title: Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Slovenian tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005–2008

text:
Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52006SC0112

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen Neuvoston lausunto Slovenian tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005–2008  /* SEK/2006/0112 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 1.2.2006SEK(2006) 112 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTOSlovenian tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005–2008(komission esittämä)PERUSTELUTTaustaaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Sopimusta on muutettu kerran, vuonna 2005. Muuttamisen yhteydessä todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen budjettipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelmat, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistetut ohjelmat vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetut) vakausohjelmat, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetut) lähentymisohjelmat). Slovenia toimitti ensimmäisen lähentymisohjelmansa toukokuussa 2004. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 5 päivänä heinäkuuta 2004 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.Jäsenvaltioiden on näissä ohjelmissa ilmoitettava keskipitkän aikavälin tavoitteena oleva julkisen talouden rahoitusasema ja esitettävä sen saavuttamiseksi ja säilyttämiseksi toteutettavat toimenpiteet sekä taustalla olevat taloutta koskevat oletukset. Keskipitkän aikavälin tavoite olisi tarkistetun sopimuksen mukaan eriytettävä jäsenvaltioittain, koska taloudellinen tilanne ja julkisen talouden rahoitusasema on unionin eri jäsenvaltioissa erilainen ja koska myös kestävyyteen kohdistuvat finanssipoliittiset riskit ovat erilaisia. Sopimukseen tehtyjen muiden tarkistusten mukaan olisi lisäksi saavutettava koko suhdannekierron ajaksi symmetrisempi lähestymistapa finanssipolitiikkaan tehostamalla budjettikuria taloudellisesti hyvinä aikoina. Samalla sellaiset suuret rakenneuudistukset, joilla on todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen, olisi otettava huomioon arvioitaessa, voidaanko keskipitkän aikavälin tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeutusurasta väliaikaisesti poiketa.Komissio on tutkinut Slovenian viimeksi toimittaman tarkistetun lähentymisohjelman. Se on tässä yhteydessä ottanut huomioon yksiköidensä syksyn 2005 talousennusteen, käytännesäännöt[2], yhteisesti sovitut menetelmät, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa, sekä vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvät talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja on jäljempänä esitetyn arvion perusteella antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi.Arviointi1.  Slovenia toimitti 8 päivänä joulukuuta 2005 toisen tarkistetun lähentymisohjelmansa, joka kattaa vuodet 2005–2008. Tarkistettu ohjelma vastaa pääpiirteissään vakaus- ja lähentymisohjelmille uusissa käytännesäännöissä[3] määritettyä mallirakennetta ja tietojenantovaatimuksia.2.  Neuvosto antoi 8 päivänä maaliskuuta 2005 Slovenian edellisestä vuosien 2004–2007 tarkistetusta lähentymisohjelmasta lausunnon, jossa se kehotti Sloveniaa i) käyttämään kaikki mahdollisuudet nopeuttaakseen alijäämän vähentämistä ja ii) jatkamaan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä parantavia toimenpiteitä, kuten eläke- ja terveydenhuoltojärjestelmän uudistuksia.3.  Slovenian taloudessa koettiin 1990-luvun alussa talouden siirtymävaiheesta johtuva laskusuhdanne, jonka jälkeen BKT:n kasvu on ollut vahvaa, viimeisen vuosikymmenen aikana keskimäärin lähes 4 prosenttia vuodessa. Inflaatiopaineita on onnistuttu hillitsemään ja kuluttajahintojen nousu lähestyi EU:n keskiarvoa vuoden 2005 loppua kohti. Julkisen talouden rahoitusasema heikkeni vuonna 1997, ja se on siitä lähtien pysynyt alijäämäisenä. Vuosina 2000–2004 alijäämä oli ESA95:n pohjalta keskimäärin 3 prosenttia suhteessa BKT:hen.4.  Makrotalouden skenaario, jossa BKT:n kasvun ennustetaan kotimaisen kysynnän kasvaessa pysyttelevän noin 4 prosentissa koko ohjelmakauden ajan, vaikuttaa realistiselta. Suhdannetilanne todennäköisesti kohenee vähitellen; negatiivisen tuotantokuilun arvioidaan olleen 1 prosentti suhteessa BKT:hen vuonna 2005, ja sen ennustetaan umpeutuvan kauden loppuun mennessä. Kasvuoletuksiin ei sisälly lokakuussa 2005 hyväksytty uudistussuunnitelma, jonka odotetaan kiihdyttävän kasvun keskimäärin yli 5 prosenttiin vuoden 2008 jälkeen. Ennuste vaikuttaa jokseenkin optimistiselta, etenkin kun ohjelmassa ei selvitetä, miten rakenneuudistukset vaikuttaisivat (potentiaaliseen) kasvuun.5.  Inflaatiokehitys oli vuonna 2005 epävakaista, mutta keskimäärin inflaatio hidastui niin, että se laski vuoden loppuun mennessä 2,5 prosenttiin (3,7 prosenttia vuonna 2004). Hallitus pysyi sitoumuksessaan noudattaa malttia säänneltyjen hintojen korottamisessa ja välillisten verojen muuttamisessa. Inflaation hillitsemisessä auttoivat myös valmisteveron säännölliset mukautukset, joilla tasapainotettiin öljyn korkean hinnan epäsuotuisia vaikutuksia. Lisäksi deflaatiota on edistänyt ERM II -jäsenyys. Slovenian tolar on pysytellyt hyvin lähellä keskuskurssia 239,64 SIT/EUR siitä lähtien, kun Slovenia 28 päivänä kesäkuuta 2004 liittyi ERM II:een. Pitkät korot ovat vaihdelleet ja olleet satunnaisesti jopa selvästi 100 peruspisteen alapuolella huhtikuun 2004 jälkeen. Kehitys seuraa tarkasti joukkovelkakirjojen tuoton kehitystä euroalueella. Rahaviranomaiset havaitsevat rajoitteita ohjauskorkojen mukauttamisessa inflaation pitämiseksi hallinnassa ennen EMU:un liittymistä. Inflaation odotetaan asettuvan ohjelman kattamina vuosina noin 2,5 prosenttiin, mikä vaikuttaa realistiselta. Jäljellä olevien rakenteellisten jäykkyyksien poistamista on kuitenkin edelleen jatkettava. Palkkamalttia ja tervettä julkista taloutta pidetään ohjelmassa keskeisenä, jos euro aiotaan ottaa käyttöön vuoden 2007 alussa.6.  Vuoden 2005 talousarvion toteutumisesta voidaan todeta, että julkisen talouden alijäämäksi arvioidaan komission syksyn 2005 talousennusteissa 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun edellisen tarkistetun lähentymisohjelman tavoite oli 2,1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Alustava toteutuma on odotettua parempi, sillä tulot oli aliarvioitu tammikuusta 2005 voimassa olleen uuden välittömien verojen järjestelmän perusteella.7.  Tarkistetulla ohjelmalla pyritään luomaan sellaiset olosuhteet, että EMU:un liittyminen onnistuu, ja samalla saavuttamaan EU:n keskimääräistä tulotasoa. Finanssipolitiikan strategialla pyritään pitämään julkisen talouden alijäämä selvästi alle 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen ja saavuttamaan vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitettu rahoitusasemaa koskeva keskipitkän aikavälin tavoite vuoteen 2008 mennessä. Ohjelmassa ilmoitetaan tähän tähtäävistä verouudistustoimenpiteistä, joiden seurauksena tulot vähenevät 1,8 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja menopuolen toimenpiteistä, joiden seurauksena menojen suhde BKT:hen pienenee 2,5 prosenttia. Ohjelmassa suunniteltu vakauttamisura on takapainotteinen. Ohjelmakauden alussa julkisen talouden alijäämän odotetaan pysyvän 1,7 prosentissa suhteessa BKT:hen ja supistuvan tämän jälkeen hitaasti 1,4 prosenttiin vuonna 2007 ja edelleen 1,0 prosenttiin vuonna 2008. Tavoitetta päästä 1 prosentin alijäämään suhteessa BKT:hen on uudessa tarkistuksessa siirretty edelliseen ohjelmaan verrattuna vuodella eteenpäin makrotalouden skenaarion säilyessä lähes muuttumattomana.8.  Niiden laskelmien perusteella, joita komission yksiköt ovat tehneet ohjelman tietojen perusteella yhteisesti sovittuja menetelmiä noudattaen, rakenteellisen ylijäämän (ts. suhdannetasoitettu ylijäämä, josta on vähennetty kertaluonteisten ja väliaikaisten toimenpiteiden vaikutukset) ennakoidaan parantuvan ohjelmakaudella 0,2 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Vuonna 2005 rakenteellinen alijäämä oli 1 ¼ prosenttia suhteessa BKT:hen. Alijäämä heikkenee hieman vuonna 2006, 1 ½ prosenttiin suhteessa BKT:hen, mutta sen odotetaan sen jälkeen vähitellen kohentuvan. Uudessa ohjelmassa asetetaan vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitettu keskipitkän aikavälin tavoite julkisen talouden rahoitusasemalle. Tavoitteeksi on määritelty 1,0 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, ja tarkoituksena on saavuttaa se vuoteen 2008 mennessä. Koska ohjelmaan sisältyvä keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (hieman alle 2 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) kunnianhimoisempi, sen pitäisi tuottaa riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoite on asianmukaisella tasolla, koska se on vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille määritellyn vaihteluvälin sisällä ja koska se heijastaa riittävästi velkasuhdetta ja keskimääräistä potentiaalista tuotannon kasvua pitkällä aikavälillä.9.  Julkisen talouden tavoitteisiin liittyvät riskit ovat pitkälti tasapainossa. Julkisen talouden toteutumat ovat Sloveniassa viime vuosina olleet ennustettua parempia. Tätä ovat tukeneet myös tehokkaat budjettimekanismit, joilla julkisia menoja hillitään, jos tuloja jää odottamatta saamatta. Myös kasvuoletukset voivat muuttua ennakoitua paremmiksi, jos rakenneuudistukset toteutetaan ajoissa. Tavoitteiden saavuttaminen voi kuitenkin olla vaikeaa, koska ei ole asetettu selkeää aikataulua julkisten menojen leikkauksille, joilla verouudistuksesta johtuva tulojen menetys saadaan tasapainotettua, ja koska eläkkeiden indeksointi palkkoihin on äskettäin päätetty ottaa uudelleen käyttöön. Pakollisten menojen suuri osuus (yli 80 prosenttia kokonaismenoista) johtuu jäykästä sääntelystä. Sen muuttaminen joustavammaksi edellyttää poliittisen konsensuksen saavuttamista.10.  