title: Komission suositus, tehty 16 päivänä marraskuuta 2006 , elintarvikkeissa esiintyvien dioksiinien, dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden ja muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden aiheuttaman taustakuormituksen valvonnasta (tiedoksiannettu numerolla K(2006) 5425)   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               22.11.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 322/24

      KOMISSION SUOSITUS,
   tehty 16 päivänä marraskuuta 2006,
   elintarvikkeissa esiintyvien dioksiinien, dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden ja muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden aiheuttaman taustakuormituksen valvonnasta
   (tiedoksiannettu numerolla K(2006) 5425)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2006/794/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan toisen luetelmakohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Tiettyjen elintarvikkeissa olevien vieraiden aineiden enimmäismäärien vahvistamisesta 8 päivänä maaliskuuta 2001 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 466/2001 (1) asetetaan enimmäismäärät dioksiineille sekä dioksiinien ja dioksiinin kaltaisten polykloorattujen bifenyylien (PCB:iden) yhdisteiden summille elintarvikkeissa.

               (2)

               On tarpeen saada koko Euroopan yhteisön alueelta luotettavaa tietoa dioksiinien, furaanien ja dioksiinin kaltaisten PCB:iden esiintyvyydestä mahdollisimman useantyyppisissä elintarvikkeissa, jotta saadaan selkeä kuva näiden elintarvikkeissa esiintyvien aineiden taustakuormituksesta eri aikoina.

               (3)

               Dioksiinien, furaanien ja PCB:iden vähentämisestä rehuissa ja elintarvikkeissa 6 päivänä helmikuuta 2006 annetussa komission suosituksessa 2006/88/EY (2) suositetaan, että jäsenvaltiot seuraisivat satunnaisesti dioksiinien, dioksiinin kaltaisten PCB:iden ja mikäli mahdollista muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB:iden esiintyvyyttä elintarvikkeissa komission suosituksen 2004/705/EY (3) mukaisesti.

               (4)

               Suositus 2004/705/EY sisältää suosituksia jäsenvaltioille vuosittaisesta analysoitavien eri elintarvikeluokkien näytteiden vähimmäistiheydestä ja elintarvikkeissa esiintyvien dioksiinien, furaanien ja dioksiinin kaltaisten PCB:iden aiheuttaman taustakuormituksen seurantatulosten raportoinnin muodosta. Euroopan yhteisöön 1 päivänä toukokuuta 2004 liittyneiden uusien jäsenvaltioiden osalta kyseisessä suosituksessa säädetään siirtymäjärjestelystä.

               (5)

               On aiheellista muuttaa nykyistä seurantaohjelmaa tähänastiset kokemukset huomioon ottaen. Siksi suositus 2004/705/EY on korvattava uudella suosituksella.

               (6)

               On tärkeää, että tämän suosituksen yhteydessä kerätyistä tiedoista raportoidaan komissiolle säännöllisin väliajoin. Komissio huolehtii tietojen kokoamisesta tietokantaan. On aiheellista toimittaa myös viimeksi kuluneilta vuosilta tiedot, jotka on saatu analyysimenetelmällä, joka täyttää näytteenotto- ja analyysimenetelmistä elintarvikkeiden dioksiinipitoisuuksien virallista tarkastusta ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden pitoisuuksien määrittämistä varten 30 päivänä heinäkuuta 2002 annetun komission direktiivin 2002/69/EY (4) vaatimukset, ja jotka antavat kuvan taustakuormituksesta.

         SUOSITTAA:
   1)   Jäsenvaltiot toteuttavat elintarvikkeissa esiintyvien dioksiinien, furaanien ja dioksiinin kaltaisten polykloorattujen bifenyylien (PCB:iden) aiheuttaman taustakuormituksen seurannan vuodesta 2007 alkaen 31 päivään joulukuuta 2008 asti noudattaen suositettua vuosittaista näytteenoton vähimmäistiheyttä, siten kuin se esitetään liitteessä I olevassa taulukossa.
   2)   Mahdollisuuksien mukaan jäsenvaltiot analysoivat samoista näytteistä myös muita kuin dioksiinin kaltaisia PCB:itä.
   3)   Jäsenvaltiot toimittavat komissiolle säännöllisin väliajoin seurantatiedot liitteen II mukaisesti ja siinä esitetyssä muodossa, jotta ne voidaan koota yhteen tietokantaan. On aiheellista toimittaa myös viimeksi kuluneiden vuosien tiedot, jotka on saatu analyysimenetelmällä, joka täyttää direktiivissä 2002/69/EY säädetyt vaatimukset, ja jotka antavat kuvan taustakuormituksesta.
   Kumotaan suositus 2004/705/EY. Viittauksia kumottuun suositukseen pidetään viittauksina tähän suositukseen.

      Tehty Brysselissä 16 päivänä marraskuuta 2006.

            Komission puolesta

         Markos KYPRIANOU

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 77, 16.3.2001, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 199/2006 (EUVL L 32, 4.2.2006, s. 34).

      (2)  EUVL L 42, 14.2.2006, s. 26.

      (3)  EUVL L 321, 22.10.2004, s. 45.

      (4)  EYVL L 209, 6.8.2002, s. 5. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2004/44/EY (EUVL L 113, 20.4.2004, s. 17).

      LIITE I

                  Taulukko

                  :

                     Katsaus suositettuun vuosittain analysoitavien elintarvikenäytteiden vähimmäismäärään. Näytteiden jakautuminen perustuu maakohtaiseen tuotantoon. Erityistä huomiota kiinnitetään elintarvikkeisiin, joissa dioksiinien, furaanien ja dioksiinin kaltaisten PCB:iden aiheuttaman taustakuormituksen odotetaan vaihtelevan suuresti. Tämä koskee erityisesti kalaa.

                  Tuote, myös johdetut tuotteet

                  Vesiviljelytuotteet
                  (*)

                  Pyydetyt luonnonvaraiset kalat
                  (**)

                  Liha
                  (***)

                  Maito
                  (****)

                  Munat
                  (*****)

                  Muut
                  (******)

                  Yht.

                  Näytteiden lukumäärä

                  250

                  483

                  500

                  250

                  250

                  267

                  2 000

                  Belgia

                  4

                  8

                  18

                  8

                  7

                  7

                  52

                  Tanska

                  4

                  20

                  14

                  7

                  4

                  6

                  55

                  Saksa

                  16

                  28

                  55

                  34

                  25

                  36

                  194

                  Kreikka

                  6

                  8

                  14

                  8

                  4

                  7

                  47

                  Espanja

                  26

                  36

                  36

                  13

                  24

                  21

                  156

                  Ranska

                  25

                  30

                  55

                  28

                  28

                  27

                  193

                  Irlanti

                  8

                  15

                  15

                  7

                  5

                  4

                  54

                  Italia

                  22

                  24

                  46

                  20

                  26

                  26

                  164

                  Luxemburg

                  2

                  3

                  6

                  3

                  3

                  3

                  20

                  Alankomaat

                  7

                  18

                  26

                  13

                  20

                  8

                  92

                  Itävalta

                  3

                  3

                  15

                  8

                  6

                  7

                  43

                  Portugali

                  4

                  12

                  12

                  6

                  5

                  6

                  45

                  Suomi

                  4

                  10

                  10

                  6

                  4

                  6

                  40

                  Ruotsi

                  4

                  12

                  10

                  6

                  4

                  6

                  42

                  Yhdistynyt kuningaskunta

                  15

                  30

                  40

                  19

                  20

                  20

                  144

                  Tšekki

                  6

                  3

                  11

                  5

                  5

                  5

                  35

                  Viro

                  2

                  6

                  7

                  3

                  2

                  4

                  24

                  Kypros

                  2

                  6

                  4

                  3

                  2

                  3

                  20

                  Latvia

                  2

                  6

                  7

                  3

                  2

                  4

                  24

                  Liettua

                  2

                  6

                  7

                  3

                  2

                  4

                  24

                  Unkari

                  3

                  3

                  11

                  5

                  10

                  5

                  37

                  Malta

                  2

                  3

                  4

                  3

                  2

                  3

                  17

                  Puola

                  10

                  18

                  25

                  13

                  16

                  20

                  102

                  Slovenia

                  2

                  3

                  7

                  3

                  2

                  4

                  21

                  Slovakia

                  2

                  3

                  7

                  3

                  2

                  4

                  21

                  Bulgaria

                  4

                  3

                  9

                  5

                  5

                  4

                  30

                  Romania

                  6

                  3

                  11

                  9

                  9

                  10

                  48

                  Islanti

                  3

                  69

                  7

                  3

                  2

                  3

                  87

                  Norja

                  54

                  94

                  11

                  3

                  4

                  4

                  170

                  Yhteensä

                  250

                  483

                  500

                  250

                  250

                  267

                  2 000

            Taulukkoa koskevia huomioita
      Taulukossa esitetyt luvut ovat vähimmäislukuja. Jäsenvaltioita pyydetään ottamaan tätä useampia näytteitä.

                  (*)

                  :

                  Vesiviljelytuotteet

                  :

                  Vesiviljelytuotenäytteet olisi jaoteltava eri kalalajien mukaan suhteessa tuotantomäärään. Apuna voidaan käyttää kalan ja kalatuotteiden tuotannon lajikohtaisia tietoja, jotka sisältyvät Euroopan yhteisössä vuonna 2006 painettuun esitteeseen ”Tietoja ja lukuja YKP:sta – Perustietoja yhteisestä kalastuspolitiikasta” (1) ja karttaan ”Aquaculture in the European Union” (2). Erityistä huomiota on kiinnitettävä ostereihin, simpukoihin ja ankeriaisiin.

                  (**)

                  :

                  Pyydetyt luonnonvaraiset kalat

                  :

                  Pyydettyjen luonnonvaraisten kalojen näytteet olisi jaoteltava eri lajien mukaan suhteessa pyyntimäärään. Apuna voidaan käyttää kalan ja kalatuotteiden tuotannon lajikohtaisia tietoja, jotka sisältyvät Euroopan yhteisössä vuonna 2006 painettuun esitteeseen ”Tietoja ja lukuja YKP:sta – Perustietoja yhteisestä kalastuspolitiikasta”. Erityistä huomiota on kiinnitettävä pyydettyihin luonnonvaraisiin ankeriaisiin.

                  (***)

                  :

                  Liha

                  :

                  Naudan-, sian-, siipikarjan- ja lampaanlihan ja niistä saatujen lihavalmisteiden lisäksi olisi otettava merkittävä määrä näytteitä hevosen-, poron-, vuohen- ja kaninlihasta sekä hirvieläimistä ja muusta riistasta.

                  (****)

                  :

                  Maito

                  :

                  Suuri osa maitonäytteistä on otettava maatilamaidosta (pääasiassa lehmänmaidosta). Näytteitä on asianmukaista ottaa myös muusta maidosta kuin lehmänmaidosta (esim. vuohenmaidosta) ja muista maitotuotteista kuin lehmänmaitotuotteista.

                  (*****)

                  :

                  Munat

                  :

                  Erityistä huomiota on kiinnitettävä vapaan kanan muniin. Näytteitä on otettava myös ankan-, hanhen- ja viiriäisenmunista.

                  (******)

                  :

                  Muut

                  :

                  Tässä luokassa erityistä huomiota on kiinnitettävä

                              —

                              ravintolisiin (ja varsinkin niihin, joiden perustana on meren eliöistä saatava öljy),

                              —

                              imeväisten ja pikkulasten elintarvikkeisiin,

                              —

                              elintarvikkeisiin, jotka ovat peräisin alueilta, joilla tuotantoedellytykset ovat muuttuneet esimerkiksi tulviin johtaneiden ilmasto-olojen vuoksi, mikä saattaa vaikuttaa elintarvikkeiden dioksiinipitoisuuksiin ja dioksiinin kaltaisten PCB:iden pitoisuuksiin kyseisellä alueella.

