014 ja 2016 hitaampaa kuin vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettu viitearvo, joka on vuosittain 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Harkinnanvaraiset tulopuolen toimet huomioon ottaen julkisten menojen ennustettu kasvutahti vuosina 2014–2015 vastaa kuitenkin menojen kasvulle vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettua viitearvoa. Julkisen talouden tavoitteisiin kohdistuu kuitenkin riskejä sekä tulo- että menopuolella. Esimerkiksi joidenkin toimenpiteiden vaikutusta julkiseen talouteen on vaikea esittää määrällisesti, koska vaikutus riippuu niiden toteutusnopeudesta. Finanssitransaktioveron yksityiskohdat eivät ole vielä selvillä, koska sitä koskevasta lainsäädännöstä ei ole vielä sovittu. Suunniteltuja menoleikkauksia ei ole vielä osoitettu liittovaltiotason alapuolella. Vakausohjelman mukaan julkisen velan suhde BKT:hen, joka oli vuoden 2011 lopussa 72,2 prosenttia, nousee huippuunsa, 75,3 prosenttiin, vuonna 2013 ja laskee asteittain 70,6 prosenttiin vuonna 2016. Kun tarkastellaan vakaus- ja kasvusopimuksessa velan supistamiselle asetettua viitearvoa, Itävalta on vuosina 2014–2016 siirtymävaiheessa, ja vakausohjelmassa esitettyjen suunnitelmien avulla on tarkoitus varmistaa riittävä edistyminen kohti velan supistamiselle asetetun viitearvon noudattamista. Tähän julkisen talouden kehitysarvioon liittyy kuitenkin riskejä, koska yleisen valtionhallinnon ulkopuolisiksi luokiteltujen valtionyhtiöiden velka on kasvamassa ja valtion pankkisektorille kohdentama tuki saattaa aiheuttaa lisärasitetta.

               (11)

               Viimeisimmän julkisen talouden vakauttamistoimenpidepaketin hyväksymisen myötä Itävalta etenee kohti kestävämpää julkista taloutta. Paketin toimenpiteisiin ei kuitenkaan kuulu merkittävää julkisen talouden suhteiden virtaviivaistamista liittovaltio-, osavaltio- ja paikallistason välillä, vaikka tämä on laajasti tunnustettu merkittäväksi mahdollisuudeksi saada aikaan säästöjä. Liittohallitus ja osavaltioiden hallitukset ovat päässeet periaatteelliseen sopimukseen terveydenhuollon rahoituksen keskittämisestä, mutta asiaa koskevista yksityiskohdista on vielä neuvoteltava.

               (12)

               Todellisen eläkkeellesiirtymisiän nostamiseksi Itävalta on toteuttanut uudistuksia, joiden pääasiallisena tarkoituksena on rajoittaa työkyvyttömyyseläkkeelle pääsyä. Lakisääteisen eläkeiän yhdenmukaistamista miesten ja naisten välillä suunnitellaan tällä hetkellä vuosiksi 2024–2033, eikä sen aikaistamista ole viety eteenpäin. Ikääntyneiden työntekijöiden työllistettävyyttä ja aktiivisen ikääntymisen kulttuuria yrityksissä on parannettava edelleen. Ehdotetut toimenpiteet eivät ehkä ole tarpeeksi kauaskantoisia, jotta todellista eläkkeellesiirtymisikää saataisiin niiden avulla korotettua merkittävästi.

               (13)

               Itävallan työmarkkinoiden toimintakyky on ollut erittäin hyvä, mistä kertoo unionin alhaisin työttömyysaste vuosina 2010 ja 2011. Itävallan työvoimapotentiaalin ennustetaan kuitenkin supistuvan vuodesta 2020 alkaen. Tämän vuoksi Itävallan on pyrittävä hyödyntämään työikäisen väestön potentiaali täysimääräisesti ratkaisemalla ongelmat, jotka liittyvät ikääntyneiden työntekijöiden alhaiseen työllisyysasteeseen sekä varhaiseläke- ja työkyvyttömyyseläkejärjestelmien laajaan käyttöön, ansiotulojen korkeaan vero- ja sosiaaliturvarasitukseen sekä siihen, että naisten työssäkäynti keskittyy melko suuressa määrin matalapalkkaisille aloille ja osa-aikaiseen työhön. Myöskään maahanmuuttajataustaisten henkilöiden potentiaalia ei hyödynnetä täysimääräisesti, mikä johtuu alhaisista koulutustuloksista tai vaikeuksista, jotka liittyvät ulkomailla hankittujen taitojen tunnustamiseen. OECD:n kansainvälisen oppimistulosten arviointiohjelman ”PISA” tulosten mukaan maan koulutustulokset ovat EU:n keskiarvoa alhaisemmat ja sosioekonomisen taustan vaikutus koulutussaavutuksiin on erityisen suuri. Tärkeimpiä haasteita ovat jatkuvasti kasvava opiskelijamäärä, joka johtuu sisään otettavien suuresta määrästä (”massayliopisto”) ja opintojen korkeasta keskeyttämisasteesta (noin 40 prosenttia), sekä huomattava rahoitusvajaus.