Tämän riskinarvioinnin perusteella näyttää siltä, että tarkistetussa ohjelmassa esitetty finanssipolitiikan viritys tarjoaa riittävän varmuusmarginaalin, jolla varmistetaan, että alijäämä ei ohjelmakauden aikana tavanomaisissa suhdannevaihteluissa ylitä 3 prosentin viitearvoa suhteessa BKT:hen. Strategia vaikuttaa myös riittävän varmistamaan, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan suunnitellusti vuonna 2008. Vauhti, jolla julkista taloutta mukautetaan ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteeseen, ei kuitenkaan täysin vastaa vakaus- ja kasvusopimusta, jossa ohjeeksi annetaan rakenteellisen alijäämän parantaminen euroalueella ja ERM II –jäsenvaltioissa vuosittain 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen ja täsmennetään, että mukautuksen pitäisi taloudellisesti hyvinä aikoina olla suurempi. Vaikka suhdannetilanne kohentuu tasaisesti ohjelmakaudella, rakenteellisen rahoitusaseman suunnitellaan parantuvan ainoastaan 0,25 prosenttia suhteessa BKT:hen.11.  Ohjelmassa vedotaan väliaikaiseen poikkeamiseen tarkistetussa vakaus- ja kasvusopimuksessa ja uusissa käytännesäännöissä tarkoitettujen ”suurten rakenneuudistusten” perusteella. Poikkeaminen vakaus- ja kasvusopimuksessa asetetusta ohjeellisesta vauhdista, jolla rakenteellisia mukautuksia on toteutettava, johtuu lisäponnisteluista, joita julkiselta taloudelta edellytetään, jotta selvitään verouudistuksen aiheuttamasta tulojen menetyksestä olosuhteissa, joissa negatiivisen tuotantokuilun odotetaan umpeutuvan vasta ohjelmakauden loppuun mennessä. Rakenneuudistuksia, joihin tilapäinen poikkeaminen perustuu, ei ole kuitenkaan selvitetty riittävästi. Ohjelmassa ei myöskään esitetä kustannus–hyötyanalyysiä eikä osoiteta huomattavaa suotuisaa vaikutusta julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen. Näin ollen tilapäinen poikkeaminen ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeuttamisuralta ei ole tarkistetun vakaus- ja kasvusopimuksen mukaista.12.  Julkinen bruttovelka on suhteellisen alhainen ja pysyy sellaisena koko ohjelmakauden ajan. Velan on vuonna 2005 arvioitu vähenevän 29,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Ohjelmassa ennustetaan, että velkasuhde kasvaa seuraavien kahden vuoden aikana ja saavuttaa huippunsa vuonna 2007, jolloin se on 29,8 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vuoteen 2008 mennessä velan ennustetaan vähenevän 29,4 prosenttiin, sillä virta–varantokorjauserien oletetaan olevan suotuisia.13.  Slovenian julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän huomattavia riskejä, jotka johtuvat julkisista menoista, joita väestön ikääntymisestä ennustetaan aiheutuvan. Suhteellisen alhainen velkasuhde auttaa rajoittamaan ikääntymisen vaikutuksia julkiseen talouteen. Julkiset menot kuitenkin kasvavat Sloveniassa huomattavasti. Vaikka vuoden 1999 eläkeuudistus on huomattavasti hidastanut menojen tulevaa kasvua, uusi indeksointisääntö, jonka mukaan eläkkeet indeksoidaan palkkoihin kokonaan, eikä osittain, on osittain kumonnut sen vaikutukset. Kuten ohjelmassa todetaan, eläkejärjestelmän lisäuudistukset ovat jossakin vaiheessa välttämättömiä, jotta voidaan hillitä julkisten menojen tulevaa kasvua ja vähentää pitkän aikavälin kestävyyteen kohdistuvaa riskiä. Jos väestön ikääntymiseen liittyvien menopaineiden lieventämiseksi ei toteuteta lisätoimenpiteitä, julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys vaarantuu. Toimenpiteiden huolellinen suunnittelu ja oikea-aikainen käyttöönotto ovat keskeisellä sijalla.14.  Suunnitellut julkista taloutta koskevat toimenpiteet ovat pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukaiset. Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä ei kuitenkaan ole nimenomaisesti mainittu poliittisena prioriteettinä. Toimenpiteet ovat tarkemmin määrittämättömiä, eikä niiden perusteella voida arvioida strategian pitkän aikavälin toteuttamiskelpoisuutta.15.  Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisessa Slovenian kansallisessa uudistusohjelmassa, joka esitettiin 28 päivänä lokakuuta 2005, euron käyttöönottoa vuonna 2007 pidetään ensiarvoisen tärkeänä. Tarkistetulla lähentymisohjelmalla tähdätään – myös julkisen talouden laatua parantamalla – sellaisten olosuhteiden luomiseen, joissa EMU:un liittyminen onnistuu. Näin se on läheisesti yhteydessä kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyyn kattavaan toimenpideluetteloon. Kansallisessa uudistusohjelmassa hahmoteltujen toimien vaikutusta julkiseen talouteen ei ole kuitenkaan otettu huomioon lähentymisohjelman julkisen talouden ennusteissa, koska useat toimenpiteet jäävät pitkälti täsmentämättä.Tarkistetussa ohjelmassa pyritään hillitsemään inflaatio lähelle EU:n keskiarvoa ja suunnitellaan asteittaista julkisen talouden sopeuttamisuraa. Edellä esitetyn arvioinnin perusteella Slovenian olisi aiheellista:i) edetä nopeammin kohti ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitetta erityisesti täsmentämällä ja panemalla täytäntöön toimenpiteet, joilla menosuhteen suunniteltu alentaminen toteutetaan, sekä aikaistamalla sopeuttamistoimia;ii) toteuttaa erityisesti eläkejärjestelmään liittyviä lisätoimenpiteitä julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden parantamiseksi.Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTOSlovenian tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005–2008EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[4] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:16.  Slovenian taloudessa koettiin 1990-luvun alussa talouden siirtymävaiheesta johtuva laskusuhdanne, jonka jälkeen BKT:n kasvu on ollut vahvaa, viimeisen vuosikymmenen aikana keskimäärin lähes 4 prosenttia vuodessa. Inflaatiopaineita on onnistuttu hillitsemään ja kuluttajahintojen nousu lähestyi EU:n keskiarvoa vuoden 2005 loppua kohti. Julkisen talouden rahoitusasema heikkeni vuonna 1997, ja se on siitä lähtien pysynyt alijäämäisenä. Vuosina 2000–2004 alijäämä oli ESA95:n pohjalta keskimäärin 3 prosenttia suhteessa BKT:hen.17.  Neuvosto antoi 8 päivänä maaliskuuta 2005 Slovenian edellisestä vuosien 2004–2007 tarkistetusta lähentymisohjelmasta lausunnon, jossa se kehotti Sloveniaa i) käyttämään kaikki mahdollisuudet nopeuttaakseen alijäämän vähentämistä ja ii) jatkamaan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä parantavia toimenpiteitä, kuten eläke- ja terveydenhuoltojärjestelmän uudistuksia.18.  Vuoden 2005 talousarvion toteutumisesta voidaan todeta, että julkisen talouden alijäämäksi arvioidaan komission syksyn 2005 talousennusteissa 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun edellisen tarkistetun lähentymisohjelman tavoite oli 2,1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Alustava toteutuma on odotettua parempi, sillä tulot oli aliarvioitu tammikuusta 2005 voimassa olleen uuden välittömien verojen järjestelmän perusteella.19.  Neuvosto tutki [14 päivänä helmikuuta 2006] Slovenian tarkistetun lähentymisohjelman, joka kattaa vuodet 2005–2008. Tarkistettu ohjelma vastaa pääpiirteissään vakaus- ja lähentymisohjelmille uusissa käytännesäännöissä[5] määritettyä mallirakennetta ja tietojenantovaatimuksia.20.  Ohjelman taustalla olevan makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotanto kasvaa tasaisesti noin 4 prosentin vuosivauhtia vuoden 2005 jälkeen. Saatavilla olevien tietojen perusteella tämä skenaario näyttää perustuvan realistisiin kasvuoletuksiin. Suhdannetilanne todennäköisesti kohenee vähitellen; negatiivisen tuotantokuilun arvioidaan olleen 1 prosentti suhteessa BKT:hen vuonna 2005, ja sen ennustetaan umpeutuvan kauden loppuun mennessä. Myös ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta. Vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitettujen suurten rakenneuudistusten osalta ohjelmassa esitetään kattavia yhteiskunnallis-taloudellisia uudistuksia, joilla pyritään lisäämään Slovenian teollisuuden kilpailukykyä ja joiden täytäntöönpano aloitettiin vuonna 2005. Niiden odotetaan kiihdyttävän BKT:n kasvua vuodesta 2008 eteenpäin keskimäärin yli 5 prosenttiin vuodessa. Ohjelman ennustetta tukeva analyysi ei ole riittävän yksityiskohtainen, ja odotettu vaikutus kasvuun vaikuttaa hyvin optimistiselta.21.  Tarkistetulla ohjelmalla pyritään luomaan sellaiset olosuhteet, että EMU:un liittyminen onnistuu, ja samalla saavuttamaan EU:n keskimääräistä tulotasoa. Finanssipolitiikan strategialla pyritään pitämään julkisen talouden alijäämä selvästi alle 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen ja saavuttamaan vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitettu rahoitusasemaa koskeva keskipitkän aikavälin tavoite vuoteen 2008 mennessä. Ohjelmassa ilmoitetaan tähän tähtäävistä verouudistustoimenpiteistä, joiden seurauksena tulot vähenevät 1,8 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja menopuolen toimenpiteistä, joiden seurauksena menojen suhde BKT:hen pienenee 2,5 prosenttia. Ohjelmassa suunniteltu vakauttamisura on takapainotteinen. Ohjelmakauden alussa julkisen talouden alijäämän odotetaan pysyvän 1,7 prosentissa suhteessa BKT:hen ja supistuvan tämän jälkeen hitaasti 1,4 prosenttiin vuonna 2007 ja edelleen 1,0 prosenttiin vuonna 2008. Tavoitetta päästä 1 prosentin alijäämään suhteessa BKT:hen on uudessa tarkistuksessa siirretty edelliseen ohjelmaan verrattuna vuodella eteenpäin makrotalouden skenaarion säilyessä lähes muuttumattomana.22.  Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti laskettua rakenteellista julkisen talouden rahoitusasemaa (suhdannetasoitettu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä) suunnitellaan parannettavaksi ohjelmakauden aikana noin ½ prosenttia suhteessa BKT:hen. Ohjelmassa asetetaan keskipitkän aikavälin tavoite julkisen talouden rahoitusasemalle. Tavoitteeksi on määritelty 1 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen ja tarkoituksena on saavuttaa se vuoteen 2008 mennessä. Koska ohjelmaan sisältyvä keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (hieman alle 2 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) kunnianhimoisempi, sen pitäisi tuottaa riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoite on asianmukaisella tasolla, koska se on vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille määritellyn vaihteluvälin sisällä ja koska se heijastaa riittävästi velkasuhdetta ja keskimääräistä potentiaalista tuotannon kasvua pitkällä aikavälillä.23.  