         (1)  http://ec.europa.eu/fisheries/publications/facts/pcp06_fi.pdf

         (2)  http://ec.europa.eu/fisheries/publications/aquaculture05_en.pdf

      LIITE II
      A.   Selittäviä huomautuksia elintarvikkeissa esiintyvistä dioksiineista, furaaneista, dioksiinin kaltaisista PCB:istä ja muista PCB:istä saatuja analyysituloksia koskevaan lomakkeeseen
      1.   Yleistä tietoa analysoiduista näytteistä
      Näytekoodi: näytteen tunniste.
      Maa: jäsenvaltio, jossa seuranta on toteutettu.
      Vuosi: seurannan toteuttamisvuosi.
      Tuote: analysoitu elintarvike – kuvataan mahdollisimman tarkasti.
      Kaupan pitämisen vaihe: tuotteen (näytteen) keräämispaikka.
      Kudos: analysoitu tuotteen osa.
      Tulosten ilmoittaminen: tulokset ilmoitetaan enimmäismäärien vahvistamisessa käytetyn tason mukaan. On erittäin suositeltavaa käyttää tätä samaa tasoa myös ilmoitettaessa muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB:iden määrät.
      Näytteenottotyyppi: satunnaisotanta – myös kohdennetun otannan tulokset voidaan ilmoittaa, mutta tällöin on ilmoitettava selkeästi, että kyseessä on kohdennettu otanta, joka ei välttämättä kuvaa tavallista taustakuormitusta.
      Osanäytteiden lukumäärä: jos analysoitu näyte on yhdistetty näyte, ilmoitetaan osanäytteiden (yksittäisten näytteiden) lukumäärä. Jos analyysin tulos perustuu ainoastaan yhteen näytteeseen, merkitään ”1”. Koska osanäytteiden lukumäärä voi vaihdella yhdistetyssä näytteessä, lukumäärä on ilmoitettava kunkin näytteen osalta erikseen.
      Tuotantotapa: perinteinen/luonnonmukainen (ilmoitetaan mahdollisimman tarkasti)
      Alue: tarvittaessa ilmoitetaan alue, jolta näyte on kerätty, ja mahdollisesti mainitaan, onko kyseessä maaseutu, kaupunkialue, teollisuusalue, satama, avomeri, jne. Esim. Bryssel – kaupunkialue, Välimeri – avomeri.
      Alueen selkeä ilmoittaminen on erityisen tärkeää, kun näyte on kerätty tulva-alueella tuotetuista elintarvikkeista.
      Rasvapitoisuus (%): näytteen rasvapitoisuus prosentteina.
      Kosteuspitoisuus (%): näytteen kosteuspitoisuus prosentteina (jos tiedossa).
      2.   Yleistä tietoa käytetystä analyysimenetelmästä
      Analyysimenetelmä: ilmoitetaan käytetty menetelmä.
      Hyväksyntä: ilmoitetaan, onko analyysimenetelmä hyväksytty.
      Mittausepävarmuus: päätösraja tai laajennettu mittausepävarmuus prosenttiosuutena yhdistettynä analyysimenetelmään.
      Rasvan uuttamismenetelmä: ilmoitetaan näytteen rasvapitoisuuden määrittämisessä käytetty rasvan uuttamismenetelmä.
      3.   Analyysitulokset
      Dioksiinit, furaanit ja dioksiinin kaltaiset PCB:t: kunkin yhdisteen tulokset ilmoitetaan seuraavilla yksiköillä: ppt – pikogramma/gramma (pg/g).
      Muut kuin dioksiinin kaltaiset PCB:t: kunkin yhdisteen tulokset ilmoitetaan seuraavilla yksiköillä: ppb – nanogramma/gramma tai mikrogramma/kilo (ng/g tai μg/kg).
      LOQ-raja: määritysraja ilmoitetaan seuraavasti: pg/g (dioksiinit, furaanit ja dioksiinin kaltaiset PCB:t) tai μg/kg – ng/g (muut kuin dioksiinin kaltaiset PCB:t).
      Määritysrajan alle jäävien määritettyjen yhdisteiden tulokset merkitään seuraavasti: < LOQ (määritysraja ilmoitetaan arvona).
      Jos PCB-6:n ja dioksiinin kaltaisten PCB:iden lisäksi on analysoitu muita PCB-yhdisteitä, lomakkeeseen lisätään kunkin tällaisen PCB-yhdisteen numero (esim. 31, 99, 110). Jos näytteestä on analysoitu useampia PCB-yhdisteitä kuin mitä lomakkeeseen on merkitty rivejä, lomakkeen loppuun lisätään rivejä.
      4.   Taulukkoa koskevia yleisiä huomioita

                  —

                     Saannon ilmoittaminen

                              —

                              Saantoa ei tarvitse ilmoittaa, jos se on yksittäisten yhdisteiden osalta 60–120 prosenttia. Jos joidenkin yksittäisten yhdisteiden saanto on tätä pienempi tai suurempi, saanto on ilmoitettava.

                  —

                     Määritysrajan ilmoittaminen

                              —

                              Määritysrajaa ei tarvitse ilmoittaa, mutta määrittämättä jääneet yhdisteet on ilmoitettava tuloksia koskevassa sarakkeessa seuraavasti: < LOQ (tosiasiallinen arvo).

                  —

                     TEQ-arvon ilmoittaminen yksittäisten yhdisteiden osalta

                              —

                              TEQ-arvoa koskevaa saraketta ei tarvitse täyttää yksittäisten yhdisteiden osalta.

            B.   Elintarvikkeissa esiintyvien dioksiini- ja furaaniyhdisteiden sekä dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden ja muiden PCB-yhdisteiden analyysitulosten ilmoituslomake


title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 16 päivänä joulukuuta 2014 , Euroopan unionin neuvostolle Lietuvos bankasin ulkopuolisista tilintarkastajista (EKP/2014/58)

text:
               24.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 465/1

         EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
   annettu 16 päivänä joulukuuta 2014,
   Euroopan unionin neuvostolle Lietuvos bankasin ulkopuolisista tilintarkastajista
   (EKP/2014/58)
   (2014/C 465/01)
   EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 27.1 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoston suosittelemat ja Euroopan unionin neuvoston hyväksymät riippumattomat ulkopuoliset tilintarkastajat tarkastavat EKP:n ja sellaisten kansallisten keskuspankkien tilit, joiden rahayksikkö on euro.

               (2)

               Neuvoston päätöksen 2014/509/EU (1) 1 artiklan mukaan Liettua täyttää euron käyttöönottamiseksi vaadittavat edellytykset, ja vuoden 2003 liittymisasiakirjan (2) 4 artiklassa tarkoitettu Liettuaa koskeva poikkeus kumotaan 1 päivästä tammikuuta 2015.

               (3)

               Lietuvos bankasista annetun lain 50 artiklan nojalla 1 päivästä tammikuuta 2015 lähtien Lietuvos bankasin vuositilinpäätöksen tarkastavat EKP:n neuvoston suosittelemat ja Euroopan unionin neuvoston hyväksymät riippumattomat ulkopuoliset tilintarkastajat.

               (4)

               Lietuvos Bankas on valinnut UAB PricewaterhouseCoopersin ulkopuolisiksi tilintarkastajikseen tilivuosiksi 2015–2017,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   On suositeltavaa, että UAB ”PricewaterhouseCoopers” nimitetään Lietuvos bankasin ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi tilikausiksi 2015–2017.

      Tehty Frankfurt am Mainissa 16 päivänä joulukuuta 2014.

            EKP:n puheenjohtaja

         Mario DRAGHI

      (1)  Neuvoston päätös 2014/509/EU, annettu 23 päivänä heinäkuuta 2014, euron käyttöönotosta Liettuassa 1 päivänä tammikuuta 2015 (EUVL L 228, 31.7.2014, s. 29).

      (2)  EUVL L 236, 23.9.2003, s. 33.


title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016, Saksan vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Saksan vuoden 2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 299/19

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016,
   Saksan vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Saksan vuoden 2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2016/C 299/05)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2016 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 17 ja 18 päivänä maaliskuuta 2016. Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Saksa kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu. Samana päivänä komissio hyväksyi myös suosituksen neuvoston suositukseksi euroalueen talouspolitiikasta. Eurooppa-neuvosto vahvisti suosituksen 18 ja 19 päivänä helmikuuta 2016, ja neuvosto antoi sen 8 päivänä maaliskuuta 2016 (3). Koska Saksa kuuluu maihin, joiden rahayksikkö on euro, ja koska taloudet ovat talous- ja rahaliitossa tiiviisti yhteydessä toisiinsa, Saksan olisi varmistettava, että suositus pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti.

               (2)

               Saksaa koskeva maaraportti julkaistiin 26 päivänä helmikuuta 2016. Siinä arvioitiin Saksan edistymistä neuvoston 14 päivänä heinäkuuta 2015 hyväksymien maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa. Lisäksi siihen sisältyi asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laadittu perusteellinen tarkastelu. Komissio antoi 8 päivänä maaliskuuta 2016 tiedonannon, jossa esiteltiin perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Saksan makrotaloudessa on epätasapainoja. Erityisesti vaihtotaseen ylijäämän suuruus ja pitkäaikaisuus kertoo liiallisesta säästämisestä ja vaimeista investoinneista sekä yksityisellä että julkisella sektorilla. Vähäiset kotimaiset investoinnit estävät potentiaalista kasvua, ja liiallinen turvautuminen ulkoiseen kysyntään sisältää makrotaloudellisia riskejä, kun ulkomainen kysyntä on vaimeaa. Vaihtotaseen suurella ylijäämällä on kielteisiä vaikutuksia myös euroalueen taloudelliseen suorituskykyyn. Ylijäämän käsitteleminen lisäämällä investointeja lisäisi Saksan kasvupotentiaalia ja auttaisi ylläpitämään talouden elpymistä euroalueella.

               (3)

               Saksa toimitti vuoden 2016 vakausohjelmansa 15 päivänä huhtikuuta 2016 ja kansallisen uudistusohjelmansa 29 päivänä huhtikuuta 2016. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (4)

               Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (4) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa tämän säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla Euroopan rakenne- ja investointirahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

               (5)

            Saksaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota ja velkasääntöä. Hallitus suunnittelee vuoden 2016 vakausohjelmassaan, että julkisen talouden rahoitusasema on suhdannekorjaamattomin luvuin tasapainoinen vuosina 2016–2020. Julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteessa, joka on 0,5 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, pysytään edelleen selvästi koko ohjelmakauden ajan. Vakausohjelman mukaan julkisen talouden velan suhteessa BKT:hen ennakoidaan supistuvan vähitellen siten, että se on 59
                   prosenttia vuonna 2020. Näiden julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario, jota mikään riippumaton elin ei ole virallisesti vahvistanut, on uskottava. Komission kevään 2016 talousennusteen mukaan rakenteellisen rahoitusaseman odotetaan olevan 0,4 prosenttia ylijäämäinen suhteessa BKT:hen vuosina 2016 ja 2017, mikä ylittää julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteen. Mahdollisia tulevia poikkeamia esimerkiksi julkisten investointien tarpeiden huomioimiseksi arvioidaan suhteessa vaatimukseen pitää rakenteellinen rahoitusasema julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteessa. Bruttovelan odotetaan pysyvän vakaalla lasku-uralla velkasäännön vaatimukset ylittäen. Tämä luo mahdollisuuksia lisätä julkisia investointeja. Neuvosto katsoo vakausohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2016 talousennusteen perusteella, että Saksan odotetaan noudattavan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia.

               (6)

               Vaikka liittohallitus on toteuttanut lukuisia toimenpiteitä infrastruktuuri-investointien lisäämiseksi tulevina vuosina, kyseiset varat eivät vielä näytä saavan aikaan julkisten investointien kestävää kasvusuuntausta tai täyttävän infrastruktuuri-investointitarpeita. Kuntatasolla kiinteän pääoman nettomuodostus on pysynyt edelleen selvästi negatiivisena, mikä on osoitus liian vähäisistä investoinneista. Koulutus- ja tutkimusalan kokonaismenot ovat viime vuosina nousseet vain hiukan ja ovat saattaneet jäädä alle kansallisen tavoitteen, joka oli 10 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015. Koulutukseen, tutkimukseen ja innovointiin suunnattavien investointien jatkaminen on olennaista Saksan kilpailuaseman takaamiseksi tulevaisuudessa. Koska talousarvion odotetaan pysyvän tasapainossa sekä suhdannekorjaamattomin että rakenteellisin luvuin vuosina 2016–2017, finanssipoliittista liikkumavaraa on riittävästi julkisten investointien lisäämiseen ilman, että rikotaan vakaus- ja kasvusopimuksen tai kansallisen velkajarrun sääntöjä. Eläkejärjestelmän uudistaminen edistäisi osaltaan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden varmistamista. Tämänhetkinen verotuksen tasausjärjestelmä on monimutkainen ja omiaan vähentämään tulojen lisäämiseen tähtääviä kannustimia yksittäisissä osavaltioissa. Käynnissä oleva liittovaltion taloussuhteiden tarkistus tarjoaa mahdollisuuden lujittaa kehystä muun muassa huolehtimalla riittävistä julkisista investoinneista kaikilla hallinnon tasoilla, erityisesti kuntatasolla. Tämänhetkinen osavaltioiden kesken sovittu kompromissiehdotus merkitsisi verotuksen horisontaalisen tasausjärjestelmän yksinkertaistamista. Se jää kuitenkin epämääräiseksi menovaltuuksien erottamisen lisäämisen suhteen eikä paranna tuloautonomiaa. Samanaikaisesti liikenneinfrastruktuurin perinteisen valtionrahoituksen vaihtoehtoisia rahoitusvälineitä, kuten julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia, käytetään vain vähäisessä määrässä. Lisäksi investointeja jarruttavat eri hallintotasojen monimutkaiset suunnitteluvastuut, hallinnollisiin valmiuksiin liittyvät pullonkaulat sekä mutkikkaat hyväksyntämenettelyt. Myönteisiä vaikutuksia investointeihin voisi olla myös julkisten hankintamenettelyjen tehokkaammalla hyödyntämisellä, sillä EU:n laajuisesti julkaistujen julkisia hankintoja koskevien tarjouskilpailujen määrä on edelleen huomattavasti EU:n keskiarvoa alhaisempi.