               (14)

               Kun tarkastellaan kilpailukykyä ja tuottavuutta, Itävallan asema on suotuisa. Useilla aloilla esiintyy kuitenkin suhteellisia rakenteellisia heikkouksia, jotka saattavat vahingoittaa maan pitkän aikavälin kasvupotentiaalia. Palvelualan kilpailu ei ole tukenut kovin hyvin kotimaista kysyntää. Korkeisiin verkkoliittymämaksuihin ja vakiintuneiden yritysten kilpailua vääristävään toimintatapaan (markkinoille pääsyn, kilpailun ja innovoinnin hankaloittaminen) liittyviä ongelmia ei ole ratkaistu. Lisäksi voimassa on edelleen vapaita ammatteja koskevia perusteettomia rajoituksia: Itävallan komissiolle ilmoittamien säänneltyjen ammattien määrä ylittää selvästi EU:n keskiarvon. Näiden ammattien sääntelyn aiheellisuutta ja oikeasuhteisuutta on tarpeen arvioida. Itävallan antama sitoumus vahvistaa liittovaltiotason kilpailuviranomaista ei ole johtanut konkreettisiin edistysaskeleisiin. Palveluista sisämarkkinoilla 12 päivänä joulukuuta 2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/123/EY (6) (”Palveludirektiivi”) on lopulta pantu täytäntöön neuvoston vuonna 2011 suosittelemalla tavalla hyväksymällä ”horisontaalinen” säädös ja tekemällä muutoksia osavaltiotason lainsäädäntöön.

               (15)

               Itävallan rahoitussektoriin kohdistuu erityisiä haasteita, jotka liittyvät itävaltalaisten pankkien laajaan toimintaan Keski-, Itä- ja Kaakkois-Euroopan maissa, sillä useissa näistä talouksista varallisuuserien laatu saattaa olla edelleen heikkenemässä. Ennen kuin tehdään toimintaperiaatteita koskevia päätöksiä, joilla on valtioiden rajat ylittäviä vaikutuksia, on vaihdettava tietoja ja sovitettava toimet yhteen asianomaisen maan valvontaviranomaisten kanssa. Lisäksi viranomaisten on jatkettava julkista tukea saaneiden pankkien, erityisesti kansallistettujen luottolaitosten, tarkkaa seurantaa ja niiden uudelleenjärjestelyä.

               (16)

               Itävalta on tehnyt useita sitoumuksia Euro Plus -sopimuksen nojalla. Nämä sitoumukset ja vuonna 2011 esitettyjen sitoumusten täytäntöönpano liittyvät työllisyyden edistämiseen, kilpailukyvyn parantamiseen ja julkisen talouden kestävyyden tukemiseen. Komissio on arvioinut Euro Plus -sopimukseen perustuvien sitoumusten täytäntöönpanoa. Tämän arvioinnin tulokset on otettu huomioon suosituksissa.

               (17)

               Komissio on laatinut eurooppalaisen ohjausjakson puitteissa kattavan analyysin Itävallan talouspolitiikasta. Se on arvioinut vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Itävallan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta sekä sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset on otettu huomioon jäljempänä esitettävissä suosituksissa 1–7.

               (18)

               Neuvosto on tämän arvioinnin perusteella tutkinut vakausohjelman, ja sen lausunto (7) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävässä suosituksessa 1,

         SUOSITTAA, että Itävalta toteuttaa vuosina 2012–2013 toimia, joilla se

               1.

               toteuttaa vuoden 2012 talousarvion suunnitelmien mukaan sekä tehostaa vuodeksi 2013 ja sen jälkeiseksi ajaksi laadittua julkisen talouden strategiaa ja toteuttaa sen tinkimättä; täsmentää riittävällä tavalla (erityisesti liittovaltiota alemmalla tasolla) toimenpiteet, joilla huolehditaan liiallisen alijäämän oikea-aikaisesta korjaamisesta ja liiallista alijäämää koskevan menettelyn yhteydessä annetuissa neuvoston suosituksissa määriteltyjen keskimääräisten vuotuisten rakenteellisten sopeutustoimien toteuttamisesta; huolehtii sen jälkeen tarvittavista rakenteellisista sopeutustoimista, joiden avulla voidaan edetä riittävässä määrin kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta, myös menojen kasvulle asetettua viitearvoa;

               2.

               toteuttaa lisätoimia kansallisen talousarviokehyksen vahvistamiseksi yhdensuuntaistamalla liittovaltio-, osavaltio- ja paikallistason hallinnon tehtäviä erityisesti toteuttamalla konkreettisia uudistuksia, joiden tarkoituksena on parantaa terveydenhuollon ja koulutuksen organisaatiota, rahoitusta ja tehokkuutta;

               3.

