title: Neuvoston suositus, annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013 , euroa rahayksikkönään käyttävien jäsenvaltioiden talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanosta

text:
               30.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/97

      NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013,
   euroa rahayksikkönään käyttävien jäsenvaltioiden talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanosta
   2013/C 217/24
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 136 artiklan yhdessä sen 121 artiklan 2 kohdan kanssa,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroryhmällä on euroalueen talousohjausjärjestelmässä erityinen vastuu. Talous- ja rahoituskriisi on tuonut euroalueen läheiset yhteydet selvästi esiin ja korostanut tarvetta johdonmukaiseen politiikan kokonaisviritykseen, jossa otetaan huomioon niiden jäsenvaltioiden, joiden rahayksikkö on euro, jäljempänä ’euroalueen jäsenvaltiot’, väliset voimakkaat heijastusvaikutukset, jotta vaikuttavilla politiikan koordinointijärjestelyillä voidaan vastata nopeasti taloudellisen ympäristön muutoksiin.

               (2)

               Euroalueen jäsenvaltiot ovat sitoutuneet pitkälle meneviin politiikan lisäuudistuksiin ja politiikan koordinointiin allekirjoittamalla 2 päivänä maaliskuuta 2012 sopimuksen talous- ja rahaliiton vakaudesta, yhteensovittamisesta sekä ohjauksesta ja hallinnasta. Niin kutsutun budjettikuripaketin (3) voimaantulo vuonna 2013 syventää entisestään finanssi- ja talouspolitiikan koordinointia euroalueella.

               (3)

               Talous- ja rahaliittoa pyritään syventämään entisestään. Komissio esitti 28 päivänä marraskuuta 2012 tiedonannon suunnitelmasta tiiviin ja aidon talous- ja rahaliiton luomiseksi. Tässä hahmotelmassa yksilöidään aidon talous- ja rahaliiton perusteet ja tavoitteet sekä välineet ja toimenpiteet, jotka mahdollistaisivat niiden saavuttamisen. Sen tarkoituksena oli käynnistää euroopanlaajuinen keskustelu. Komissio esitti 12 päivänä syyskuuta 2012 etenemissuunnitelman kohti pankkiunionia. Tämän ehdotuksen yhteydessä esitettiin kaksi asetusehdotusta, jotka ovat tarpeen yhteisen valvontamekanismin perustamiseksi. Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja julkaisi 5 päivänä joulukuuta 2012 kertomuksen, joka oli laadittu tiiviissä yhteistyössä komission puheenjohtajan, euroryhmän puheenjohtajan ja EKP:n pääjohtajan kanssa ja johon sisältyi täsmällinen ja aikataulutettu etenemissuunnitelma todellisen talous- ja rahaliiton aikaansaamiseksi. Kertomuksessa käsiteltiin yhdennettyä rahoitus-, budjetti- ja talouspoliittista kehystä sekä demokraattista legitimiteettiä ja niitä koskevaa vastuuvelvollisuutta.
               Jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet päättivät 14 päivänä joulukuuta 2012 toimista talous- ja rahaliiton toteuttamista koskevan etenemissuunnitelman edistämiseksi tunnustaen euroalueen jäsenvaltioiden talouksien keskinäisen riippuvuuden ja hyödyt, joita euroalueen vakaus voi tuoda sen jäsenille ja koko unionille.

               (4)

               Euroopan parlamentti on osallistunut asianmukaisesti eurooppalaiseen ohjausjaksoon, ja se ilmaisi näkemyksensä talous- ja rahaliiton syventämisestä 20 päivänä marraskuuta 2012 antamassaan päätöslauselmassa ”Kohti todellista talous- ja rahaliittoa”.

               (5)

               Euroalueen kriisinhallintaa on hoidettu hyvin määrätietoisesti. Kaikkien jäsenvaltioiden ja EU:n toimielinten sitoutuneisuus euroalueen eheyden turvaamiseen on ollut selkeästi kiistatonta. Euroalueen ohjausjärjestelmän vaikuttavuutta ja euroryhmän kriisinhallinnan toteutusta on kuitenkin parannettava edelleen, jotta voidaan varmistaa täysimääräisesti koordinoinnin tuloksellisuus euroalueen tasolla. Koordinoinnin vahvistaminen on tarpeen myös siksi, että euroalueella päästään johdonmukaiseen politiikan kokonaisviritykseen ja huolehditaan siitä, että tarvittavat poliittiset toimenpiteet toteutetaan. Näiden tavoitteiden saavuttaminen vahvistaa kansalaisten ja markkinoiden luottamusta ja edistää sen myötä talouden elpymistä ja rahoitusvakautta euroalueella.

               (6)

               Budjettikuripaketin täytäntöönpano lujittaa entisestään euroalueen julkisen talouden valvontaa. Budjettikuripaketissa euroryhmälle annetaan tehtäväksi keskustella yksittäisten jäsenvaltioiden talousarvioesityksistä sekä koko euroalueen talousarvionäkymistä, jotta voidaan huolehtia asianmukaisesta finanssipoliittisesta kokonaisvirityksestä. Näiden keskustelujen pohjana ovat komission euroalueen jäsenvaltioiden talousarviosuunnitelmista antamat lausunnot sekä komission näiden talousarviosuunnitelmien ja niiden vuorovaikutuksen perusteella tekemä kokonaisarviointi euroalueen tilanteesta. Julkisen talouden vakauttamisen osalta koko euroalueella on haasteena saada julkisen velan määrä suhteessa BKT:hen kääntymään ajan mittaan vakaalle lasku-uralle. Tämä voidaan tehdä jatkamalla eriytettyjä, kasvua edistäviä julkisen talouden vakauttamisen politiikkoja ja vahvistamalla samalla euroalueen kasvupotentiaalia.
               Vakaus- ja kasvusopimuksen korjaavassa osiossa määrätään julkisen talouden rakenteellisesta sopeuttamisesta kohti nimellistä viitearvoa ottaen huomioon kestävyysriskien maakohtaiset erot sekä lyhyellä että keskipitkällä aikavälillä ja mahdollistetaan automaattisten vakauttajien toiminta sopeutusuralla. Vakaus- ja kasvusopimuksen ehkäisevässä osiossa määrätään vaiheittaisesta sopeutuksesta kohti keskipitkän aikavälin tavoitteita siten, että viitearvona on rakenteellisen rahoitusaseman 0,5 prosentin koheneminen vuosittain. Tätä voidaan mukauttaa maakohtaisesti ottaen huomioon suhdannetilanne ja velanhoitokykyyn kohdistuvat riskit. Finanssipolitiikan uskottavuutta keskipitkällä aikavälillä lisäisi se, että julkisten menojen ja tulojen koostumuksessa olisi paremmin nähtävissä eri menoerien ja tulolähteiden kasvuvaikutus. Talouden kasvupotentiaalia voitaisiin parantaa myös toteuttamalla lisää rakenneuudistuksia ja hyödyntämällä EU:n olemassa olevan finanssipoliittisen kehyksen tarjoamia mahdollisuuksia tasapainottaa keskenään tarve tehdä tuottavia julkisia investointeja ja julkisen talouden kurinalaisuustavoitteet vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevässä osiossa.

               (7)

               Useimmat EU:n rahoitusmarkkinoihin ja markkinoiden mielialaan liittyvät riski-indikaattorit ovat parantuneet verrattuna vuoteen 2012, kun itseään ruokkivat ja haitalliset luottamuskierteet ovat heikentyneet. Markkinat ovat kuitenkin edelleen erittäin hajanaiset. Pankkien parantuneet rahoitusehdot eivät ole vielä näkyneet reaalitalouden luotonannon piristymisenä, ja jäsenvaltioiden välillä on edelleen merkittäviä eroja pankkien lainanantotoiminnan ja yksityissektorille annettavan rahoituksen kustannusten suhteen. Nykyisessä suhdannetilanteessa keskeisenä haasteena on helpottaa järjestäytynyttä velkavivun purkamista sekä pankkisektorilla että rahoitussektorin ulkopuolisella yksityissektorilla ja jatkaa samalla luototusta tuottaviin käyttötarkoituksiin reaalitaloudessa sekä erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille, jäljempänä ’pk-yritykset’.

               (8)

               Luottokanavan korjautumista edistäisi pankkien taseiden tervehdyttäminen edelleen ja pääomapuskureiden vahvistamisen jatkaminen tarvittaessa. Tässä yhteydessä yhteisen valvontamekanismin ja Euroopan pankkiviranomaisen laatimat omaisuuserien laatua koskevat tarkastelut ja stressitestit tuovat avoimuutta pankkien taseiden suhteen, auttavat havaitsemaan mahdolliset jäljellä olevat haavoittuvat osat ja vahvistavat näin luottamusta koko sektoria kohtaan. Rahoitusmarkkinoiden lisäpirstaloitumisen ja myllerryksen riski osoittaa, kuinka tärkeää euroalueella olisi edetä nopeasti pankkiunionin luomisessa ja välttää tapauskohtaisten lähestymistapojen soveltaminen pankkialan kriisinratkaisuun.

               (9)

               Koko euroalueella olisi toteutettava rakenneuudistuksia tuote- ja työmarkkinoiden toiminnan parantamiseksi, jotta voidaan lisätä kilpailukykyä, vahvistaa meneillään olevaa sopeutusprosessia ja taata resurssien kestävä uudelleenkohdentaminen. Lisäksi rakenneuudistuksilla on tärkeä osuus talouden tasapainottamista ja velkavivun purkamista koskevan prosessin helpottamisessa. Niiden jäsenvaltioiden osalta, joissa on alijäämä, kilpailukyvyn parantuminen lisää nettovientiä, mikä auttaa tasapainottamaan kasvumallia tuottavampien, vähemmän työvoimavaltaisten, avointen sektorien suuntaan samalla kun se tukee talouden elpymistä ja alentaa velkasuhteita. Samanaikaisesti kilpailun lisäämiseen tähtäävät uudistukset jäsenvaltioissa, joissa vaihtotase on ylijäämäinen, voisivat edistää resurssien uudelleenkohdentamista ja auttaa tehostamaan investointeja suljetuille sektoreille. Tämä vahvistaisi kotimaisen kysynnän merkitystä kasvun rakenteen kannalta muuttaen sopeutusta euroalueella symmetrisemmäksi. Kriisin vaikutukset euroalueen jäsenvaltioiden työllisyystilanteeseen ovat olleet laajasti epäsymmetrisiä siten, että pahimpien vaikutusten kohteeksi joutuneissa jäsenvaltioissa myös kotimainen kysyntä on supistunut eniten ja samassa yhteydessä vaihtotaseen kehitys on kääntynyt vastakkaiseen suuntaan. Jollei suhdannetyöttömyyttä helpoteta tuloksellisesti ja nopeasti, saattaa syntyä hystereesivaikutuksia, joiden yhteydessä työttömyys muuttuu vakiintuneeksi ja vähemmän herkäksi palkkadynamiikalle. Sen vuoksi työmarkkinoiden rakenneuudistukset ovat edelleen erityisen tärkeitä, jotta voidaan lieventää sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen ja euroalueen tulevaan kasvupotentiaaliin kohdistuvia riskejä. Allekirjoittaessaan 2 päivänä maaliskuuta 2012 sopimuksen talous- ja rahaliiton vakaudesta, yhteensovittamisesta sekä ohjauksesta ja hallinnasta euroalueen jäsenvaltiot sitoutuivat keskustelemaan ennalta merkittäviä talousuudistuksia koskevista kansallisista suunnitelmistaan ja tarvittaessa yhteensovittamaan niitä, jotta voitaisiin vertailla parhaita käytäntöjä ja työskennellä tiiviimmin koordinoidun talouspolitiikan toteuttamiseksi. Euroryhmän olisi seurattava jo toteutettujen toimenpiteiden vaikutusta, jotta tarvittaessa voidaan kannustaa toteuttamaan lisätoimia ja lisätä joidenkin uudistusten tavoitteellisuutta maakohtaisten suositusten mukaisesti.