               (7)

               Yksityisen sektorin investointeja jarruttaa edelleen yhtiöverojärjestelmän monimutkaisuus, ja yrityksiin kohdistuva tuloverorasitus, johon kuuluvat muun muassa alueellinen yritysvero (Gewerbesteuer) ja solidaarisuuslisä, on edelleen kokonaisuudessaan suuri. Alueellisesta yritysverosta aiheutuu tehottomuutta sen vuoksi, että veropohjaan on sisällytetty voittoa tuottamattomia elementtejä. Verojärjestelmä suosii velkarahoitusta suhteessa oman pääoman ehtoiseen rahoitukseen, ja velanoton suosimista koskeva indikaattori oli vuonna 2015 EU:n kahdeksanneksi korkein. Suhteellisen kasvuystävällisten kulutusverojen ja juoksevien kiinteistöverojen osuus kokonaisverotuksesta pysyi vuosina 2007–2014 vakaana, noin 28–29 prosentissa, mikä on alhainen taso verrattuna koko EU:n alueen keskimääräiseen 32–33 prosentin osuuteen. Lisäksi kiinteistöjen varainsiirtoverojen noususuuntaus on jatkunut sen sijaan, että tukeuduttaisiin suuremmassa määrin juokseviin kiinteistöveroihin, jotka ovat vähemmän vääristäviä. Verohallinnon nykyaikaistamiseksi toteutetut toimet ovat rajoittuneet siihen, että liittohallitus hyväksyi lainsäädännön, jolla pyritään yksinkertaistamaan verohallinnon menettelyjä. Maan 16 osavaltion verohallintojen välille ei ole edelleenkään luotu verotustietojen automaattisen vaihdon järjestelmää, jolla voitaisiin tehostaa verotarkastuksia. Kaiken kaikkiaan rakenteelliset puutteet ja nykyaikaistamisen viivästyminen johtavat verohallinnon suhteellisen heikkoon tuloksellisuuteen ja veronkannon tehottomuuksiin.

               (8)

               Rahoitusolosuhteet ovat Saksassa yleisesti ottaen suotuisat. Riskipääomamarkkinat ovat kuitenkin edelleen kansainvälisesti vertaillen alikehittyneet, ja verotukseen liittyvät reunaehdot voivat rajoittaa niiden kokoa. Riskipääoman saatavuuden parantaminen on tärkeä tekijä edistettäessä yrittäjyyttä, myös huipputeknologian ja osaamisvaltaisten palvelujen aloilla. Liittohallitus on käynnistänyt joukon toimenpiteitä parantaakseen riskipääoman käytön edellytyksiä, ja muista toimista keskustellaan. Lisäksi riskipääomaa koskevan sääntelykehyksen tarkistaminen voisi edistää yksityisten investointien lisääntymistä, myös ulkomaisten investoijien suunnalta.

               (9)

               Politiikkatoimet kilpailun lisäämiseksi palvelualoilla ja erityisesti asiantuntijapalveluissa ovat olleet vähäisiä. Saksa kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joissa sääntelystä johtuvat esteet ovat palvelujen osalta suuria. Tuotemarkkinoiden rajoittava sääntely vaikuttaa hintoihin ja tuottavuuteen. Työn alhainen tuottavuus sekä suuret voittomarginaalit osoittavat, että Saksalla on huomattavat mahdollisuudet parantaa asiantuntijapalvelujen suorituskykyä. Yrityspalvelujen ongelmat johtuvat lupavaatimuksista, monialatoimintaa koskevista rajoituksista, vakuutusvaatimuksista ja kiinteistä tariffeista. Lisäksi edelleen on voimassa oikeudellista muotoa ja osakkuutta koskevia vaatimuksia. Toimintasuunnitelmassa, jonka Saksa esitti säänneltyihin ammatteihin pääsyä ja niiden harjoittamista koskevan keskinäisen arvioinnin johdosta, ehdotetaan vain joitakin toimia, vaikka kunnianhimoisempien ehdotusten esittämiseen olisi selvästi mahdollisuuksia.

               (10)

               Työmarkkinat toimivat kaiken kaikkiaan erittäin vahvasti, ja erityisesti työttömyys on historiallisen alhaisella tasolla. Tulevaisuudessa siintää kuitenkin väestön ikääntymiseen liittyvä työvoimapula ja ammattitaitoisen työvoiman puute, minkä vuoksi nykyinen työvoima olisi saatava täysimääräiseen käyttöön. Koska näiden suuntausten mukanaan tuomat haasteet eivät kohdistu pelkästään työmarkkinoihin, vaan myös eläkejärjestelmän kestävyyteen ja riittävyyteen, vahvemmat kannustimet eläkkeelle siirtymisen lykkäämiseen näyttävät välttämättömiltä. Vanhuusiän köyhyysriskiaste (16,3 prosenttia vuonna 2014) on EU:n keskiarvon (13,8 prosenttia) yläpuolella, ja lakisääteisen eläkejärjestelmän korvaustasoa ollaan supistamassa asteittain, kun taas toisen tai kolmannen pilarin eläkejärjestelmiin kuulumisaste on liian vähäinen, jotta tämä riski pienenisi. Tarveharkintaisen eläkeläisille tarkoitetun vähimmäistulon saajien määrä lähes kaksinkertaistui vuosien 2003 ja 2014 välillä. Ehdotuksia, joilla pyritään parantamaan eläkkeelle siirtymisen lykkäämisen kannustimia (Flexi-Rente), ei ole kuitenkaan vielä hyväksytty virallisesti. Nähtäväksi jää, miten tehokkaasti ne toimivat vastavoimana vuonna 2014 käyttöön otetuille varhaiseläkkeelle siirtymisen kannustimille.

               (11)

               Tiettyjen ryhmien, erityisesti naisten ja maahanmuuttajataustaisten henkilöiden, työmarkkinapotentiaalia ei hyödynnetä riittävästi. Lisäksi erityisesti kotitalouksien toisen tulonsaajan työntekoon kohdistuu edelleen pidäkkeitä. Vero- ja sairausvakuutusjärjestelmän erityispiirteet hillitsevät kotitalouksien toista tulonsaajaa ottamasta vastaan työtä tai pidentämästä työaikaansa. Tämä vaikuttaa osaltaan siihen, että kokopäivätyössä olevien naisten osuus on vähäinen ja naisten keskimääräinen työtuntien määrä kuuluu EU:n pienimpiin, vaikka naisten työllisyysaste onkin korkea. Vaikka vähimmäispalkan käyttöönoton sivutuotteena on tapahtunut jonkin verran siirtymistä minityöpaikoista tavanomaisiin työsuhteisiin, minityöpaikoissa on edelleen noin seitsemän miljoonaa työntekijää (heistä 5 miljoonalla minityöpaikka on ainoa ansiotyö). Minityöpaikkojen vapauttaminen henkilökohtaisesta tuloverosta ja monissa tapauksissa myös kaikista työntekijän sosiaaliturvamaksuista voi estää työntekijöitä siirtymästä työpaikkoihin, joissa he ansaitsisivat enemmän kuin minityöpaikkojen enimmäismäärän (450 euroa kuukaudessa). Tämä pidäke on monissa tapauksissa vielä voimakkaampi sellaisten puolisoiden kohdalla, joihin sovelletaan avioparien yhteistä tuloverotusta. Useiden avustusten hienoisten korotusten ja kansantulon kasvaessa tapahtuvan keskimääräisen veroasteen kasvun hyvittämisen myötä syntynyt myönteinen vaikutus kotitalouksien tuloihin ja kulutukseen saattaa pitkälti mitätöityä palkansaajien sosiaaliturvamaksujen nousun johdosta. Verokiila on vähimmäispalkan tasolla korkea muihin jäsenvaltioihin verrattuna, mikä johtaa vähäisempiin tuloihin palkka-asteikon alapäässä. Tätä verokiilaa voitaisiin supistaa alentamalla työntekijöiden sosiaaliturvamaksuja tai henkilökohtaista tuloveroa, esimerkiksi kohdennetuilla avustuksilla tai korvauksilla, mikä puolestaan lisäisi pienipalkkaisten käytettävissä olevia tuloja ja sen myötä kulutusmahdollisuuksia.

               (12)

               Viime vuonna koetulla pakolaisten laajamittaisella maahantulolla on sosiaalisia ja taloudellisia seurauksia Saksalle. Lyhyellä aikavälillä pakolaisvirta lisää julkisia menoja ja kotimaista kysyntää ja sen myötä kasvattaa BKT:tä. Keskipitkän aikavälin vaikutukset työllisyyteen ja kasvuun riippuvat kuitenkin siitä, kuinka hyvin pakolaiset integroituvat työmarkkinoille ja yhteiskuntaan. Tähän vaikuttavat myös koulutuksen tukitoimet. Asia on poliittisen asialistan kärjessä sekä EU:n että jäsenvaltioiden tasolla, joten sitä seurataan ja analysoidaan tarkasti, myös vuoden 2017 maaraportissa.

               (13)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Saksan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2016 maaraportissa. Se on arvioinut myös vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Saksalle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Saksan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska EU:n yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–3.

               (14)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella ja katsoo (5), että Saksan odotetaan noudattavan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia.

               (15)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–3,

         SUOSITTAA, että Saksa toteuttaa vuosina 2016 ja 2017 toimia, joilla se

               1.

               saavuttaa kestävän julkisten investointien kasvusuuntauksen, erityisesti infrastruktuurin, koulutuksen, tutkimuksen ja innovoinnin osalta, keskipitkän aikavälin tavoitteita samalla noudattaen; parantaa liittovaltiotason taloussuhteiden rakennetta julkisten investointien lisäämiseksi etenkin kuntatasolla;

               2.

               vähentää verojärjestelmän tehottomuustekijöitä, erityisesti tarkastelemalla uudelleen yritysverotusta ja alueellista yritysveroa, nykyaikaistaa verohallintoa ja tarkastelee uudelleen riskipääomaa koskevaa sääntelykehystä; vauhdittaa toimenpiteitä kilpailun edistämiseksi palvelualalla, erityisesti yrityspalvelujen ja säänneltyjen ammattien osalta;

               3.

               lisää eläkkeelle siirtymisen lykkäämisen kannustimia ja vähentää kotitalouden toisen tulonsaajan työnteon pidäkkeitä; kaventaa pienipalkkaisten työntekijöiden suurta verokiilaa ja helpottaa siirtymistä minityöpaikoista tavanomaisiin työsuhteisiin.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2016.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. KAŽIMÍR

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUVL C 96, 11.3.2016, s. 1.

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016, Suomen vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Suomen vuoden 2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 299/79

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016,
   Suomen vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Suomen vuoden 2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2016/C 299/19)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2016 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 17 ja 18 päivänä maaliskuuta 2016. Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Suomi kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu. Samana päivänä komissio hyväksyi myös suosituksen neuvoston suositukseksi euroalueen talouspolitiikasta. Eurooppa-neuvosto vahvisti suosituksen 18 ja 19 päivänä helmikuuta 2016, ja neuvosto antoi sen 8 päivänä maaliskuuta 2016 (3). Koska Suomi kuuluu maihin, joiden rahayksikkö on euro, ja koska taloudet ovat talous- ja rahaliitossa tiiviisti yhteydessä toisiinsa, Suomen olisi varmistettava, että suositus pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti.

               (2)

               Suomea koskeva vuoden 2016 maaraportti julkaistiin 26 päivänä helmikuuta 2016. Siinä arvioitiin Suomen edistymistä neuvoston 14 päivänä heinäkuuta 2015 hyväksymien maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa. Lisäksi siihen sisältyi asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laadittu perusteellinen tarkastelu. Komissio esitteli 8 päivänä maaliskuuta 2016 perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päätteli analyysinsa perusteella, että Suomen makrotaloudessa on epätasapainoja. On tärkeää puuttua etenkin useita vuosia jatkuneeseen kustannuskilpailukyvyn heikkenemiseen, johon on syynä lähinnä se, että palkat ovat pitkään nousseet enemmän kuin tuottavuus. Tämä on johtanut vaihtotaseen voimakkaaseen heikkenemiseen vuosina 2008–2012. Analyysissa tuli esiin myös merkittäviä keskipitkän ja pitkän aikavälin riskejä, jotka kohdistuvat jo ennestään kireän julkisen talouden kestävyyteen.