               aikaistaa lakisääteisen eläkkeellesiirtymisiän yhtenäistämistä miesten ja naisten välillä; parantaa ikääntyneiden työntekijöiden työllistettävyyttä ja valvoo tarkasti varhaiseläkkeelle siirtymistä rajoittavien viimeaikaisten uudistusten täytäntöönpanoa sen varmistamiseksi, että todellinen eläkkeellesiirtymisikä nousee, myös yhdistämällä lakisääteinen eläkeikä elinajanodotteen nousuun;

               4.

               toteuttaa toimenpiteitä työhön kohdistuvan tosiasiallisen veroasteen ja sosiaaliturvarasituksen keventämiseksi erityisesti matalapalkkaisten työntekijöiden osalta, jolloin tavoitteena on nostaa ikääntyneiden työntekijöiden ja naisten työllisyysastetta, kun otetaan huomioon tarve hillitä väestörakenteen muutoksen vaikutuksia työikäiseen väestöön; siirtää verorasitusta kiinteistöveroihin ja ympäristöveroihin ilman talousarviovaikutuksia; supistaa sukupuolten välistä suurta palkkaeroa ja parantaa naisten kokoaikaisia työllistymismahdollisuuksia, erityisesti lisäämällä huollettaville tarjolla olevia hoitopalveluja;

               5.

               panee edelleen täytäntöön toimenpiteitä erityisesti muita heikommassa asemassa olevien nuorten koulutustulosten parantamiseksi; toteuttaa toimenpiteitä korkea-asteen koulutuksen keskeyttämisen vähentämiseksi;

               6.

               toteuttaa lisätoimia kilpailun edistämiseksi palvelualoilla poistamalla markkinoille tulon esteitä viestinnän, liikenteen ja energian vähittäismarkkinoilla; vapaiden ammattien harjoittamista koskevat rajoitukset olisi poistettava, jos ne ovat perusteettomia; laajentaa liittovaltion kilpailuviranomaisen toimivaltaa ja nopeuttaa kilpailulainsäädännön uudistamista;

               7.

               Jatkaa julkista tukea saaneiden pankkien uudelleenjärjestelyä ja niiden tarkkaa seurantaa välttäen samalla liiallista velkavivun purkamista; parantaa edelleen yhteistyötä ja kansallisen päätöksenteon yhteensovittamista muiden maiden finanssivalvontaviranomaisten kanssa.

      Tehty Brysselissä 10 päivänä heinäkuuta 2012.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         V. SHIARLY

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetty voimassa vuodelle 2012 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 26 päivänä huhtikuuta 2012 annetulla neuvoston päätöksellä 2012/238/EU (EUVL L 119, 4.5.2012, s. 47).

      (3)  EUVL C 210, 16.7.2011, s. 8.

      (4)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (5)  Suhdannetasoitettu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä, komission yksiköiden uudelleen laskemana ohjelman tietojen perusteella ja yhteisesti sovittuja menetelmiä käyttäen.

      (6)  EUVL L 376, 27.12.2006, s. 36.

      (7)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Greeceand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Greece, 2011-2014

