Avis juridique important

|

31997H0190

97/190/EY: Neuvoston suositus, annettu 17 päivänä maaliskuuta 1997, Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 1995

Virallinen lehti nro L 080 , 21/03/1997 s. 0021 - 0021

NEUVOSTON SUOSITUS,annettu 17 päivänä maaliskuuta 1997,Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 1995 (97/190/EY) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 206 artiklan,ottaa huomioon Loméssa 8 päivänä joulukuuta 1984 allekirjoitetun kolmannen AKT-ETY-yleissopimuksen,ottaa huomioon 30 päivänä kesäkuuta 1986 tehdyn neuvoston päätöksen 86/283/ETY merentakaisten maiden ja alueiden assosioinnista Euroopan talousyhteisöön (1),ottaa huomioon Brysselissä 19 päivänä helmikuuta 1985 allekirjoitetun sisäisen sopimuksen yhteisön tuen rahoituksesta ja hallinnasta (2), sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 86/281/ETY (3), ja erityisesti sen 29 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon 11 päivänä marraskuuta 1986 annetun kuudenteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavan varainhoitoasetuksen (4) ja erityisesti sen 66-73 artiklan,on tutkinut Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteisiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 1995, sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen varainhoitovuodelta 1995 (5) komission vastauksineen,sekä katsoo, ettäsisäisen sopimuksen 29 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) hallinnasta,komissio on toteuttanut Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteet varainhoitovuoden 1995 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,SUOSITTELEE Euroopan parlamentille, että tämä myöntää komissiolle vastuuvapauden Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta varainhoitovuodelta 1995.Tehty Brysselissä 17 päivänä maaliskuuta 1997.Neuvoston puolestaG. ZALMPuheenjohtaja(1) EYVL N:o L 175, 1.7.1986, s. 1(2) EYVL N:o L 86, 31.3.1986, s. 210(3) EYVL N:o L 178, 2.7.1986, s. 13(4) EYVL N:o L 325, 20.11.1986, s. 42(5) EYVL N:o C 340, 12.11.1996, s. 290-333.


Avis juridique important

|

31998H0195

98/195/EY: Komission suositus, annettu 8 päivänä tammikuuta 1998, yhteenliittämisestä vapautetuilla telemarkkinoilla (Osa 1: Yhteenliittämisen hinnoittelu) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 073 , 12/03/1998 s. 0042 - 0050

KOMISSION SUOSITUS,annettu 8 päivänä tammikuuta 1998,yhteenliittämisestä vapautetuilla telemarkkinoilla (Osa 1: Yhteenliittämisen hinnoittelu) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (98/195/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon televiestinnän yhteenliitämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi 30 päivänä kesäkuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/33/EY (1) ja erityisesti sen 7 artiklan 5 kohdan,sekä katsoo, ettätäydellisen kilpailun toteuttamista televiestintämarkkinoilla pohjustavan direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta 13 päivänä maaliskuuta 1996 annetussa komission direktiivissä 96/19/EY (2) säädetään televerkkojen ja -palvelujen tarjoamisen erityis- ja yksinoikeuksien poistamisesta,yhteisön periaatteena on luoda