         SUOSITTAA, että euroalueen jäsenvaltiot toteuttavat vuosina 2013–2014 jäsenvaltiokohtaisesti ja yhdessä, erityisesti euroryhmän toteuttaman talouspolitiikan koordinoinnin yhteydessä ja rajoittamatta neuvoston toimivaltaa sovittaa yhteen jäsenvaltioiden talouspolitiikkaa, toimia, joilla ne

               1.

               ottavat vastuun euroalueen politiikan kokonaisvirityksestä euroalueen toimivuuden varmistamiseksi, kasvun ja työllisyyden parantamiseksi sekä talous- ja rahaliiton syventämiseen liittyvän työn edistämiseksi; antavat euroryhmälle keskeisen roolin euroalueen jäsenvaltioihin sovellettavassa lujitetussa valvontakehyksessä, jotta se voi koordinoida ja seurata kansallisella ja euroalueen tasolla toteutettavia uudistuksia, jotka ovat vakaan ja vankan euroalueen kannalta välttämättömiä politiikan johdonmukaisuuden varmistamiseksi, ja euroalueen huippukokousten valmistelussa;

               2.

               varmistavat, että euroryhmä valvoo ja koordinoi euroalueen jäsenvaltioiden finanssipolitiikkoja ja koko euroalueen finanssipolitiikan kokonaisviritystä varmistaakseen kasvua edistävän ja eriytetyn finanssipolitiikan; tätä varten euroryhmän olisi keskusteltava euroalueen jäsenvaltioiden talousarviosuunnitelmia koskevista komission lausunnoista, julkisen talouden tilanteesta ja näkymistä koko euroalueella talousarviosuunnitelmia ja niiden vuorovaikutusta koskevan komission kokonaisarvioinnin perusteella; koordinoinnin olisi osaltaan autettava varmistamaan, että julkisen talouden vakauttamisen aikataulu on eriytetty kunkin euroalueen jäsenvaltion finanssi- ja talouspoliittisen erityistilanteen mukaan ja että julkisen talouden sopeuttaminen on määritelty rakenteellisesti vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesti, niin että mahdollistetaan automaattisten vakauttajien toiminta sopeutusuralla, ja että finanssipolitiikan uskottavuuden vahvistamiseksi keskipitkällä aikavälillä julkisen talouden vakauttamistoimia tuetaan yleisesti tehokkailla ja kasvua edistävillä meno- ja tulopuolen toimenpiteillä sekä asianmukaisilla rakenneuudistuksilla, jotka vahvistavat talouden kasvupotentiaalia;

               3.

               arvioivat euroryhmän puitteissa syitä siihen, että etenkin pk-yritysten lainojen korot vaihtelevat euroalueen jäsenvaltioissa; tutkivat euroalueen rahoitusmarkkinoiden pirstaloitumisen seurauksia ja myötävaikuttavat sen korjaamiseen;

               4.

               jatkavat pankkien taseiden korjaamista viime vuosina toteutettujen pääomanlisäysten ja uudelleenjärjestelyjen pohjalta, jotta voidaan vähentää sisämarkkinoiden pirstaloitumista ja parantaa reaalitalouden ja erityisesti pk-yritysten luotonsaantia; tätä varten ne a) varmistavat, että taseiden arvioinnit ja stressitestit, jotka yhteisen valvontamekanismin on määrä laatia yhteistyössä Euroopan pankkiviranomaisen kanssa, saadaan päätökseen sovitussa määräajassa; b) varmistavat tasapuoliset toimintaedellytykset soveltaessaan taakan jakamista koskevia vaatimuksia pankkien pääomittamiseen; c) huolehtivat siitä, että uskottava finanssipoliittinen varautumiskeino on käytettävissä taseiden arviointien ja stressitestien yhteydessä; d) poistavat pankeille valvontasyistä suunnatut kannustimet saattaa varat ja velat vastaamaan toisiaan kansallisten rajojen sisäpuolella; ja e) kiirehtivät tarvittavia toimia pankkiunionin perustamiseksi Eurooppa-neuvoston suunnitelman mukaisesti;

               5.

               yhteensovittavat ennalta euroalueen jäsenvaltioiden merkittäviä talouspolitiikan uudistussuunnitelmia; seuraavat rakenneuudistusten täytäntöönpanoa erityisesti työ- ja tuotemarkkinoilla ja arvioivat niiden vaikutusta euroalueella ottaen huomioon komission yksittäisille euroalueen jäsenvaltioille antamat suositukset; edistävät lisäsopeutusta euroalueella varmistamalla, että ulkoinen ja sisäinen epätasapaino korjataan, muun muassa toteuttamalla perusteellisesti ne uudistukset, joissa puututaan säästö- ja investointikäyttäytymisen vääristymiin sekä niissä jäsenvaltioissa, joissa vaihtotase on alijäämäinen, että niissä jäsenvaltioissa, joissa se on ylijäämäinen; toteuttavat tarvittavat toimenpiteet makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn tehokasta täytäntöönpanoa varten erityisesti arvioimalla uudistussitoumusten etenemistä niissä jäsenvaltioissa, joiden makrotaloudessa on liiallisia epätasapainotiloja, ja uudistusten toteuttamista niissä jäsenvaltioissa, joiden epätasapainotilat edellyttävät määrätietoisia toimia negatiivisten heijastusvaikutusten rajoittamiseksi muualla euroalueella.

               6.

               Vuotuisen kasvuselvityksen (2013) mukaan euroalueen jäsenvaltioiden on ratkaisevan tärkeää toteuttaa yhteisiä ja merkittäviä toimenpiteitä, joilla puututaan kriisin yhteiskunnallisiin seurauksiin ja kasvavaan työttömyyteen. Nuorten työttömyystilanne on erityisen huolestuttava, ja suositellaan rohkeiden toimien toteuttamista kasvu- ja työllisyyssopimuksen sekä EU:n nuorisotakuujärjestelmän mukaisesti. Suositellaan lisää uudistuksia, joilla helpotetaan työhönpääsyä, ennalta ehkäistään varhaista siirtymistä pois työmarkkinoilta, vähennetään työvoimakustannuksia, torjutaan työmarkkinoiden segmentoitumista ja tuetaan innovointia.

      Tehty Brysselissä 9 päivänä heinäkuuta 2013.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 472/2013, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, rahoitusvakautensa osalta vakavissa vaikeuksissa olevien tai vakavien vaikeuksien uhasta kärsivien euroalueen jäsenvaltioiden talouden ja julkisen talouden valvonnan tiukentamisesta (EUVL L 140, 27.5.2013, s. 1); Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 473/2013, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, alustavien talousarviosuunnitelmien seurantaa ja arviointia sekä euroalueen jäsenvaltioiden liiallisen alijäämän tilanteen korjaamisen varmistamista koskevista yhteisistä säännöksistä (EUVL L 140, 27.5.2013, s. 11).


title: Komission suositus, annettu 19 päivänä joulukuuta 2008 , liikkeeseen tarkoitettujen eurokolikoiden kansallisia puolia ja liikkeeseenlaskua koskevat yhteiset suuntaviivat (tiedoksiannettu numerolla K(2008) 8625)

text:
               14.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 9/52

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 19 päivänä joulukuuta 2008,
   liikkeeseen tarkoitettujen eurokolikoiden kansallisia puolia ja liikkeeseenlaskua koskevat yhteiset suuntaviivat
   (tiedoksiannettu numerolla K(2008) 8625)
   (Ainoastaan englannin-, espanjan-, hollannin-, italian-, kreikan-, maltan-, portugalin-, ranskan-, ruotsin-, saksan-, sloveenin- ja suomenkieliset tekstit ovat todistusvoimaiset)
   (2009/23/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat laskea liikkeeseen metallirahoja saatuaan Euroopan keskuspankin hyväksymisen liikkeeseen laskemisen määrälle.

               (2)

               Perustamissopimuksen 106 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen mukaisesti neuvosto on toteuttanut tällä alalla yhdenmukaistamistoimia antamalla liikkeeseen tarkoitettujen eurometallirahojen yksikköarvoista ja teknisistä eritelmistä 3 päivänä toukokuuta 1998 neuvoston asetuksen (EY) N:o 975/98 (1).

               (3)

               Euron käyttöönotosta 3 päivänä toukokuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 974/98 (2) 11 artiklan mukaan kyseisten yksikköarvojen ja teknisten eritelmien mukaisilla euro- ja senttiyksikön määräisillä metallirahoilla olisi oltava laillisen maksuvälineen asema kaikissa kyseisessä asetuksessa määritellyissä ”osallistuvissa jäsenvaltioissa”.

               (4)

               Liikkeeseen tarkoitetut eurokolikot, myös liikkeeseen tarkoitetut erikoisrahat, olisi osallistuvien jäsenvaltioiden yleisen käytännön mukaisesti laskettava liikkeeseen nimellisarvoisina. Tämä ei kuitenkaan sulje pois sitä, että pieni osa liikkeeseen laskettujen kolikoiden kokonaisarvosta voidaan myydä korkeampaan hintaan, jos rahat on tuotettu erityislaatuisina tai tarjotaan erityisessä pakkauksessa.

               (5)

               Eurokolikot eivät ole liikkeessä ainoastaan liikkeeseen laskevassa jäsenvaltiossa vaan koko euroalueella ja jopa sen ulkopuolella. Tämän vuoksi eurokolikoiden kansalliselle puolelle olisi merkittävä selvästi liikkeeseenlaskeva jäsenvaltio, jotta kolikon käyttäjät voivat helposti tunnistaa liikkeeseenlaskevan jäsenvaltion.

               (6)

               Eurokolikoilla on yhteinen puoli ja oma kansallinen puoli. Eurokolikoiden yhteisellä puolella on sekä yhteisen rahan nimi että kolikon yksikköarvo. Kansallisella puolella ei tulisi toistaa yhteisen rahan nimeä eikä kolikon yksikköarvoa.

               (7)

               Kukin osallistuva jäsenvaltio päättää eurokolikoiden kansallisen puolen kuva-aiheista, mutta kuva-aiheen olisi oltava Euroopan unionin 12 tähden kokonaan ympäröimä.

               (8)

               Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi noudatettava yhteisiä sääntöjä, kun eurokolikoiden kansallisiin puoliin tehdään muutoksia. Liikkeeseen tarkoitettujen tavallisten eurokolikoiden kansallisten puolten kuva-aiheita ei periaatteessa pitäisi muuttaa, jollei kolikossa tarkoitettu valtionpäämies vaihdu.

               (9)

               Erikoisrahat ovat erityisiä liikkeeseen tarkoitettuja kolikoita, joissa tavallinen kansallinen kuva-aihe on korvattu erilaisella kansallisella kuva-aiheella erityisen aiheen juhlistamiseksi. Kaksi euroa on sopivin yksikköarvo pääasiassa sen vuoksi, että kyseisen kolikon läpimitta on suuri ja sen tekniset ominaisuudet tarjoavat riittävän suojan väärennöksiä vastaan.

               (10)

               Liikkeeseen tarkoitettuja erikoisrahoja tulisi laskea liikkeeseen juhlistamaan ainoastaan sellaisia aiheita, joilla on suuri kansallinen tai Euroopan laajuinen merkitys, koska tällaiset kolikot on tarkoitettu liikkeeseen koko euroalueella. Vähemmän merkityksellisiä aiheita on parempi juhlistaa eurokolikoiden keräilykappaleilla, joita ei ole tarkoitettu liikkeeseen ja jotka on voitava helposti erottaa liikkeeseen tarkoitetuista kolikoista. Kaikkien osallistuvien jäsenvaltioiden yhdessä liikkeeseen laskemat erikoisrahat olisi varattava sellaisia aiheita varten, joilla on erittäin suuri Euroopan laajuinen merkitys.

               (11)

               Kukin liikkeeseen laskeva jäsenvaltio on saanut laskea vuosittain liikkeeseen yhden liikkeeseen tarkoitetun euromääräisen erikoisrahan. Tämä liikkeeseenlaskuraja on toiminut hyvin, ja se olisi säilytettävä yhdistettynä mahdollisuuteen, että kaikki osallistuvat jäsenvaltiot yhdessä laskevat liikkeeseen euromääräisen, liikkeeseen tarkoitetun erikoisrahan. Jäsenvaltiot voivat lisäksi laskea liikkeeseen euromääräisen, liikkeeseen tarkoitetun erikoisrahan, jos valtionpäämies väliaikaisesti puuttuu tai on nimitetty tilapäisesti.

               (12)

               Liikkeeseen tarkoitettujen erikoisrahojen määrää on rajoitettava, jotta näiden erikoisrahojen osuus kaikista liikkeessä olevista kahden euron kolikoista pysyy riittävän pienenä. Erikoisrahoja olisi kuitenkin voitava laskea liikkeeseen tarvittava määrä, jotta niitä on riittävä määrä saatavilla.

               (13)

               Koska eurokolikot liikkuvat koko euroalueella, niiden kansalliset erityispiirteet ovat yhteistä etua koskeva asia. Liikkeeseen laskevien jäsenvaltioiden olisi tiedotettava toisilleen uusista kansallisista puolista hyvissä ajoin ennen suunniteltua liikkeeseenlaskupäivää. Liikkeeseen laskevan jäsenvaltion olisi tätä varten toimitettava luonnos eurokolikoiden kuva-aiheista komissiolle, joka tarkastaa, onko tätä suositusta noudatettu.

               (14)

               Jäsenvaltioita on kuultu tässä suosituksessa esitetyistä suuntaviivoista, jotta niiden erilaiset kansalliset käytännöt ja mieltymykset voidaan ottaa huomioon.

               (15)

               Yhteisö on tehnyt Monacon ruhtinaskunnan, San Marinon tasavallan ja Vatikaanivaltion kanssa valuuttasuhteista sopimuksen, jonka mukaan ne voivat laskea liikkeeseen tietyn määrän eurokolikoita. Yleisiä suuntaviivoja on sovellettava myös kyseisten valtioiden liikkeeseen laskemiin, liikkeeseen tarkoitettuihin kolikoihin.

               (16)

               Tätä suositusta olisi tarkasteltava uudelleen ennen vuoden 2015 loppua sen määrittämiseksi, olisiko suuntaviivoja muutettava.

               (17)

               Tällä suosituksella olisi korvattava yhteisestä käytännöstä liikkeeseen laskettavien eurokolikoiden kansallisten puolien muuttamisessa 29 päivänä syyskuuta 2003 annettu komission suositus (3) ja eurokolikoiden kansallisia puolia koskevista yleisistä suuntaviivoista 3 päivänä kesäkuuta 2005 annettu komission suositus (4),

         SUOSITTELEE:
   1.   Eurokolikoiden liikkeesenlasku
   Liikkeeseen tarkoitetut eurokolikot olisi laskettava liikkeeseen nimellisarvoisina. Tämä ei kuitenkaan sulje pois sitä, että pieni osa liikkeeseen lasketuista eurokolikoista voidaan myydä korkeampaan hintaan, jos se on perusteltua esimerkiksi erityisen laadun tai pakkauksen vuoksi.
   2.   Liikkeeseen laskevan jäsenvaltion tunnistetiedot
   Kaiken arvoisten liikkeeseen tarkoitettujen eurokolikoiden kansallisella puolella olisi oltava kolikon liikkeeseenlaskeneen jäsenvaltion nimi tai nimilyhenne.
   3.   Ei valuutan nimeä eikä yksikköarvoa

               1.