Ohjelmassa esitettyihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin kohdistuvat riskit näyttävät olevan pitkälti tasapainossa. Julkisen talouden toteutumat ovat Sloveniassa viime vuosina olleet ennustettua parempia. Tätä ovat tukeneet myös tehokkaat budjettimekanismit, joilla julkisia menoja hillitään, jos tuloja jää odottamatta saamatta. Myös kasvuoletukset voivat muuttua ennakoitua paremmiksi, jos rakenneuudistukset toteutetaan ajoissa. Tavoitteiden saavuttaminen saattaa kuitenkin estyä, koska ei ole asetettu selkeää aikataulua julkisten menojen leikkauksille, joilla verouudistuksesta johtuva tulojen menetys saadaan tasapainotettua, ja koska eläkkeiden indeksointi palkkoihin on äskettäin päätetty ottaa uudelleen käyttöön. Pakollisten menojen suuri osuus (yli 80 prosenttia kokonaismenoista) johtuu jäykästä sääntelystä. Sen muuttaminen joustavammaksi edellyttää poliittisen konsensuksen saavuttamista.24.  Tämän riskinarvioinnin perusteella näyttää siltä, että ohjelmassa esitetty finanssipolitiikan viritys tarjoaa riittävän varmuusmarginaalin, jolla varmistetaan, että alijäämä ei ohjelmakauden aikana tavanomaisissa suhdannevaihteluissa ylitä 3 prosentin viitearvoa suhteessa BKT:hen. Se vaikuttaa myös riittävän varmistamaan, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan suunnitellusti vuonna 2008. Vauhti, jolla julkista taloutta sopeutetaan ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, ei ole aivan vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain vähimmäismäärällä, jonka ohjeena on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä ja vähemmän suhdannetilanteen ollessa huono. Vaikka suhdannetilanne kohentuu tasaisesti ohjelmakaudella, rakenteellisen rahoitusaseman suunnitellaan parantuvan ainoastaan 0,25 prosenttia suhteessa BKT:hen.25.  Vakaus- ja kasvusopimuksen mukaan suuret rakenneuudistukset, joilla on todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen, olisi otettava huomioon määriteltäessä ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävää sopeuttamisuraa tai sallittaessa tilapäinen poikkeaminen ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteesta. Ohjelmassa esitettyyn keskipitkän aikavälin finanssipoliittiseen strategiaan sisältyy tilapäinen poikkeaminen ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeuttamisuralta. Etenkin vuosina 2005–2007, jolloin edellä mainitut talousuudistukset asteittain toteutetaan, ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävä sopeuttaminen on vähäistä tai sitä ei tapahdu lainkaan. Rakenneuudistuksia, joihin tilapäinen poikkeaminen perustuu, ei ole kuitenkaan selvitetty riittävästi. Ohjelmassa ei myöskään esitetä kustannus–hyötyanalyysiä eikä osoiteta huomattavaa suotuisaa vaikutusta julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen. Näin ollen tilapäinen poikkeaminen ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeuttamisuralta ei ole tarkistetun vakaus- ja kasvusopimuksen mukaista.26.  Julkisen bruttovelan arvioidaan olevan 29,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, eli selvästi alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen. Ohjelmassa ennustetaan, että velkasuhde kasvaa seuraavien kahden vuoden aikana ja saavuttaa huippunsa vuonna 2007, jolloin se on 29,8 prosenttia suhteessa BKT:hen. Velan arvioidaan vuoteen 2008 mennessä vähenevän 29,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen.27.  Slovenian julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän huomattavia riskejä, jotka johtuvat julkisista menoista, joita väestön ikääntymisestä ennustetaan aiheutuvan[6]. Suhteellisen alhainen velkasuhde auttaa rajoittamaan ikääntymisen vaikutuksia julkiseen talouteen. Julkiset menot kuitenkin kasvavat Sloveniassa huomattavasti. Vaikka vuoden 1999 eläkeuudistus on huomattavasti hidastanut menojen tulevaa kasvua, uusi indeksointisääntö (eläkkeet indeksoidaan palkkoihin kokonaan, ei enää osittain) on osittain kumonnut sen vaikutukset. Kuten ohjelmassa todetaan, eläkejärjestelmän lisäuudistukset ovat jossakin vaiheessa välttämättömiä, jotta voidaan hillitä julkisten menojen tulevaa kasvua ja vähentää pitkän aikavälin kestävyyteen kohdistuvaa riskiä. Jos väestön ikääntymiseen liittyvien menopaineiden lieventämiseksi ei toteuteta lisätoimenpiteitä, julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys vaarantuu. Toimenpiteiden huolellinen suunnittelu ja oikea-aikainen käyttöönotto ovat keskeisellä sijalla.28.  Suunnitellut julkista taloutta koskevat toimenpiteet ovat pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukaiset. Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä ei kuitenkaan ole nimenomaisesti mainittu poliittisena prioriteettinä. Toimenpiteet ovat tarkemmin määrittämättömiä, eikä niiden perusteella voida arvioida strategian pitkän aikavälin toteuttamiskelpoisuutta.29.  Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisessa Slovenian kansallisessa uudistusohjelmassa, joka esitettiin 28 päivänä lokakuuta 2005, euron käyttöönottoa vuonna 2007 pidetään ensiarvoisen tärkeänä. Tarkistetulla lähentymisohjelmalla tähdätään – myös julkisen talouden laatua parantamalla – sellaisten olosuhteiden luomiseen, joissa EMU:un liittyminen onnistuu. Näin se on läheisesti yhteydessä kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyyn kattavaan toimenpideluetteloon. Kansallisessa uudistusohjelmassa hahmoteltujen toimien vaikutusta julkiseen talouteen ei ole kuitenkaan otettu huomioon lähentymisohjelman julkisen talouden ennusteissa, koska useat toimenpiteet jäävät pitkälti täsmentämättä.Neuvosto toteaa edellä esitetyn arvioinnin perusteella, että ohjelmassa pyritään hillitsemään inflaatio lähelle EU:n keskiarvoa ja suunnitellaan asteittaista julkisen talouden sopeuttamisuraa. Neuvosto katsoo, että Slovenian olisi aiheellista:i) edetä nopeammin kohti ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitetta erityisesti täsmentämällä ja panemalla täytäntöön toimenpiteet, joilla menosuhteen suunniteltu alentaminen toteutetaan, sekä aikaistamalla sopeuttamistoimia;ii) toteuttaa erityisesti eläkejärjestelmään liittyviä lisätoimenpiteitä julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden parantamiseksi.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |BKT:n määrä (muutos, %) | LO joulukuu 2005 | 4,2 | 3,9 | 4,0 | 4,0 | 3,8 |KOM marraskuu 2005 | 4,2 | 3,8 | 4,0 | 4,2 | tieto puuttuu |LO tammikuu 2005 | 4,0 | 3,8 | 3,9 | 4,0 | tieto puuttuu |YKHI-inflaatio (%) | LO joulukuu 2005 | 3,6 | 2,5 | 2,5 | 2,4 | 2,4 |KOM marraskuu 2005 | 3,6 | 2,6 | 2,5 | 2,5 | tieto puuttuu |LO tammikuu 2005 | 3,6 | 3,0 | 2,7 | 2,6 | tieto puuttuu |Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | LO joulukuu 20051 | -1,4 | -1,2 | -0,7 | -0,3 | 0,0 |KOM marraskuu 20055 | -1,2 | -0,9 | -0,5 | 0,2 | tieto puuttuu |LO tammikuu 20051 | -1,2 | -1,2 | -1,3 | -1,3 | tieto puuttuu |Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2005 | -2,1 | -1,7 | -1,7 | -1,4 | -1,0 |KOM marraskuu 2005 | -2,1 | -1,7 | -1,9 | -1,6 | tieto puuttuu |LO tammikuu 2005 | -2,1 | -2,1 | -1,8 | -1,1 | tieto puuttuu |Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2005 | -0,5 | -0,2 | -0,3 | -0,1 | 0,2 |KOM marraskuu 2005 | -0,2 | -0,1 | -0,4 | -0,2 | tieto puuttuu |LO tammikuu 2005 | -0,3 | -0,4 | -0,2 | 0,4 | tieto puuttuu |Suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 20051 | -1,4 | -1,2 | -1,4 | -1,3 | -1,0 |KOM marraskuu 2005 | -1,5 | -1,5 | -1,7 | -1,7 | tieto puuttuu |LO tammikuu 20051 | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu |Rakenteellinen rahoitusasema2 (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 20053 | -1,4 | -1,2 | -1,4 | -1,3 | -1,0 |KOM marraskuu 20054 | -1,5 | -1,5 | -1,7 | -1,7 | tieto puuttuu |LO tammikuu 2005 | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu |Julkinen bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2005 | 29,5 | 29,0 | 29,6 | 29,8 | 29,4 |KOM marraskuu 2005 | 29,8 | 29,3 | 29,5 | 29,2 | tieto puuttuu |LO tammikuu 2005 | 30,2 | 30,7 | 30,9 | 29,7 | tieto puuttuu |Huom. 1 Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. 2 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 3 Ohjelmaan ei sisälly kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä. 4 Komission yksiköiden ennusteeseen ei sisälly kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä. 5 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 3,7 prosenttia vuonna 2004, 3,5 prosenttia vuonna 2005, 3,5 prosenttia vuonna 2006 ja 3,5 prosenttia vuonna 2007. Lähde: Lähentymisohjelma (LO), komission yksiköiden syksyn 2005 talousennusteet (KOM), komission yksiköiden laskelmat. |[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Asiakirjat, joihin tässä tekstissä viitataan, ovat saatavilla Internet-osoitteessa http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Talous- ja rahoituskomitean lausunto ”Specifications on the implementation of the Stability and Growth Pact and guidelines on the format and content of stability and convergence programmes”, hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005.[3] Ohjelmassa on puutteita, jotka liittyvät uusissa käytännesäännöissä määrättyihin pakollisiin ja vapaaehtoisiin tietoihin. Muun muassa työn tuottavuuden kasvua koskevat pakolliset tiedot puuttuvat. Myös tietyt työmarkkinakehitystä, sektorikohtaisia rahoitusasemia ja julkisen velan kehitystä koskevat vapaaehtoisesti annettavat tiedot puuttuvat. Toimintokohtaista taulukkoa julkisen talouden menoista ei ole.[4] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat ovat saatavilla Internet-osoitteessahttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[5] Ohjelmassa on puutteita, jotka liittyvät uusissa käytännesäännöissä määrättyihin pakollisiin ja vapaaehtoisiin tietoihin. Muun muassa työn tuottavuuden kasvua koskevat pakolliset tiedot puuttuvat. Myös tietyt työmarkkinakehitystä, sektorikohtaisia rahoitusasemia ja julkisen velan kehitystä koskevat vapaaehtoisesti annettavat tiedot puuttuvat. Toimintokohtaista taulukkoa julkisen talouden menoista ei ole.[6] Yksityiskohtia pitkän aikavälin kestävyydestä on komission tekemässä ohjelman teknisessä arvioinnissa (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm).