avoimet ja kilpaillut markkinat telealalle; vakiintuneiden operaattorien kanssa kilpailemaan pyrkiville telemarkkinoiden uusille tulokkaille on välttämätöntä liittyä olemassa oleviin yleisiin kytkentäisiin televerkkoihin, ja yhteenliittymismaksut muodostavat yhden uusien markkinatulokkaiden suurimmista menoeristä; yhteisö on sopinut yhteenliittämisen sääntelykehyksestä direktiivillä 97/33/EY,direktiivillä 97/33/EY annetaan kansallisille telealan sääntelyviranomaisille tärkeä asema turvattaessa riittävää verkkojen yhteenliittämistä yhteisön oikeuden mukaisesti ottaen huomioon komission suositukset todellisten Euroopan kotimarkkinoiden kehittymisen helpottamiseksi (johdanto-osan 12 kappale); erityisesti direktiivin 97/33/EY 7 artiklan 5 kohdassa pyydetään komissiota laatimaan suosituksia kustannuslaskentajärjestelmistä ja erillisestä kirjanpidosta; toissijaisuusperiaatteen mukaisesti yhteenliittämistariffien asettaminen on jäsenvaltioiden vastuulla,direktiivin 97/33/EY 7 artiklan 2 kohdassa edellytetään, että organisaatiot, joiden kansallinen sääntelyviranomainen on ilmoittanut olevan merkittävässä markkina-asemassa (jäljempänä `ilmoitetut operaattorit`) noudattavat yhteenliittämismaksuissaan avoimuuden ja kustannuslähtöisyyden periaatetta, ja todetaan, että todistustaakka maksujen kustannuslähtöisyydestä on yhteenliittämistä tarjoavalla organisaatiolla,komissio katsoo, että yhteenliittämishinnoittelussa on paras noudattaa pitkän aikavälin ennakoituihin keskimääräisiin lisäkustannuksiin (long run average incremental costs, LRAIC) perustuvaa laskentamenetelmää, koska se soveltuu parhaiten kilpailluille markkinoille; tämä menetelmä ei estä perusteltujen lisämaksujen käyttöä toimivan operaattorin sellaisten ennakoitujen yhteisten ja yleisten kustannusten kattamiseksi, joita kilpailuolosuhteissa saattaa esiintyä,ennen kuin ennakoituun pitkän aikavälin keskimääräiseen kustannuslisäykseen perustuvat yhteenliittämismaksut on määritelty, on tarpeen julkaista kansainvälisiä vertailuja yhteenliittämismaksuista kansallisten sääntelyviranomaisten avuksi niiden varmistaessa, että yhteenliittäminen ilmoitettujen operaattorien verkkoihin on kustannuslähtöistä,direktiivin 97/33/EY 7 artiklan 5 kohdassa edellytetään kansallista sääntelyviranomaisia huolehtimaan, että kyseisten organisaatioiden käyttämät kustannuslaskentajärjestelmät soveltuvat avoimuuden ja kustannuslähtöisyyden varmistamiseen, mutta ei yksilöidä tiettyä kustannuslaskentajärjestelmää; ennakoituun pitkän aikavälin keskimääräiseen kustannuslisäykseen perustuva yhteenliittämishinnoittelu merkitsee kustannusten laskemista pikemminkin nykyisten kuin aikaisempien kustannusten perusteella; toimintaan perustuvaa kirjanpitoa voidaan käyttää ylhäältä alaspäin rakentuvana mallina yhteenliittämisen pitkän aikavälin keskimääräisestä kustannuslisäyksestä,yhteenliitetystä verkosta tulevan puhelun päättämiskustannukset eivät saa olla riippuvaisia alkuperäverkon tyypistä; syrjimättömyyden periaate merkitsee, että ilmoitettujen operaattorien perimissä puhelun päättämiseen liittyvissä yhteenliittämismaksuissa ei yleisesti ottaen saa tehdä eroa kiinteistä verkoista ja