               (3)

               Suomi toimitti vuoden 2016 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2016 vakausohjelmansa 14 päivänä huhtikuuta 2016. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (4)

               Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (4) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa tämän säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla Euroopan rakenne- ja investointirahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

               (5)

               Vuoden 2016 vakausohjelma viittaa siihen, että poikkeuksellisen pakolaisvirran vaikutus julkiseen talouteen on merkittävä. Vakausohjelmassa annetaan riittävä näyttö näiden julkisen talouden lisäkustannusten laajuudesta ja luonteesta. Hyväksyttävät lisämenot olivat komission mukaan 0,05 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015, ja niiden arvioidaan tällä hetkellä olevan 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016. Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan ja 6 artiklan 3 kohdan säännöksissä otetaan huomioon tällaiset lisämenot, sillä pakolaisvirta on poikkeuksellinen tapahtuma, jonka vaikutus Suomen julkiseen talouteen on merkittävä, eikä kestävyys vaarannu, jos tilapäinen poikkeaminen julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeuttamisuralta sallitaan. Vaadittua sopeutusta kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta vuodeksi 2015 on siksi pienennetty näiden kustannusten huomioon ottamiseksi. Vuoden 2016 osalta tehdään keväällä 2017 Suomen viranomaisten toimittamien havaittujen tietojen perusteella lopullinen arviointi hyväksyttävine määrineen.

               (6)

               Suomeen sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevää osiota. Komissio antoi 18 päivänä toukokuuta 2016 SEUT 126 artiklan 3 kohdan nojalla kertomuksen, sillä Suomen julkisen talouden velka ylitti suhteessa BKT:hen määritellyn 60 prosentin viitearvon vuonna 2015. Analyysissa pääteltiin, että velkakriteerin olisi katsottava täyttyneen. Hallitus suunnittelee vuoden 2016 lähentymisohjelmassaan rahoitusaseman parantamista vähitellen – 2,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2016 ja edelleen – 1,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2020. Hallituksen suunnitelmien mukaan julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite, joka on 0,5 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, saavutetaan viimeistään vuonna 2019. Vakausohjelman mukaan julkisen talouden velan odotetaan olevan suurimmillaan 67,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2019 ja supistuvan 67,2 prosenttiin vuonna 2020. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Toimenpiteitä, joita julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttaminen viimeistään vuonna 2019 edellyttää, ei ole vielä riittävästi täsmennetty. Komission kevään 2016 talousennusteen mukaan on olemassa riski, että suositellusta sopeutuksesta poiketaan jonkin verran vuonna 2016. Vaikka arvioinnissa jätettäisiin huomioimatta poikkeuksellisen pakolaisvirran vaikutus julkiseen talouteen, päätelmä ei vuoden 2016 osalta muuttuisi. Jos politiikka säilyy muuttumattomana, riskinä on merkittävä poikkeaminen suositetulta sopeutusuralta vuonna 2017. Velkasuhteen noususuuntauksen arvioidaan jatkuvan niin, että vuonna 2017 se on 66,9 prosenttia. Neuvosto katsoo vakausohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2016 talousennusteen perusteella olevan vaarana, että Suomi ei noudata vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Tämän vuoksi tarvitaan lisätoimenpiteitä, joilla varmistetaan vaatimusten noudattaminen vuosina 2016 ja 2017.

               (7)

               Väestön ikääntymisen ja työvoiman vähenemisen vuoksi eläke-, terveydenhuolto- ja pitkäaikaishoitomenojen odotetaan kasvavan vuoteen 2030 mennessä 26,9 prosenttiin, kun ne vuonna 2013 olivat 23,1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tammikuussa 2016 Suomessa säädettiin eläkeuudistuksesta, jolla lakisääteinen eläkeikä kytketään elinajanodotteen muutoksiin vuodesta 2027. Kuntien järjestämien sosiaali- ja terveydenhuollon palveluiden menot ovat 10 prosenttia suhteessa BKT:hen. Jos järjestelmää ei uudisteta, menojen ennustetaan kasvavan nimellisesti 2,4 prosenttia vuodessa ja myös suhteessa BKT:hen. Pitkälle menevän aluehallintouudistuksen ja terveys- ja sosiaalipalveluiden rakenneuudistuksen pääpiirteistä on sovittu. Uudistuksen tärkeimpiin tavoitteisiin kuuluu kestävyysvajeen pienentäminen pitkällä aikavälillä 3 miljardilla eurolla saamalla kustannukset paremmin kuriin. Tähän päästään integroimalla palveluja, siirtämällä palveluiden järjestäminen suuremmille alueille ja digitalisoinnin avulla. Kaikki yksityiskohdat on vielä määritettävä ja muutosjohtamisen suunnitelmat laadittava ennen kuin uudistus voi tulla voimaan vuoden 2019 alusta, kuten on suunniteltu. Hallitus on ilmoittanut, että vuoden 2016 lopulla esitetään toimenpiteitä uudistuksen toteuttamiseksi. Uudistuksen mittavuuden ja tiukan aikataulun vuoksi toteuttaminen on haasteellista. Siksi säädösehdotusten hyväksyminen oikea-aikaisesti on tärkeää.

               (8)

               Suomen kilpailukyvyn palauttamiseksi työmarkkinoiden toimintaa on parannettava monin tavoin. Kokonaistasolla palkkojen nousu on ollut maltillista sen jälkeen, kun keskitetystä palkkaratkaisusta sovittiin vuoden 2013 lopulla. Sopimuspalkkojen vuotuinen kasvu hidastui palkkaratkaisun ansiosta vuoden 2013 viimeisen neljänneksen 1,3 prosentista 0,5 prosenttiin vuoden 2015 viimeisellä neljänneksellä. Kesäkuussa 2015 työmarkkinaosapuolet päättivät jatkaa sopimusta vuoteen 2016. Työn tuottavuus ei ole kuitenkaan vielä lähtenyt kasvuun, ja siksi nimellisten yksikkötyökustannusten ennustetaan kasvavan, joskin hitaammin. Kustannuskilpailukyvyn palauttamiseksi on käyty neuvotteluja. Työmarkkinaosapuolten välillä sovittiin 29 päivänä helmikuuta 2016 kilpailukykysopimuksesta. Sopimus on sisällytettävä alakohtaisiin sopimuksiin ennen kuin se voidaan panna täytäntöön. Kilpailukykysopimusta täydennetään työmarkkinaosapuolten sopimilla toimenpiteillä, joilla lisätään työmarkkinoiden joustoa ja luodaan uusi palkanmuodostusmalli, jossa muiden alojen palkat sidotaan vientialojen palkankorotuksiin. On tärkeää, että työmarkkinatoimenpiteiden toteuttamisessa kunnioitetaan kaikilta osin työmarkkinaosapuolten roolia.

               (9)

               Työikäisen väestön vähenemisen vuoksi työvoimaosuuden lisääminen on tärkeää. Tämä edellyttää jatkuvaa työtä ikääntyneiden työntekijöiden, nuorten, pitkäaikaistyöttömien ja matalan osaamistason työntekijöiden integroimiseksi työmarkkinoille. Työllisyysaste oli ennen kriisiä vuonna 2008 korkeimmillaan 70,6 prosenttia. Se on laskenut yli kaksi prosenttiyksikköä ja oli 68,5 prosenttia vuonna 2015. Samaan aikaan työttömyys on kasvanut 6,4 prosentista 9,4 prosenttiin. Ikääntyneiden työllisyysaste on parantunut vähitellen, mutta joitain varhaisen työmarkkinoilta poistumisen väyliä on edelleen jäljellä. Näitä ovat laajennetut työttömyysetuudet, joita ikääntyneille työntekijöille on tarjolla eläkkeelle siirtymiseen asti (ns. työttömyysputki). Jos niitä ei vähennetä, ne voivat rajoittaa vuonna 2016 säädetyn eläkeuudistuksen myönteistä vaikutusta. Aiemman eläkeuudistuksen mukaista työttömyysputkea koskevien muuttujien muutosten vaikutuksia arvioidaan vuonna 2019. Pitkäaikaistyöttömyys lisääntyi huomattavasti vuosien 2008 ja 2014 välillä, 1,2 prosentista 1,9 prosenttiin kokonaistyövoimasta, siitä huolimatta, että monet pitkäaikaistyöttömät siirtyvät lopuksi työmarkkinoiden ulkopuolelle. Nuorisotyöttömyys kasvoi 22,4 prosenttiin vuonna 2015. Heikosti toimivat työmarkkinat vaikuttavat eniten matalan osaamistason työntekijöihin. Aktiivisten työmarkkinatoimenpiteiden määrärahojen leikkaaminen samaan aikaan, kun toimenpiteiden kysyntä kasvaa, voi haitata edellä mainittujen ryhmien mahdollisuuksia palata työhön. Monimutkainen etuusjärjestelmä erilaisine tukineen voi johtaa aktivoinnin osalta merkittäviin kannustin- ja matalapalkkaloukkuihin. Koska aktiivisten työmarkkinatoimenpiteiden määrärahoja leikataan, on erittäin tärkeää puuttua näihin loukkuihin ja ottaa käyttöön myönteisiä kannustimia työn vastaanottamiseen esimerkiksi parantamalla mahdollisuuksia yhdistää työntekoa ja etuuksia. Suhteellisen suuren maahanmuuttaja- ja pakolaismäärän saapuminen Suomeen vuonna 2015 voi auttaa tasapainottamaan väestön ikääntymisen vaikutuksia, mutta vain, jos tulijat onnistutaan integroimaan työmarkkinoille ja koulutusjärjestelmään. Työmarkkinoilla on työvoiman kysynnän ja tarjonnan kohtaanto-ongelmia, jotka johtuvat osittain talouden rakennemuutoksesta, kun uusia työpaikkoja syntyy muille maantieteellisille alueille ja muille toimialoille kuin niille, joilla työpaikkoja on menetetty. Tarvitaan toimenpiteitä, joilla lisätään kohtuuhintaisia asuntoja Helsingin seudulla. Tarvitaan myös tuloksellisia toimintatapoja, joiden avulla ihmiset voivat päivittää osaamistaan ja löytää työtä.

               (10)

               Liiketoimintaympäristö on Suomessa yhtä hyvä tai parempi kuin muissa kehittyneissä talouksissa. Suomen talouden kokonaiskilpailukykyyn vaikuttaa kuitenkin kilpailun puute, erityisesti vähittäiskaupan ja liikenteen kaltaisissa palveluissa, jotka on suunnattu ensisijaisesti kotimarkkinoille. Yritykset ovat maininneet liiallisen sääntelyn joillakin markkinoilla markkinoille tulon ja kasvun esteeksi. Tällaisiin liiallisiin vaatimuksiin on puututtava, jotta voidaan edistää yrittäjyyttä ja investointeja. Vähittäiskauppasektorilla kaavoitussäännösten uudistuksessa joustavoitetaan kauppojen kokoa ja sijaintia koskevia sääntöjä. Avoimen sektorin rakennemuutos jatkuu. Avoin sektori hyötyisi uusien, erityisesti korkean arvonlisäyksen markkinoiden, tuotteiden ja palvelujen kehittämisestä. Rakennemuutosta voitaisiin helpottaa toimenpiteillä, joilla tuetaan yritysten laajentumista, kansainvälistymistä ja innovointia. Lainsäädäntömuutoksia tehtiin syyskuussa 2015, mutta useimpien muutosten täytäntöönpanon odotetaan alkavan vasta vuosina 2016–2018. Hallitus on ilmoittanut, että uusia rakenneuudistuksia on tulossa kilpailun lisäämiseksi markkinoilla.

               (11)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Suomen talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2016 maaraportissa. Se on arvioinut myös vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Suomelle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Suomen finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–3.