text:
  EUROOPAN KOMISSIO
                                   Bryssel 7.6.2011
                                   SEK(2011) 808 lopullinen
                          Suositus
                NEUVOSTON SUOSITUS
 Kreikan kansallisesta uudistusohjelmasta vuodelta 2011
         sekä siihen sisältyvä neuvoston lausunto
Kreikan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2011-2014
                {SEK(2011) 717 lopullinen}
 ---pagebreak---                                                Suositus
                                     NEUVOSTON SUOSITUS
                     Kreikan kansallisesta uudistusohjelmasta vuodelta 2011
                              sekä siihen sisältyvä neuvoston lausunto
                    Kreikan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2011-2014
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen
   121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja
   yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen
   (EY) N:o 1466/97 ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:
   (1)     Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission
           ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020.
           Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia. Strategia
           keskitetään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun
           vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn lisäämiseksi.
   (2)     Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin
           talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä
           lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista1.
           Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin
           ottamaan      yhdennetyt    suuntaviivat    huomioon     kansallisessa     talous-   ja
           työllisyyspolitiikassaan.
   1
           Pidetään voimassa vuonna 2011 19 päivänä toukokuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä
           2011/308/EU.
FI                                                 2                                                FI
 ---pagebreak---    (3) Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011 ensimmäisen vuotuisen
       kasvuselvityksen. Tästä alkoi uusi talouden ohjauksen ja hallinnan jakso EU:ssa ja
       ensimmäinen politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka
       perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa.
   (4) Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta 2011 julkisen talouden
       vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka ovat 15 päivänä helmikuuta
       ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston päätelmien ja komission
       vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että etusijalle on asetettava
       talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden kestävyyden palauttaminen,
       työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten avulla sekä uudet kasvua
       edistävät toimet.
   (5) Kreikka esitti 3 päivänä toukokuuta kattavan sopeutusohjelman. Euroalueen
       jäsenvaltioiden ja Kansainvälisen valuuttarahaston sitä varten myöntämä rahoitustuki
       on 110 miljardia euroa. Siihen liittyvässä yhteisymmärryspöytäkirjassa ja sen
       myöhemmissä täydennysosissa vahvistetaan ne talouspoliittiset ehdot, joiden
       perusteella rahoitustukea myönnetään.
   (6) Keskeiset poliittiset ehdot on vahvistettu neuvoston päätöksessä 2010/320/EU, joka on
       osoitettu Kreikalle julkisen talouden valvonnan lujittamiseksi ja syventämiseksi ja
       jolla vaaditaan Kreikkaa toteuttamaan alijäämää pienentäviä toimenpiteitä, joita
       pidetään tarpeellisina liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi Euroopan unionin
       toiminnasta tehdyn sopimuksen 136 artiklan ja 126 artiklan 9 kohdan nojalla, ja sen
       myöhemmissä muutoksissa2.
   (7) Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 25 päivänä maaliskuuta 2011 Euro Plus
       -sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne
       voidaan sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.
       Kreikka ei ole vielä toimittanut tarkistettua vakausohjelmaa eikä ilmoittanut
       nimenomaan Euro Plus –sopimuksen mukaisia vuotta 2011 koskevia sitoumuksia eikä
       toimia. Kreikan odotetaan toimittavan ne Eurooppa-neuvostolle.
   (8) Viimeisten kymmenen vuoden aikana Kreikan talouskasvu perustui kestämättömiin
       tekijöihin. Kulutuksen ja kiinteistöinvestointien voimakkaaseen kasvuun liittyi suuri
       reaalipalkkojen kasvu ja nopea luotonannon kasvu. Alhaiset reaalikorot yhdistettynä
       euron käyttöönottoon ja rahoitusmarkkinoiden vapautumiseen ruokkivat voimakasta
       kasvua. Vuosien 2008–2009 maailmanlaajuinen kriisi paljasti muun muassa seuraavia
       heikkouksia: kestämätön finanssipolitiikka, joka oli jäänyt osittain piiloon
       epäluotettavien tilastojen ja tilapäisesti suurien tulojen taakse; joustamattomat työ- ja
       tuotemarkkinat; kilpailukyvyn menetys ja nopeasti kasvava ulkoinen velka. Talous- ja
       luottamuskriisi vaikutti pankkisektoriin, vaikka kyseinen sektori ei ollutkaan kriisin
       lähtökohta. Kreikan julkisen talouden rahoitusaseman heikkeneminen paljastui
       myöhään maan tilinpito- ja tilastointijärjestelmien vakavien puutteiden vuoksi. Tämä
       viivytti korjaavien toimenpiteiden toteuttamista. Kun Kreikan julkisen talouden
       rahoitusaseman vakautta koskevat epäilyt heräsivät ja riskejä ryhdyttiin yhä enemmän
   2
       Neuvoston päätös 2010/320/EU, annettu 10 päivänä toukokuuta 2010 (EUVL L 145, 11.6.2010, s. 6);
       neuvoston päätös 2010/486/EU, annettu 7 päivänä syyskuuta 2010 (EUVL L 241, 14.9.2010, s. 12);
       neuvoston päätös 2011/57/EU, annettu 20 päivänä joulukuuta 2010 (EUVL L 26, 29.1.2011, s. 15);
       neuvoston päätös 2011/257/EU, annettu 7 päivänä maaliskuuta 2010 (EUVL L 110, 29.4.2011, s. 26).
FI                                                 3                                                    FI
 ---pagebreak---            karttamaan maailmanlaajuisesti, markkinoiden suhtautuminen Kreikkaan heikkeni
           jyrkästi vuoden 2010 alussa. Huhtikuussa 2010 Kreikka pyysi kansainvälistä
           rahoitusapua, sillä se ei päässyt kansainvälisille pääomamarkkinoille hankkimaan
           rahoitusta huomattaviin rahoitustarpeisiinsa.
   (9)     Kreikka sitoutui toteuttamaan talous- ja rahoitussopeutusohjelman, jonka tavoitteena
           on korjata julkisen talouden epätasapainoa ja ulkoista epätasapainoa sekä palauttaa
           luottamus lyhyellä aikavälillä. Keskipitkällä aikavälillä sen olisi luotava perusta
           sellaiselle kasvumallille, joka perustuu aiempaa enemmän kasvua ja työllisyyttä
           tukeviin investointeihin ja vientiin. Ohjelmaan sisältyy kattavia toimia kolmella
           alueella: i) kauden alkuun ajoitettu julkisen talouden vakauttamisstrategia, jota tuetaan
           toteuttamalla rakenteellisia julkisen talouden toimia ja tehostamalla julkisen talouden
           valvontaa; ii) työ- ja tuotemarkkinoiden rakenneuudistukset kilpailukykyyn ja kasvuun
           liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi ja iii) ponnistelut pankkijärjestelmän vakauden
           turvaamiseksi.
   (10)    Komissio on arvioinut kansallisen uudistusohjelman luonnoksen3. Se on ottanut
           huomioon ohjelman merkityksen Kreikan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja
           talouspolitiikan kestävyyden kannalta. Lisäksi se on arvioinut, onko ohjelma EU:n
           sääntöjen ja ohjeiden mukainen, koska talouden ohjausta ja hallintaa on tarpeen
           tehostaa Euroopan unionissa kokonaisuudessaan antamalla EU:n tason panos tuleviin
           kansallisiin päätöksiin. Tässä tilanteessa komissio korostaa, että on erittäin tärkeää
           panna kiireellisesti täytäntöön neuvoston päätöksen 2010/320 noudattamiseksi
           tarvittavat toimenpiteet,
   SUOSITTAA, että Kreikka
   toteuttaa täysimääräisesti neuvoston päätöksessä 2010/320/EU, sellaisena kuin se on
   muutettuna neuvoston päätöksellä XXXX/XXX, vahvistetut toimet, jotka on määritelty
   tarkemmin XX päivänä XXXXkuuta XXXX tehdyssä yhteisymmärryspöytäkirjassa ja sen
   myöhemmissä täydennyksissä[, varsinkin XX päivänä XXXkuuta XXXX tehdyssä
   viimeisessä täydennyksessä].
   Tehty Brysselissä
                                                 Neuvoston puolesta
                                                 Puheenjohtaja
   3
           SEC(2011) 717.
FI                                                  4                                                FI