matkaviestinverkoista lähtöisin olevien puhelujen välillä eikä myöskään samasta jäsenvaltiosta ja toisesta jäsenvaltiosta lähtöisin olevien puhelujen välillä,jäsenvaltiot voivat säätää telepalvelujen tarjoamisen, myös tällaisten palvelujen tarjonnan edellyttämien televerkkojen toteuttamisen ja hallinnan, luvanvaraiseksi telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista 10 päivänä huhtikuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/13/EY (3) mukaisesti; perustamissopimuksen yleisten periaatteiden ja direktiivin 97/33/EY erityisten vaatimusten perusteella kaikkien kansallisille operaattoreille avoimen yhteenliittämispisteiden olisi oltava avoimia myös muiden jäsenvaltioiden valtuutetuille operaattoreille, jotka haluavat välittää liikennettä rajojen yli; vakiintunut käytäntö, jonka mukaan nykyiset verkko-operaattorit voivat välittää liikennettä muihin jäsenvaltioihin ilman valtuutusta määränpäänä olevassa jäsenvaltiossa tai ilman että niiden täytyy asettautua kyseiseen jäsenvaltioon, on yhdenmukainen periaatteen kanssa, jonka mukaan liikenteen välittäminen toiseen jäsenvaltioon ei ole palvelun tarjoamista kyseisessä jäsenvaltiossa,direktiivissä 97/33/EY annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus ottaa käyttöön menettelyjä yleispalveluvelvoitteista koituvien nettokustannusten jakamiseksi yleisiä televerkkoja ja/tai yleisiä puhelintoimintapalveluja tarjoavien organisaatioiden kesken,avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta pientaajuuspuheviestitykseen 13 päivänä joulukuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/62/EY (4) 12 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että kiinteän yleisen puhelinverkon ja puhelintoimintapalvelujen tariffit noudattavat avoimuuden ja kustannuksiin suhteuttamisen pääperiaatteita; liittymäalijäämien ja vastaavien kulujen kattamiseksi tarkoitettuihin järjestelmiin liittyvien maksujen periminen liittyviltä organisaatioilta on sallittua vain silloin, kun kansalliset viranomaiset ovat asettaneet tariffirajoituksia puhelinpalveluiden kohtuuhintaisuuden ja saatavuuden perusteella direktiivin 95/62/EY 12 artiklan 2 kohdan mukaisesti; komissio uskoo tällaisten järjestelmien poistuvan 1 päivään tammikuuta 2000 mennessä (5),tämän suosituksen periaatteiden soveltaminen ei vaikuta jäsenvaltioiden ja yritysten velvollisuuteen noudattaa EU:n kilpailusääntöjä, ja niiden on otettava huomioon marraskuussa 1996 annettu komission tiedonanto kilpailusääntöjen soveltamisesta televiestintäalan liittymäsopimuksiin (6), jatelepalvelujen sisämarkkinoiden toteuttamisesta saamalla aikaan avoimen verkon tarjoaminen 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/387/ETY (7) 9 artiklan 1 kohdan nojalla perustettu neuvoa-antava komitea (ONP-komitea) on ilmaissut laajan tukensa tämän suosituksen periaatteille, ja komissio on perusteellisesti ottanut huomioon esitetyt kannat,ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:1. Tämä suositus koskee televerkkojen yhteenliittämistä ja erityisesti puhelun päättämisen hinnoittelua sellaisten operaattoreiden verkoissa, joiden kansallinen sääntelyviranomainen on ilmoittanut olevan