title: 2005/175/EY: Komission suositus, annettu 1 päivänä maaliskuuta 2005, virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevasta yhteensovitetusta ohjelmasta vuodeksi 2005 (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               5.3.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 59/27

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 1 päivänä maaliskuuta 2005,
   virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevasta yhteensovitetusta ohjelmasta vuodeksi 2005
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2005/175/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon virallisesta elintarvikkeiden tarkastuksesta 14 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/397/ETY (1) ja erityisesti sen 14 artiklan 3 kohdan,
   on kuullut elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevää pysyvää komiteaa
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan vuoksi on tarpeen yhteisön tasolla luoda yhteensovitettuja elintarvikkeiden tarkastusohjelmia, joilla parannetaan jäsenvaltioissa toteutettavien tarkastusten toimeenpanon yhdenmukaisuutta.

               (2)

               Tällaisissa ohjelmissa olisi korostettava yhteisön elintarvikelainsäädännön noudattamista, sillä se on erityisesti suunniteltu kansanterveyden suojelua, kuluttajansuojaa ja hyvän kauppatavan varmistamista varten.

               (3)

               Direktiivissä 89/397/ETY säädetään elintarvikkeiden virallisten tarkastuksien, mukaan lukien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten suorittamien tarkastuksien, yleiset periaatteet. Direktiivissä säädetään myös, että komissio antaa joka vuosi suosituksen yhteensovitetusta tarkastusohjelmasta seuraavaksi vuodeksi.

               (4)

               Rehujen virallista tarkastusta koskevasta yhteensovitetusta ohjelmasta vuonna 2004 19 päivänä joulukuuta 2003 annetussa komission suosituksessa (2) esitetään suosituksia virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevasta yhteensovitetusta ohjelmasta, johon kuuluu myös raakamaidosta tai termisoidusta maidosta valmistettujen juustojen bakteriologisen turvallisuuden arvioiminen. Tämä selvitys olisi laajennettava koskemaan myös muita pastöroidusta maidosta valmistettuja juustoryhmiä, jotta voitaisiin tehdä tarkoituksenmukaiset johtopäätökset näiden tuotteiden turvallisuudesta.

               (5)

               Virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevista lisätoimenpiteistä 29 päivänä lokakuuta 1993 annettu neuvoston direktiivi 93/99/ETY (3) täydentää direktiivissä 89/397/ETY asetettuja sääntöjä. Direktiivissä säädetään, että direktiivin 89/397/ETY 7 artiklassa tarkoitetut jäsenmaiden viralliset laboratoriot noudattavat eurooppalaisen standardin EN 45000 -sarjan kriteereitä. Kyseinen sarja korvattiin sittemmin EN ISO 17025:2000 -sarjalla.

               (6)

               Yhteensovitettujen ohjelmien toimeenpano ei rajoita muita jäsenmaiden suorittamia virallisia tarkastuksia, jotka kuuluvat kansallisten tarkistusohjelmien piiriin.

               (7)

               Kansallisten ohjelmien ja yhteensovitettujen ohjelmien samanaikaisesta toimeenpanosta voidaan saada tietoja ja kokemuksia, joita voidaan käyttää tulevan tarkastustoiminnan ja lainsäädännön perustana,

         SUOSITTELEE:
   1.   Jäsenvaltioiden olisi vuonna 2005 tehtävä tarkastuksia, joihin sisältyy soveltuvin osin näytteiden ottaminen ja niiden laboratorioanalyysi, ja joiden tavoitteena on:

               a)

               arvioida pastöroidusta maidosta valmistettujen juustojen bakteriologista turvallisuutta (jatkoa rehujen virallista tarkastusta koskevasta yhteensovitetusta ohjelmasta vuonna 2004 19 päivänä joulukuuta 2003 annetun komission suosituksen mukaisesti vuonna 2004 aloitetulle yhteensovitetulle ohjelmalle);

               b)

               arvioida sekasalaattien bakteriologista turvallisuutta Listeria monocytogenes -bakteerien osalta;

               c)

               arvioida siipikarjanlihan turvallisuutta, laatua ja merkintöjä vedenpidätyskyvyn edistämiseksi käytettyjen aineiden osalta;

               d)

               arvioida imeväisille ja pikkulapsille tarkoitettujen elintarvikkeiden turvallisuutta nitraatti- ja patuliinipitoisuuksien osalta.

         2.   Vaikka näytteiden oton ja/tai tarkastusten tiheyttä ei tässä suosituksessa aseteta, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että se on riittävä yleiskäsityksen saamiseksi tarkastelun kohteesta kussakin jäsenvaltiossa.
   3.   Jäsenvaltioiden olisi toimitettava pyydetyt tiedot tämän suosituksen liitteissä I–IV olevien lomakkeiden muodossa tulosten vertailukelpoisuuden parantamiseksi. Tiedot ja niitä koskeva selvitys, joka sisältää maininnan tuloksista ja toteutetuista noudattamisen valvontatoimenpiteistä, olisi toimitettava komissiolle 1 päivään toukokuuta 2006 mennessä.
   4.   Vuoden 2005 yhteensovitetun ohjelman mukaisesti analysoitavat elintarvikkeet olisi toimitettava direktiivin 93/99/ETY 3 artiklan mukaisiin virallisiin laboratorioihin. Jos jäsenvaltiossa ei kuitenkaan ole jonkin tässä suosituksessa mainitun analyysin tekemiseen pystyvää laboratoriota, jäsenvaltio voi nimetä muun laboratorion, jolla on analyysien tekemiseen tarvittava kapasiteetti.
   5.   Pastöroidusta maidosta valmistettujen juustojen bakteriologinen turvallisuus
   5.1   Vuoden 2005 yhteensovitetun ohjelman soveltamisala
   Ohjelman tämän osan tavoitteena on jatkaa vuonna 2004 kyseisen vuoden yhteensovitetun ohjelman mukaisesti aloitettua mikrobiologista selvitystä, joka keskittyi raakamaidosta tai termisoidusta maidosta valmistettuihin juustoihin, jotta voitaisiin kattaa myös termisointia voimakkaammin lämpökäsitellystä maidosta (eli pastöroidusta maidosta) valmistetut juustot. Yhteensovitetun ohjelman laajentamista suositellaan, jotta juustojen turvallisuudesta voitaisiin tehdä tarkoituksenmukaiset johtopäätökset. Selvityksen tulokset analysoidaan ja annetaan tiedoksi yhdessä vuoden 2004 selvityksen tulosten kanssa, jotta saadaan kokonaiskuva kyseisestä alasta.
   5.2   Näytteenotto ja analyysimenetelmä
   Selvityksissä olisi tarkasteltava pastöroidusta maidosta valmistettuja tuoreita, pehmeitä ja puolikovia juustoja. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on otettava tuotteista, myös tuontituotteista, edustavia näytteitä sekä tuotannossa että vähittäiskaupassa Salmonella- ja Listeria monocytogenes -bakteerien esiintymisen selvittämiseksi samoin kuin Staphylococcus aureus- ja Escherichia coli -organismien kokonaismäärän määrittämiseksi. Jos löydetään Listeria monocytogenes -bakteereja, niiden lukumäärä on mainittava. Vähittäiskauppavaiheessa otettavista näytteistä voidaan tarkastaa ainoastaan Salmonella-bakteerien esiintyminen sekä Listeria monocytogenes -bakteerien määrä. Kunkin näytteen on oltava painoltaan vähintään 100 grammaa tai yksi kokonainen juusto, jos se painaa alle 100 grammaa. Näytteitä on käsiteltävä hygieenisesti, ne on sijoitettava kylmäsäiliöihin ja lähetettävä välittömästi analysoitaviksi laboratorioon.
   Laboratorioiden olisi voitava käyttää valitsemaansa menetelmää, kunhan sen tehokkuus vastaa tavoitetta. Salmonellan osoittamiseen suositellaan kuitenkin viimeisintä versiota standardista ISO 6785 tai EN/ISO 6579, Listeria monocytogenesin osoittamiseen viimeisintä versiota standardista EN/ISO 11290-1 ja 2, Staphylococcus aureusin lukumäärän määrittämiseen viimeisintä versiota standardista EN/ISO 6888-1 tai 2 ja Escherichia colin lukumäärän määrittämiseen viimeisintä versiota standardista ISO 11866-2,3 tai ISO 16649-1,2. Muita vastaavia toimivaltaisten viranomaisten tunnustamia menetelmiä voidaan myös käyttää.
   Näytteenoton laajuus olisi jätettävä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten päätettäväksi.
   Näiden tarkastusten tulokset kirjataan liitteessä I olevien raporttilomakkeiden mallin mukaan.
   6.   Sekasalaattien bakteriologinen turvallisuus Listeria monocytogenes -bakteerin osalta
   6.1   Vuoden 2005 yhteensovitetun ohjelman soveltamisala
   Viime vuosina sellaisenaan syötävien elintarvikkeiden, kuten raakoja kasviksia sekä muita ainesosia kuten lihaa tai mereneläviä sisältävien sekasalaattien, kulutus on kasvanut. Tällaiset tuotteet voivat aiheuttaa kansanterveydellisen riskin, jos niissä esiintyy patogeenisiä bakteereja, kuten Listeria monocytogenes -bakteeria. Erityisten hygieniatoimenpiteiden toimeenpano, mukaan lukien tuoreuden ja lämpötilan asianmukainen valvonta, on olennaista tuotteissa mahdollisesti esiintyvien patogeenisten bakteerien lisääntymisen välttämiseksi ja kansanterveyden turvaamiseksi.
   Ohjelman tämän osan tavoitteena on arvioida raakoja kasviksia sekä muita ainesosia kuten lihaa tai mereneläviä sisältävien valmissalaattien mikrobiologista turvallisuutta Listeria monocytogenes -bakteerien osalta, jotta voidaan edistää kuluttajien suojelun korkeaa tasoa ja kerätä tietoa näiden bakteerien esiintyvyydestä tällaisissa tuotteissa.
   6.2   Näytteenotto ja analyysimenetelmä
   Selvityksissä on tarkasteltava esipakattuja raakoja kasviksia sisältäviä sekasalaatteja, jotka sisältävät myös lihaa tai kalaa tai muita aineksia,

               a)

               joita ei ole lämpökäsitelty lopullisessa pakkauksessaan;

               b)

               jotka vaativat kylmävarastointia;

               c)

               jotka on tarkoitettu syötäväksi tai jotka voidaan syödä ilman etukäteen suoritettua lämpökäsittelyä.

         Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on otettava tuotteista näytteitä vähittäiskaupassa, mieluiten supermarketeissa, Listeria monocytogenes -organismien esiintymisen selvittämiseksi ja kokonaismäärän määrittämiseksi. Yksi avaamaton pakkaus muodostaa yhden näytteen. Näytteet, jotka otetaan mieluiten tuotteista joiden viimeinen käyttöpäivä lähestyy, on sijoitettava kylmäsäiliöihin ja lähetettävä välittömästi analysoitaviksi laboratorioon. Tuotteiden varastointilämpötila ja säilyvyysaika olisi kirjattava ylös näytteenottoajankohtana ja tiedot tulisi liittää selvitysraporttiin, joka täydentää tämän selvityksen tuloksia.
   Laboratoriossa näyte tulisi käsitellä niin, että kaikki ainesosat sekoittuvat varmasti kunnolla.

      Listeria monocytogenes -bakteerin osoittamiseen ja sen lukumäärän määrittämiseen suositellaan viimeisintä versiota standardista EN/ISO 11290-1 ja 2. Laboratorioiden olisi kuitenkin voitava käyttää valitsemaansa menetelmää edellyttäen, että sen tehokkuus vastaa tavoitetta.
   Näytteenoton laajuus olisi jätettävä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten päätettäväksi.
   Näiden tarkastusten tulokset kirjataan liitteessä II olevien raporttilomakkeiden mallin mukaan.
   7.   Siipikarjanlihan turvallisuus, laatu ja merkinnät vedenpidätyskyvyn edistämiseksi käytettyjen aineiden osalta
   7.1   Vuoden 2005 yhteensovitetun ohjelman soveltamisala
   Viime aikoina tietyissä jäsenvaltioissa suoritettu näytteenotto on osoittanut, että huomattavasta osasta markkinoille saatetuista tuotteista löytyy kohtuuttomia määriä lisättyä vettä ja hydrolisoituja proteiineja, joita käytetään vedenpidätyskyvyn edistämiseksi siipikarjanlihassa ja siipikarjanlihavalmisteissa.
   Terveyttä koskevista ongelmista tuoreen siipikarjanlihan tuottamisessa ja kaupassa 15 päivänä helmikuuta 1971 annetun neuvoston direktiivin 71/118/ETY (4) 5 artiklan 1 alakohdassa kielletään tuoreen siipikarjanlihan markkinoille saattaminen, jos siinä on käytetty vedenpidätyskykyä edistäviä aineita.
   Tuore komission yksiköiden valmisteluasiakirja (SEK (2004) 1130) on kiinnittänyt jäsenvaltioiden huomiota siihen, että vaikka vedenpidätyskyvyn edistämiseksi käytetyt aineet ovat sallittuja siipikarjanlihavalmisteille ja -tuotteille, niiden käytön on oltava jäsenmaiden hyväksymien hyvien menettelytapojen ja hyvien tuotantotapojen mukaisia ja noudatettava kuluttajien terveyden suojelemiseksi laadittuja sääntöjä, mukaan lukien elintarvikkeiden merkintöjä koskevia sääntöjä, myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY (5) mukaisesti.
   Ohjelman tämän osan tavoitteena on varmistaa yhteisön tasolla direktiivin 93/99/ETY moitteeton täytäntöönpano vedenpidätyskykyä edistävien aineiden käytön osalta jäähdytetyssä ja jäädytetyssä siipikarjanlihassa (kananrinta) sekä pakastetuissa siipikarjanliha (kananrinta) -valmisteissa, jotta voidaan edistää kuluttajien suojelua ja tarkistaa asianmukaiset merkinnät.
   7.2   Näytteenotto ja analyysimenetelmä
   Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi noudatettava liitteessä V kuvattua analyyttistä tutkimussuunnitelmaa näytteenoton, analysoinnin ja tulosten laskemisen osalta.
   On suositeltavaa keskittää näytteenotto jäädytetyn kananrinnan tukkukauppaan sekä jäähdytetyn ja jäädytetyn kananrinnan vähittäiskauppaan. Näytteenoton laajuus olisi jätettävä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten päätettäväksi.
   Näiden tarkastusten tulokset kirjataan liitteessä III olevien raporttilomakkeiden mallin mukaan.
   8.   Imeväisille ja pikkulapsille tarkoitettujen elintarvikkeiden turvallisuus nitraatti- ja patuliinipitoisuuksien ja osalta
   8.1   Vuoden 2005 yhteensovitetun ohjelman soveltamisala
   Elintarvikkeet, joiden vieraiden aineiden pitoisuudet ylittävät toksikologisesti hyväksyttävän tason, voivat muodostaa mahdollisen riskin kansanterveydelle varsinkin erityisen alttiiden väestöryhmien, kuten imeväisten ja pikkulasten, osalta. Vieraiden aineiden pitoisuuksia voidaan vähentää noudattamalla hyviä tuotantotapoja tai hyviä maatalouskäytäntöjä.
   Kansanterveyden suojelemiseksi erityiset nitraatti- ja patuliinipitoisuuksien enimmäismäärät imeväisille ja pikkulapsille tarkoitetuissa elintarvikkeissa on säädetty tiettyjen elintarvikkeissa olevien vieraiden aineiden enimmäismäärien vahvistamisesta 8 päivänä maaliskuuta 2001 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 466/2001 (6) sekä asetuksen (EY) N:o 466/2001 muuttamisesta imeväisille ja pikkulapsille tarkoitettujen elintarvikkeiden nitraattipitoisuuden osalta 7 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 655/2004 (7).
   Ohjelman tämän osan tavoitteena on varmistaa, ettei markkinoille saatetuissa imeväisille ja pikkulapsille tarkoitetuissa elintarvikkeissa ylitetä yhteisön lainsäädännössä vahvistettuja nitraatti- ja patuliinipitoisuuksien enimmäismääriä, jotta voidaan taata kuluttajansuojelun korkea taso.
   8.2   Näytteenotto ja analyysimenetelmä
   Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on otettava imeväisille ja pikkulapsille tarkoitetuista elintarvikkeista edustavia näytteitä, erityisesti elintarvikkeista, jotka sisältävät porkkanaa, perunaa, lehtivihanneksia ja omenatuotteita, erityisesti vähittäiskaupassa, sekä tarvittaessa myös tuotannossa ja tuonnin yhteydessä, nitraattien esiintymisen selvittämiseksi elintarvikkeissa, jotka sisältävät porkkanaa, perunaa tai lehtivihanneksia, sekä patuliinin esiintymisen selvittämiseksi elintarvikkeissa, jotka sisältävät muita omenatuotteita kuin viljapohjaisia valmisteita.
   Seuraavassa yhteisön lainsäädännössä määriteltyjä näytteenotto- ja määritysmenetelmiä suositellaan nitraatti- ja patuliinipitoisuuksien virallista tarkastusta varten:

               —

               Nitraattien osalta komission direktiivi 2002/63/EY (8), annettu 11 päivänä heinäkuuta 2002, yhteisön näytteenottomenettelyistä kasvi- ja eläinperäisten tuotteiden torjunta-ainejäämien virallisessa tarkastuksessa ja direktiivin 79/700/ETY kumoamisesta;

               —

               Patuliinin osalta komission direktiivi 2003/78/EY (9), annettu 11 päivänä elokuuta 2003, näytteenotto- ja määritysmenetelmistä elintarvikkeiden patuliinipitoisuuksien virallista tarkastusta varten.

         Näytteenoton laajuus olisi jätettävä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten päätettäväksi.
   Näiden tarkastusten tulokset kirjataan liitteessä IV olevaa mallia käyttäen.

      Tehty Brysselissä 1 päivänä maaliskuuta 2005.

            Komission puolesta

         Markos KYPRIANOU

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 186, 30.6.1989, s. 23.

      (2)  EUVL L 6, 10.1.2004, s. 29.

      (3)  EYVL L 290, 24.11.1993, s. 14. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (4)  EYVL L 55, 8.3.1971, s. 23. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 807/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 36).

      (5)  EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2003/89/EY (EUVL L 308, 25.11.2003, s. 15).

      (6)  EYVL L 77, 16.3.2001, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 208/2005 (EUVL L 34, 8.2.2005, s. 3).

      (7)  EUVL L 104, 8.4.2004, s. 48.

      (8)  EYVL L 187, 16.7.2002, s. 30.

      (9)  EUVL L 203, 12.8.2003, s. 40.
   LIITE I
   PASTÖROIDUSTA MAIDOSTA VALMISTETTUJEN JUUSTOJEN BAKTERIOLOGINEN TURVALLISUUS
   Jäsenvaltio: _

               Bakteeriryhmät/kriteeri (1)

               Näytteenottovaihe

               Tuote tunnistus

               Näytteiden määrä

               Analyysin tulokset (2)

               Toteutetut toimenpiteet (määrä ja luonne) (3)

               T

               H

               E

                  Salmonella spp.

               n=5 c=0
               Ei lainkaan 25 grammassa

               Tuotanto

               kypsyttämätön pehmeä (tuore) juusto

               kypsytetty pehmeä juusto

               puolikova juusto

               Vähittäiskauppa

               kypsyttämätön pehmeä (tuore) juusto

               kypsytetty pehmeä juusto

               puolikova juusto

                  Staphylococcus aureus

               n=5 c=2
               m=100 cfu/g
               M=1 000 cfu/g

               Tuotanto

               kypsyttämätön pehmeä (tuore) juusto

               kypsytetty pehmeä juusto

               puolikova juusto

               Vähittäiskauppa

               kypsyttämätön pehmeä (tuore) juusto

               kypsytetty pehmeä juusto

               puolikova juusto

                  Escherichia coli

               n=5 c=2
               m=100 cfu/g
               M=1 000 cfu/g

               Tuotanto

               kypsyttämätön pehmeä (tuore) juusto

               kypsytetty pehmeä juusto

               puolikova juusto

               Vähittäiskauppa

               kypsyttämätön pehmeä (tuore) juusto

               kypsytetty pehmeä juusto

               puolikova juusto

               EE

               Es

               ≤ 100 cfu/g

               > 100 cfu/g

                  Listeria monocytogenes

               n=5 c=0
               Ei lainkaan 25 grammassa

               Tuotanto

               kypsyttämätön pehmeä (tuore) juusto

               kypsytetty pehmeä juusto

               puolikova juusto

               Vähittäiskauppa

               kypsyttämätön pehmeä (tuore) juusto

               kypsytetty pehmeä juusto

               puolikova juusto

      (1)  Näytteiden lukumäärä (n) voi olla pienempi, kun ne otetaan vähittäiskauppavaiheessa. Jos määrää vähennetään, se on mainittava raportissa.