               (12)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (5) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (13)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 2 ja 3,

         SUOSITTAA, että Suomi toteuttaa vuosina 2016 ja 2017 toimia, joilla se

               1.

               sopeuttaa julkista taloutta vuosittain kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016 ja 0,6 prosenttia vuonna 2017; käyttää mahdollisia satunnaistuloja nopeuttaakseen julkisen talouden velkasuhteen pienentämistä; varmistaa, että hallintouudistus, jolla pyritään parantamaan sosiaali- ja terveyspalveluiden kustannustehokkuutta, hyväksytään ja toteutetaan oikea-aikaisesti;

               2.

               varmistaa työmarkkinaosapuolten roolia kunnioittaen, että palkanmuodostusjärjestelmä lisää paikallista sopimista palkoista ja poistaa jäykkyyksiä ja edistää näin kilpailukykyä ja vientiteollisuusvetoisempaa lähestymistapaa; lisää kannustimia työn vastaanottamiseen ja varmistaa, että käytössä on kohdennettuja ja riittäviä aktiivisia työmarkkinatoimenpiteitä, myös maahanmuuttajataustaisille ihmisille; toteuttaa toimenpiteitä, joilla vähennetään alueellista ja osaamiseen liittyvää kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuutta;

               3.

               jatkaa toimia, joilla lisätään kilpailua palvelualoilla, vähittäiskauppa mukaan lukien; edistää yrittäjyyttä ja investointeja muun muassa vähentämällä hallinnollista ja sääntelyyn liittyvää rasitetta, jotta voidaan tukea korkean arvonlisäyksen tuotannon kasvua.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2016.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. KAŽIMÍR

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUVL C 96, 11.3.2016, s. 1.

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


Avis juridique important

|

31998Y0806(04)

Euroopan keskuspankin suositus Neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan keskuspankin valtuuksista kerätä tilastotietoja