merkittävässä markkina-asemassa (jäljempänä `ilmoitetut operaattorit`) direktiivin 97/33/EY mukaisesti.2. Direktiivin 97/33/EY 7 artiklan 2 kohdassa edellytetään, että ilmoitettujen operaattorien yhteenliittämismaksujen on noudatettava kustannuslähtöisyyden ja avoimuuden periaatetta. Kustannuslähtöisyyden periaate merkitsee yhteenliittämiseen sovellettuna sitä, että yhteenliittämismaksujen on kuvastettava yhteenliittämisestä todellisuudessa aiheutuvia kustannuksia. Ilmoitettujen operaattorien olisi saatava katetuksi verkkoon liittämisestä aiheutuvat kertaluonteiset lisäkustannukset sekä yhdysliikenteen edellyttämästä lisäkapasiteetista aiheutuvat kustannukset.Tämän suosituksen liitteessä I annetaan lisätietoja puhelun päättämiseen liittyvistä kustannuslajeista.3. Yhteenliittämiskustannukset olisi laskettava ennakoitujen pitkän aikavälin keskimääräisten lisäkustannusten perusteella, koska tällainen arvio kuvaa tarkasti nykyaikaista tekniikkaa käyttävälle toimivalle operaattorille aiheutuvia kustannuksia. Tällaisiin kustannuksiin perustuvat yhteenliittämismaksut voivat sisältää perusteltuja lisämaksuja toimivan operaattorin kilpailuoloissa syntyvien joidenkin ennakoitujen yhteisten ja yleisten kustannusten kattamiseksi.4. Jäljempänä esitetyt parhaaseen nykykäytäntöön perustuvat yhteenliittämismaksut ovat kansallisten sääntelyviranomaisten ohjeena niiden arvioidessa ilmoitettujen operaattorien ehdottamia puhelun päättämistä koskevia yhteenliittämismaksuja, kunnes ennakoituihin pitkän aikavälin keskimääräisiin lisäkustannuksiin perustuvat yhteenliittämiskustannukset ovat tiedossa.Tämän suosituksen liitteessä II olevien tietojen perusteella suositellaan seuraavia parhaan nykykäytännön mukaisia yhteenliittämisen enimmäismaksuja sovellettavaksi 1 päivästä tammikuuta 1998 lähtien:Parhaan nykykäytännön mukaiset yhteenliittämismaksut Parhaan nykykäytännön mukainen puhelun päättämistä koskeva yhteenliittämismaksu PAIKALLISELLA tasolla (eli paikalliskeskuksessa tai mahdollisimman lähellä sitä)0,6-1,0 ecu/100/minuutti (ruuhka-aikana)Parhaan nykykäytännön mukainen maksu KERTAKAUTTAKULKUUN perustuvasta yhteenliittämisestä (suurkaupunkialueet)0,9-1,8 ecu/100/minuutti (ruuhka-aikana)Parhaan nykykäytännön mukainen maksu KAKSOISKAUTTAKULKUUN perustuvasta yhteenliittämisesta (kansallinen taso - yli 200 km)1,5-2,6 ecu/100/minuutti (ruuhka-aikana)5. Suosituksena on, että jos maksut eivät vastaa kohdassa 4 olevaa parhaan nykykäytännön mukaisten maksujen vaihteluväliä, kansalliset sääntelyviranomaiset käyttävät direktiivin 97/33/EY 7 artiklan 2 kohdan mukaista oikeuttaan vaatia täydellisiä perusteluja ehdotetuille maksuille ja tarvittaessa edellyttää takautuvia muutoksia yhteenliittämismaksuihin. Kohdassa 4 olevien parhaan nykykäytännön mukaisten maksujen vaihteluvälien katsotaan olevan tarpeeksi suuria jäsenvaltioiden välisten todettujen kustannuserojen huomioon ottamiseksi.6. Ennakoitujen pitkän aikavälin keskimääräisten lisäkustannusten käyttö edellyttää kustannuslaskentajärjestelmää, joka perustuu todellisessa toiminnassa kohdentuviin nykykustannuksiin eikä aikaisempiin kustannuksiin. Suosituksena on, että kansalliset