               Liikkeeseen tarkoitettujen eurokolikoiden kansallisella puolella ei tulisi toistaa tietoja kolikon yksikköarvosta tai viittausta siihen eikä yhteisen rahan nimeä tai osaa siitä, paitsi jos tiedot esitetään erilaisilla aakkosilla.

               2.

               Kahden euron kolikon tekstireunuksessa voidaan ilmaista kolikon yksikköarvo sillä edellytyksellä, että käytetään vain numeroa ”2” tai sanaa ”euro” taikka molempia.

         4.   Kansallisen puolen kuva-aihe
   Liikkeeseen tarkoitettujen eurokolikoiden kansallisella puolella olisi oltava Euroopan unionin 12 tähteä, joiden olisi kokonaan ympäröitävä kansallista kuva-aihetta, mukaan lukien lyöntivuosi ja liikkeeseenlaskeneen jäsenvaltion nimi. Euroopan unionin tähdet on kuvattava samalla lailla kuin Euroopan unionin lipussa.
   5.   Liikkeeseen tarkoitettujen tavallisten eurokolikoiden kansallisiin puoliin tehtävät muutokset
   Liikkeeseen tarkoitettujen euro- tai senttimääräisten eurokolikoiden kansallisten puolten kuva-aiheita ei pitäisi muuttaa, jollei kolikossa tarkoitettu valtionpäämies vaihdu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 kohdan soveltamista. Liikkeeseen laskevien jäsenvaltioiden olisi kuitenkin voitava saattaa ajan tasalle valtionpäämiestä esittävät kuva-aiheet joka viidestoista vuosi, jotta huomioon voidaan ottaa valtionpäämiehen ulkonäön muuttuminen. Liikkeeseen laskevien jäsenvaltioiden olisi voitava saattaa eurokolikoiden kansalliset puolet ajan tasalle, jotta ne olisivat kokonaisuudessaan tämän suosituksen mukaisia.
   Valtionpäämiehen väliaikaisen puuttumisen tai tilapäisen nimittämisen ei tulisi antaa oikeutta muuttaa liikkeeseen tarkoitettujen tavallisten eurokolikoiden kansallisia puolia.
   6.   Liikkeeseen tarkoitettujen euromääräisten erikoisrahojen liikkeeseenlasku

               1.

               Liikkeeseen tarkoitettuja euromääräisiä erikoisrahoja, joiden kuva-aihe eroaa liikkeeseen tarkoitetuista tavallisista eurokolikoista, olisi laskettava liikkeeseen juhlistamaan ainoastaan sellaisia aiheita, joilla on suuri kansallinen tai Euroopan laajuinen merkitys. Liikkeeseen tarkoitetuilla euromääräisillä erikoisrahoilla, jotka asetuksen (EY) N:o 974/98 1 artiklassa määritellyt kaikki osallistuvat jäsenvaltiot, jäljempänä ’osallistuvat jäsenvaltiot’, laskevat yhdessä liikkeeseen, olisi juhlistettava ainoastaan sellaisia aiheita, joilla on erittäin suuri Euroopan laajuinen merkitys, ja neuvoston olisi hyväksyttävä tämä liikkeeseenlasku.

               2.

               Liikkeeseen tarkoitettujen euromääräisten erikoisrahojen liikkeeseenlaskussa olisi noudatettava seuraavia sääntöjä:

                           a)

                           kukin liikkeeseen laskeva jäsenvaltio saa toteuttaa vuodessa yhden liikkeeseenlaskun, lukuun ottamatta seuraavia tapauksia:

                                       i)

                                       kaikki osallistuvat jäsenvaltiot laskevat liikkeeseen euromääräisen, liikkeeseen tarkoitetun erikoisrahan;

                                       ii)

                                       euromääräinen, liikkeeseen tarkoitettu erikoisraha lasketaan mahdollisesti liikkeeseen, jos valtionpäämies väliaikaisesti puuttuu tai on nimitetty tilapäisesti;

                           b)

                           kyseisissä liikkeeseenlaskuissa saa laskea liikkeeseen ainoastaan yksikköarvoltaan kahden euron kolikoita;

                           c)

                           yksittäisen liikkeeseenlaskun aikana liikkeeseen laskettavien kolikoiden määrä ei saa ylittää korkeampaa seuraavista kahdesta enimmäismäärästä:

                                       i)

                                       0,1 prosenttia kaikkien osallistuvien jäsenvaltioiden erikoisrahan liikkeeseenlaskuvuotta edeltävän vuoden alkuun mennessä liikkeeseen laskemien kahden euron kolikoiden kokonaismäärästä; enimmäismäärää voidaan korottaa 2,0 prosenttiin kaikkien osallistuvien jäsenvaltioiden liikkeeseen laskemista kaikista kahden euron kolikoista, jos juhlistetaan maailmanlaajuista ja erittäin symbolista tapahtumaa; tässä tapauksessa liikkeeseen laskeva jäsenvaltio ei saa laskea liikkeeseen toista erikoisrahaa neljän seuraavan vuoden aikana ja sen on lisäksi perusteltava korkeamman enimmäismäärän soveltaminen toimittaessaan 7 kohdassa säädetyt tiedot;

                                       ii)

                                       5,0 prosenttia kyseisen liikkeeseen laskevan jäsenvaltion erikoisrahan liikkeeseenlaskuvuotta edeltävän vuoden alkuun mennessä liikkeeseen laskemien kahden euron kolikoiden kokonaismäärästä;

                           d)

                           liikkeeseen tarkoitettujen euromääräisten erikoisrahojen tekstireunuksen olisi oltava sama kuin liikkeeseen tarkoitettujen tavallisten eurokolikoiden.

         7.   Tiedotusmenettely ja tulevien muutosten julkistaminen
   Jäsenvaltioiden olisi tiedotettava toisilleen eurokolikoiden uusien kansallisten puolten kuva-aiheista, myös tekstireunuksista, ja liikkeeseen laskettavista määristä ennen kuva-aiheiden virallista hyväksymistä. Liikkeeseen laskevan jäsenvaltion olisi tätä varten toimitettava komissiolle luonnokset eurokolikoiden uusista kuva-aiheista yleensä kuusi kuukautta ennen suunniteltua liikkeeseenlaskupäivää. Komission olisi tarkastettava, onko tätä suositusta noudatettu, ja tiedotettava asiasta muille jäsenvaltioille viipymättä talous- ja rahoituskomitean asiaa käsittelevän alakomitean välityksellä. Jos ja kun komissio katsoo, ettei tässä suosituksessa esitettyjä suuntaviivoja ole noudatettu, talous- ja rahoituskomitean asiaa käsittelevän alakomitean olisi päätettävä, hyväksytäänkö kuva-aihe.
   Talous- ja rahoituskomitean asiaa käsittelevän alakomitean olisi hyväksyttävä kaikkien osallistuvien jäsenvaltioiden yhdessä liikkeeseen laskemien, liikkeeseen tarkoitettujen erikoisrahojen kuva-aiheet.
   Kaikki merkitykselliset tiedot eurokolikoiden uusista kansallisista kuva-aiheista julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   8.   Suositeltujen käytäntöjen soveltamisala
   Tätä suositusta olisi sovellettava sekä liikkeeseen tarkoitettujen tavallisten eurokolikoiden että erikoisrahojen kansallisiin puoliin ja tekstireunuksiin. Sitä ei tulisi soveltaa niiden liikkeeseen tarkoitettujen tavallisten eurokolikoiden ja erikoisrahojen kansallisiin puoliin ja tekstireunuksiin, jotka on laskettu liikkeeseen tai hyväksytty vahvistettua tiedotusmenettelyä noudattaen ensimmäisen kerran ennen tämän suosituksen voimaantuloa.
   9.   Edellisten suositusten kumoaminen
   Kumotaan suositukset 2003/734/EY ja 2005/491/EY.
   10.   Osoitus
   Tämä suositus on osoitettu kaikille osallistuville jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 2008.

            Komission puolesta

         Joaquín ALMUNIA

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 139, 11.5.1998, s. 6.

      (2)  EYVL L 139, 11.5.1998, s. 1.

      (3)  EUVL L 264, 15.10.2003, s. 38.

      (4)  EUVL L 186, 18.7.2005, s. 1.


Suositus neuvoston lausunto 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen Portugalin tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005-2009


title: 2005/27/EY: Komission suositus, annettu 12 päivänä tammikuuta 2005, siitä, mikä muodostaa lyijyttömän bensiinin ja dieselpolttoaineen, jonka rikkipitoisuudelle on vahvistettu enimmäisarvo, maantieteellisesti riittävän tasapainoisen saatavuuden bensiinistä ja dieselpolttoaineista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/70/EY tarkoituksia vartenETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               19.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 15/26

      KOMISSION SUOSITUS,

   annettu 12 päivänä tammikuuta 2005,
   siitä, mikä muodostaa lyijyttömän bensiinin ja dieselpolttoaineen, jonka rikkipitoisuudelle on vahvistettu enimmäisarvo, maantieteellisesti riittävän tasapainoisen saatavuuden bensiinistä ja dieselpolttoaineista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/70/EY tarkoituksia varten
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2005/27/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta ja neuvoston direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/70/EY (1) 3 artiklan 2 kohdan d alakohdan ja 4 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että lyijytöntä bensiiniä ja dieselpolttoainetta, jonka rikkipitoisuudelle on vahvistettu enimmäisarvo, on saatavilla maantieteellisesti riittävän tasapainoisesti niiden alueella.

               (2)

               Direktiivissä 98/70/EY säädetään myös, että komission on laadittava ohjeet, joissa suositellaan, mikä muodostaa näitä tarkoituksia varten lyijyttömän bensiinin, jonka rikkipitoisuus on enintään 10 mg/kg, maantieteellisesti riittävän tasapainoisen saatavuuden.

               (3)

               On asianmukaista laatia tämäntyyppiset ohjeet myös dieselpolttoaineelle, jonka rikkipitoisuus on enintään 10 mg/kg.

               (4)

               Komissio on arvioinut useita vaihtoehtoja. Tämän arvioinnin perusteella sekä jäsenvaltioiden, asiaan liittyvien teollisten ja taloudellisten alojen asiantuntijoiden sekä valtiosta riippumattomien järjestöjen kuulemisen jälkeen komissio on laatinut kyseiset ohjeet,

         ANTAA TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   Direktiivin 98/70/EY 3 artiklan 2 kohdan d alakohdan ja 4 artiklan 1 kohdan d alakohdan tarkoituksia varten ja erityisesti rikittömien polttoaineiden maantieteellisesti riittävän tasapainoisen saatavuuden osalta jäsenvaltioiden olisi sovellettava liitteessä vahvistettuja periaatteita.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä tammikuuta 2005.

            Komission puolesta

         Stavros DIMAS

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 350, 28.12.1998, s. 58. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1).

      LIITE
      Ohjeet siitä, mikä muodostaa maantieteellisesti riittävän tasapainoisen saatavuuden direktiivin 98/70/EY 3 artiklan 2 kohdan d alakohdan ja 4 artiklan 1 kohdan d alakohdan tarkoituksia varten
      1.   OHJEISSA KÄYTETTYJEN TERMIEN SELITYKSET

         Rikittömiä polttoaineita ovat lyijytön bensiini ja lyijyttömät dieselpolttoaineet, jotka sisältävät rikkiä enintään 10 mg/kg (ppm).