Virallinen lehti nro C 246 , 06/08/1998 s. 0012 - 0023

Euroopan keskuspankin suositus Neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan keskuspankin valtuuksista kerätä tilastotietoja (98/C 246/08)(Euroopan keskuspankin esittämä 7 päivänä heinäkuuta 1998)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan keskuspankin perussäännön, jäljempänä "perussääntö", ja erityisesti sen 5.4 artiklan,ottaa huomioon Euroopan keskuspankin, jäljempänä "EKP", suosituksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,ottaa huomioon komission lausunnon,noudattaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, jäljempänä "perustamissopimus", 106 artiklan 6 kohdassa ja perussäännön 42 artiklassa määrättyä menettelyä,sekä katsoo, että(1) perussäännön 5.1 artiklassa määrätään, että EKP kerää kansallisten keskuspankkien avustuksella Euroopan keskuspankkijärjestelmän, jäljempänä "EKPJ", tehtävistä huolehtimiseksi tarvittavat tilastotiedot joko toimivaltaisilta kansallisilta viranomaisilta tai suoraan talousyksiköiltä; näiden perustamissopimuksen 105 artiklassa säädettyjen tehtävien suorittamisen ja erityisesti rahapolitiikan harjoittamisen helpottamiseksi tätä tilastotietoa käytetään ensisijaisesti kokonaistilastojen tuottamiseen, jota varten yksittäisten talousyksiköiden tunnistaminen ei ole tarkoituksenmukaista, mutta jota voidaan myös käyttää yksittäisten talousyksiköiden tasolla; perussäännön 5.2 artiklassa määrätään kansalliset keskuspankit hoitamaan, siinä määrin kuin on mahdollista, 5.1 artiklassa kuvattuja tehtäviä: perussäännön 5.4 artiklan mukaan neuvosto määrittelee ne luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt, jotka ovat velvollisia antamaan tietoja, sekä luottamuksellisuutta koskevat määräykset ja täytäntöönpanoa koskevat asianmukaiset määräykset; näitä perussäännön 5.1 artiklan mukaisia tarkoituksia varten kansalliset keskuspankit voivat tehdä yhteistyötä muiden toimivaltaisten viranomaisten, kuten kansallisten tilastolaitosten ja markkinoita sääntelevien viranomaisten kanssa,(2) sen varmistamiseksi, että tilastotiedot tukevat tehokkaasti EKPJ:n toimintaa, niiden keruumenetelmät ja määritelmät on tehtävä rakenteeltaan sellaisiksi, että EKP saa joustavasti ja oikea-aikaisesti käyttöönsä korkealaatuiset tilastot, jotka kuvaavat muuttuvia talouden ja rahoitusmarkkinoiden olosuhteita ja joiden keruussa otetaan huomioon tiedonantajille koituva rasite,(3) tämän vuoksi on suotavaa määritellä eri talousyksiköistä koostuva ja tilastosovellusten pohjana oleva tiedonantajien perusjoukko, johon EKP:n tilastointivaltuudet rajoittuvat ja jonka keskuudesta EKP määrittelee sääntelyvaltuuksiensa nojalla varsinaisen tiedonantajien joukon,(4) yhtenäinen tiedonantajien joukko tarvitaan, jotta saadaan laadituksi rahaliittoon osallistuvien jäsenvaltioiden "rahalaitossektorin konsolidoitu tase", jonka päätarkoituksena on antaa EKP:lle monipuolinen tilastollinen käsitys rahatalouden kehityksestä rahaliittoon osallistuvissa jäsenvaltioissa, jotka katsotaan yhdeksi talousalueeksi; EKP on laatinut rahalaitosten yhteiseen määritelmään perustuvan "Rahalaitosten luettelon tilastointia varten" ja ylläpitää sitä,(5) mainitun tilastointia varten laaditun yhteisen määritelmän mukaan rahalaitoksilla tarkoitetaan yhteisön laissa määriteltyjä luottolaitoksia ja kaikkia muita kotimaassa olevia rahoituslaitoksia, jotka ottavat vastaan talletuksia ja/tai niiden läheisiä vastineita muilta kuin rahalaitoksilta ja myöntävät luottoja ja/tai tekevät arvopaperisijoituksia omaan lukuunsa (ainakin taloudellisessa mielessä),(6) ne postisiirtoa hoitavat laitokset, jotka eivät täytä tilastointia varten laaditun rahalaitoksen yhteisen määritelmän ehtoja, saattaa kuitenkin olla tarpeen velvoittaa noudattamaan EKP:n raha-, pankki- ja maksujärjestelmätilastointiin liittyviä tiedonantovelvollisuuksia, koska nämä laitokset voivat merkittävässä määrin ottaa vastaan talletuksia ja/tai niihin verrattavia vastineita sekä suorittaa maksujärjestelmiin liittyviä liiketoimia,(7) Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmässä 1995 (1), jäljempänä "EKT 95", rahalaitossektori käsittää siten "keskuspankki"-alasektorin ja "muut rahalaitokset"-alasektorin, ja rahalaitossektoria voidaan laajentaa ainoastaan sisällyttämällä siihen laitosten ryhmiä alasektorilta "muut rahoituksen välittäjät kuin vakuutuslaitokset ja eläkerahastot",(8) myös maksutasetta, ulkomaista varallisuusasemaa, arvopapereita, elektronista rahaa ja maksujärjestelmiä kuvaavilla tilastoilla on keskeinen merkitys siinä, että EKPJ voi hoitaa tehtävänsä itsenäisesti,(9) perussäännön 5.4 artiklan ilmaisua "luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt" on käytettävä tavalla, joka on yhdenmukainen Euroopan unionin jäsenvaltioiden raha-, pankki- ja maksutasetilastojen laadinnassa noudatettavien käytäntöjen kanssa, ja sen vuoksi niillä tarkoitetaan myös yhteisöjä, jotka eivät oman jäsenvaltionsa lainsäädännön mukaan ole luonnollisia henkilöitä eivätkä oikeushenkilöitä mutta kuuluvat kuitenkin EKT 95:n kyseisille alasektoreille; tämän vuoksi tiedonantovelvollisuus voidaan asettaa esimerkiksi henkilöyhtiöille, sivuliikkeille, siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa monenkeskistä sijoitustoimintaa harjoittaville yrityksille tai rahastoille, joilla ei niiden oman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan ole oikeushenkilön asemaa; näissä tapauksissa tiedonantovelvollisuus määrätään niille henkilöille, jotka sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaan edustavat laillisesti kyseisiä yhteisöjä,(10) perussäännön 19.1 artiklassa mainittujen laitosten taseilmoitusten perusteella voidaan myös laskea niiden vähimmäisvarantojen määrä, jotka nämä laitokset voidaan velvoittaa pitämään,(11) yhtenäisten ja korkealaatuisten tilastojen aikaansaamiseksi EKP:n neuvosto määrittelee EKP:n ja kansallisten keskuspankkien välisen työnjaon tilastotietojen keruu- ja tarkistustehtävissä sekä näiden tehtävien hoidon, ottaen huomioon perussäännön 5.2 artiklassa säädetyn periaatteen sekä kansallisten viranomaisten toimivaltaan kuuluvat tehtävät,(12) tietojenkeruujärjestelmien nykyisten rajoitusten vuoksi kustannustehokkuus voi edellyttää, että yhteisen rahan alueen alkuvuosina EKP:n tilastointiin liittyvät tiedonantovelvollisuudet täytetään siirtymämenettelyjen avulla; tämä voi merkitä erityisesti sitä, että yhtenä talousalueena pidettävien rahaliittoon osallistuvien jäsenvaltioiden maksutaseen rahoitustaseen varantoa ja liiketoimia koskevat tiedot laaditaan yhteisen rahan alueen alkuvuosina kaikkien niiden varantoa ja liiketoimia koskevien tietojen avulla, jotka sisältyvät kunkin rahaliittoon osallistuvan jäsenvaltion ja koko muun maailman välisen maksutasetilastoon,(13) ne rajat ja ehdot, joita noudattaen EKP voi määrätä seuraamuksia yrityksille, jos nämä jättävät noudattamatta EKP:n asetuksista ja päätöksistä johtuvia velvollisuuksia, määritellään perussäännön 34.3 artiklan mukaisesti neuvoston asetuksessa (EY) Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia; jos mainittu asetus ja tämä asetus, joka valtuuttaa EKP:n määräämään seuraamuksia, ovat keskenään ristiriidassa, sovelletaan tämän asetuksen säännöksiä; tässä asetuksessa säädettyjen velvollisuuksien noudattamatta jättämisestä määrättävät seuraamukset eivät saa aiheuttaa haittaa EKPJ:n mahdollisuudelle soveltaa tarkoituksenmukaisia toimenpiteitä suhteissaan vastapuoliin, esimerkiksi sulkemalla tiedonantaja osittain tai kokonaan rahapoliittisten toimien ulkopuolelle, jos kyseessä on törkeä tilastointiin liittyvän tiedonantovelvollisuuden noudattamatta jättäminen,(14) EKP:n perussäännön 34.1 artiklan mukaan laatimat asetukset eivät anna mitään oikeuksia eivätkä aseta mitään velvollisuuksia rahaliittoon osallistumattomille jäsenvaltioille,(15) Tanska on viittaamalla eräistä Tanskaa koskevista määräyksistä tehdyn pöytäkirjan (N:o 12) 1 kohtaan ilmoittanut Edinburghissa 12. joulukuuta 1992 tehdyn päätöksen yhteydessä, että se ei osallistu talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen; tästä syystä mainitun pöytäkirjan 2 kohdan mukaisesti kaikki perustamissopimuksen ja perussäännön artiklat ja säännökset, joissa viitataan poikkeukseen, ovat sovellettavissa Tanskaan,(16) Eräistä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvistä määräyksistä tehdyn pöytäkirjan (N:o 11) 8 kohdan mukaisesti perussäännön 34.1 ja 34.3 artiklaa ei sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, ellei se osallistu talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen,(17) siitä huolimatta, että rahaliittoon osallistuvilta ja osallistumattomilta jäsenvaltioilta voidaan vaatia erilaisia tilastotietoja, perussäännön 5 artikla koskee sekä rahaliittoon osallistuvia että osallistumattomia jäsenvaltioita; tämä yhdessä perustamissopimuksen 5 artiklan kanssa sisältää velvoitteen laatia ja ottaa käyttöön kansallisella tasolla kaikki tarkoituksenmukaisiksi arvioidut toimenpiteet tarvittavien tilastotietojen keräämisessä EKP:n tiedonantovelvollisuuden täyttämiseksi ja jäsenvaltion valmistautumiseksi ajoissa tilastojen tuotannossaan tullakseen rahaliittoon osallistuvaksi jäsenvaltioksi,(18) ne luottamukselliset tilastotiedot, jotka EKP:n ja kansallisten keskuspankkien on saatava voidakseen huolehtia EKPJ:n tehtävistä, on suojattava tiedonantajien luottamuksen saavuttamiseksi ja säilyttämiseksi; tämän asetuksen antamisen jälkeen ei enää ole perusteita vedota luottamuksellisuutta koskeviin säännöksiin, jotka estävät EKPJ:n tehtäviin liittyvän luottamuksellisten tilastotietojen vaihdon EKP:n kanssa, ottaen huomioon 24. lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta,(19) perussäännön 38.1 artiklan mukaan EKP:n ja kansallisten keskuspankkien päätöksentekoelinten jäsenet ja niiden henkilöstöön kuuluvat eivät saa tehtäviensä päätyttyäkään ilmaista salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia tietoja, ja perussäännön 38.2 artiklan mukaan henkilöt, joilla on käytettävissään yhteisön lainsäädännön mukaan salassa pidettäviä tietoja, ovat tämän lainsäädännön alaisia,(20) EKP:n henkilöstöön kuuluvia velvoittavien sääntöjen tahallinen tai tuottamuksellinen rikkominen johtaa kurinpitoseuraamuksiin ja tarvittaessa oikeudellisiin seuraamuksiin salassapitovelvollisuuden rikkomisen johdosta Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 12 ja 18 artiklan määräysten mukaisesti,(21) tilastotietojen mahdollinen käyttö EKPJ:n tehtävien hoitamisessa vähentää tiedonantovelvollisuuksista koituvaa yleistä rasitetta, mutta siitä seuraa, että tässä asetuksessa määriteltyjen luottamuksellisuussääntöjen täytyy poiketa jossain määrin yhteisön yleisistä ja kansainvälisistä tilastotietojen luottamuksellisuutta koskevista periaatteista ja erityisesti 17. helmikuuta 1997 annetun yhteisön tilastotietoja koskevan neuvoston asetuksen (EY) N:o 322/97 (2) periaatteista,(22) tässä asetuksessa määriteltyjä luottamuksellisuussääntöjä sovelletaan ainoastaan EKP:lle EKPJ:n tehtävien hoitamista varten toimitettaviin luottamuksellisiin tilastotietoihin, eivätkä ne vaikuta kansallisiin tai yhteisön erityissäännöksiin muuntyyppisten tietojen toimittamisesta EKP:lle; kansallisten tilastolaitosten tilastotietojen keruussa soveltamia luottamuksellisuussääntöjä tulee noudattaa,(23) EKPJ:n perussäännön 5.1 artiklaa sovellettaessa EKP:n on tehtävä tilastoalan yhteistyötä yhteisön toimielinten tai laitosten kanssa sekä jäsenvaltioiden tai kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa ja kansainvälisten järjestöjen kanssa; EKP ja komissio suunnittelevat asianmukaiset yhteistyömenettelyt tilastojen tuotannossa suorittaakseen tehtävänsä mahdollisimman tehokkaalla tavalla ja yrittäen vähentää tiedonantajille koituvan rasitteen mahdollisimman pieneksi, ja(24) tämän asetuksen säännöksiä voidaan soveltaa tehokkaasti vain, jos rahaliittoon osallistuvat jäsenvaltiot ovat kaikki ottaneet käyttöön tarvittavat toimenpiteet silmälläpitäen sitä, että niiden viranomaisilla on valtuudet auttaa EKP:tä ja tehdä sen kanssa yhteistyötä tilastotietojen tarkistamisessa ja pakollisessa keräämisessä tämän asetuksen 6 artiklan vaatimalla tavalla ja perustamissopimuksen 5 artiklan mukaisesti,ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:1 artikla MääritelmätTässä asetuksessa tarkoitetaan1. EKP:n tilastointiin liittyvillä tiedonantovelvollisuuksilla niitä EKPJ: tehtävien hoitamiseksi tarvittavia tilastotietoja, jotka tiedonantajien on toimitettava;2. tiedonantajilla oikeushenkilöitä, luonnollisia henkilöitä ja tämän asetuksen 3 artiklassa mainittuja yhteisöjä, joita EKP:n tilastointiin liittyvät tiedonantovelvollisuudet koskevat;3. rahaliittoon osallistuvalla jäsenvaltiolla jäsenvaltiota, joka on ottanut käyttöön yhteisen rahan perustamissopimuksen mukaisesti;4. jossakin maassa olevalla talousyksikköä, jonka päätoimipaikka sijaitsee jonkin maan talousalueella tämän asetuksen liitteen A mukaisesti; tässä yhteydessä euroalueen maksutasetilaston varanto- ja liiketoimitiedoilla tarkoitetaan tietoja, jotka ovat yhtenä talousalueena pidettävissä rahaliittoon osallistuvissa jäsenvaltioissa olevien talousyksiköiden saamisia ja/tai velkoja suhteessa rahaliittoon osallistumattomissa jäsenvaltioissa ja/tai kolmansissa maissa oleviin toimijoihin;5. ulkomaisella varallisuusasemalla kaikkien ulkomaisten velkojen ja saamisten tasetta;6. elektronisella rahalla tekniseen välineeseen, esimerkiksi rahakorttiin, elektronisesti talletettua rahaa, joka toimii ennakkoon maksettuna haltijainstrumenttina ja jolla voidaan maksaa yleisesti