sääntelyviranomaiset asettavat ilmoittamilleen operaattoreille määräaikoja nykykustannuksiin perustuvien kustannuslaskentajärjestelmien käyttöön ottamiselle, jos tällaisia järjestelmiä ei vielä ole käytössä. Toimintaan perustuvia järjestelmiä, joissa kustannukset kohdennetaan tuotteittain ja/tai palveluittain toimivan operaattorin kulloistenkin kustannustekijöiden ja toimintojen perusteella, suositellaan sellaisten yhteisten ja yleisten kustannusten minimoimiseksi, joita ei voida suoraan kohdentaa.7. Vakiintuneiden verkkojen operaattoreiden välisessä rajat ylittävässä yhteenliittämisessä sovellettavan nykykäytännön sekä syrjimättömyyden periaatteen mukaisesti sellaisilta yhdessä jäsenvaltiossa valtuutetuilta operaattoreilta, jotka liittävät verkkonsa toisen jäsenvaltion verkkoon vain toimittaakseen liikennettä siihen, eivätkä tarjoa palveluita tai hallinnoi verkkorakenteita tuossa toisessa jäsenvaltiossa, ei pitäisi vaatia valtuutusta kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa eikä niitä pitäisi vaatia asettautumaan kyseiseen jäsenvaltioon.Suosituksena on, että ilmoitettuja organisaatioita koskevan yhteenliittämisen viitetarjouksen olisi sisällettävä yhteenliittämistarjouksen itsenäisenä ja erillisenä osana ehdot, edellytykset ja tariffit, jotka koskevat siirtoyhteyttä varsinaisesta yhteenliittämispisteestä jäsenvaltion rajalle.8. Yleisiä televerkkoja ja/tai puhelintoimintapalveluja jäsenvaltiossa tarjoavien organisaatioiden suorittamia liittymäalijäämämaksuja tai yleispalvelumaksuja (jotka yhteisön oikeuden mukaisesti on eroteltava yhteenliittämismaksuista) ei pitäisi periä sellaisilta organisaatioilta, jotka liittyvät toisen jäsenvaltion verkkoon pelkästään välittääkseen liikennettä kyseiseen jäsenvaltioon eivätkä varsinaisesti tarjoa telepalveluja kyseisessä jäsenvaltiossa, tai välillisesti toisen jäsenvaltion kuluttajilta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta syrjimättömyysperiaatteen noudattamista.9. Komissio tarkistaa tämän suosituksen ja erityisesti kohdassa 4 olevat parhaan nykykäytännön mukaiset maksut ja liitteen II tiedot 31 päivään heinäkuuta 1998 mennessä, ja saattaa ne tarvittaessa ajan tasalle.10. Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 8 päivänä tammikuuta 1998.Komission puolestaMartin BANGEMANNKomission jäsen(1) EYVL L 199, 26.7.1997, s. 32(2) EYVL L 74, 22.3.1996, s. 13(3) EYVL L 117, 7.5.1997, s. 15(4) EYVL L 321, 30.12.1995, s. 6(5) Komission tiedonanto teleyleispalvelun kustannuslaskentaa ja rahoitusta koskevien kansallisten järjestelmien arviointiperusteista ja jäsenvaltioille annettavista järjestelmien toimintaa koskevista suuntaviivoista, KOM(96) 608, annettu 27 päivänä marraskuuta 1996.