         Huoltoasemat tai jakelupisteet ovat jälleenmyynti tai kaupallisia pisteitä, jotka huolehtivat polttoaineen jakelusta ajoneuvojen käyttövoimaksi (standardin EN 14274:2003 määritelmän mukaisesti).
      2.   VAIKUTTAVAT TEKIJÄT
      Lyijyttömien polttoaineiden saatavuuden varmistamiseksi jäsenvaltioiden on oltava joustavia ja toimittava kansallisiin markkinoihin ja toimitusinfrastruktuuriin liittyvien erilaisten tilanteiden edellyttämällä tavalla. Seuraavat tekijät on otettava huomioon:
      1)   Alhainen väestötiheys
      On todennäköistä, että suurilla alueilla, joilla väestötiheys on alhainen, on vähemmän huoltoasemia ja ne ovat pienempiä (mitä tulee kokonaismyyntiin tai jakelupumppujen määrään), kun suuremmat huoltoasemat keskittyvät tiheämmin asutuille alueille. On otettava huomioon, että kyseisillä alueilla huoltoasemien väliset etäisyydet ovat pitemmät ja että infrastruktuurin avulla pystytään mahdollisesti toimittamaan rikkipitoisuudeltaan vain yhdentyyppistä polttoainetta.
      2)   Korkea väestötiheys
      Alueilla, joilla väestötiheys on korkea, huoltoasemat ovat todennäköisesti keskimäärin suurempia (mitä tulee kokonaismyyntiin ja jakelupumppujen määrään), niitä on enemmän ja näin ollen ne sijaitsevat lähempänä toisiaan. Tässä tapauksessa infrastruktuurin avulla pystytään todennäköisemmin toimittamaan useampia polttoainelaatuja ja huoltoasemien kattavuuden asteittaisempi laajentaminen voi myös tulla kysymykseen.
      3)   Pienet saarimarkkinat
      Pienillä saarimarkkinoilla tilanne on todennäköisesti samanlainen kuin alhaisen väestötiheyden alueilla, ja lisäksi on mahdollista, että toimittajamarkkinat ovat pienemmät (tai että toimittajia on vain yksi) tai että terminaalien määrä on rajoitettu (tai että niitä on vain yksi).
      3.   YLEISET OHJEET
      Jäsenvaltioiden edellytetään jo direktiivin 98/70/EY 8 artiklan perusteella toimittavan perustiedot rikittömän lyijyttömän bensiinin ja dieselpolttoaineen kansallisista myyntimääristä.
      Näissä ohjeissa esitetään neljä arviointiperustetta, jotka komissio on katsonut erityisen käyttökelpoisiksi rikittömien polttoaineiden maantieteellisesti riittävän tasapainoisen saatavuuden määrittelyssä direktiivin 3 artiklan 2 kohdan d alakohdan ja 4 artiklan 1 kohdan d alakohdan tarkoituksia varten. Kaksi yksityiskohtaisesti esitettyä ensisijaista vaihtoehtoa A ja B tarjoavat selkeämpää ja tarkempaa tietoa rikittömien polttoaineiden maantieteellisestä saatavuudesta. Lähtökohtana on, että jäsenvaltiot voisivat valita joko vaihtoehdon A tai B mutta että ne eivät soveltaisi molempia vaihtoehtoja samanaikaisesti.
      Kaksi vähemmän yksityiskohtaisesti esitettyä toissijaista vaihtoehtoa C ja D tarjoavat saatavuutta koskevia tietoja tietyillä alueilla.
      On mainittava, että ehdotetut vaihtoehdot voivat menettää merkityksensä, jos saavutetaan korkea saatavuus (60–80 prosenttia kaikista huoltoasemista). Tällaisissa tapauksissa ei ehkä ole enää tarpeen arvioida kansallisen politiikan menestystä yksityiskohtaiselta alueelliselta pohjalta. Vaihtoehdon D osalta prosenttiosuus voisi olla jonkin verran korkeampi tilanteesta riippuen.
      Joka tapauksessa rikittömän lyijyttömän bensiinin ja rikittömän dieselpolttoaineen käyttöönottotilanteisiin liittyvät erot puhuisivat sen puolesta, että ne olisi arvioitava erikseen.
      Jäsenvaltiot voivat valita menetelmät, jotka ne katsovat asianmukaisimmiksi rikittömien polttoaineiden saatavuuden laajentamisen kannalta kansallisella tasolla. Suositellaan kuitenkin, että jäsenvaltiot harkitsevat tässä esitettyjä vaihtoehtoja ennen kuin tekevät päätöksen kansallisen tilanteensa kannalta asianmukaisimmista toimenpiteistä. Erityistapaukset käsitellään 4 osassa.
      3.1   Vaihtoehto A: Niiden huoltoasemien osuus alueittain, joilla on saatavilla rikittömiä polttoaineita
      3.1.1   Peruste
      Niiden lyijyttömän bensiinin ja dieselpolttoaineen kansallisten huoltoasemien määrä ja prosenttisosuus, joilla on tarjolla rikittömiä polttoainelaatuja/ -tyyppejä (kunkin raportointivuoden lopussa), Eurostatin kolmitasoisen tilastollisten alueyksikköjen nimikkeistön (NUTS) tason 3 alueellisen jaottelun perusteella.
      Tässä perusteessa käytetään seuraavia yksikköjä:

                  a)

                  huoltoasemien määrä;

                  b)

                  niiden huoltoasemien prosenttiosuus, joilla on saatavilla rikitöntä polttoainetta.

            3.1.2   Käyttökelpoisuus
      Tämän perusteen etuna on se, että se osoittaa selvästi rikittömien polttoaineiden maantieteellisen saatavuuden tasolla, joka takaa kohtuullisen tasaisen jakelun kansallisella alueella. Lisäksi NUTS-nimikkeistön alueellinen jako on jo tehty, ja sitä käytetään yhteisön muissa tilastoissa, ja NUTS-nimikkeistön muiden alueellisten tietojen (esimerkiksi väestö ja maapinta-ala) saatavuus mahdollistaa muiden käyttökelpoisten arviointien tekemisen.
      3.2   Vaihtoehto B: Niiden huoltoasemien keskimääräinen etäisyys, joilla on saatavilla rikittömiä polttoaineita
      3.2.1   Peruste
      Niiden joko lyijyttömän bensiinin tai dieselpolttoaineen huoltoasemien keskimääräiset etäisyydet, joilla on saatavilla rikitöntä polttoainetta. Tähän sisältyy kansallisten keskimääräisten etäisyyksien, enimmäisetäisyyksien ja vähimmäisetäisyyksien laskeminen niiden huoltoasemien välillä, joilla on saatavilla rikitöntä polttoainetta (erikseen lyijyttömän bensiinin ja dieselpolttoaineen osalta). Voi myös olla hyödyksi verrata tätä kaikkien huoltoasemien kansalliseen keskiarvoon.
      3.2.2   Käyttökelpoisuus
      Tämän perusteen etuna on, että siinä otetaan huomioon niiden etäisyyksien vaihtelu kansallisella alueella, jotka rikittömiä polttoaineita käyttävien ajoneuvojen omistajat voivat joutua ajamaan pystyäkseen tankkaamaan ajoneuvonsa. Vertaamalla tätä kaikkien huoltoasemien kansalliseen keskiarvoon peruste voidaan suhteuttaa paremmin kansallisiin erityisolosuhteisiin.
      3.3   Vaihtoehto C: Rikittömien polttoaineiden saatavuus suurilla huoltoasemilla
      3.3.1   Peruste
      Sellaisten suurien/pääasiallisten huoltoasemien lukumäärä ja kokonaisprosenttiosuus, joilla on saatavilla rikitöntä lyijytöntä bensiiniä tai dieselpolttoainetta kansallisesti. Jäsenvaltion olisi määriteltävä suuret huoltoasemat polttoaineen kokonaismyynnin vähimmäisraja-arvon (miljoonina litroina / vuosi) avulla, siten kuin se on kansallisen tilanteen kannalta asianmukaista (esimerkiksi siten, että noin 5 prosenttia kaikista huoltoasemista on suuria/pääasiallisia).
      3.3.2   Käyttökelpoisuus
      Suuret huoltoasemat sijaitsevat korkean kysynnän alueilla, joten tämä peruste tarjoaa käyttökelpoisen mittapuun rikittömien polttoaineiden saatavuudesta tällaisilla alueilla. On todennäköistä, että tällaiset huoltoasemat ovat jakautuneet suhteellisen tasaisesti kansalliselle alueelle, ja perustetta pitäisi myös olla kohtuullisen helppo käyttää.
      3.4   Vaihtoehto D: Rikittömien polttoaineiden saatavuus valtateiden/moottoriteiden varsilla sijaitsevilla huoltoasemilla
      3.4.1   Peruste
      Tärkeimpien maanteiden tai valtateiden/moottoriteiden varsilla sijaitsevien sellaisten huoltoasemien lukumäärä ja kokonaisprosenttiosuus, joilla on saatavilla rikitöntä lyijytöntä bensiiniä tai dieselpolttoainetta kansallisesti. Jäsenvaltion olisi tarvittaessa määriteltävä tärkeimmät maantiet tai valtatiet/moottoritiet.
      3.4.2   Käyttökelpoisuus
      Tämä peruste on erityisen käyttökelpoinen kauttakulkuliikenteen ja matkailun kannalta, sillä se tarjoaa mittapuun, joka osoittaa saatavuuden liikenteen valtaväylillä. On myös todennäköistä, että nämä huoltoasemat ovat maantieteellisesti jakautuneet suhteellisen tasaisesti ja laajasti kansalliselle alueelle, vaikkakin ne sijaitsevat pääasiallisesti suurempien väestökeskusten yhteydessä.
      4.   ERITYISTAPAUKSET
      Joissakin tapauksissa – jäsenvaltioiden toteuttamien toimenpiteiden tyypistä tai jäsenvaltioiden kohtaamista erityistilanteista johtuen – jäsenvaltioiden ei ole tarpeen käyttää täysimääräisesti joko ensisijaisia tai toissijaisia vaihtoehtoja kuvaillakseen riittävällä tavalla rikittömien polttoaineiden maantieteellistä saatavuutta. On ennakoitavissa kaksi tapausta, joissa kansallisen politiikan menestyksen rajoitetumpi arviointi voi olla asianmukaista:

                  1)

                  rikittömän lyijyttömän bensiinin tai dieselpolttoaineen hyvin korkea saatavuus tai siirtyminen rikittömän lyijyttömän bensiinin tai dieselpolttoaineen käyttöön kansallisilla markkinoilla;

                  2)

                  jäsenvaltiossa on yksi ainoa terminaali/toimittaja tai kyseessä ovat rajoitetut saarimarkkinat.

            Näissä tapauksissa seuraavassa esitetty tasoltaan rajoitetumpi arviointi on riittävä.
      4.1   Hyvin korkea saatavuus tai markkinoilla tapahtuva siirtyminen
      Jos jäsenvaltioiden toteuttamat toimenpiteet ovat tyypiltään sellaisia, että ne takaavat hyvin korkean saatavuuden / markkinoilla tapahtuvan siirtymisen koko maassa (esimerkiksi 60–80 prosenttia huoltoasemista tai myynnistä), voisi riittää, että käytetään ainoastaan rikittömien polttoaineiden kokonaismyyntiosuuksia (-määriä) koskevia perustietoja sekä lyijytöntä bensiiniä tai dieselpolttoainetta koskevia kansallisen tason tietoja sen mukaan, mikä on asianmukaista.
      On useita tapoja, joilla tämä hyvin korkea saatavuus / markkinoilla tapahtuva siirtyminen on voitu saavuttaa. Näitä tapoja voivat olla:

                  a)

                  toimialasopimukset, joilla taataan, että suurin osa huoltoasemista tarjoaa rikittömiä polttoaineita;

                  b)

                  sellaisten verokannustimien käyttö, jotka helpottavat markkinoilla tapahtuvaa siirtymistä pääasiassa rikittömiin polttoaineisiin;

                  c)

                  pakollinen siirtyminen rikittömiin polttoaineisiin tai rikittömien polttoaineiden pakollinen saatavuus huoltoasemilla.

            4.2   Yksi ainoa terminaali / saarimarkkinat
      Jäsenvaltioissa, joissa on yksi ainoa jakeluterminaali, tai saarimarkkinaolosuhteissa voidaan kokea nopea siirtyminen rikittömien polttoaineiden laajaan tai jopa 100-prosenttiseen saatavuuteen. Tämä voi vähentää vaihtoehtojen A–D soveltamisen hyötyä näillä alueilla erityistilanteesta riippuen.


title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 28 päivänä tammikuuta 2008 , Euroopan unionin neuvostolle Suomen Pankin ulkopuolisista tilintarkastajista (EKP/2008/1)

text:
               1.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 29/1

      EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
   annettu 28 päivänä tammikuuta 2008,
   Euroopan unionin neuvostolle Suomen Pankin ulkopuolisista tilintarkastajista
   (EKP/2008/1)
   (2008/C 29/01)
   EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 27.1 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoston suosittelemat ja Euroopan unionin neuvoston hyväksymät riippumattomat ulkopuoliset tilintarkastajat tarkastavat Euroopan keskuspankin ja eurojärjestelmään kuuluvien kansallisten keskuspankkien tilit.

               (2)

               Suomen Pankin nykyisten ulkopuolisten tilintarkastajien toimikausi päättyy tilikauden 2007 tilintarkastuksen jälkeen. Tämän vuoksi on tarpeen nimittää ulkopuoliset tilintarkastajat tilikaudesta 2008 alkaen.

               (3)

               Suomen Pankki on valinnut KPMG Oy Ab:n ulkopuolisiksi tilintarkastajikseen tilikausiksi 2008–2012,

         SUOSITTELEE
   KPMG Oy Ab:n nimittämistä Suomen Pankin ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi tilikausiksi 2008–2012.

      Annettu Frankfurt am Mainissa 28 päivänä tammikuuta 2008.

            EKP:n puheenjohtaja

         Jean-Claude TRICHET


title: Komission suositus (EU) 2016/336, annettu 8 päivänä maaliskuuta 2016, sikojen suojelun vähimmäisvaatimuksista annetun neuvoston direktiivin 2008/120/EY soveltamisesta niiden toimenpiteiden osalta, joilla hännän typistämisen tarvetta voitaisiin vähentää

text:
               9.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 62/20

         KOMISSION SUOSITUS (EU) 2016/336,
   annettu 8 päivänä maaliskuuta 2016,
   sikojen suojelun vähimmäisvaatimuksista annetun neuvoston direktiivin 2008/120/EY soveltamisesta niiden toimenpiteiden osalta, joilla hännän typistämisen tarvetta voitaisiin vähentää
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvoston direktiivissä 2008/120/EY (1) edellytetään jäsenvaltioiden varmistavan, ettei hännän katkaisua tehdä rutiininomaisesti vaan ainoastaan kun on todisteita siitä, että emakoiden nisissä tai muiden sikojen korvissa tai hännissä on vammoja.

               (2)

               Sikojen hännät typistetään, jotta voitaisiin estää hännänpurenta, joka on monista syistä johtuva käyttäytymisongelma. Tämä käytäntö voi aiheuttaa kipua sioille, ja on siten haitallista niiden hyvinvoinnille.

               (3)

               Direktiivissä 2008/120/EY säädetään, että ennen hännän typistämistä on toteutettava muita toimenpiteitä hännänpurennan ja muun häiriökäyttäytymisen estämiseksi kasvatusympäristön ja eläintiheyden mukaan. Tästä syystä epäasianmukaiset kasvatusympäristöolot tai hoitojärjestelmät on muutettava.