      (2)  T = tyydyttävä, H = hyväksyttävä, E = epätyydyttävä; Listeria monocytogenes bakteerin osalta EE = ei esiinny, Es = esiintyy. Staphylococcus aureus ja Escherichia coli: tulosta pidetään tyydyttävänä, jos kaikki havaitut arvot ovat M tai yli c arvoa on m:n ja M:n välillä

      (3)  Noudattamisen valvontatoimenpiteitä lueteltaessa suositellaan käytettävän seuraavia luokkia: suullinen varoitus, kirjallinen varoitus, sisäisen laaduntarkkailun tehostamisvaatimus, tuotteen poisvetämisvaatimus, hallinnollinen seuraamus, oikeustoimi, muu.
   LIITE II
   SEKASALAATTIEN MIKROBIOLOGINEN TURVALLISUUS
   (Listeria monocytogenes bakteerin osalta)
   Jäsenvaltio: _

               Bakteeriset patogeenit

               Tuote tunnistetiedot (1)

               Näytteiden määrä

               Analyysin tulokset

               Toteutetut toimenpiteet (määrä ja luonne) (2)

               Detektio 25 grammassa

               Lukumäärän määrittäminen cfu/g

               Ei esiinny

               Esiintyy

               <10

               10–99

               100–999

               ≥1 000

                  Listeria monocytogenes

      (1)  Tuote tulisi tunnistaa sen pääasiallisten ainesosien perusteella.

      (2)  Noudattamisen valvontatoimenpiteitä lueteltaessa suositellaan käytettävän seuraavia luokkia: suullinen varoitus, kirjallinen varoitus, sisäisen laaduntarkkailun tehostamisvaatimus, tuotteen poisvetämisvaatimus, hallinnollinen seuraamus, oikeustoimi, muu.
   LIITE III
   SIIPIKARJANLIHAN TURVALLISUUS, LAATU JA MERKINNÄT VEDENPIDÄTYSKYVYN EDISTÄMISEKSI KÄYTETTYJEN AINEIDEN OSALTA
   Jäsenvaltio: _

               Näytteen tunnus

               Tuotteen nimi ja pakkausmerkintä

               Pakkaaja/jalostaja terveysmerkintä

               Ainesosaluettelo

               Pakkausmerkintä: ilmoitettu kanapitoisuus

               %
               kosteus

               %
               rasva

               %
               typpi

               %
               proteiini

               %
               tuhka

               Hydroksiproliini
               g/100g

               Ylimääräinen hydroksiproliini
               g/100g

               %
               hiilihydraatti

               Määritelty kanapitoisuus
               Käyttäen kerrointa 3.85

               Korjattu kanapitoisuus
               Kun hydroksiproliinipitoisuus on yli 0.08

               Toteutetut toimenpiteet
               (määrä ja luonne) (1)

      (1)  Noudattamisen valvontatoimenpiteitä lueteltaessa suositellaan käytettävän seuraavia luokkia: suullinen varoitus, kirjallinen varoitus, sisäisen laaduntarkkailun tehostamisvaatimus, tuotteen poisvetämisvaatimus, hallinnollinen seuraamus, oikeustoimi, muu.
   LIITE IV
   IMEVÄISILLE JA PIKKULAPSILLE TARKOITETTUJEN ELINTARVIKKEIDEN TURVALLISUUS NITRAATTI- JA PATULIINIPITOISUUKSIEN OSALTA
   Jäsenvaltio: _
   1.   NITRAATTI

               Näytteenottovaihe

               Tuote

               Näytteiden määrä

               Analyysin tulokset (mg/kg)

               Toteutetut toimenpiteet
               (määrä ja luonne) (1)

               < 100

               100–150

               151–200

               > 200

               Vähittäiskauppa

               Tuotanto

               Tuonti
                (tarvittaessa)

   2.   PATULIINI

               Näytteenottovaihe

               Tuote

               Näytteiden määrä

               Analyysin tulokset (μg/kg)

               Toteutetut toimenpiteet
               (määrä ja luonne) (1)

               < 10

               10–25

               > 25

               Vähittäiskauppa

               Tuotanto

               Tuonti
               (tarvittaessa)

      (1)  Noudattamisen valvontatoimenpiteitä lueteltaessa suositellaan käytettävän seuraavia luokkia: suullinen varoitus, kirjallinen varoitus, sisäisen laaduntarkkailun tehostamisvaatimus, tuotteen poisvetämisvaatimus, hallinnollinen seuraamus, oikeustoimi, muu.
   LIITE V
   ANALYYSIMENETELMÄ
   Menettely kananrintavalmisteiden kanapitoisuuden tai lisätyn veden pitoisuuden sekä kollageenipohjaisten proteenien pitoisuuden määritykseen
   TUORE KANANRINTA (JÄÄHDYTETTY TAI JÄÄDYTETTY)
   Jos kananrintaan ei ole lisätty proteiineja, stabilointiaineita tai muita aineita, käytetään lisätyn veden pitoisuuden määrittämiseksi virallista EY:n menetelmää vieraan veden pitoisuuden määrittämiseksi (komission asetus (ETY) N:o 1538/91 (1)). Näytteen vähimmäiskoko virallista menetelmää käytettäessä on viisi nahatonta kananrintaa. Lisätyn veden pitoisuus määritellään graafisesta esityksestä, jossa luuttoman, nahattoman kananrinnan vesi/proteiinisuhdetta verrataan vieraan veden pitoisuuteen (kuvio 1). Vesi/proteiinisuhde luuttomalle, nahattomalle kananrinnalle, johon ei ole lisätty vettä, on 3,28 ja kun vierasta vettä on 2 prosenttia (luuttomalle, nahattomalle kananrinnalle sallittu enimmäismäärä) vesi/proteiinisuhde on 3,40.
   JÄÄDYTETYT KANANRINTAVALMISTEET
   1.   Näytteiden vastaanotto ja varastoiminen

               1.1

               Tukkukaupassa jokainen näyte koostuu yleensä yhdestä 10 kilon pakkauksesta jäädytettyä luutonta ja nahatonta kananrintatuotetta. Vähittäiskaupassa otettava vähimmäismäärä on viisi luutonta ja nahatonta kananrintaa, joissa on sama viimeinen käyttöpäivä tai erämerkintä.

               1.2

               Kun näytteet vastaanotetaan, ne olisi tarkistettava sen varmistamiseksi, että yksikään pakkaus ei ole vaurioitunut ja että näytteet ovat hyvin jäässä (jos on kyse pakastetuista tuotteista).

               1.3

               Kun näytteet vastaanotetaan, ne tulisi säilyttää jäädytettyinä (– 18 °C ± 4 °C) ennen analysointia.

         2.   Tavoite ja soveltamisala

               2.1

               Tätä menetelmää käytetään luuttomien, nahattomien kananrintatuotteiden kanapitoisuuden (ja erotuksen kautta lisätyn veden pitoisuuden) sekä kollageeni-pohjaisten proteiinien pitoisuuden määrittämiseen. Siihen liittyy kosteusprosentin sekä valkuaisainetypen, tuhkan, rasvan ja hydroksiproliinin pitoisuuksien määrittäminen.

         3.   Periaate

               3.1

               Näennäinen rasvaton kanapitoisuus määritellään valkuaisainetypen pitoisuuden ja luuttomalle, nahattomalle kananrinnalle määritellyn typpikertoimen avulla (9. jakso). Jos kananrintaan on lisätty kollageenipohjaisia proteiineja, täytyy näiden proteiinien osuus vähentää valkuaisainetypen kokonaismäärästä. Kokonaiskanapitoisuus saadaan lisäämällä rasvapitoisuus rasvattomaan kanapitoisuuteen. Lisätyn veden pitoisuus voidaan määritellä vähentämällä sadasta kaikki kana-ainesosat (kanapitoisuus, tuhka ja hiilihydraatit).

         4.   Terveys ja turvallisuus

               4.1

               Menetelmässä käytetään laitteita, jotka mahdollisesti voivat olla ihmisille vaarallisia, kuten suuritehoista lihamyllyä sekä homogenisaattoria, joten asianmukaisia varotoimenpiteitä olisi noudatettava.

         5.   Alustavat koulutusvaatimukset

               5.1

               Vaatimuksena on koulutus teollisuuden käyttöön tarkoitetun teurastuslaitteiston käytöstä.

         6.   Välineistö

               6.1

               Vaa’at, joiden punnitustarkkuus on parempi kuin ± 0,1 grammaa.

               6.2

               Suuritehoinen lihamylly ja/tai sekoitin, joiden avulla on mahdollista homogenisoida jäiset kananrinnat.

                  Huomautus: Mitään lihamyllymerkkiä ei suositella, mutta käytetyn lihamyllyn on oltava riittävän tehokas jäädytetyn ja pakastetun kanan jauhamiseen sellaisten homogeenisten näytteiden saamiseksi, jotka vastaavat 4 millimetrin rei'illä varustetun levyn sisältävän lihamyllyn avulla saatavia näytteitä.

               6.3

               ISO 1442:1997 (BS 4401 – 3:1997) -standardin mukaisesti tehtävään vesipitoisuuden määritykseen määritelty välineistö.

               6.4

               ISO 937:1978 (BS 4401 – 2:1980) -standardin mukaisesti tehtävään proteiinipitoisuuden määritykseen määritelty välineistö.

               6.5

               ISO 936:1998 (BS 4401 – 1:1998) -standardin mukaisesti tehtävään tuhkapitoisuuden määritykseen määritelty välineistö.

               6.6

               BS 4401 – 4:1970 -standardin mukaisesti tehtävään rasvan kokonaispitoisuuden määritykseen määritelty välineistö.

               6.7

               ISO 3496:1994 (BS 4401 – 11:1995) -standardin mukaisesti tehtävään hydroksiproliinipitoisuuden määritykseen määritelty välineistö.

         7.   Menettely

      Huomautus: Näyte on säilytettävä jäisenä kunnes aloitetaan alla olevien 7.1–7.10 kohtien mukaiset analyysit.

               7.1

               Näyte poistetaan pakkauksesta ja asetetaan isolle, etukäteen puhdistetulle muovitarjottimelle, joka on päällystetty foliolla kosteudenmenetyksen ehkäisemiseksi.

               7.2

               Näyte jauhetaan tai homogenoidaan pienemmissä osissa ja palautetaan sitten muovitarjottimelle. Tätä prosessia jatketaan, kunnes koko näyte on jauhettu/homogenoitu.

               7.3

               Kaikki jauhetut näytteen osat sekoitetaan yhteen isolla, puhtaalla muovilusikalla varmistaen, että myös tippuneet pisarat tulevat mukaan.

               7.4

               Tukkukaupan näytteiden osalta otetaan kahden kilon painoinen osa näytteestä, vähittäiskaupan näytteiden osalta koko näyte, jos se painaa alle kaksi kiloa, ja se homogenoidaan hienoksi tehosekoittimessa tai monitoimikoneessa.

                  Huomautus: Näytteestä jäljelle jäävät kahdeksan kiloa voidaan hävittää.

               7.5

               Kahden kilon näytteestä otetaan kaksi 50 gramman kokoista osaa ja ne siirretään sopivan kokoiseen säilytysastiaan, siltä varalta, että vaaditaan DNA-näytettä. Loput näytteestä asetetaan puhtaaseen, etiketillä varustettuun muovipussiin. Näytteen voi myös käytännön syistä jakaa 200 gramman osiin. Näytteet, joita ei toimiteta saman tien analysoitavaksi, on säilytettävä jäisenä.