maksuja muille kuin liikkeellelaskijalle tarvitsematta käyttää pankkitilejä.2 artikla Tiedonantajien perusjoukko1. EKP:n tilastointiin liittyvien tiedonantovelvollisuuksien täyttämiseksi EKP:lla on oikeus kerätä EKPJ:n perussäännön 5.2 artiklan mukaisesti kansallisten keskuspankkien avustuksella tilastotietoja tiedonantajien perusjoukon rajoissa siinä määrin kuin on välttämätöntä EKPJ:n tehtävien hoitamiseksi.2. Tiedonantajien perusjoukko koostuu seuraavista tiedonantajista:a) jäsenvaltiossa olevat oikeushenkilöt ja luonnolliset henkilöt, jotka kuuluvat tämän asetuksen liitteen B mukaisesti "keskuspankki"-alasektoriin, "muut rahalaitokset" -alasektoriin ja "muut rahoituksen välittäjät kuin vakuutuslaitokset ja eläkerahastot" -alasektoriin, jos se on tarpeen EKP:n raha-, pankki- ja maksujärjestelmätilastointiin liittyvien tiedonantovelvollisuuksien täyttämiseksi;b) postisiirtoa hoitavat laitokset siinä määrin kuin on tarpeellista EKP:n raha-, pankki- ja maksujärjestelmätilastointiin liittyvien tiedonantovelvollisuuksien täyttämiseksi;c) jäsenvaltiossa olevat oikeushenkilöt ja luonnolliset henkilöt, jos näillä on saamisia tai velkoja taikka nämä harjoittavat liiketoimia suhteessa ulkomaihin ja jos näitä saamisia tai velkoja koskevia tilastotietoja tarvitaan maksutasetta tai ulkomaista virallisuusasemaa koskeviin tilastoihin EKP:n tilastointiin liittyvien tiedonantovelvollisuuksien täyttämiseksi;d) muut jäsenvaltiossa olevat oikeushenkilöt ja luonnolliset henkilöt, jos näiden liikkeeseen laskemia arvopapereita tai elektronista rahaa koskevia tilastotietoja tarvitaan EKP:n tilastointiin liittyvien tiedonantovelvollisuuksien täyttämiseksi.3. Yhteisö, joka muuten olisi edellisessä kohdassa olevan määritelmän mukainen, mutta joka oman jäsenvaltionsa kansallisen lainsäädännön mukaan ei ole oikeushenkilö eikä joukko luonnollisia henkilöitä, vaikka sillä voi olla oikeuksia ja velvollisuuksia, katsotaan tiedonantajaksi. Tällaisen yhteisön tiedonantovelvollisuuden täyttävät kyseistä yhteisöä laillisesti edustavat henkilöt. Jos tämän kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetulla oikeushenkilöllä, joukolla luonnollisia henkilöitä tai yhteisöllä on toisessa maassa oleva sivuliike, sivuliikkeen on toimittava itsenäisenä tiedonantajana riippumatta siitä, missä sen päätoimipaikka sijaitsee, jos sivuliike täyttää 2 kohdassa määritellyt edellytykset, ilman erillisen oikeushenkilöllisyyden edellytystä. Kaikkia samassa jäsenvaltiossa olevia sivuliikkeitä pidetään yhtenä sivuliikkeenä, jos ne kuuluvat samaan kansantalouden alasektoriin. Sivuliikkeen tidonantovelvollisuuden täyttävät kyseistä sivuliikettä laillisesti edustavat henkilöt.3 artikla Yksityiskohtaiset säännöt tilastointiin liittyvien tiedonantovelvollisuuksien määrittelystäTilastointiin liittyviä tiedonantovelvollisuuksia määritellessään ja määrätessään EKP:n on täsmennettävä varsinainen tiedonantajien joukko tämän asetuksen 2 artiklassa määritellyn tiedonantajien perusjoukon rajoissa. Haittaamatta tilastointiin liittyvien tiedonantovelvollisuuksiensa täyttämistä EKP:n on:a) minimoitava tiedonantovelvollisuuksista koituva rasite käyttämällä mahdollisimman paljon olemassa olevia tilastoja;b) otettava huomioon yhteisön ja kansainväliset tilastoluokitukset ja -periaatteet;c) EKP voi vapauttaa jotkut tiedonantajien ryhmät kokonaan tai osittain tilastointiin liittyvistä tiedonantovelvollisuuksista.4 artikla Jäsenvaltioiden velvollisuudetJäsenvaltioiden on järjestettävä tilastotietojen kerääminen ja tehtävä EKPJ:n kanssa kiinteätä yhteistyötä, jotta perussäännön 5 artiklasta johtuvien velvollisuuksien täyttäminen toteutuisi.5 artikla EKP:n sääntelyvaltuus1. EKP voi antaa asetuksia niiden tilastointiin liittyvien tiedonantovelvollisuuksien määrittelemiseksi ja täytäntöönpanemiseksi, joita se asettaa rahaliittoon osallistuvien jäsenvaltioiden varsinaiselle tiedonantajien joukolle.2. Varmistaakseen kummankin tiedontarpeita vastaavien tilastotietojen keruun johdonmukaisuuden EKP:n on kuultava komissiota asetusluonnoksista asioissa, jotka liittyvät komission tarvitsemiin tilastoihin. Raha-, rahoitus- ja maksutasetilastokomitea osallistuu toimivaltansa rajoissa komission ja EKP:n väliseen yhteistyöhön.6 artikla Oikeus tarkistaa tilastotiedot ja pakollinen tilastotietojen keruu1. Jos rahaliittoon osallistuvassa jäsenvaltiossa olevaa tiedonantajaa epäillään tämän asetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesta EKP:n tilastointiin liittyvien tiedonantovelvollisuuksien rikkomisesta, EKP:lla ja, perussäännön 5.2 artiklan mukaisesti, kyseisen rahaliittoon osallistuvan jäsenvaltion kansallisella keskuspankilla on oikeus tarkistaa tilastotietojen paikkansapitävyys ja laatu sekä toimittaa niiden pakollinen keruu. Jos kuitenkin kyseiset tilastotiedot ovat välttämättömät vähimmäisvarantovelvoitteen täyttämisen osoittamiseksi, tiedot on tarkistettava Euroopan keskuspankin soveltamista vähimmäisvarannoista annetun neuvoston asetuksen (EY) 6 artiklan mukaisesti. Oikeus tarkistaa tilastotiedot tai toimittaa niiden pakollinen keruu sisältää oikeudena) vaatia esittämään asiakirjoja;b) tutkia tiedonantajien kirjanpito ja arkistot;c) ottaa jäljennöksiä tai otteita tiedonantajien kirjanpidosta ja arkistoista;d) hankkia kirjallisia tai suullisia selvityksiä.2. EKP:n tai toimivaltaisen kansallisen keskuspankin on ilmoitettava tiedonantajalle kirjallisesti päätöksensä tietojen tarkistamisesta tai niiden pakollisesta keräämisestä. Päätöksessä on mainittava määräaika tarkistuspyyntöjen täyttämiselle, määräysten noudattamatta jättämisestä määrättävät seuraamukset sekä oikeudet uudelleenkäsittelyyn. EKP:n ja kyseisen kansallisen keskuspankin on ilmoitettava tarkistuspyynnöistä toisilleen ennakolta.3. Tilastotietojen tarkistamisessa ja pakollisessa keruussa on noudatettava kansallisia toimintatapoja. Näistä aiheutuvista kustannuksista vastaa tiedonantaja, jos tämän todetaan rikkoneen tilastointiin liittyviä tiedonantovelvollisuuksia.4. EKP voi antaa asetuksia niiden tapausten määrittämiseksi, joissa voidaan käyttää oikeutta tarkistaa tilastotietoja tai toimittaa pakollinen tilastotietojen keruu.5. Rahaliittoon osallistuvien jäsenvaltioiden kansalliset viranomaiset antavat toimivaltansa rajoissa EKP:lle ja kansallisille keskuspankeille tarvittavan avun tässä artiklassa säädettyjen toimivaltuuksien käyttämiseksi.6. Jos tiedonantaja vastustaa tarkistusmenettelyä tai vaadittujen tilastotietojen pakollista keruuta taikka estää sen, sen rahaliittoon osallistuvan jäsenvaltion, jossa tiedonantajan toimitilat sijaitsevat, on annettava tarvittava apu, mukaan lukien EKP:n tai kansallisen keskuspankin pääsyn varmistaminen tiedonantajan toimitiloihin, että 1 kohdassa mainittuja oikeuksia voidaan soveltaa.7 artikla Seuraamusten määrääminen1. EKP:lla on valtuus määrätä tässä artiklassa säädettyjä seuraamuksia rahaliittoon osallistuvassa jäsenvaltiossa oleville tiedonantovelvollisille, jotka jättävät noudattamatta tästä asetuksesta johtuvia velvoitteita tai velvoitteita, jotka johtuvat EKP:n tilastointiin liittyvien tiedonantovelvollisuuksien määrittelyä ja määräämistä koskevista EKP:n asetuksista tai päätöksistä.2. Velvollisuutta toimittaa tilastotietoja EKP:lle tai kansallisille keskuspankeille katsotaan rikotun, josa) EKP:lle tai kansalliselle keskuspankille ei toimiteta tilastotietoja asetetussa määräajassa; tai josb) tiedot ovat virheellisiä tai puutteellisia tai ne toimitetaan muussa kuin vaaditussa muodossa.3. Velvollisuutta antaa EKP:n ja kansallisten keskuspankkien tarkistaa tiedonantajan EKP:lle tai kansalliselle keskuspankille toimittamien tilastotietojen paikkansapitävyys ja laatu katsotaan rikotun, jos tiedonantaja estää tämän toiminnan. Toiminnan estämisellä tarkoitetaan esimerkiksi asiakirjojen hävittämistä ja sitä, että EKP:ltä tai kansalliselta keskuspankilta estetään tarkastustehtävän suorittamiseksi tai tietojen pakolliseksi keräämiseksi tarvittava pääsy toimitiloihin.4. EKP voi määrätä tiedonantajalle seuraamuksia seuraavasti:a) 7 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta määräysten rikkomisesta enintään 10 000 euron päivittäinen uhkasakko, jolloin kokonaissakko saa olla enintään 100 000 euron suuruinen,b) 7 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta määräysten rikkomisesta enintään 200 000 euron sakko, jac) 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta määräysten rikkomisesta enintään 200 000 euron sakko.5. Tämän asetuksen 7 artiklan 4 kohdassa säädettyjen seuraamusten lisäksi tiedonantajalla on tämän asetuksen 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti velvollisuus vastata tarkistuksen ja tietojen pakollisen keräämisen kustannuksista.6. Käyttäessään tässä artiklassa annettuja toimivaltuuksia EKP toimii neuvoston asetuksessa (EY) Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia esitettyjen periaatteiden ja menettelyjen mukaisesti.8 artikla Luottamuksellisuussäännökset1. Tämän asetuksen puitteissa ja EKPJ:n tehtävien hoitamiseen tarvittavia tilastotietoja koskevia luottamuksellisuussääntöjä sovellettaessa tilastotietoja pidetään luottamuksellisina, jos ne mahdollistavat tiedonantajien tai muiden oikeushenkilöiden, luonnollisten henkilöiden, yhteisöjen taikka sivuliikkeiden tunnistamisen joko suoraan näiden nimen, osoitteen tai virallisesti annetun tunnisteen perusteella taikka välillisesti päättelemällä siten, että näistä tiedoista ilmenee yksilöitäviä tietoja. Määritettäessä, voidaanko tiedonantaja tai muu oikeushenkilö, luonnollinen henkilö, yhteisö taikka sivuliike tunnistaa, on otettava huomioon kaikki keinot, joita kolmas osapuoli voi kohtuullisesti käyttää tunnistaakseen kyseisen tiedonantajan tai oikeushenkilön, luonnollisen henkilön, yhteisön taikka sivuliikkeen. Tilastotiedot, jotka saadaan kansallisen lainsäädännön mukaan yleisessä käytössä olevista lähteistä, eivät ole luottamuksellisia.2. Kansallisten keskuspankkien on toimitettava luottamuksellisia tilastotietoja EKP:lle siinä määrin ja niin yksityiskohtaisesti kuin on tarpeen EKPJ:n tehtävien hoitamiseksi, mukaan lukien asianmukainen varantovelvoitteiden noudattamisen seuranta, jos tällaisia velvoitteita on asetettu sellaisten yksittäisten tilastotietojen perusteella, joiden keruu on perustunut EKP:n sääntelyvaltuuteen.3. Tiedonantajille on ilmoitettava, mihin tarkoituksiin näiden toimittamia tietoja saatetaan käyttää.4. EKP saa käyttää sille toimitettuja luottamuksellisia tilastotietoja ainoastaan EKPJ:n tehtävien suorittamiseen, paitsi josa) tunnistettavissa oleva tiedonantaja tai muu oikeushenkilö, luonnollinen henkilö, yhteisö taikka sivuliike on yksiselitteisesti antanut suostumuksensa tietojen käyttämiseen muihin tarkoituksiin;b) tietoja käytetään yhteisön erityistilastojen laatimiseksi komission ja EKP:n välisen sopimuksen perusteella neuvoston yhteisön tilastoja koskevan 17 päivänä helmikuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 322/97 9 artiklan mukaisesti (3);c) tieteellisten tutkimuslaitosten käyttöön annetaan luottamuksellisia tilastotietoja, jotka eivät mahdollista suoraa tunnistamista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisen lainsäädännön soveltamista ja tiedot toimittaneen kansallisen viranomaisen ennakolta annetulla yksiselitteisellä suostumuksella.5. Kansalliset keskuspankit saavat käyttää EKP:n asettamien tilastointiin liittyvien tiedonantovelvollisuuksien täyttämiseksi kerättyjä luottamuksellisia tilastotietoja ainoastaan EKPJ:n tehtävien hoitamiseen, paitsi josa) tunnistettavissa oleva tiedonantaja tai kyseinen muu oikeushenkilö, luonnollinen henkilö, yhteisö taikka sivuliike on yksiselitteisesti antanut suostumuksensa tietojen käyttämiseen muihin tarkoituksiin;b) tietoja käytetään tilastointiin kansallisella tasolla kansallisten tilastoviranomaisten ja kansallisen keskuspankin välisen sopimuksen mukaisesti tai yhteisön tilastojen laatimiseksi edellä mainitun asetuksen (EY) N:o 322/97 9 artiklan mukaisesti;c) tietoja käytetään rahalaitosten toiminnan vakauden valvontaan tai perussäännön 14.4 artiklan mukaisesti muiden kuin perussäännössä määrättyjen tehtävien suorittamiseen;d) tieteellisten tutkimuslaitosten käyttöön annetaan luottamuksellisia tilastotietoja, jotka eivät mahdollista suoraa tunnistamista.6. Tämä artikla ei estä käyttämästä luottamuksellisia tilastotietoja, jotka on kerätty muihin tarkoituksiin kuin EKP:n tilastointiin liittyvien tiedonantovelvollisuuksien täyttämiseksi, tai tämän lisäksi, kyseisiin muihin tarkoituksiin.7. Tätä artiklaa sovelletaan ainoastaan EKP:n tilastointiin liittyvien tiedonantovelvollisuuksien täyttämiseksi tarvittavien luottamuksellisten tilastotietojen keräämiseen ja toimittamiseen; se ei rajoita muuntyyppisten tietojen toimittamisesta EKP:lle annettujen kansallisten tai yhteisön erityissäännösten soveltamista.8. Tätä asetusta sovelletaan, jollei yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivistä 95/46/EY muuta johdu;9. EKP:n ja kansallisten keskuspankkien on toteutettava kaikki tarvittavat sääntelyyn liittyvät, hallinnolliset, tekniset ja organisatoriset toimenpiteet luottamuksellisten tilastotietojen suojaamisen varmistamiseksi. EKP:n on määriteltävä yhteiset säännöt ja vähimmäisvaatimukset tietojen laittoman ilmaisemisen ja luvattoman käytön estämiseksi. Suojaustoimenpiteitä sovelletaan kaikkiin 1 kohdassa määriteltyihin luottamuksellisiin tilastotietoihin.10. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, joilla varmistetaan luottamuksellisten tilastotietojen suojaaminen, mukaan lukien asianmukaiset täytäntöönpanotoimet, joita jäsenvaltioiden on toteutettava määräysten rikkomisen johdosta.9 artikla LoppusäännöksetTämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1999.