               (4)

               Direktiivissä 2008/120/EY edellytetään lisäksi, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että sioilla on oltava jatkuvasti saatavillaan riittävä määrä materiaaleja kunnolla tutkittavaksi ja viihdykkeeksi, esimerkiksi olkia, heinää, puuta, sahajauhoa, herkkusienikompostia, turvetta tai vastaavien sekoitusta, jäljempänä ’virikemateriaali’, joka ei vaaranna eläinten terveyttä.

               (5)

               Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen on antanut tieteellisiä lausuntoja sikojen hännänpurentaan liittyvistä riskeistä ja mahdollisista keinoista, joilla hännän typistämisen tarvetta voitaisiin vähentää (2), ja myös tieteellisen lausunnon, joka koski monitekijäistä lähestymistapaa eläimiin liittyvien ja muiden kuin eläimiin liittyvien toimenpiteiden käytöstä sikojen hyvinvoinnin arvioimiseksi (3). Kyseisten tieteellisten lausuntojen päätelmät olisi otettava huomioon niissä parhaissa käytänteissä, joihin tässä suosituksessa viitataan.

               (6)

               Kotieläintalouden järjestelmät ovat erilaisia eri jäsenvaltioissa. Sen vuoksi on tarpeen suositella unionin tasolla parhaita käytänteitä, joilla pyritään vähentämään hännän typistämisen tarvetta, ja optimoituja ratkaisuja virikemateriaalien tarjoamiseksi.

               (7)

               Tätä suositusta olisi sovellettava direktiivin 2008/120/EY säännösten ja muun sikojen hyvinvointiin liittyvän asiaa koskevan unionin lainsäädännön mukaisesti,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1.

               Sovellettaessa direktiivin 2008/120/EY liitteessä I vahvistettuja hännänpurennan ehkäisemistä ja siten rutiininomaista hännän typistämisen vähentämistä koskevia yleisiä vaatimuksia jäsenvaltioiden olisi otettava huomioon 2–7 kohdassa esitetyt tieteelliseen tietoon perustuvat parhaita käytäntöjä koskevat ohjeet.

               2.

               Jäsenvaltioiden olisi

                           a)

                           varmistettava, että kasvattajat toteuttavat hännänpurennan yleisyyttä koskevan riskinarvioinnin eläimiin perustuvien ja muiden kuin eläimiin perustuvien indikaattorien pohjalta, jäljempänä ’riskinarviointi’; sekä

                           b)

                           vahvistettava lainsäädännössä asetettuja vaatimuksia koskevat vaatimustenmukaisuuskriteerit ja asetettava ne julkisesti saataville verkkosivustolla.

               3.

               Riskinarvioinnin yhteydessä olisi tarkastettava seuraavat parametrit:

                           a)

                           tarjotut virikemateriaalit;

                           b)

                           puhtaus;

                           c)

                           lämpöviihtyvyys ja ilmanlaatu;

                           d)

                           terveydentila;

                           e)

                           kilpailu ravinnosta ja tilasta;

                           f)

                           ravinto.

                     Riskinarvioinnin tulosten pohjalta tuotantotiloilla olisi harkittava tarkoituksenmukaisia muutoksia eläinten hoitoon, kuten asianmukaisten virikemateriaalien järjestäminen, mukavat kasvatusympäristöolot, hyvän terveydentilan varmistaminen ja/tai tasapainoisen ravinnon tarjoaminen sioille.

               4.

               Sikojen pitäisi virikemateriaalien ansiosta voida täyttää perustarpeensa vaarantamatta terveyttään.
               Tämän vuoksi virikemateriaalien olisi oltava turvallisia, ja niillä olisi oltava seuraavat ominaisuudet:
               a)   syötävyys– jotta siat voivat syödä tai haistaa ne, ja niistä olisi mieluiten oltava jotain ravitsemushyötyä;
               b)   pureskeltavuus– jotta siat voivat pureskella niitä;
               c)   tutkittavuus– jotta siat voivat tutkia niitä;
               d)   koskettavuus– jotta siat voivat muuttaa niiden sijaintia, ulkonäköä tai rakennetta.

               5.

               Virikemateriaaleilla olisi siis oltava 4 kohdassa luetellut ominaisuudet, minkä lisäksi ne olisi tarjottava niin, että

                           a)

                           ne tarjoavat pysyvää viihdykettä eli niiden olisi kannustettava sikojen tutkivaa käyttäytymistä, ne olisi vaihdettava säännöllisesti ja niitä olisi lisättävä;

                           b)

                           niihin olisi voitava koskea kärsällä;

                           c)

                           niitä olisi tarjottava riittävästi;

                           d)

                           niiden olisi oltava puhtaita ja hygieenisiä.

               6.

               Sikojen perustarpeiden täyttämiseksi virikemateriaalilla olisi oltava kaikki 4 ja 5 kohdassa luetellut ominaisuudet.
               Tätä varten virikemateriaalit olisi luokiteltava seuraavasti:
               a)   optimaaliset materiaalit– materiaalit, joilla on kaikki 4 ja 5 kohdassa luetellut ominaisuudet, minkä vuoksi näitä materiaaleja voidaan käyttää yksinään;
               b)   muut kuin optimaaliset materiaalit– materiaalit, joilla on useimmat 4 ja 5 kohdassa luetellut ominaisuudet, minkä vuoksi näitä materiaaleja olisi käytettävä yhdessä muiden materiaalien kanssa;
               c)   vain vähäisessä määrin kiinnostavat materiaalit– materiaalit, jotka tarjoavat sioille viihdykettä mutta joiden ei pitäisi katsoa täyttävän niiden perustarpeita, ja tämän vuoksi sioille olisi tarjottava myös optimaalisia ja muita kuin optimaalisia materiaaleja.

               7.

               Sen tarkastamiseksi, että sikojen saatavilla on riittävästi asianmukaisia virikemateriaaleja, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kasvattajat noudattavat parhaita käytänteitä hoidettavanaan olevien sikojen hyvinvoinnin seuraamisessa käytettävien asianmukaisten indikaattorien osalta.
               Virikemateriaalien saatavuuden tarkastamiseksi käytettävään arviointimenetelmään olisi sisällyttävä tarkastukset, jotka pohjautuvat

                           a)

                           eläimiin liittyviin indikaattoreihin, esimerkkeinä pureskellut hännät, ihovauriot ja/tai sikojen epänormaali käyttäytyminen (kuten vähäinen kiinnostus tarjottuja virikemateriaaleja kohtaan, virikemateriaalien käyttöön liittyvät tappelut, muiden kuin tarjottujen virikemateriaalien pureskelu, ulosteiden tonkiminen ja emakkojen tapauksessa lisääntynyt valepesien rakentaminen); sekä

                           b)

                           muihin kuin eläimiin liittyviin indikaattoreihin, esimerkkeinä tarjottujen virikemateriaalien uusimisväli, saatavuus, määrä ja puhtaus.

               8.

               Komission olisi seurattava tämän suosituksen soveltamista ja annettava tarkempia tietoja 2–7 kohdassa tarkoitetuista parhaista käytänteistä julkisesti komission verkkosivustolla saatavilla olevan tuoreimman ja merkityksellisimmän tieteellisen tiedon mukaisesti.

               9.

               Jäsenvaltioiden olisi kasvattajien aktiivisella myötävaikutuksella asianmukaisesti levitettävä 2–7 kohdassa tarkoitettuja parhaita käytänteitä.

      Tehty Brysselissä 8 päivänä maaliskuuta 2016.

            Komission puolesta

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Komission jäsen

      (1)  Neuvoston direktiivi 2008/120/EY, annettu 18 päivänä joulukuuta 2008, sikojen suojelun vähimmäisvaatimuksista (EUVL L 47, 18.2.2009, s. 5).

      (2)  http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/pub/611.

      (3)  http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/pub/3702.


title: Neuvoston suositus, annettu 28 päivänä kesäkuuta 2011 – Nuoret liikkeellä – nuorten oppimiseen liittyvän liikkuvuuden edistäminen

text:
               7.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 199/1

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 28 päivänä kesäkuuta 2011
   Nuoret liikkeellä – nuorten oppimiseen liittyvän liikkuvuuden edistäminen
   2011/C 199/01
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 165 ja 166 artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio asetti 3 päivänä maaliskuuta 2010 antamassaan tiedonannossa Eurooppa 2020 – älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia yhdeksi painopisteeksi osaamiseen ja innovointiin perustuvan talouden kehittämisen (niin kutsuttu älykäs kasvu) ja korosti Nuoret liikkeellä -lippulaiva-aloitetta, jonka tavoitteena on nuorten liikkuvuutta edistämällä ja heidän työllisyyttään parantamalla tehostaa eurooppalaisten korkea-asteen oppilaitosten toimintaa ja lisätä niiden kansainvälistä houkuttelevuutta sekä parantaa koulutuksen ja opetuksen laatua unionissa kaikilla tasoilla yhdistäen sekä huippuosaamisen että tasapuolisuuden. Tämä suositus on osa Nuoret liikkeellä -aloitetta, ja siinä noudatetaan yhdennettyjä Eurooppa 2020 -suuntaviivoja.

               (2)

               Oppimiseen liittyvä liikkuvuus, jolla tarkoitetaan oleskelua ulkomailla uusien tietojen, taitojen ja pätevyyden hankkimiseksi, on yksi keskeisistä keinoista, joilla nuoret voivat parantaa tulevaa työllistyvyyttään, lisätä muiden kulttuurien tuntemustaan, kehittää luovuuttaan sekä kehittyä yksilöinä ja aktiivisina kansalaisina. Oppimisen puitteissa liikkuvista eurooppalaisista nuorista tulee myöhemmissä elämänvaiheissaan todennäköisemmin myös liikkuvia työntekijöitä. Oppimiseen liittyvä liikkuvuus voi tehdä koulutusjärjestelmistä ja oppilaitoksista avoimempia, eurooppalaisempia, kansainvälisempiä ja tuloksellisempia sekä tuoda ne paremmin kaikkien ulottuville. Se voi myös parantaa Euroopan kilpailukykyä auttamalla tietointensiivisen yhteiskunnan luomisessa.

               (3)

               Liikkuvuuden hyötyjä korostettiin liikkuvuutta koskevasta toimintasuunnitelmasta 14 päivänä joulukuuta 2000 annetussa neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselmassa (1) sekä opiskelijoiden, koulutuksessa olevien, vapaaehtoisten, opettajien ja kouluttajien liikkuvuudesta Euroopan yhteisössä 10 päivänä heinäkuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston suosituksessa (2). Kyseisessä vuoden 2001 suosituksessa jäsenvaltioita kehotettiin toteuttamaan asianmukaisia toimenpiteitä näiden ryhmien liikkuvuuden tiellä olevien esteiden poistamiseksi.

               (4)

               Nuorten liikkuvuudessa on saavutettu paljon sitten vuoden 2001 suosituksen. Kaikkia välineitä ei kuitenkaan käytetä siinä määrin kuin olisi mahdollista, ja esteitäkin on jäljellä. Lisäksi oppimiseen liittyvän liikkuvuuden edellytykset ovat muuttuneet kuluneella vuosikymmenellä melkoisesti, muun muassa globalisaation, tekniikan kehityksen, tieto- ja viestintätekniikka mukaan lukien, sekä työllistyvyyden ja sosiaalisen ulottuvuuden merkityksen korostumisen takia.

               (5)

               Luovuuden ja innovoinnin edistämisestä koulutuksen avulla 22 päivänä toukokuuta 2008 annetuissa neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätelmissä korostettiin sitä, että monimuotoisuus ja monikulttuuriset ympäristöt voivat antaa virikkeitä luovuudelle.

               (6)

               Nuorten liikkuvuudesta 21 päivänä marraskuuta 2008 antamissaan päätelmissä neuvosto kehotti jäsenvaltioita asettamaan tavoitteeksi sen, että opiskelujaksoista ulkomailla tulee asteittain kaikkien nuorten eurooppalaisten osalta pikemminkin sääntö kuin poikkeus. Neuvosto pyysi komissiota laatimaan työsuunnitelman rajat ylittävää liikkuvuutta edistävien toimien sisällyttämiseksi kaikkiin EU:n ohjelmiin ja tukemaan jäsenvaltioita liikkuvuuden edistämisessä.

               (7)

               Opettajien ja koulunjohtajien ammattitaidon kehittämisestä 26 päivänä marraskuuta 2009 annetuissa neuvoston päätelmissä todetaan, että koko opetushenkilöstö voisi tehokkaammin hyödyntää lisääntynyttä oppimiseen liittyvää liikkuvuutta ja verkottumista.

               (8)

               Komissio julkaisi heinäkuussa 2009 vihreän kirjan Edistetään nuorten oppimiseen liittyvää liikkuvuutta, jolla käynnistettiin julkinen kuuleminen muun muassa siitä, miten nuorten eurooppalaisten mahdollisuuksia liikkuvuuteen voidaan parhaiten lisätä, mitä liikkuvuuden esteitä on vielä poistettava ja miten kaikki toimijat voivat yhdessä osallistua uuteen kumppanuuteen oppimiseen liittyvän liikkuvuuden edistämiseksi. Mainitun kuulemisen yhteydessä saatu palaute samoin kuin Euroopan talous- ja sosiaalikomitealta (3) ja alueiden komitealta (4) saadut lausunnot ovat muodostaneet tärkeän panoksen tätä suositusta laadittaessa.