(6) EYVL C 76, 11.3.1997, s. 9(7) EYVL L 192, 24.7.1990, s. 1LIITE I PUHELUN PÄÄTTÄMISEEN LIITTYVIEN YHTEENLIITTÄMISMAKSUJEN OSATEKIJÄT Direktiivissä 97/33/EY edellytetään, että ilmoitettujen operaattorien yhteenliittämismaksujen on noudatettava kustannuslähtöisyyden periaatetta. Tässä liitteessä tarkastellaan tämän vaatimuksen merkitystä puhelun päättämistä koskevan yhteenliittämismaksun osatekijöiden kannalta.1. Paikallisliittymän hinnoittelu yhteenliittämistä varten Paikallisliittymä tarkoittaa asiakkaan yhteyttä paikalliskeskukseen. Kiinteitä tai langattomia paikallisliittymiä sisältävässä kiinteässä verkossa ei-kytkentäisen paikallisliittymän kustannukset ovat pääosin kertaluonteisia, määräaikaiset ylläpitokustannukset ovat pääosin kertaluonteisia, määräaikaiset ylläpitokustannukset mukaan lukien. Verkkorakenteen "alin" kohta puhelun päättämispalveluita ostettaessa on rajapinta pääverkon ja paikalliskeskuksen välillä (1). Kyseisessä kohdassa tapahtuva yhteenliittäminen saattaa aiheuttaa keskuksen kapasiteetin lisäämiseen liittyviä kustannuksia, mutta tietylle asiakkaalle varattuihin paikallisliittymän osiin (eli perinteisessä verkossa kuparijohdinpariin) ei liity lisäkapasiteetin tai investointien tarpeesta johtuvia kustannuksia.Kustannuslähtöisyyden periaatteesta seuraa, että koska yhteenliittäminen ei nosta kohdeverkon paikallisliittymän tilaajakohtaisten osien kustannuksia, yhteenliittämismaksun laskennassa ei pitäisi ottaa huomioon paikallisliittymän tilaajakohtaisten osien suoria kustannuksia. Ei-kytkentäisen paikallisliittymän tilaajakohtaiset kustannukset olisi siksi kustannettava kunkin tilaajan liittymämaksuilla tai kilpailun sallimissa rajoissa niiden ja muiden palvelujen tuoton yhdistelmällä.Ongelmia syntyy, kun sääntely estää vakiintunutta operaattoria tasapainottamasta tariffejaan, jolloin se ei voi laskuttaa omilta asiakkailtaan tarpeellista hintaa paikallisliittymän kustannusten kattamiseksi. Näin syntyy ns. liittymäalijäämä. Monopolitilanteessa operaattori korvaa liittymäverkon (eli paikallisliittymien) alijäämän laskuttamalla todellisia kustannuksia enemmän muista palveluista, esimerkiksi ulkomaanpuheluista. Kustannuslähtöisessä yhteenliittämisessä kilpailijat saavat osan tästä kauko- ja ulkomaanpuheluliikenteestä, ja vakiintuneen operaattorin mahdollisuudet korvata liittymäalijäämäänsä vähenevät. Liittymäalijäämien korvausjärjestelmässä käytetään muilta operaattoreilta perittäviä maksuja vakiintuneen operaattorin sellaisten voittojen vähenemisen kompensoimiseksi, joita se muuten olisi käyttänyt alijäämän rahoittamiseen.Liittymäalijäämien maksujärjestelmät antavat aina tehottoman kuvan sijoittajille ja lisäävät toiminnan kokonaiskustannuksia. Ne ovat myös hallinnollisesti kömpelöitä, eivätkä kovin avoimia. Kuten komission marraskuussa 1996 julkaisemissa yleispalvelun hinnoittelun ja kustannuslaskennan suuntaviivoissa (2) mainitaan, liittymäalijäämiin ja niiden kaltaisiin liittyviä järjestelmiä sovelletaan vain tilapäisesti vuoteen 2000 asti, johon mennessä kaikissa jäsenvaltioissa tariffien tasapainottaminen on saatu päätökseen.Yhteenliittämisdirektiivin mukaisesti kaikki verkkoon liittyviltä organisaatioilta perittävät liittymäalijäämään liittyvät maksut on pidettävä selkeästi erillään yhteenliittämismaksuista. Liittymäalijäämämaksujen periminen liittyviltä organisaatioilta on yhteisön oikeuden mukaan sallittua vain, jos jäsenvaltio on sääntelyllä rajoittanut ilmoitetun operaattorin puhelutariffeja. Jos operaattoria ei ole sääntelyllä estetty tasapainottamasta tariffejaan, liittymäalijäämiin liittyvät maksut eivät ole