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.(1) EYVL L 310, 30.11.1996.(2) EYVL L 52, 22.2.1997, s. 1.(3) Kolmannen vaiheen alussa "Euroopan rahapoliittinen instituutti"-termi korvataan termillä "Euroopan keskuspankki".LIITE A KANSANTALOUDEN RAJAT 2.04. Yksiköt, jotka muodostavat maan kansantalouden ja joiden taloustoimet kirjataan EKT:hen - olivatpa ne sitten institutionaalisia, paikallisia toimialayksiköitä tai homogeenisia tuotantoyksiköitä - ovat sellaisia, joiden taloudellisen mielenkiinnon keskus on tuon maan talousalueella. Näillä yksiköillä, jotka tunnetaan kotimaisina yksiköinä, ei välttämättä ole tuon maan kansalaisuutta, ne eivät välttämättä ole oikeudellisia yksiköitä, eivätkä ne välttämättä sijaitse tuon maan talousalueella ajankohtana, jolloin ne suorittavat taloustoimen. Kun kansantalouden rajat on näin määritelty kotimaisten yksiköiden avulla, on välttämätöntä määritellä talousalueen ja taloudellisen mielenkiinnon keskuksen sisältö.2.05. Termi "talousalue" tarkoittaa:a) maantieteellistä julkisen hallinnon hallinnoimaa aluetta, jonka sisällä henkilöt, tavarat, palvelut ja pääoma vapaasti liikkuvat;b) kaikkia vapaa-alueita, mukaan luettuna tullivarastot ja tullin valvonnassa olevat tehtaat;c) kansallista ilmatilaa, aluevesiä ja kansainvälisillä vesillä sijaitsevaa mannerjalustaa, jonka hallintaan maalla on yksinoikeus (1);d) erillisalueita (esim. maantieteelliset alueet, jotka sijaitsevat ulkomailla ja joita maan keskushallintoviranomaiset (suurlähetystöt, konsulaatit, sotilastukikohdat, tieteelliset tutkimusasemat jne.) käyttävät valtioiden välisten kansainvälisten sopimusten mukaisesti);e) kansainvälisillä vesillä maan mannerjalustan ulkopuolella sijaitsevia öljy-, luonnonkaasu- jne. -esiintymiä, joilla työskentelevillä yksiköillä on kotipaikka ao. alueella, kuten edellisessä alakohdassa on määritelty.2.06. Talousalueeseen eivät sisälly alueen ulkopuoliset erillisalueet (toisin sanoen ne maan oman maantieteellisen alueen osat, joita muiden maiden keskushallintoviranomaiset, Euroopan unionin laitokset tai kansainväliset järjestöt käyttävät valtioiden välisten kansainvälisten sopimusten mukaisesti (2).2.07. Ilmaus "taloudellisen mielenkiinnon keskus" ilmaisee sen tosiasian, että talousalueen sisällä sijaitsee jokin paikka, jolla tai josta käsin yksikkö harjoittaa ja aikoo edelleenkin harjoittaa taloudellisia toimintoja ja taloustoimia merkittävässä määrin joko määräämättömän tai määrätyn, mutta pitkän ajanjakson ajan (vuoden tai enemmän). Siitä seuraa, että yksiköllä, joka harjoittaa sellaisia taloustoimia useiden maiden talousalueilla, katsotaan olevan taloudellisen mielenkiinnon keskus jokaisella noista alueista. Maan ja rakennusten omistamista talousalueella pidetään jo sinänsä riittävänä sille, että omistajalla on siellä taloudellisen mielenkiinnon keskus.2.08. Näiden määritelmien perusteella yksiköt, joilla katsotaan olevan kotipaikka kyseisessä maassa, voidaan jakaa seuraavasti:a) yksiköt, joiden kaikki taloustoimet liittyvät pääasiallisesti tuotantoon, rahoitukseen, vakuutustoimintaan tai tulojen uudelleen jakamiseen lukuunottamatta maan ja rakennusten omistamiseen liittyviä taloustoimia;b) yksiköt, joiden kaikki taloustoimet liittyvät pääasiallisesti kulutukseen (3) lukuunottamatta maan ja rakennusten omistamiseen liittyviä taloustoimia;c) kaikki yksiköt maan ja rakennusten omistajina lukuunottamatta yksiköitä, jotka omistavat varsinaisen alueen ulkopuolisia erillisalueita, jotka ovat muiden valtioiden talousalueiden osia tai omaa luokkaansa (sui generis) olevia valtioita (katso 2.06).2.09. Niistä yksiköistä, joiden kaikki taloustoimet liittyvät pääasiallisesti tuotantoon, rahoitukseen, vakuutukseen tai tulojen uudelleenjakamiseen lukuunottamatta maan ja rakennusten omistamiseen liittyviä taloustoimia, voidaan erottaa seuraavat kaksi tapausta:a) toiminta, jota harjoitetaan yksinomaan maan talousalueella: yksiköt, jotka harjoittavat sellaista toimintaa, ovat kotimaisia yksiköitä kyseisessä maassa;b) toiminta, jota harjoitetaan vähintään vuoden ajan useampien maiden talousalueilla: ainoastaan sen osan yksiköstä, jolla on taloudellisen mielenkiinnon keskus maan talousalueella, katsotaan olevan kotimainen yksikkö. Se voi olla:1) joko institutionaalinen kotimainen yksikkö, jonka vähintään vuoden ajan ulkomailla harjoittamat toiminnat rajataan ulkopuolelle (4) ja käsitellään erikseen,2) tai nimellinen kotimainen yksikkö sellaisen toiminnan osalta, jota toisen maan kotimainen yksikkö harjoittaa tuossa maassa vähintään vuoden ajan (5).2.10. Pääasiassa kulutukseen keskittyvistä yksiköistä, paitsi jos ne ovat maan ja rakennusten omistajia, sellaisten kotitalouksien, joilla on maassa taloudellisen mielenkiinnon keskus, katsotaan olevan kotimaisia yksiköitä siinäkin tapauksessa, että ne toimivat ulkomailla lyhyitä ajanjaksoja (alle vuoden ajan). Niihin sisältyvät erityisesti seuraavat:a) rajatyöntekijät, toisin sanoen henkilöt, jotka ylittävät rajan päivittäin naapurimaassa työskentelyä varten;b) kausityöntekijät, toisin sanoen henkilöt, jotka lähtevät maasta usean kuukauden mutta alle vuoden pituiseksi ajaksi työskennelläkseen toisessa maassa sektoreilla, joilla ajoittain tarvitaan lisätyövoimaa;c) matkailijat, potilaat, opiskelijat (6), vierailevat virkamiehet, liikemiehet, myyntimiehet, taiteilijat ja miehistön jäsenet, jotka matkustavat ulkomailla;d) paikallisesti rekrytoitu henkilöstö, joka työskentelee ulkomaisten hallitusten erillisalueilla;e) erillisalueilla päämajaa pitävien Euroopan unionin laitosten ja kansainvälisten siviili- tai sotilasorganisaatioiden henkilöstö;f) erillisalueille sijoitetut maiden hallitusten viralliset siviili- tai sotilasedustajat (mukaanluettuna heidän kotitaloutensa).2.11. Kaikkia talousalueeseen kuuluvaa maata ja/tai rakennuksia omistavia yksiköitä pidetään sen maan kotimaisina tai nimellisinä yksiköinä, jossa kyseessä olevat maa tai rakennukset sijaitsevat.(1) Kalastusaluksia, muita aluksia, uivia porauslauttoja ja lentoaluksia kohdellaan EKT:ssä samalla tavoin kuin kaikkea muutakin liikkuvaa kalustoa, olivatpa ne sitten kotimaisten yksiköiden omistamia ja/tai liikennöimiä tai ulkomaisten yksiköiden omistamia ja kotimaisten yksiköiden liikennöimiä. Taloustoimet, joihin sisältyy tämän kaltaisen kaluston omistamista (kiinteän pääoman bruttomuodostus) ja käyttöä (vuokraus, vakuutus jne.), luetaan sen maan kansantalouden piiriin, jossa omistajalla ja/tai vastaavasti liikennöijällä on kotipaikka. Rahoitusleasingissä oletetaan tapahtuvan omistajan muutos.(2) Euroopan unionin laitosten ja kansainvälisten järjestöjen käyttämät alueet muodostavat täten omaa luokkaansa (sui generis) olevia valtioita. Sellaisten valtioiden ominaispiirre on, että ainoat, joilla on siellä kotipaikka, ovat instituutiot itse.(3) Kulutus ei ole ainoa mahdollinen kotitalouksien toiminta. Kotitaloudet voivat yrittäjinä osallistua kaikenlaiseen taloudelliseen toimintaan.(4) Ainoastaan, jos tuollaista toimintaa harjoitetaan alle vuoden ajan, sitä ei tulisi erottaa tuottajana toimivan institutionaalisen yksikön toiminnoista. Näin voidaan menetellä myös silloin, kun toiminta, vaikka sitä on harjoitettu vähintään vuoden ajan, on merkityksetöntä, ja aina asennettaessa laitteita ulkomailla. Mutta sellaisella toisen maan kotimaisella yksiköllä, joka harjoittaa rakennustoimintaa maassa vähemmän kuin yhden vuoden ajan, katsotaan olevan tuossa maassa taloudellisen mielenkiinnon keskus, jos rakennustoiminnan tuotanto merkitsee kiinteän pääoman bruttomuodostusta. Sellaista yksikköä tulisi niin ollen kohdella nimellisenä kotimaisena yksikkönä.(5) Opiskelijoita pidetään aina kotimaisina riippumatta siitä, kuinka pitkään he opiskelevat ulkomailla.LIITE B ALASEKTORI: KESKUSPANKKI (S. 121)2.45. Määritelmä:Alasektori keskuspankki (S. 121) käsittää kaikki rahoitusyritykset ja yritysmäiset yhteisöt, joiden pääasiallinen tehtävä on laskea liikkeelle rahaa, säilyttää rahan sisäinen ja ulkoinen arvo ja pitää hallussaan joko kaikkea tai osaa maan kansainvälisistä valuuttavarannoista.2.46. Seuraavat rahoituksen välittäjät luokitellaan alasektoriin S. 121:a) kansallinen keskuspankki, myös silloin kun se on osa Euroopan keskuspankkijärjestelmää;b) perimmiltään julkista alkuperää olevat keskusrahalaitokset (esim. laitokset, jotka huolehtivat ulkomaanvaluutan vaihdosta tai rahan liikkeelle laskemisesta), joilla on täydellinen kirjanpito ja itsenäinen päätösvalta suhteessa valtionhallintoon. Useimmiten näitä toimintoja suoritetaan joko valtionhallinnossa tai keskuspankissa. Näissä tapauksissa mitään erillisiä institutionaalisia yksiköitä ei ole.2.47. Alasektoriin S. 121 ei lueta keskuspankin lisäksi muita sellaisia laitoksia tai elimiä, jotka säätelevät tai valvovat rahoitusyrityksiä tai rahoitusmarkkinoita.ALASEKTORI: MUUT RAHALAITOKSET (S. 122)2.48. Määritelmä:Alasektoriin muut rahalaitokset (S. 122) luetaan kaikki muut kuin keskuspankkialasektoriin luokitellut rahoitusyritykset ja yritysmäiset yhteisöt, jotka pääasiallisesti välittävät rahoitusta ja joiden tehtävänä on ottaa vastaan talletuksia ja/tai talletusten läheisiä vastikkeita muilta institutionaalisilta yksiköiltä kuin rahalaitoksilta ja omaan laskuunsa myöntää lainoja ja/tai tehdä arvopaperisijoituksia.2.49. Rahalaitoksiin (RL) luetaan keskuspankki-alasektori (S. 121) ja muut rahalaitokset -alasektori (S. 122) ja ne vastaavat EMI:n tilastotarkoituksia varten määriteltyjä rahalaitoksia.2.50. Rahalaitoksia ei voi kuvata yksinkertaisesti termillä "pankki", koska rahalaitoksiin saatetaan mahdollisesti lukea rahoituslaitoksia, jotka eivät välttämättä kutsu itseään pankeiksi ja joiden ei sallita joissain maissa kutsua itseään pankeiksi, kun taas jotkut muut rahoitusyritykset kutsuessaan itseään pankeiksi eivät itse asiassa ole rahalaitoksia. Yleensä seuraavat rahoituksen välittäjät luokitellaan alasektoriin S. 122:a) liikepankit, "universaaliset" pankit, "yleispankit";b) säästöpankit (mukaanluettuna keskinäiset säästöpankit ja säästöpankki- ja lainayhdistykset);c) postisiirtolaitokset, postipankit, postisiirtopankit;d) maaseutuluottopankit, maatalousluottopankit;e) luotto-osuuspankit, luottoyhdistykset;f) erikoistuneet pankit (esim. kauppapankit, emissiopankit, yksityiset pankit).2.51. Seuraavat rahoituksen välittäjät voidaan myös luokitella alasektoriin S. 122, jos niiden tehtävänä on ottaa yleisöltä vastaan takaisin maksettavia varoja joko talletuksina tai muina vastaavina kuten esim. jatkuvasti liikkeellelaskettavina joukkovelkakirjoina ja muina niihin verrattavina arvopapereina. Muutoin ne pitäisi luokitella alasektoriin S. 123:a) yritykset, jotka myöntävät kiinnityksiä (mukaan luettuna asuntosäästöpankit, hypoteekkipankit ja kiinnitysluottolaitokset);b) sijoitusrahastot (ml. investointirahastot ja muut kollektiiviset investointijärjestelmät, so. kollektiivisijoituksia siirrettäviin arvopapereihin tekevät yritykset);c) kunnalliset luottolaitokset.2.52. Alasektoriin S. 122 ei lueta:a) hallintayhtiöitä, jotka ainoastaan valvovat ja johtavat pääasiallisesti muista rahalaitoksista koostuvaa ryhmää, mutta jotka itse eivät ole muita rahalaitoksia. Ne luokitellaan alasektoriin S. 123;b) muita rahalaitoksia palvelevat voittoa tavoittelemattomat itsenäisinä oikeushenkilöinä pidetyt yhteisöt, jotka eivät välitä rahoitusta.ALASEKTORI: MUUT RAHOITUSLAITOKSET KUIN VAKUUTUSLAITOKSET JA ELÄKERAHASTOT (S. 123)2.53. Määritelmä:Alasektori muut rahoituslaitokset kuin vakuutuslaitokset ja eläkerahastot (S. 123) koostuu kaikista rahoitusyrityksistä ja yritysmäisistä yhteisöistä, jotka pääasiallisesti välittävät rahoitusta ottamalla velkaa muussa muodossa kuin valuuttana, talletuksina ja/tai talletusten läheisinä vastikkeina muilta institutionaalisilta yksiköiltä kuin rahalaitoksilta tai muussa muodossa kuin vakuutusteknisinä vastuuvelkoina.2.54. Alasektori S. 123 sisältää eri tyyppisiä rahoituksen välittäjiä, erityisesti sellaisia, jotka pääasiallisesti hoitavat pitkäaikaiseen rahoitukseen liittyviä tehtäviä. Useimmissa tapauksissa tämä vallitsevin takaisinmaksuaika on peruste, jolla ne erotetaan muiden rahalaitosten alasektorista. Kun sellaiset velkamuodot kuin vakuutustekniset vastuuvelat rajataan pois, rajanveto vakuutuslaitoksiin ja eläkerahastoihin nähden voidaan tehdä.2.55. Erityisesti seuraavat rahoitusyritykset ja yritysmäiset yhteisöt luokitellaan alasektoriin S. 123, elleivät ne ole rahalaitoksia:a) rahoitusliisausta välittävät yritykset;b) osamaksukaupan rahoitusta ja henkilökohtaista tai liikerahoitusta välittävät yritykset;c) factoring-rahoitusta välittävät yritykset;d) arvopaperi- ja johdannaispörssimeklarit (omaan laskuun);e) erikoistuneet rahoitusyritykset kuten esim. riskiraha- ja kehityspääomayhtiöt, vienti/tuontirahoitusyhtiöt;f) arvopaperistettujen varojen haltijoiksi perustetut ajoneuvojen rahoitusyritykset;g) rahoituksen välittäjät, jotka vastaanottavat talletuksia ja/tai talletusten läheisiä vastikkeita ainoastaan rahalaitoksilta;h) hallintayhtiöt, jotka ainoastaan valvovat ja johtavat pääasiallisesti rahoituksen välitystä ja/tai rahoituksen välitystä avustavia palveluja tuottavien tytäryhtiöiden ryhmää, mutta jotka itse eivät ole rahoitusyrityksiä.2.56. Alasektori S. 123 ei sisällä itsenäisinä juridisina yksiköinä pidettyjä voittoa tavoittelemattomia laitoksia, jotka palvelevat muita rahoituksen välittäjiä paitsi vakuutuslaitoksia ja eläkerahastoja mutta eivät välitä rahoitusta.