				|

		52014DC0422

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Puolan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Puolan vuoden 2014 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2014/0422 final - 2014/ () */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Puolan vuoden 2014 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Puolan vuoden 2014 lähentymisohjelmaa koskeva
neuvoston lausunto
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[1] ja erityisesti sen 9
artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[2],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[3],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean
lausunnon,
ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean
lausunnon,
ottaa huomioon talouspoliittisen komitean
lausunnon,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä
maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu-
ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa
talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla
tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään
kasvuun ja lisätä sen kilpailukykyä.
(2)
Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010
komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin
talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi
21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista. Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat.
Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon
kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.
(3)
Valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät
29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii
johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille
kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät
toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat
erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)
Neuvosto antoi 9 päivänä heinäkuuta 2013
suosituksen Puolan vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon
Puolan vuosien 2012–2016 tarkistetusta lähentymisohjelmasta.
(5)
Komissio hyväksyi 13 päivänä marraskuuta 2013
vuotuisen kasvuselvityksen[4],
mikä aloitti vuoden 2014 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio
hyväksyi samana päivänä asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella
varoitusmekanismia koskevan kertomuksen[5],
jossa se katsoi, että Puola ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(6)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 20 päivänä
joulukuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen
ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa
eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa
normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua
työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)
Puola toimitti vuoden 2014 kansallisen
uudistusohjelmansa 24 päivänä huhtikuuta 2014 ja vuoden 2014
lähentymisohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2014. Ohjelmat on arvioitu
samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
(8)
Vuoden 2014 lähentymisohjelmassa esitetyn julkisen
talouden strategian tavoitteena on saada alijäämä alle perussopimuksessa
asetetun 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen viimeistään 2015 ja saavuttaa
julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite viimeistään vuonna 2018.
Keskipitkän aikavälin tavoite (–1 % suhteessa BKT:hen rakenteellisin luvuin) on
tiukempi kuin vakaus- ja kasvusopimuksessa vaaditaan. Vuoden 2014
lähentymisohjelmassa esitetyt julkisen talouden alijäämätavoitteet vastaavat
tavoitetta korjata liiallinen alijäämä hyvissä ajoin). Vaikka vuoden 2014
(uudelleenlaskettu) rakenteellinen sopeutus on liiallista alijäämää koskevassa
menettelyssä annetun neuvoston suosituksen mukainen, se on vuonna 2015
vaadittua parannusta pienempi. Sen jälkeen kun liiallinen alijäämä on
suunnitellusti korjattu, (uudelleenlaskettu) vuotuinen eteneminen kohti
keskipitkän aikavälin tavoitetta jää suunnitelmien mukaan vähäisemmäksi kuin
vakaus- ja kasvusopimuksessa vaaditaan. Sen vuoksi ohjelman tavoitteet ovat
osittain vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten mukaiset. Julkisen velan
odotetaan olevan edelleen alle 60 prosenttia suhteessa BKT:hen koko