               7.6

               Homogenoidusta materiaalista otetaan näyte ja sen kosteuspitoisuus määritellään ISO 1442 -standardin mukaisesti.

               7.7

               Homogenoidusta materiaalista otetaan näyte ja sen typpipitoisuus määritellään ISO 937 -standardin (tai vastaavan) mukaisesti.

               7.8

               Homogenoidusta materiaalista otetaan näyte ja sen tuhkapitoisuus määritellään ISO 936 -standardin mukaisesti.

               7.9

               Homogenoidusta materiaalista otetaan näyte ja sen rasvapitoisuus määritellään BS 4401 – 4 -standardin mukaisesti.

               7.10

               Homogenoidusta materiaalista otetaan näyte ja sen hydroksiproliinipitoisuus määritellään ISO 3496 -standardin mukaisesti.

         8.   Analyyttinen laadunvalvonta

               8.1

               Laadunvalvonnan tarkastamiseksi kaikkien laboratorioiden tulisi analysoida kahteen kertaan jokaisesta erästä sopiva vertailumateriaali, jonka typpi-, kosteus-, tuhka-, rasva- ja hydroksiproliinipitoisuudet ovat määrätyillä tasoilla. Hyväksyttävien erien mittaustulokset saavat poiketa määritellystä arvosta enintään kahden keskihajonnan verran. Kaksinkertaisten määritysten on oltava menetelmän toistettavuusominaisuuksien rajoissa.

         9.   Tulosten laskeminen
   Tulosten laskeminen on määritelty Yhdistyneen kuningaskunnan elintarvikestandardiviraston joulukuussa 2001 julkaiseman tiedotuslomakkeen mukaan (Agency Food Surveillance Information Sheet 20/01), joka on viraston Internet-sivuilta seuraavassa osoitteessa:
   http://www.food.gov.uk/science/surveillance/fsis-2001/20chick
   9.1   Kanan lihapitoisuuden laskeminen typpikertoimen avulla
   Stubbsin ja Moren artikkelin (The Analyst 1919, 44, 125) mukainen menetelmä edellyttää näytteen typen, kosteusprosentin, rasvan ja tuhkan pitoisuuksien analysoimista.
   Analyysista saatuja tuloksia käytetään ensin näennäisen rasvattoman lihan pitoisuuden määrittämiseen seuraavan kaavan mukaisesti:

                  näennäinen rasvattoman lihan pitoisuus = typen kokonaismäärä/NF × 100

               NF = analysoitavaan tuotteeseen liittyvä typpikerroin

         (3,85 vähärasvaiselle kanan rintalihalle AMC:n suosituksen mukaisesti (Analytical Methods Committee, The Analyst, 2000, 125, 1359–1366)). Huom.: Tämän kertoimen on todettu pätevän myös kolmansista maista tuotuihin kanoihin.
   Mitattu rasvapitoisuus lisätään tähän lukuun, jotta saadaan kanan näennäinen kokonaislihapitoisuus:

      kanan näennäinen kokonaislihapitoisuus = näennäinen rasvaton kanapitoisuus + rasvapitoisuus

   9.2   Lisätty kollageeniproteiini
   Voidaan katsoa, että näyte sisältää kollageenista hydrolysoitua proteiinia, jos määritelty hydroksiproliinipitoisuus on korkeampi kuin vähärasvaisen kananrinnan normaalitaso (AMC:n tietojen mukaan 0,08 g/100 g – The Analyst, 2000, 125, 1359–1366).
   Yllä mainitussa kanan näennäisen kokonaislihapitoisuuden määrittelyssä oletetaan, että kaikki määritelty typpi on peräisin kanan lihaksista. Jos näytteessä todetaan liian suuri määrä hydroksiproliinia, on tehtävä tarpeelliset korjaukset.
   Kollageenista tulevan typen prosenttimäärä lasketaan hydroksiproliinin avulla seuraavan kaavan mukaan:

                  KOLLAGEENI TYPPI = YLIMÄÄRÄINEN HYDROKSIPROLIINI × 1,28

         Kollageenista tulevan typen prosenttimäärä vähennetään sitten typen kokonaisprosenttimäärästä ja kanan näennäinen kokonaislihapitoisuus lasketaan yllä mainitulla tavalla.
   9.3   Lisätty vesi
   Lisätyn veden määrä voidaan arvioida vähentämällä sadasta kanan lihapitoisuus sekä kaikki lisätyt aineet seuraavan kaavan mukaisesti:

                  lisätyn veden prosenttimäärä = 100 – (kanan näennäinen kokonaislihapitoisuus + tuhka + hiilihydraatit + muut ainesosat)

               Hiilihydraatit = 100 – (proteiini + rasva + tuhka + kosteus)

         missä proteiinin kokonaismäärä = typen kokonaismäärä × muuntokerroin (6,25)

   Yllä mainitun perusteella lisätyn veden määrä voidaan arvioida seuraavan kaavan mukaan:

                  lisätyn veden prosenttimäärä = 100 – (kanan näennäinen kokonaislihapitoisuus + tuhka + hiilihydraatit)

         9.4   Mittausepätarkkuus
   Keskimääräinen mittausepätarkkuus kanapitoisuuden määrittämiseksi on arvioitu hieman alle kolmen prosentin kanapitoisuudesta 95 prosentin luottamustasolla. Tästä johtuen näytteiden voidaan katsoa olevan väärin merkittyjä, jos määritelty lihapitoisuus on yli viisi prosenttia ilmoitetun arvon alapuolella.
   Kuvio 1 – Vieraan veden prosenttimäärä suhteessa vesi/proteiinisuhteen rajaarvoihin

      (1)  EYVL L 143, 7.6.1991, s. 11. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 814/2004 (EUVL L 153, 30.4.2004, s. 1).


				|

		52011SC0805

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Suomen kansallisesta uudistusohjelmasta vuodelta 2011sekä siihen sisältyvä neuvoston lausuntoSuomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2011–2014 /* SEC/2011/0805 lopull. */