               (9)

               Myös nuorten tutkijoiden liikkuvuutta on kannustettava sen varmistamiseksi, ettei unioni jää jälkeen kilpailijoistaan tutkimuksen ja innovoinnin aloilla. Komission 23 päivänä toukokuuta 2008 antamassa tiedonannossa Paremmat uranäkymät ja suurempi liikkuvuus: eurooppalainen kumppanuus tutkijoita varten ehdotettiin toimenpidepakettia sen varmistamiseksi, että tutkijat kaikkialla unionissa pääsevät osallisiksi oikeanlaisesta koulutuksesta ja houkuttelevasta urakehityksestä sekä siitä, että esteet heidän liikkuvuudeltaan poistuvat, ja Eurooppalaisten tutkijoiden liikkuvuudesta ja urakehityksestä 2 päivänä maaliskuuta 2010 annetuissa neuvoston päätelmissä puolestaan esiteltiin käytännön ideoita tutkijoiden liikkuvuuden parantamiseksi ja määritettiin useita toiminta-aloja osaamisen vapaan liikkuvuuden edistämiseksi (niin kutsuttu viides vapaus).

               (10)

               Sen lisäksi, että unionin ohjelmat ovat tukeneet liikkuvuutta tuntuvasti ja edistäneet koulutusjärjestelmien kehittämistä ja kansainvälistymistä, niiden ansiosta on unionin tasolla voitu levittää tietoja hyvistä käytännöistä ja välineistä, joilla pyritään helpottamaan nuorten liikkuvuutta kaikissa oppimis- ja koulutusympäristöissä.

               (11)

               Talouteen liittyvien näkökohtien vuoksi on erityisen tärkeää varmistaa nykyisten, oppimiseen liittyvää liikkuvuutta edistävien ja tukevien kansallisten ja unionin ohjelmien ja välineiden tehokas käyttö sekä hallinnollinen yksinkertaistaminen.

               (12)

               Tässä suosituksessa tarkoitetaan eurooppalaisia nuoria missä tahansa oppimis- ja koulutusympäristössä, koulussa, ammattikoulutuksessa (oppilaitos tai oppisopimus), lyhytkestoisissa ohjelmissa ja kandidaatin-, maisterin- tai tohtorintutkintoon tähtäävissä ohjelmissa sekä nuorisovaihdossa, vapaaehtoistyössä ja harjoittelussa unionissa tai sen ulkopuolella. Oppimiseen liittyvällä liikkuvuudella katsotaan olevan merkitystä kaikissa oppiaineissa ja kaikilla aloilla, kuten kulttuurissa, tieteessä, tekniikassa, taiteessa ja urheilussa, ja sillä on merkitystä myös nuorille yrittäjille ja tutkijoille. Tässä suosituksessa oppimisella tarkoitetaan virallista ja epävirallista oppimista sekä arkioppimista.

               (13)

               Tällä suosituksella jäsenvaltioita pyritään kannustamaan siinä, että ne edistävät nuorten oppimiseen liittyvää liikkuvuutta ja mahdollisuuksien mukaan poistavat sen tiellä olevia esteitä. Samalla siinä täysimääräisesti kunnioitetaan kansalliseen ja unionin lainsäädäntöön perustuvaa jäsenvaltioiden toimivaltaa ja vastuuta.

               (14)

               Tällä suosituksella jäsenvaltioita myös kannustetaan hyödyntämään täysimääräisesti olemassa olevia unionin ja Bolognan välineitä liikkuvuuden helpottamiseksi, erityisesti liikkuvuutta koskevaa eurooppalaista laatuperuskirjaa, Europass-todistusta (mukaan lukien korkeakoulututkintotodistuksen liite (Diploma Supplement)), Youthpass-todistusta, eurooppalaista tutkintojen viitekehystä, eurooppalaista opintosuoritusten ja arvosanojen siirto- ja kertymisjärjestelmää (ECTS) ja ammatillisen koulutuksen opintosuoritusten ja arvosanojen eurooppalaista siirtojärjestelmää (ECVET).

               (15)

               Tässä suosituksessa annetaan erityisopastusta nuorten oppimiseen liittyvää liikkuvuutta koskevissa hallinnollisissa ja institutionaalisissa kysymyksissä,

         SUOSITTELEE, ETTÄ JÄSENVALTIOT
   1)   Tiedotus ja opastus oppimiseen liittyvistä liikkuvuusmahdollisuuksista

               a)

               parantavat kansallisia, alueellisia ja paikallisia liikkuvuusmahdollisuuksia ja apurahojen saatavuutta koskevan tiedotuksen ja opastuksen laatua kohdistaen ne tietyille oppijaryhmille sekä unionissa että sen ulkopuolella. Jäsenvaltioiden olisi käytettävä uusia, kekseliäitä ja vuorovaikutteisia keinoja jakaa tietoa nuorille sekä viestiä ja vaihtaa ajatuksia heidän kanssaan ja kaikkien muiden sidosryhmien kanssa;

               b)

               huolehtivat siitä, että kaikki nuoret saavat helposti tietoa oppimiseen liittyvästä liikkuvuudesta esimerkiksi keskitetyistä verkkoportaaleista ja muista verkkopalveluista, tukikeskuksista (kuten niin kutsutuista EU-toimistoista) sekä tiedotus- ja neuvontapalveluista. Myös internetiin perustuvien palvelujen käyttö voi olla hyödyllistä. Tässä yhteydessä suositellaan Euroguidance-verkon käyttöä;

               c)

               tekevät komission kanssa yhteistyötä oppimismahdollisuuksia esittelevän PLOTEUS-portaalin kehittämiseksi edelleen ja saattamiseksi ajan tasalle lisäämällä niiden kansallisten tietolähteiden määrää, joihin kansalaisilla on suora pääsy monikielisestä PLOTEUS-portaalista;

               d)

               kannustavat asiaan kuuluvia kansallisia ja alueellisia virastoja huolehtimaan siitä, että niiden työ sulautetaan osaksi oppimiseen liittyvän liikkuvuuden sidosryhmien työtä selkeän, yhtenäisen ja yksinkertaisen tiedonkulun varmistamiseksi.

         2)   Motivaatio osallistua oppimiseen liittyvään maiden rajat ylittävään liikkuvuustoimintaan

               a)

               markkinoivat oppimiseen liittyvän liikkuvuuden lisäarvoa oppijoille, heidän perheilleen, opettajille, kouluttajille, nuorisotyöntekijöille ja työnantajille itsensä toteuttamisen sekä ammattitaidon, kielitaidon, sosiaalisten ja kulttuurienvälisten taitojen, luovuuden, aktiivisen kansalaisuuden ja työllistyvyyden kehittämisen kannalta erityisesti työmarkkinoiden jatkuvan globaalistumisen yhteydessä;

               b)

               kannustavat asiaankuuluvia järjestöjä, sidosryhmiä ja muita toimijoita verkostoitumaan, jotta nuoria motivoitaisiin koordinoidusti;

               c)

               motivaation lisäämiseksi rohkaisevat vertaisvaihtoa liikkuvuuteen osallistuneiden oppijoiden ja sellaisten oppijoiden kesken, jotka eivät vielä ole siihen osallistuneet;

               d)

               edistävät niin kutsuttua liikkuvuuskulttuuria esimerkiksi sisällyttämällä liikkuvuusmahdollisuuksia kaikkiin oppimisympäristöihin ja parantamalla oppimiseen liittyvän liikkuvuuden yhteiskunnallista arvostusta.

         3)   Oppimiseen liittyvien liikkuvuusmahdollisuuksien valmistelu erityisesti vieraiden kielten oppimisen ja muiden kulttuurien tuntemuksen kannalta

               a)

               tunnustavat, että kielten oppiminen ja monikulttuuristen taitojen hankkiminen on tärkeää jo koulutuksen varhaisesta vaiheesta alkaen, ja tätä varten kannustavat kehittämään sekä yleisen että ammatillisen koulutuksen puitteissa laadukkaita liikkuvuuden kielellisiä ja kulttuurisia valmiuksia;

               b)

               rohkaisevat opettajia käyttämään kielten opetuksessa innovatiivisempia menetelmiä, mukaan lukien tieto- ja viestintätekniikkaan perustuvat menetelmät. Erityishuomiota olisi kiinnitettävä muita heikommassa asemassa oleviin oppijoihin ja heidän erityistarpeisiinsa;

               c)

               tukevat nuoria tietoteknisten perustaitojen hankkimisessa, jotta heidän valmistautumisensa liikkuvuuteen tapahtuisi optimaalisissa olosuhteissa ja jotta he voivat hyötyä fyysistä liikkuvuutta täydentävän virtuaalisen liikkuvuuden uusista mahdollisuuksista;

               d)

               kannustavat oppilaitoksia ja epävirallisen oppimisen tarjoajia kumppanuuksien ja vaihtotoiminnan kehittämiseen, jotta liikkuvuusjaksot valmisteltaisiin paremmin.

         4)   Ulkomailla suoritettaviin oppimisjaksoihin liittyvät hallinnolliset ja institutionaaliset asiat

               a)

               pyrkivät ratkaisemaan sellaiset hallinnolliset kysymykset, jotka tekevät viisumien ja oleskelulupien saamisesta hankalaa niille Euroopan unionin ulkopuolelta tuleville, jotka haluavat suorittaa opintoja jossakin jäsenvaltiossa;

               b)

               pyrkivät vähentämään hallinnollisia esteitä, jotta edistetään sekä unioniin että unionista muualle suuntautuvaa oppimiseen liittyvää liikkuvuutta. Yhteistyön ja kumppanuuksien lisääminen kolmansien maiden kanssa, jäsenvaltioiden asiaankuuluvien viranomaisten väliset sopimukset ja oppilaitosten kahdenväliset sopimukset olisivat omiaan helpottamaan oppimiseen liittyvää liikkuvuutta unionin ja muun maailman välillä;

               c)

               pohtivat ongelmia, jotka johtuvat siitä, että unionissa voimassa olevat oikeudelliset säännöt, jotka koskevat alaikäisten osallistumista oppimiseen liittyviin liikkuvuusohjelmiin, poikkeavat toisistaan;

               d)

               määrittelevät selkeät järjestelyt, joilla rohkaistaan ammatilliseen peruskoulutukseen kuuluvassa oppisopimuskoulutuksessa olevia osallistumaan oppimiseen liittyvään liikkuvuuteen. Edistääkseen oppisopimuskoulutuksessa olevien samoin kuin nuorten tutkijoiden oppimiseen liittyvää liikkuvuutta jäsenvaltioiden olisi kansallisten lainsäädäntöjensä mukaisesti varmistettava riittävä suojelun saatavuus vakuutusten, työnormien, terveys- ja turvallisuusvaatimusten sekä vero-, sosiaaliturva- ja eläkejärjestelyjen osalta;

               e)

               kannustavat aktiivisesti laatimaan ja toteuttamaan koulutusohjelmia yhdessä eri maiden oppilaitoksien kanssa;

               f)

               mahdollisuuksien mukaan sisällyttävät oppimiseen liittyviä liikkuvuusmahdollisuuksia opinto- ja koulutusohjelmiin; lisäksi tarjoavat myös lyhyitä liikkuvuusjaksoja, jotka voivat rohkaista yhä useampia nuoria liikkuvuuteen.

         5)   Apurahojen ja lainojen siirrettävyys
   edistävät apurahojen ja lainojen siirrettävyyttä sekä asiaankuuluvien etuisuuksien asianmukaista saatavuutta nuorten oppimiseen liittyvän liikkuvuuden helpottamiseksi.
   6)   Oppimiseen liittyvän liikkuvuuden laatu

               a)

               käyttävät liikkuvuuden korkean laadun varmistamiseksi olemassa olevia laatunormistoja, kuten liikkuvuutta koskevaa eurooppalaista laatuperuskirjaa sekä kansallisia ja alueellisia peruskirjoja, ja edistävät laadunvarmistusta liikkuvuuden kaikkien eri näkökohtien osalta;

               b)

               kannustavat lähettäviä ja vastaanottavia oppilaitoksia jatkuvaan vuoropuheluun ja selkeisiin järjestelyihin, esimerkiksi käyttämällä opiskelusopimuksia; kannustavat hankittujen tietojen, taitojen ja pätevyyksien tunnustamiseen, läpinäkyviin valintamenettelyihin, vertaisvaihtoon ja jäsenneltyyn tukeen oppijoille;

               c)

               kannustavat oppimiseen liittyvän liikkuvuusjakson jälkeen suoritettavaan säännölliseen raportointiin kokemusten korkean laadun takaamiseksi;

               d)

               kannustavat toteuttamaan mentorointi- ja vertaisoppimisjärjestelyjä, jotta varmistetaan liikkuvien oppijoiden kotoutuminen isäntämaahan tai -oppilaitokseen;

               e)

               kannustavat tarjoamaan liikkuville oppijoille soveltuvia ja edullisia palveluja, kuten asuminen, ruokailu ja julkinen liikenne;

               f)

               kannustavat tarjoamaan oppijoille ohjausta siinä, miten nämä voivat parhaiten hyödyntää oppimiseen liittyvää liikkuvuutta tietojensa, taitojensa ja pätevyyksiensä kehittämiseksi;

               g)

               kannustavat tarjoamaan liikkuville oppijoille näiden paluun jälkeen ohjausta siinä, miten nämä voivat hyödyntää ulkomailla oleskelun aikana hankkimaansa pätevyyttä; tukevat uudelleensopeutumista pitkän ulkomailla oleskelun jälkeen.