perusteltuja.2. Kytkeytymättömien puhelujen hinnoittelu yhteenliittämisen yhteydessä Yhteenliitetyistä verkoista tulevat kytkeytymättömät puhelut saattavat ruuhka-aikoina aiheuttaa kohdeverkossa kapasiteettiin liittyviä lisäkustannuksia. Toisinaan puhelun epäonnistuminen voi kuitenkin johtua vakiintuneen operaattorin oman verkon puutteellisesta suorituskyvystä. Yhteenliittämisdirektiivissä asetetaan kustannuksia koskeva todistusvelvollisuus kohdeverkon operaattorille, joten halutessaan sisällyttää yhteenliittämismaksuperusteisiinsa kytkeytymättömistä puheluista aiheutuvia kustannuksia, operaattorin on osoitettava, että syy puhelujen epäonnistumiseen ei ole sen oman verkon puutteellisessa suorituskyvyssä.3. Puhelunmuodostukseen liittyvät maksut yhteenliittämisen yhteydessä Kiinteässä verkossa puhelun välittämiseen liittyvät kustannukset riippuvat lähinnä kahdesta tekijästä: - puhelun kestosta ja puhelutiedoista (eli merkinannosta ja puhelunmuodostuksesta). Tarvitaan hyvin paljon erilaista tietoa, jotta löydetään tasapaino määriteltäessä näiden kahden tekijän kustannusseurauksien suhteita. Osittain tämän vuoksi sääntelyviranomaiset yleensä sallivat kytkentäkustannusten perimisen ainoastaan onnistuneiden puhelujen keston perusteella. Puhelunmuodostusmaksua voidaan pitää yhteenliittämismaksun perusteltuna osana vain, jos operaattori voi osoittaa, missä määrin yhdysliikenteenä tulevat puhelut aiheuttavat lisäkustannuksia kohdeverkossa ruuhka-aikoihin sijoittuvien puhelunmuodostusyritysten edellyttämän ylimääräisen käsittelykapasiteetin muodossa. Jos puhelunmuodostusmaksua käytetään, puhelujen kestoon perustuvien vastaavien maksujen olisi oltava alhaisempia kuin tilanteessa, jossa puhelunmuodostusmaksua ei käytetä.4. Yhteenliittämismaksut ja vähittäismyyntihinnat Joissakin maissa yhteenliittämismaksut on aikaisemmin laskettu vähittäismyyntitariffien eli puheluhintojen perusteella. Nykyiset vähittäismyyntitariffit eivät kuitenkaan välttämättä ole kustannuslähtöisiä, joten tämä menetelmä on useimmissa tapauksissa yhteisön oikeuden vastainen.Vaikka vähittäismyyntitariffit olisivatkin kustannuslähtöisiä, kyseinen menetelmä ei ole suotava, koska se pyrkii ohjaamaan uusia tulokkaita käyttämään samaa hinnoittelurakennetta kuin vakiintunut operaattori, ja estää näin uusia tulokkaita kehittämästä eri käyttäjäryhmille erilaisia uusia hinnoittelujärjestelmiä. Jäsenvaltioiden matkaviestinverkoissa tällä hetkellä tarjolla oleva laaja valikoima erilaisia hinnoittelujärjestelmiä osoittaa, että innovatiiviselle hinnoittelulle on huomattavasti mahdollisuuksia kuluttajien valinnanvapauden lisäämiseksi ja telepalvelujen kysynnän lisäämiseksi.Jos yhteenliittämismaksut vaihtelevat kellonajan tai viikonpäivän mukaan, eri hintoja olisi sovellettava syrjimättömällä tavalla sekä uusiin tulokkaisiin että vakiintuneen operaattorin omaan liikenteeseen.(1) Erillisten paikallisliittymien tarjonta, jossa uusi tulokas ottaa haltuunsa vakiintuneen operaattorin asentaman paikallisliittymän ja saa siihen yksin käyttöoikeuden asianmukaista korvausta vastaan, ei tarkasti ottaen EU:n käsitteistössä ole yhteenliittämistä.