ohjelmakauden ajan. Puolan viranomaiset ennustavat, että julkinen velka
supistuu merkittävästi, 57,1 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2013, 49,5
prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2014, pääasiassa suuren kertaluonteisen
eläkerahastovarojen siirron vuoksi, ja pysyttelee samalla tasolla vuonna 2015.
Ohjelmassa esitetty julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva
makrotalouden skenaario on vuoden 2014 osalta uskottava ja vuoden 2015 osalta
optimistinen, koska kokonaistuotannon kasvun ennustetaan olevan 3,8 prosenttia
suhteessa BKT:hen, mikä on enemmän kuin komission yksiköiden kevään 2014
talousennusteessa esitetty 3,4 prosentin kasvuarvio. Asetuksen (EY) N:o 1466/97
mukaisen ohjelman arvioinnin ja komission talousennusteen perusteella neuvosto
katsoo, että vaikka Puolan odotetaan pysyvän neuvoston vuodeksi 2014
suosittaman julkisen talouden alijäämän enimmäismäärän puitteissa, liiallisen
alijäämän korjaamiseen kestävällä tavalla vuonna 2015 ja sen jälkeen asianmukaiseen
etenemiseen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta kohdistuu riskejä.
(9)
Jotta julkisen talouden vakauttamisstrategian
onnistuminen voitaisiin varmistaa, olisi tärkeää tukea julkisen talouden
vakauttamista kattavilla rakenneuudistuksilla. Pitkän aikavälin kasvunäkymiä
heikentää kasvua edistävien menojen (koulutus-, tutkimus- ja innovointimenot)
vähäinen osuus. Terveydenhuoltomenojen odotetaan lisääntyvän huomattavasti
keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä väestön ikääntyessä. Tästä aiheutuvaa julkisen
talouden rasitusta voitaisiin vähentää ja terveydenhuoltopalvelujen saatavuutta
lisätä vahvistamalla perusterveydenhuoltoa ja lähetejärjestelmiä sekä
parantamalla sairaalahoidon kustannustehokkuutta. Verosäännösten heikko
noudattaminen on edelleen ongelma, joka näkyy erityisesti verohallinnon
tehokkuustasossa ja verovelvollisille aiheutuvan hallinnollisen rasituksen
määrässä. Puolassa on käytössä runsaasti alennettuja alv-kantoja, mikä
vaikuttaa osaltaan EU:n suurimman alv-vajeen syntyyn. Se aiheuttaa tulonmenetyksiä
ja lisää verosäännösten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia. Energiaverotus
on suhteellisen alhaisella tasolla. Puolassa on toteutettu viime aikoina toimia
finanssipoliittisen kehyksen parantamiseksi. Julkisen talouden kehykselle olisi
hyödyksi, jos maahan perustettaisiin täysivaltainen riippumaton
finanssipoliittinen neuvosto, jonka tehtävänä olisi valvoa kansallisten
finanssipolitiikan sääntöjen täytäntöönpanoa etukäteistarkastusten avulla,
arvioida makrotalouden ja julkisen talouden ennusteita ja analysoida julkisen
talouden pitkän aikavälin kestävyyttä sekä arvioida finanssipoliittisten
sääntöjen noudattamista jälkikäteen.
(10)
Nuorisotyöttömyys on viime vuoden aikana vähitellen
lisääntynyt osittain siksi, että koulutusta ei ole edelleenkään kohdennettu
riittävästi työmarkkinoiden tarpeisiin, ja siksi, että yhä suurempi osa
nuorisosta ei ole työelämässä mutta ei myöskään koulutuksen piirissä.
Ammattikoulutusjärjestelmän uudistus on parhaillaan käynnissä, mutta laadukkaan
oppisopimuskoulutuksen ja työssäoppimisen saatavuutta on nuorisotakuun
tavoitteiden mukaisesti parannettava edelleen, jotta voidaan lujittaa
yhteistyötä oppilaitosten ja työnantajien välillä ja saavuttaa nuoret, jotka
eivät ole rekisteröityneet työvoimapalvelujen piiriin. Jotta työntekijöiden
taidot saataisiin vastaamaan paremmin työmarkkinoiden vaatimuksia, olisi
kehitettävä myös elinikäistä oppimista, johon osallistuminen on erittäin
vähäistä etenkin ikääntyneiden työntekijöiden parissa, joiden taidot ovat usein
vanhentuneet. Työmarkkinoiden segmentoituminen jatkuu edelleen, sillä
määräaikaisia työsuhteita ja yksityisoikeudellisia sopimuksia käytetään
laajalti. Määräaikaisten työsuhteiden osuus on suuri erityisesti nuorilla.
Usein väitetään, että määräaikaiset työsopimukset ovat työttömille keino päästä
työmarkkinoille ja saada aikaa myöten vakituinen työsopimus. Tämä ei kuitenkaan
näytä pitävän paikkaansa Puolassa useimpien työntekijöiden kohdalla, sillä
siirtyminen määräaikaisista työsuhteista vakituisiin työsuhteisiin on vähäistä.
Tämä heikentää tuottavuutta ja työvoiman laatua.
(11)
Naisten osallistuminen työmarkkinoille on edelleen