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Suomen kansallisesta uudistusohjelmasta
vuodelta 2011
sekä siihen sisältyvä neuvoston lausunto
Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2011–2014
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148
artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1] ja erityisesti sen
5 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[2],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta
2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja
kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa
talouspolitiikan koordinointia. Strategia keskitetään avainalueisiin, joilla
tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn
lisäämiseksi.
(2)
Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010
suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista
suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen
jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista[3].
Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita
kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja
työllisyyspolitiikassaan.
(3)
Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011
ensimmäisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi uusi talouden ohjauksen ja
hallinnan jakso EU:ssa ja ensimmäinen politiikan yhdennetyn
etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka perusta on Eurooppa 2020
-strategiassa.
(4)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta
2011 julkisen talouden vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka
ovat 15 päivänä helmikuuta ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston
päätelmien ja komission vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että
etusijalle on asetettava talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden
kestävyyden palauttaminen, työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten
avulla sekä uudet kasvua edistävät toimet. Se kehotti kaikkia jäsenvaltioita
toteuttamaan näihin painopisteisiin perustuvia konkreettisia toimenpiteitä,
jotka sisällytetään niiden vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin
uudistusohjelmiin.
(5)
Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 25 päivänä
maaliskuuta 2011 Euro Plus ‑sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita
esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan sisällyttää vakaus- tai
lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.
(6)
Suomi toimitti vuosia 2011–2014 koskevan tarkistetun
vakausohjelmansa ja vuonna 2011 laaditun kansallisen uudistusohjelmansa 6
päivänä huhtikuuta 2011. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden
keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
(7)
Maailmanlaajuisen talouskriisin ollessa
syvimmillään Suomen BKT supistui hyvin voimakkaasti, koska Suomen talous on
perinteisesti ollut riippuvainen maan tärkeimpien teollisuudenalojen
vientituloksista. Vuonna 2009 BKT supistui 8,2 prosenttia. Tämä oli
seurausta viennin poikkeuksellisen jyrkästä vähenemisestä (viennin volyymi
väheni 20 prosenttia) ja siihen liittyneistä investointeihin
kohdistuneista luottamusta heikentävistä vaikutuksista. Työttömyysaste kasvoi
vuosien 2008 ja 2010 välisenä aikana noin 2 prosenttiyksikköä eli
6,4 prosentista 8,3 prosenttiin. Talous on elpynyt voimakkaasti. BKT
kasvoi 3,1 prosenttia vuonna 2010. Kasvun taustalla olivat sekä kotimainen
kysyntä että viennin vauhdittuminen. Vuonna 2009 tapahtuneen notkahduksen
jälkeen kiinteistöjen hinnat nousivat ja asuntorakentamisen volyymi kasvoi nopeasti
tasolle, joka ylitti kriisiä edeltäneen tason. Tämä aiheutti jonkin verran
huolta kiinteistömarkkinoiden liian suuresta kasvusta. Talouskriisin
seurauksena Suomen julkisen talouden alijäämä oli 2,5 prosenttia suhteessa
BKT:hen vuonna 2010 ja velka 48,5 prosenttia suhteessa BKT:hen.
(8)
Neuvosto on neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97
mukaisen vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että ohjelman
perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava vuosien 2011 ja 2012
osalta mutta tämän jälkeen hieman liian optimistinen. Vuosia 2011 ja 2012
koskeva makrotalouden skenaario vastaa komission yksiköiden kevään
talousennustetta. Vuosina 2013–2015 BKT:n vuosikasvu on ohjelmassa esitetyn
ennusteen mukaan noin 2 prosenttia. Ennuste on näin hieman suurempi kuin
potentiaalista kasvua koskeva arvio, joka on 1,5 prosenttia, joten kasvuun
saattaa kohdistua joitakin heikkenemisriskejä. Julkisen talouden strategian
tavoitteena on supistaa alijäämä 0,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna
2011 ja 0,7 prosenttiin vuonna 2012. Kehityksen taustalla ovat talouden
suhdanteiden paraneminen ja eräät edellisen hallituksen hyväksymät
vakauttamistoimet. Tarkistetussa vakausohjelmassa ei kuitenkaan suunnitella
julkisen talouden lisävakauttamista vuosiksi 2013–2015. Julkisen talouden
tavoitteisiin liittyvät riskit näyttävät olevan tasapainossa. Merkittävin
riskitekijä aiheutuu yleisestä makrotalousympäristöstä, jolla on perinteisesti
ollut voimakas vaikutus Suomen vientivetoiseen talouteen.
(9)
Tuoreimmassa tarkistetussa ohjelmassa ei
suunnitella taloudellisen tilanteen ennustetun paranemisen hyödyntämistä
julkisen talouden vakauttamiseksi keskipitkällä aikavälillä. Suomen
viranomaiset ovat asettaneet keskipitkän aikavälin tavoitteeksi rakenteellisen
ylijäämän, joka on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ennusteen mukaan tämä
ylijäämä saavutetaan vuonna 2011, mutta tämän jälkeen rakenteellinen
rahoitusasema jää tavoitetasosta.
(10)
Väestön ikääntymisen aiheuttamien vaikutusten
ehkäiseminen on Suomessa ollut yksi peräkkäisten hallitusten ensisijaisista
tavoitteista. Suomen julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen liittyvät
riskit näyttävät tähän liittyvien toimien seurauksena olevan keskisuuria.
Suomessa on kuitenkin hyvin pian odotettavassa suuri väestörakenteen muutos, ja
julkisessa taloudessa on edelleen merkittävä kestävyysvaje. Tämä haaste
vaikuttaa useisiin politiikanaloihin. Väestön ikääntymisestä on seurauksena
ikääntymiseen liittyvien palvelujen kysynnän voimakas kasvu. Kyseisiä palveluja
tuottavat Suomessa pääasiassa kunnat. Useat tutkimukset ovat osoittaneet, että
julkisten palvelujen tuottavuuden paraneminen on viime vuosina ollut heikkoa.
Suomen viranomaiset ovat jo toteuttaneet useita uudistuksia julkisten
palvelujen rakenteen uudistamiseksi ja tuottavuuden lisäämiseksi sekä keskus-
että paikallishallinnon tasolla. Julkisella sektorilla tehtyjen melko suurten
tietotekniikkainvestointien vaikutukset eivät ole vielä näkyneet tuottavuuden
paranemisena. Tämä antaa aihetta olettaa, että investointien ohella tarvitaan
muutoksia rakenteisiin ja hallintoon. Yleisesti ottaen voidaan todeta, että
julkisten palvelujen tarjonnassa on edelleen mahdollista toteuttaa
lisätoimenpiteitä tuottavuuden parantamiseksi ja kustannussäästöjen
saavuttamiseksi.
(11)
Tämänhetkinen pitkäaikaistyöttömyyden kasvu on
huolestuttavaa. Pitkäaikaistyöttömyys väheni vuosien 2005 ja 2008 välillä
merkittävästi, mutta alkoi jälleen kasvaa vuonna 2009. Vuoden 2011 maaliskuun
lopussa pitkäaikaistyöttömiä oli 57 400. Määrä on 12 400 suurempi
kuin edellisvuonna. Monet pitkäaikaistyöttömistä kuuluvat 55–64-vuotiaiden
ikäryhmään. Eläkkeelle siirtymisen vuoksi työttömyys lisääntyy eniten
45–54-vuotiaiden ikäryhmässä. Vaikka pitkäaikaistyöttömyysaste on Suomessa alle
EU:n keskiarvon, kysymystä tarkasteltaessa olisi otettava huomioon työvoiman
tarjonnan turvaaminen tulevaisuudessa ja sosiaalinen osallisuus. Kokemus on
osoittanut, että etenkin pitkäaikaistyöttömyys lisää köyhyyden ja sosiaalisen
syrjäytymisen riskiä. Vaikka Suomen viranomaiset ovat tunnustaneet, että
pitkäaikaistyöttömyyden kasvu on kiireellistä ratkaisua vaativa ongelma, tähän
mennessä ei ole laadittu kattavaa strategiaa sen ratkaisemiseksi. Kriisin
aikana Suomi käytti aktiivisia työmarkkinapoliittisia toimenpiteitään
tehokkaasti myös nuorisotyöttömyyden torjuntaan. Vaikka nämä toimenpiteet
auttoivat vähentämään nuorisotyöttömyyttä vuosina 2010 ja 2011,
nuorisotyöttömyys on edelleen EU:n keskiarvon yläpuolella, joten uusia
toimenpiteitä saatetaan tarvita. Aktiivisten työmarkkinapoliittisten
toimenpiteiden tehostamisella ja paremmalla kohdentamisella voitaisiin samaan
tapaan kääntää myös pitkäaikaistyöttömyyden negatiivinen kehityssuuntaus.
(12)
Ikääntyneiden työntekijöiden työllisyysasteen
nostamisella on väestörakenteen muutosten vuoksi julkisen talouden kannalta tärkeä
ja tulevaisuuden työvoimatarpeiden kannalta aivan ratkaiseva merkitys. Suomen
eläkejärjestelmää uudistettiin vuonna 2005, ja eläke-edut kytkettiin
elinajanodotekertoimeen vuonna 2009. Lakisääteinen eläkeikä ei tällä hetkellä
kuitenkaan ole yhteydessä elinajanodotteeseen. Koska elinajanodote kasvaa
jatkuvasti, tällaisella kytkennällä voitaisiin paitsi osaltaan lisätä työvoiman
tarjontaa myös auttaa varmistamaan eläkkeiden riittävyys.
Varhaiseläkejärjestelmiä on viime vuosina vähennetty, mutta edelleen on
mahdollista toteuttaa jonkin verran toimenpiteitä ikääntyneiden
työllisyyskannustimien parantamiseksi. Esimerkiksi ikääntyneiden työntekijöiden
lisäpäiväoikeus toimii pitkälti samaan tapaan kuin kyseiseltä ikäryhmältä
poistettu työttömyyseläke. Ikääntyneiden työllisyysaste ja todellinen
työelämästä poistumisikä ovat viime vuosikymmeninä tehdyistä parannuksista
huolimatta Pohjoismaiden tasolla alhaiset. Varhaiseläkkeen perusteena on hyvin
usein työkyvyttömyys. Todellisen eläkeiän nostaminen edellyttää toimenpiteitä,
joissa otetaan huomioon myös työelämän laatu ja siihen osana kuuluva
työntekijöiden hyvinvointi ja terveys. Tämä on tärkeää etenkin sen vuoksi, että
työkyvyttömyyseläkkeellä olevien määrä on suuri. Suomi on vuodesta 2009
käyttänyt noin 14 miljoonaa euroa työympäristön parantamishankkeisiin. Näiden
hankkeiden vaikutukset olisi arvioitava. Elinikäisen oppimisen tarjoamia
mahdollisuuksia hyödyntävien osuus on Suomessa perinteisesti ollut hyvin suuri,
ja elinikäisen oppimisen merkitys on tärkeä myös vastaisuudessa, kun otetaan
huomioon uudet osaamisvaatimukset ja väestömuutokset.
(13)
Kilpailun lisäämisestä on tullut tuottavuuden ja
talouskasvupotentiaalin kasvattamisen kannalta entistäkin tärkeämpää, etenkin
kun on kyse palveluista. Suomen syrjäinen sijainti ja alhainen väestötiheys
heikentävät yritysten välistä kilpailua, mistä on puolestaan seurauksena se,
että tuottavuuden kasvu suljetulla sektorilla on melko vähäistä.
Elinkeinoelämän rakenteet ovat eräillä aloilla erittäin pitkälle keskittyneitä.
Tällaisia aloja ovat etenkin elintarviketeollisuus sekä tukku- ja
vähittäiskauppa. Tämä saattaa osaltaan vaikuttaa korkeaan kuluttajahintatasoon,
johon voivat tosin vaikuttaa myös pitkät etäisyydet. Vähittäishinnat ovat EU:n
korkeimpia. Vähittäiskaupan alalla kilpailua haittaavat edelleen sääntely,
vaikka sitä on viime aikoina purettu, sekä ulkomaisten ja kotimaisten yritysten
kohtaamat markkinoille pääsyn ja markkinoilta poistumisen esteet.
(14)
Suomen vakausohjelmassa ja kansallisessa
uudistusohjelmassa ei aseteta erikseen Euro Plus -sopimuksen mukaisia
sitoumuksia. Niitä odotetaan kuitenkin saatavan, kun uusi hallitus on
muodostettu.
(15)
Komissio on arvioinut vakausohjelman ja kansallisen
uudistusohjelman[4]. Se on ottanut huomioon
niiden merkityksen Suomen finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan
kestävyyden kannalta. Lisäksi se on arvioinut, ovatko ne EU:n sääntöjen ja
ohjeiden mukaisia, koska Euroopan unionin talouden yleistä ohjausta ja
hallintaa on tarpeen tehostaa. Se katsoo, että vakauttamistoimenpiteitä olisi
määriteltävä keskipitkälle aikavälille ja että julkisen talouden kestävyyden
parantamiseksi on tarpeen toteuttaa lisätoimia, myös parantamalla julkisen
sektorin tuottavuutta. Lisätoimia tarvitaan myös työllisyyskannustimien
lisäämiseksi, tosiasiallisen työmarkkinoilta poistumisiän nostamiseksi sekä
tuottavuuden ja kilpailun lisäämiseksi palvelumarkkinoilla.
(16)
Neuvosto on tutkinut Suomen tarkistetun
vakausohjelman vuodelta 2011 edellä esitetyn arvioinnin perusteella ja ottaen
huomioon myös Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 7
kohdan nojalla 2 päivänä kesäkuuta 2010 annetun neuvoston suosituksen.
Neuvoston lausunto[5] on esitetty erityisesti
jäljempänä 1 ja 2 kohdassa esitetyissä suosituksissa. Neuvosto on tutkinut
Suomen kansallisen uudistusohjelman ottaen huomioon 25 päivänä maaliskuuta 2011
hyväksytyt Eurooppa-neuvoston päätelmät,
SUOSITTAA, että Suomi toteuttaisi vuosina
2011–2012 toimia, joilla se
(1)
jatkaa julkisen talouden vakauttamista käyttäen
tässä yhteydessä kaikki ennakoimattomat tulot alijäämän supistamiseen ja
toteuttaa samalla lisätoimenpiteitä pitääkseen julkisen talouden rahoitusaseman
keskipitkän aikavälin tavoitteen yläpuolella;
(2)
toteuttaa lisätoimenpiteitä, myös rakenteita
koskevia muutoksia, tuottavuuden parantamiseksi ja kustannussäästöjen
saavuttamiseksi julkisten palvelujen tarjonnassa, jotta väestön ikääntymisen
aiheuttamiin haasteisiin voitaisiin vastata;
(3)
kohdistaa aktiiviset työmarkkinatoimenpiteet
paremmin pitkäaikaistyöttömiin ja nuoriin;
(4)
toteuttaa toimenpiteitä parantaakseen iäkkäämpien
työntekijöiden työllistettävyyttä ja heidän osallistumistaan elinikäiseen
oppimiseen; toteuttaa lisätoimenpiteitä, joilla vähennetään varhaista
työmarkkinoilta poistumista, ja vahvistaa lakisääteisten eläkeikien ja
elinajanodotteen välistä yhteyttä;
(5)
toteuttaa lisätoimenpiteitä, joilla palvelusektoria
avataan lisää kilpailulle uudistamalla sääntelyä ja poistamalla rajoituksia,
jotta uusien yritysten pääsyä palvelumarkkinoille saataisiin helpotettua
etenkin vähittäiskaupan alalla.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL C …, s..
[3]               Pidetään voimassa vuonna 2011 19 päivänä
toukokuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä 2011/308/EU.
[4]               SEC(2011) 734.
[5]               Lausunnosta säädetty neuvoston asetuksen (EY) N:o
1466/97 5 artiklan 3 kohdassa.