         7)   Oppimistulosten tunnustaminen

               a)

               edistävät sellaisten unionin välineiden täytäntöönpanoa ja käyttöä, jotka helpottavat liikkuvuuskokemuksiin perustuvien oppimistulosten siirtämistä ja validointia jäsenvaltioiden välillä. Kyseisten välineiden tunnettuutta olisi myös lisättävä varsinkin työnantajien keskuudessa;

               b)

               kehittävät sekä epävirallisen oppimisen että arkioppimisen validointia ja tunnustamista koskevia menettelyjä ja ohjeistoja liikkuvuuden lisäämiseksi esimerkiksi vapaaehtois- ja nuorisotyössä;

               c)

               tarkastelevat ulkomailla suoritettujen liikkuvuusjaksojen aikana hankittujen tietojen, taitojen ja pätevyyksien, kuten vieraan kielen taidon, validointia ja tunnustamista;

               d)

               tukevat yhteyspisteitä, joissa ulkomailta palaavat oppijat voivat saada tietoa siitä, miten heidän pätevyytensä voidaan tunnustaa ja todentaa, ja lisäävät näiden yhteyspisteiden näkyvyyttä.

         8)   Muita heikommassa asemassa olevat oppijat
   tarjoavat muita heikommassa asemassa oleville oppijoille, joilta voivat puuttua mahdollisuudet oppimiseen liittyvään liikkuvuuteen, kohdennettua tietoa heidän erityisiin tarpeisiinsa räätälöidyistä ohjelmista ja tuista.
   9)   Kumppanuudet ja rahoitus

               a)

               kannustavat solmimaan oppimiseen liittyvää liikkuvuutta koskevia kumppanuuksia sekä julkisten että yksityisten alueellisella ja paikallisella tasolla toimivien toimijoiden kanssa. Kauppakamarit, elinkeinoelämän järjestöt, ammatillisen koulutuksen alan järjestöt ja ammattijärjestöt sekä valtiosta riippumattomat järjestöt voivat osoittautua hyödyllisiksi kumppaneiksi tässä yhteydessä. Lisäksi olisi edistettävä koulujen, yliopistojen ja yritysten välisiä verkostoja tiedon, uutisten ja kokemusten vaihtofoorumeina;

               b)

               kannustavat alue- ja paikallisviranomaisia hyödyntämään olemassa olevia verkostoja ja solmimaan uusia kumppanuuksia ja siten kasvattamaan rooliaan oppimiseen liittyvän liikkuvuuden edistämisessä;

               c)

               stimuloivat koulutusalan ja elinkeinoelämän välistä aktiivista yhteistyötä ja viestintää, mukaan lukien valistaminen oppimiseen liittyvän liikkuvuuden arvosta ja puhuminen sen puolesta, koska yrityksillä on tärkeä rooli nuorten liikkuvuuden lisäämisessä esimerkiksi harjoittelupaikkojen tarjoajina; tarjoavat tarvittaessa unionin ja kansallisen lainsäädännön mukaisia kannustimia, kuten erityisavustuksia yrityksille, jotta yritykset puolestaan tarjoaisivat harjoittelupaikkoja;

               d)

               edistävät kansallisten ja unionin ohjelmien yhdenmukaisuutta ja täydentävyyttä synergioiden luomiseksi ja liikkuvuusohjelmien tuloksellisuuden parantamiseksi.

         10)   Välittäjien rooli

               a)

               kannustavat käyttämään välittäjiä eli opettajia, kouluttajia, perheitä, nuorisotyöntekijöitä ja nuoria, joilla on kokemusta liikkuvuudesta ja jotka sen ansiosta voivat innostaa ja motivoida nuoria liikkuvuuteen; kannustavat koulutusalan työnantajia tunnustamaan ja arvostamaan opettajien, kouluttajien ja nuorisotyöntekijöiden sitoutumista oppimiseen liittyvään liikkuvuuteen;

               b)

               edistävät ja tukevat oppimiseen liittyviä liikkuvuusmahdollisuuksia osana peruskoulutusta ja oppilaitosten johtajien, opettajien, kouluttajien, hallinnollisen henkilökunnan ja nuorisotyötekijöiden jatkuvaa ammatillista kehittymistä.

         11)   Edistymisen seuranta

               a)

               tukevat vapaaehtoiselta pohjalta työtä, joka koskee mahdollisuutta laatia metodologinen kehys, jonka avulla seurataan edistymistä oppimiseen liittyvän liikkuvuuden edistämisessä ja sen esteiden poistamisessa; tämä työ perustuu Eurydice-verkon puitteissa jäsenvaltioiden asiantuntijoiden avustuksella laadittuun valmistelevaan tutkimukseen, ja siinä hyödynnetään täysimääräisesti olemassa olevia tietolähteitä;

               b)

               raportoivat komissiolle edistymisestä, jota on tapahtunut oppimiseen liittyvän liikkuvuuden edistämisessä ja sen esteiden poistamisessa, eurooppalaisen koulutusyhteistyön strategisiin puitteisiin (‧ET 2020‧) liittyvien olemassa olevien raportointirakenteiden puitteissa;

         PANEE MERKILLE KOMISSION AIKOMUKSEN

               1)

               varmistaa tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa erityisesti elinikäistä oppimista koskevien unionin ohjelmien ja talousarvioiden täysimääräinen ja tehokas käyttö nuorten oppimismahdollisuuksien pidentämiseksi ja laajentamiseksi myös harkitsemalla Euroopan rakenne- ja koheesiorahastojen ja Euroopan investointipankin käyttöä (5);

               2)

               tukea jäsenvaltioiden toimia, joiden tarkoituksena on edistää oppimiseen liittyvää liikkuvuutta, erityisesti tarkastelemalla tämän suosituksen vaikutuksia unionin koulutus- ja nuorisoalan ohjelmien seuraavaan sukupolveen ja unionin seuraavaan monivuotiseen rahoituskehykseen;

               3)

               parantaa yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa oppimiseen liittyvän maiden rajat ylittävän liikkuvuuden mittaamisessa käytettyä tilastointitapaa;

               4)

               tutkia tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa mahdollisuutta laatia metodologinen kehys, josta komission tiedonannossa Nuoret liikkeellä käytetään nimitystä ”liikkuvuuden tulostaulu” ja jonka avulla seurataan edistymistä oppimiseen liittyvän liikkuvuuden edistämisessä ja sen esteiden poistamisessa;

               5)

               arvioida edistymistä oppimiseen liittyvän liikkuvuuden esteiden poistamisessa tämän suosituksen täytäntöönpanon neljän ensimmäisen vuoden jälkeen.

      Tehty Luxemburgissa 28 päivänä kesäkuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         FAZEKAS S.

      (1)  EYVL C 371, 23.12.2000, s. 4.

      (2)  EYVL L 215, 9.8.2001, s. 30.

      (3)  EUVL C 255, 22.9.2010, s. 81.

      (4)  EUVL C 175, 1.7.2009, s. 31.

      (5)  Sekä harkitsemalla mahdollisuutta kehittää nuorten liikkuvuudesta marraskuussa 2008 annetuissa päätelmissä neuvoston komissiolle esittämän kehotuksen mukaisesti uusia rahoitustukikeinoja mukaan lukien mahdollinen eurooppalainen opintolainajärjestelmä.


title: Komission suositus, annettu 30 päivänä huhtikuuta 2009 , suositusten 2004/913/EY ja 2005/162/EY täydentämisestä julkisesti noteerattujen yhtiöiden hallinto- tai valvontaelinten jäsenten palkkoja ja palkkioita koskevan järjestelmän osalta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               15.5.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 120/28

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 30 päivänä huhtikuuta 2009,
   suositusten 2004/913/EY ja 2005/162/EY täydentämisestä julkisesti noteerattujen yhtiöiden hallinto- tai valvontaelinten jäsenten palkkoja ja palkkioita koskevan järjestelmän osalta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2009/385/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan toisen luetelmakohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio antoi 14 päivänä joulukuuta 2004 suosituksen 2004/913/EY julkisesti noteerattujen yhtiöiden hallinto- tai valvontaelinten jäsenten palkkoja ja palkkioita koskevan asianmukaisen järjestelmän edistämisestä (1) ja 15 päivänä helmikuuta 2005 suosituksen 2005/162/EY julkisesti noteerattujen yhtiöiden toimivaan johtoon kuulumattomien tai valvovien hallinto- tai valvontaelimen jäsenten tehtävistä sekä hallinto- tai valvontaelimen komiteoista (2). Kyseisten suositusten päätavoitteena on varmistaa palkka- ja palkkiokäytänteiden avoimuus; osakkaiden harjoittama palkka- ja palkkiopolitiikan ja yksittäisten palkkioiden valvonta, joka perustuu osakkaille annettaviin tietoihin, palkka- ja palkkioselvityksestä järjestettävään velvoittavaan tai neuvoa-antavaan äänestykseen ja osakeperusteisten palkkiojärjestelmien hyväksyttämiseen osakkailla; toimivaan johtoon kuulumattomien hallinto- tai valvontaelinten jäsenten harjoittama tehokas ja riippumaton valvonta ja palkkiokomitean toimiminen palkka- ja palkkiokäytänteiden yhteydessä ainakin neuvoa-antavassa roolissa.

               (2)

               Suositusten mukaan komission olisi seurattava tilannetta, muun muassa suosituksissa esitettyjen periaatteiden täytäntöönpanoa ja soveltamista, sekä arvioitava jatkotoimien tarpeellisuutta. Lisäksi viime vuosien kokemukset ja hiljattain myös finanssikriisi ovat osoittaneet, että palkka- ja palkkiorakenteet ovat tulleet yhä mutkikkaammiksi, niissä on keskitytty liikaa lyhyen aikavälin saavutuksiin ja ne ovat joissakin tapauksissa johtaneet liiallisiin palkkioihin, joihin tulokset eivät ole antaneet aihetta.

               (3)

               Vaikka hallinto- tai valvontaelinten jäsenten palkkojen ja palkkioiden muodosta, rakenteesta ja määrästä päättävät yhä ensisijaisesti yhtiöt, niiden osakkaat ja tapauksen mukaan työntekijöiden edustajat, komission mielestä tarvitaan enemmän periaatteita siitä, millaisia ovat hallinto- tai valvontaelinten jäsenten palkkojen ja palkkioiden rakenteet, jotka määritellään yhtiön palkka- ja palkkiopolitiikassa, millä menettelyllä palkoista ja palkkioista päätetään ja miten menettelyä valvotaan.

               (4)

               Tämä suositus ei vaikuta työmarkkinaosapuolten mahdollisiin oikeuksiin työehtosopimusneuvotteluissa.

               (5)

               Julkisesti noteerattujen yhtiöiden hallinto- tai valvontaelinten jäsenten palkkoja ja palkkioita koskevaa nykyistä järjestelmää olisi lujitettava periaatteilla, joilla täydennetään suosituksissa 2004/913/EY ja 2005/162/EY esitettyjä periaatteita.

               (6)

               Hallinto- tai valvontaelinten jäsenten palkkojen ja palkkioiden rakenteella olisi edistettävä yhtiön pitkän aikavälin elinkelpoisuutta ja varmistettava, että palkat ja palkkiot perustuvat tuloksiin. Palkkojen ja palkkioiden muuttuvat osat olisi sen vuoksi kytkettävä ennalta määriteltyihin ja mitattavissa oleviin tulosperusteisiin, joihin kuuluvat myös muut kuin taloudelliset perusteet. Palkkojen ja palkkioiden muuttuville osille olisi asetettava rajat. Palkkojen ja palkkioiden muuttuvat osat, jotka ovat huomattavan suuria, tulisi maksaa vasta tietyn ajan, kuten 3–5 vuoden kuluttua, jos tulosehdot täyttyvät. Lisäksi yhtiöiden olisi voitava vaativa takaisin palkkojen ja palkkioiden muuttuvat osat, jotka on maksettu sellaisten tietojen pohjalta, jotka ovat osoittautuneet ilmeisen virheellisiksi.

               (7)

               On varmistettava, että erorahat, niin kutsutut kultaiset kädenpuristukset, eivät ole epäonnistumisesta maksettavia palkkioita vaan toimivat ensisijaisessa tarkoituksessaan turvaverkkona siinä tapauksessa, että työsopimus sanotaan irti ennen sen voimassaolon päättymistä. Sen vuoksi erorahat olisi rajoitettava ennakolta tiettyyn määrään tai tietynpituiseen ajanjaksoon, jotka eivät yleensä saisi ylittää kahta vuosipalkkaa (ainoastaan vuosipalkan kiinteän osan perusteella), eikä erorahoja saisi maksaa, jos irtisanominen johtuu epätyydyttävästä suorituksesta tai jos hallinto- tai valvontaelimen jäsen eroaa omasta tahdostaan. Tämä ei kuitenkaan estä maksamasta erorahoja sellaisissa tilanteissa, joissa työsopimus sanotaan irti ennen sen voimassaolon päättymistä yhtiön strategiassa tapahtuneiden muutosten vuoksi, taikka sulautumis- ja/tai yritysostotilanteissa.

               (8)

               Järjestelmät, joissa hallinto- tai valvontaelinten jäseniä palkitaan osakkeilla, osakeoptioilla tai muilla oikeuksilla hankkia osakkeita tai joissa kyseisten jäsenten palkkiot perustuvat osakehintojen muutoksiin, olisi kytkettävä paremmin yhtiön tulokseen ja pitkän aikavälin arvonmuodostukseen. Sen vuoksi osakkeisiin olisi sovellettava asianmukaista odotusaikaa, johon liittyy tulosehtoja. Osakeoptioiden käytön ja osakkeiden hankintaoikeuden käytön tai osakehintojen muutoksiin perustuvan palkitsemisen tulisi olla mahdollista vasta tietyn ajan kuluttua ja vain siinä tapauksessa, että tulosehdot täyttyvät. Jotta hallinto- tai valvontaelinten jäsenille, jotka omistavat yhtiön osakkeita, ei syntyisi eturistiriitoja, nämä jäsenet olisi velvoitettava säilyttämään osan osakkeistaan toimikautensa päättymiseen saakka.