vähäistä. Puola on toteuttanut useita toimenpiteitä naisten työvoimaosuuden
parantamiseksi. On esimerkiksi parannettu päivähoitopalvelujen saatavuutta ja
myönnetty lastentarhoille lisää julkista rahoitusta, jotta kannustettaisiin
vanhempia lähettämään lapsensa esiopetukseen. Päivähoitopalvelujen saatavuus on
silti edelleen heikkoa erityisesti maaseudulla, ja mahdollisuudet päästä
esiopetuksen piiriin vaihtelevat. Ikääntyneiden työntekijöiden osallistuminen
työmarkkinoille on Puolassa edelleen vähäistä. Varhaiseläkkeelle siirtymisen
mahdollisuuksia on merkittävästi vähennetty, mutta ikääntyneiden työntekijöiden
työllistettävyyden parantamiseksi ja työurien pidentämiseksi on toteutettava
lisätoimia. Kaivostyöläisten ja viljelijöiden erityiseläkejärjestelmien
uudistaminen on edelleen haaste. Viljelijöiden sosiaaliturvarahasto (KRUS)
kannustaa pienviljelijöitä pysyttelemään maataloussektorilla, mikä johtaa
maaseudulla piilotyöttömyyteen ja ruokkii epävirallista taloutta.
Kaivostyöläisillä taas on eläkeoikeuksien kertymiseen ja vähimmäistyövuosien
määrään liittyviä etuoikeuksia. Kumpikin järjestelmä haittaa työvoiman
liikkuvuutta eri alojen ja alueiden välillä.
(12)
Puolan T&K-menot kuuluvat EU-maiden
alhaisimpiin, ja maa kuuluu heikoimmin suoriutuvien joukkoon myös innovointia
laajemmin mittaavien indikaattorien perusteella. Yksityissektorin T&K-menot
ovat erityisen alhaiset. Alhaisten T&K-menojen lisäksi yritysten tutkimus-
ja innovaatiotoiminta on vähäistä eikä liiketoimintaympäristö kannusta
riittävästi innovointia. Innovoinnin tukijärjestelmälle on Puolassa ollut
tyypillistä pyrkimys riskien välttämiseen. Järjestelmä on perustunut lähinnä
avustuksiin ja teknologian omaksumisen ja siirtämisen tukemiseen sen sijaan,
että olisi tuettu aidosti uutta innovointiin. Nykyiset T&K-verokannustimet
eivät edistä tehokkaasti kotimaista T&K-toimintaa yksityisellä sektorilla,
ja niitä käyttävät vain suuryritykset. Puolalaiset yritykset ovat luottaneet
laajalti teknologian omaksumiseen. Näin on voitu lisätä tuottavuutta ja
talouskasvua, mutta nyt Puolan on pyrittävä kehittämään kotimaista innovointia.
Puolalaisyritysten innovointivalmiuksien parantaminen, tutkimuksen ja teollisuuden
välisten yhteyksien tiivistäminen ja koko innovointisykliin soveltuvien
kohdennettujen välineiden kehittäminen muodostavat edelleen haasteen.
(13)
Kaikilla Puolan talouselämän aloilla on edelleen
mahdollista saada erittäin suuret hyödyt lisäämällä energiatehokkuutta, jonka
avulla voidaan tukea kasvua, lisätä kilpailukykyä ja vähentää edelleen Puolan
energiariippuvuutta. Kotimainen energian tuotantokapasiteetti on vanhentunut ja
sähköverkko edelleen kuormitettu, mutta suunnitelmat energiaverkkojen yhteenliitettävyyden
parantamiseksi naapurijäsenvaltioiden kanssa etenevät. Maakaasumarkkinoiden
keskeisiä ongelmia ovat edelleen energialähteiden yksipuolisuus ja kilpailun
puuttuminen.
(14)
Puolan alikehittynyt liikenne- ja laajakaistainfrastruktuuri
on edelleen merkittävä kasvun pullonkaula. Etenkin rapistunut rautatieverkko
kaipaa mittavia investointeja, jotta voidaan lisätä rautateiden kilpailukykyä
ja parantaa maantie- ja rautatiekuljetusten epätasapainoa. Vain noin kolmasosa
käytössä olevasta yhteensä 20 000 kilometrin rautatieverkostosta on
teknisesti hyvässä kunnossa. Rautatiehankkeiden oikea-aikaiseen toteuttamiseen
liittyy edelleen ongelmia. Resurssitehokkuutta voidaan lisätä jätehuoltoa
kehittämällä.
(15)
Sopimusten täytäntöönpanon varmistaminen on
Puolassa hidasta, ja menettelyt rakennuslupien saamiseksi pitkät ja raskaat.
Verosäännösten noudattamisesta aiheutuvat kustannukset ovat korkeat, mikä on
liiketoimintaympäristön kannalta merkittävä ongelma. Puola on edistynyt
merkittävästi säänneltyihin ammatteihin pääsyä helpottavan kunnianhimoisen
uudistuksen toteuttamisessa.
(16)
Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana
analysoinut kattavasti Puolan talouspolitiikkaa. Se on arvioinut
lähentymisohjelman ja kansallisen uudistusohjelman. Se on ottanut huomioon ei
vain niiden merkityksen Puolan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja
talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen
ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen
tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.
Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–6.