               (9)

               Jotta osakkaiden olisi helpompi arvioida yhtiön palkka- ja palkkiopolitiikkaa ja vahvistaa yhtiön vastuuvelvollisuutta osakkaitaan kohtaan, palkka- ja palkkioselvityksen tulisi olla selkeä ja helppotajuinen. Lisäksi on tarpeen antaa enemmän tietoja palkkojen ja palkkioiden rakenteesta.

               (10)

               Vastuuvelvollisuuden lisäämiseksi osakkaita olisi kannustettava osallistumaan yhtiökokouksiin ja käyttämään harkiten äänioikeuksiaan. Erityisesti institutionaalisilla osakkailla olisi oltava johtava rooli sen varmistamisessa, että hallinto- ja valvontaelimillä on entistä suurempi vastuuvelvollisuus palkka- ja palkkioasioissa.

               (11)

               Suosituksessa 2005/162/EY tarkoitetuilla palkkiokomiteoilla on tärkeä rooli yhtiön palkka- ja palkkiopolitiikan suunnittelussa, eturistiriitojen ehkäisemisessä sekä (johto)elinten toiminnan valvonnassa palkka- ja palkkioasioiden yhteydessä. Palkkiokomiteoiden roolin vahvistamiseksi ainakin yhdellä niiden jäsenistä olisi oltava palkka- ja palkkioasioiden tuntemusta.

               (12)

               Palkkioasioissa neuvovilla konsulteilla saattaa olla eturistiriitoja esimerkiksi silloin, kun kyseiset konsultit neuvovat palkkiokomiteaa palkkiokäytänteissä ja -järjestelyissä ja samalla myös yhtiötä tai sen toimivaan johtoon kuuluvia tai liikkeenjohtoon osallistuvia jäseniä. Palkkiokomiteoiden tulisi noudattaa varovaisuutta palkatessaan palkkioasioissa neuvovia konsultteja, jotta varmistetaan, että samat konsultit eivät neuvo samanaikaisesti yhtiön henkilöstöosastoa, toimivaan johtoon kuuluvia tai liikkeenjohtoon osallistuvia jäseniä.

               (13)

               Ottaen huomioon hallinto- tai valvontaelinten jäsenten palkka- ja palkkiokysymysten merkityksen komissio aikoo hallinto- tai valvontaelinten jäsenten palkkoja ja palkkioita koskevan yhteisön kehyksen soveltamisen tehostamiseksi käyttää laajemmin erilaisia seurantamekanismeja, kuten vuosittaisia tulostauluja ja jäsenvaltioiden tekemää keskinäistä arviointia. Lisäksi komissio aikoo selvittää mahdollisuuksia standardoida hallinto- tai valvontaelinten jäsenten palkkoja ja palkkioita koskevien tietojen ilmoittamista.

               (14)

               Ilmoituksissa, jotka jäsenvaltiot antavat tämän suosituksen mukaisista toimenpiteistä, olisi esitettävä selkeät määräajat, joiden kuluessa yhtiöiden olisi vahvistettava tässä suosituksessa esitettyjen periaatteiden mukaiset palkka- ja palkkiopolitiikat,

         SUOSITTAA:

      I   JAKSO

      Soveltamisala ja määritelmät

   1.   Soveltamisala

               1.1

               Tämän suosituksen II jakson soveltamisala vastaa suosituksen 2004/913/EY II jakson soveltamisalaa.
               Tämän suosituksen III jakson soveltamisalaa vastaa suosituksen 2005/162/EY III jakson soveltamisalaa.

               1.2

               Jäsenvaltioiden olisi toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että julkisesti noteeratut yhtiöt, jotka kuuluvat suositusten 2004/913/EY ja 2005/162/EY soveltamisalaan, noudattavat tätä suositusta.

         2.   Suosituksissa 2004/913/EY ja 2005/162/EY esitettyjä määritelmiä täydentävät määritelmät

               2.1

               ”Palkkojen ja palkkioiden muuttuvilla osilla” tarkoitetaan hallinto- tai valvontaelinten jäsenten palkkojen ja palkkioiden osia, jotka myönnetään tulosperusteilla, bonukset mukaan luettuina.

               2.2

               ”Erorahoilla” tarkoitetaan maksuja, jotka liittyvät toimivaan johtoon kuuluvien tai liikkeenjohtoon osallistuvien jäsenten työsopimusten irtisanomiseen ennen niiden voimassaolon päättymistä, mukaan luettuina maksut, jotka liittyvät irtisanomisajan kestoon tai työsopimukseen sisällytettyyn kilpailukieltolausekkeeseen.

      II   JAKSO

      Palkka- ja palkkiopolitiikka

   (Suosituksen 2004/913/EY II jakso)
   3.   Hallinto- tai valvontaelinten jäseniä koskevan palkka- ja palkkiopolitiikan rakenne

               3.1

               Jos palkka- ja palkkiopolitiikka sisältää palkkojen ja palkkioiden muuttuvia osia, yhtiöiden olisi asetettava muuttuville osille rajat. Palkkojen ja palkkioiden kiinteiden osien olisi oltava niin suuria, että yhtiöt voivat pidättää muuttuvat osat, jos tulosperusteet eivät täyty.

               3.2

               Palkkojen ja palkkioiden muuttuvien osien myöntäminen olisi tehtävä riippuvaiseksi ennalta määritellyistä ja mitattavissa olevista tulosperusteista.
               Tulosperusteilla olisi edistettävä yhtiön pitkän aikavälin elinkelpoisuutta, ja niihin olisi sisällyttävä yhtiön pitkän aikavälin arvonmuodostuksen kannalta merkityksellisiä ei-taloudellisia perusteita, kuten sovellettavien sääntöjen ja menettelyjen noudattaminen.

               3.3

               Kun palkan tai palkkion muuttuva osa myönnetään, suuri osa siitä olisi annettava vasta tietyn vähimmäisajan kuluttua. Muuttuvan osan osatekijä, jonka antamista lykätään, olisi määritettävä suhteessa siihen, mikä on muuttuvan osan paino palkan tai palkkion kiinteään osaan verrattuna.

               3.4

               Toimivaan johtoon kuuluvien ja liikkeenjohtoon osallistuvien jäsenten kanssa tehtävissä työsopimuksissa olisi oltava määräykset, jotka antavat yhtiölle mahdollisuuden vaatia takaisin sellaisten tietojen pohjalta annetut palkkojen tai palkkioiden muuttuvat osat, jotka ovat myöhemmin osoittautuneet ilmeisen virheellisiksi.

               3.5

               Erorahat eivät saisi ylittää tiettyä kiinteää määrää tai tiettyä kiinteää vuosipalkan kerrannaista, joka ei yleensä saisi olla suurempi kuin kahdelta vuodelta maksettavan palkan kiinteä osa tai sitä vastaava määrä.
               Erorahoja ei tulisi maksaa, jos irtisanominen johtuu epätyydyttävästä suorituksesta.

         4.   Osakkeina maksettavat palkkiot

               4.1

               Osakkeiden omistusoikeuden pitäisi siirtyä aikaisintaan kolmen vuoden kuluttua osakkeiden myöntämisestä.
               Osakeoptioiden käytön, osakkeiden hankintaoikeuden käytön tai osakehintojen muutoksiin perustuvan palkitsemisen tulisi olla mahdollista aikaisintaan kolmen vuoden kuluttua niiden myöntämisestä.

               4.2

               Osakkeiden omistusoikeuden siirtämisen, osakeoptioiden käytön ja osakehintojen muutoksiin perustuvan palkitsemisen olisi oltava riippuvaisia ennalta määritellyistä ja mitattavissa olevista perusteista.

               4.3

               Osakkeiden omistusoikeuden siirtämisen jälkeen hallinto- tai valvontaelinten jäsenten olisi säilytettävä itsellään tietty määrä osakkeita toimikautensa päättymiseen saakka ottaen kuitenkin huomioon tarve rahoittaa osakkeiden hankintamenot. Säilytettävien osakkeiden määrä olisi vahvistettava esimerkiksi siten, että se vastaa koko vuosipalkan kaksinkertaista arvoa (sekä kiinteät että muuttuvat osat mukaan luettuina).

               4.4

               Toimivaan johtoon kuulumattomien tai valvovien jäsenten palkkioihin ei saisi sisältyä osakeoptioita.

         5.   Hallinto- tai valvontaelinten jäsenten palkkoja ja palkkioita koskevien tietojen antaminen

               5.1

               Suosituksen 2004/913/EY 3.1 kohdassa mainitun palkka- ja palkkioselvityksen tulisi olla selkeä ja helppotajuinen.

               5.2

               Suosituksen 2004/913/EY 3.3 kohdassa mainittujen tietojen lisäksi palkka- ja palkkioselvityksen olisi sisällettävä seuraavat tiedot:

                           a)

                           selvitys siitä, miten valituilla tulosperusteilla edistetään yhtiön pitkän aikavälin etuja tämän suosituksen 3.2 kohdan mukaisesti;

                           b)

                           selvitys menetelmistä, joilla tutkitaan, ovatko tulosperusteet täyttyneet;

                           c)

                           riittävät tiedot siitä, kuinka kauan palkkojen ja palkkioiden muuttuvien osien maksamista lykätään tämän suosituksen 3.3 kohdan mukaisesti;

                           d)

                           riittävät tiedot politiikasta, jota sovelletaan erorahoihin tämän suosituksen 3.4 kohdan mukaisesti;

                           e)

                           riittävät tiedot tämän suosituksen 4.1 kohdan mukaisista odotusajoista, joiden kuluttua osakkeiden omistusoikeudet siirtyvät saajalle;

                           f)

                           riittävät tiedot politiikasta, jota sovelletaan tämän suosituksen 4.3 kohdan mukaisesti osakkeiden säilyttämiseen niiden omistusoikeuden siirtymisen jälkeen;

                           g)

                           riittävät tiedot sellaisten yhtiöiden muodostamien vertaisryhmien koostumuksesta, joiden palkka- ja palkkiopolitiikkaa on tarkastelu kyseisen yhtiön omaa palkka- ja palkkiopolitiikkaa luotaessa.

         6.   Osakkaiden äänestys

               6.1

               Erityisesti institutionaalisia osakkaita olisi kannustettava osallistumaan tarvittaessa yhtiökokouksiin ja käyttämään harkiten äänioikeuksiaan hallinto- tai valvontaelinten jäsenten palkkoja ja palkkioita koskevissa kysymyksissä ottaen huomioon tässä suosituksessa sekä suosituksissa 2004/913/EY ja 2005/162/EY esitetyt periaatteet.

      III   JAKSO

      Palkkiokomitea

   (Suosituksen 2005/162/EY liitteessä I oleva 3 kohta)
   7.   Perustaminen ja kokoonpano

               7.1

               Palkkiokomitean jäsenistä ainakin yhdellä tulisi olla palkka- ja palkkiopolitiikkaa koskevaa tietämystä ja kokemusta.

         8.   Rooli

               8.1

               Palkkiokomitean olisi säännöllisesti tarkasteltava toimivaan johtoon kuuluvia tai liikkeenjohtoon osallistuvia jäseniä koskevaa palkka- ja palkkiopolitiikkaa, osakkeina maksettavia palkkioita koskeva politiikka mukaan luettuna, sekä kyseisen politiikan toteuttamista.

         9.   Toiminta

               9.1

               Palkkiokomitean olisi tehtäviä hoitaessaan osoitettava riippumatonta arvostelukykyä ja lahjomattomuutta.

               9.2

               Käyttäessään konsultin palveluja tietojen saamiseksi palkka- ja palkkiojärjestelmiä koskevista markkinastandardeista palkkiokomitean olisi varmistettava, että kyseinen konsultti ei samanaikaisesti neuvo kyseisen yhtiön henkilöstöosastoa, toimivaan johtoon kuuluvia tai liikkeenjohtoon osallistuvia jäseniä.

               9.3

               Tehtäviään hoitaessaan palkkiokomitean olisi varmistettava, että yksittäisten toimivaan johtoon kuuluvien tai liikkeenjohtoon osallistuvien jäsenten palkat ja palkkiot ovat oikeassa suhteessa muiden yhtiön toimivaan johtoon kuuluvien tai liikkeenjohtoon osallistuvien jäsenten ja yhtiön muun henkilöstön jäsenten palkkoihin ja palkkioihin.

               9.4

               Palkkiokomitean olisi raportoitava osakkaille tehtäviensä hoitamisesta ja oltava tätä varten läsnä yhtiökokouksessa.

      IV   JAKSO

      Loppusäännökset

               10.

               Jäsenvaltioita kehotetaan toteuttamaan tämän suosituksen soveltamisen edistämiseksi tarvittavat toimenpiteet 31 päivään joulukuuta 2009 mennessä.
               Tätä varten jäsenvaltioita kehotetaan järjestämään tätä suositusta koskevia kansallisia kuulemistilaisuuksia sidosryhmien kanssa ja ilmoittamaan komissiolle toimenpiteet, jotka ne ovat toteuttaneet tämän suosituksen mukaisesti, jotta komissio voi seurata tarkasti tilannetta ja arvioida sen pohjalta jatkotoimenpiteiden tarpeen.

               11.

               Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 30 päivänä huhtikuuta 2009.

            Komission puolesta

         Siim KALLAS

            Varapuheenjohtaja

      (1)  EUVL L 385, 29.12.2004, s. 55.

      (2)  EUVL L 52, 25.2.2005, s. 51.