(17)
Neuvosto on tutkinut Puolan lähentymisohjelman
tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[6]
ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1,
SUOSITTAA, että Puola toteuttaa vuosina
2014 ja 2015 toimia, joilla se
1.           lujittaa julkisen talouden
strategiaa, jotta voidaan varmistaa liiallisen alijäämän korjaaminen kestävällä
tavalla viimeistään vuonna 2015 toteuttamalla neuvoston liiallista alijäämää
koskevassa menettelyssä antamissa suosituksissa esitetty rakenteellinen
sopeutus; sen jälkeen kun liiallinen alijäämä on korjattu, jatkaa vuotuisia
rakenteellisia sopeutustoimia, joiden viitearvo on 0,5 prosenttia suhteessa
BKT:hen, siihen asti, että keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan; julkisen
talouden epätasapainotilojen korjaaminen kestävällä tavalla edellyttää, että
toteutetaan uskottavasti kunnianhimoisia rakenneuudistuksia, jotka lisäävät talouden
sopeutumiskykyä ja edistävät kasvua ja työllisyyttä; leikkaa tätä varten kasvua
edistäviä menoja mahdollisimman vähän, parantaa sosiaalipolitiikan
kohdentamista ja menojen kustannustehokkuutta ja terveydenhuoltosektorin
tehokkuutta yleensä, laajentaa veropohjaa puuttumalla alennettujen alv-kantojen
laajaan käyttöön ja parantaa verosäännösten noudattamista erityisesti
verohallintoa tehostamalla; perustaa riippumattoman finanssipoliittisen
neuvoston;
2.           lujittaa toimia
nuorisotyöttömyyden vähentämiseksi esimerkiksi parantamalla edelleen
koulutuksen kohdentamista työmarkkinoiden tarpeisiin lisäämällä
oppisopimuskoulutuksen ja työssäoppimisen saatavuutta ja kehittämällä
työvoimapalvelujen piiriin kuulumattomien nuorten tavoittamiseksi tehtävää
kenttätyötä sekä oppilaitosten ja työnantajien yhteistyötä nuorisotakuun
tavoitteiden mukaisesti; lisää aikuisten osallistumista elinikäiseen
oppimiseen, jotta osaamistarjonnan ja osaamiskysynnän kohtaamista voidaan
parantaa; torjuu työmarkkinoiden segmentoitumista tehostamalla toimia, joilla
edistetään siirtymistä määräaikaisesta työsuhteesta vakituiseen työsuhteeseen
ja rajoittamalla yksityisoikeudellisten sopimusten liiallista käyttöä;
3.           jatkaa toimia, joilla
lisätään naisten työvoimaosuutta, erityisesti toteuttamalla lisätoimia
kohtuuhintaisten ja laadukkaiden päivähoitopalvelujen ja esiopetuksen
saatavuuden parantamiseksi sekä varmistamalla näiden palvelujen rahoituksen
jatkuvuuden; ottaa viljelijät yleisen eläkejärjestelmän piiriin alkaen siitä,
että nopeutetaan viljelijöiden tulojen arviointia ja kirjaamista koskevan
järjestelmän laatimista; lakkauttaa asteittain kaivostyöläisten oman
eläkejärjestelmän ja siirtää heidät yleisen eläkejärjestelmän piiriin; tukee
yleistä eläkeuudistusta tehostamalla toimia ikääntyneiden työntekijöiden
työllistettävyyden parantamiseksi, jotta työmarkkinoilta poistumisikää voidaan
myöhentää;
4.           parantaa verokannustimien
tuloksellisuutta T&K-toiminnan edistämisessä yksityisellä sektorilla osana
toimia, joilla lujitetaan yhteyksiä tutkimus-, innovaatio- ja
teollisuuspolitiikan välillä, ja kohdentaa nykyiset välineet paremmin
innovointisyklin eri vaiheisiin;
5.           uudistaa ja laajentaa
energian tuotantokapasiteettia ja parantaa koko energiaketjun tehokkuutta;
nopeuttaa ja laajentaa sähköverkon ja naapurijäsenvaltioihin ulottuvien
rajatylittävien liitäntäverkkojen ja Liettuaan ulottuvan kaasun liitäntäverkon
kehittämistä; varmistaa viipymättä rautateiden investointihankkeiden
tuloksellisen täytäntöönpanon ja parantaa alan hallinnollisia valmiuksia;
nopeuttaa toimia laajakaistan kattavuuden lisäämiseksi; kehittää jätehuoltoa;
6.           jatkaa
liiketoimintaympäristön parantamista yksinkertaistamalla sopimusten
täytäntöönpanoa ja rakennuslupiin liittyviä vaatimuksia; tehostaa toimia
yrityksille verosäännösten noudattamisesta aiheutuvien kustannusten ja
ajanhukan vähentämiseksi; saattaa päätökseen parhaillaan toteutettavan
uudistuksen, jonka tarkoituksena on helpottaa pääsyä säänneltyihin ammatteihin.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2014) 422 final.
[3]               P7_TA(2014)0128 ja P7_TA(2014)0129.
[4]               COM(2013) 800 final.
[5]               COM(2013) 790 final.
[6]               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan
mukaisesti.