(2) KOM(96) 608, 27.11.1996.LIITE II PARHAAN NYKYKÄYTÄNNÖN MUKAISET YHTEENLIITTÄMISMAKSUT JA NIIDEN MUODOSTAMINEN 1. Laskentatapa Periaatteena on ollut käyttää (1 päivänä syyskuuta 1997 saatavilla olleiden tietojen perusteella) kolmen edullisimman jäsenvaltion yhteenliittämismaksuja lähtökohtana määriteltäessä parhaan nykykäytännön mukaisia lyhyen aikavälin tavoitehintoja.Alla oleva taulukko kuvaa yhteenliittämismaksuja jäsenvaltioissa. Taulukossa esitetyt luvut kuvaavat puhelun päättämisen kustannuksia kiinteässä verkossa ruuhka-aikana. Mahdolliset puhelunmuodostusmaksut on laskettu mukaan, mutta muita varsinaiseen liikenteeseen liittymättömiä maksuja ei yleensä ole otettu huomioon. Luvut eivät sisällä liittymäalijäämiin tai yleispalveluvelvoitteisiin liittyviä maksuja. Tällaisia lisämaksuja ei monessa jäsenvaltiossa peritä, mutta silloin kun niitä peritään jäsenvaltion lainsäädännön perusteella, ne on yhteenliittämisdirektiivin mukaisesti laskettava ja esitettävä erillään yhteenliittämismaksusta.Nämä luvut kuvaavat siis vain yhtä osaa yhteenliittämisen kustannuksista, eli puhelun päättämistä koskevia maksuja. Ne eivät vastaa tietyssä valtiossa mahdollisesti perittävää koko yhteenliittämismaksua.1997/1998 - Yhteenliittämismaksut >VIITTAUS FILMIIN>Kuvio 1Yhteenliittämismaksut paikallistasolla, kertakauttakulussa ja kaksoiskauttakulussa ruuhka-aikoina(ecu/100/minuutti, puhelun kesto 3 min.)Kuvio perustuu kohdassa 3 olevassa taulukossa esitettyihin tietoihin.Tietyt tekijät, esimerkiksi liittymien keskimääräinen tiheys, työvoimakustannukset, maantieteelliset olosuhteet ja pääoman sallittu tuotto (1), vaihtelevat Euroopan unionissa jäsenvaltioittain. Vaikka nämä vaihtelut tietyssä määrin vaikuttavatkin yhteenliittämiskustannuksiin, niiden ei kuitenkaan katsota tekevän suositeltuja parhaan nykykäytännön mukaisia hintoja käyttökelvottomiksi (2).Tämän suosituksen lukuja on tarkoitus tarkistaa vuoden 1998 aikana, ja todennäköisesti parhaan nykykäytännön mukaisia yhteenliittämismaksuja alennetaan jatkossa vähitellen niin, että ne vastaavat paremmin verkkokustannusten laskevaa suuntausta ja kyseisten kustannusten tarkempia arviointeja. Tällä hetkellä yhteenliittämismaksut alenevat maailmalla noin 8 prosentin vuosivauhtia.On syytä tähdentää, että nämä parhaan nykykäytännön mukaiset maksut ovat korkeampia - joissakin tapauksissa huomattavasti korkeampia - kuin alhaalta ylöspäin rakentuvaa ennakoituihin pitkän aikavälin keskimääräisiin lisäkustannuksiin perustuvaa mallia käyttämällä saadut maksut. Jos kuitenkin otetaan huomioon tilanne Euroopan unionissa tammikuussa 1998, voidaan näitä parhaan nykykäytännön mukaisia hintoja pitää realistisena välitavoitteena.2. Parhaan nykykäytännön mukaisten hintojen määrittely Vaihteluvälit on määritelty 1 päivänä syyskuuta 1997 tiedossa olleiden tariffien perusteella. Sen jälkeisiä muutoksia yhteenliittämismaksuissa ei ole otettu huomioon.Kunkin vaihteluvälin korkein hinta vastaa kolmanneksi edullisimmassa jäsenvaltiossa 1 päivänä syyskuuta 1997 perittyä maksua lähimpään ecun tuhannesosaan pyöristettynä.Kunkin vaihteluvälin alhaisin hinta vastaa edullisimmassa jäsenvaltiossa 1 päivänä syyskuuta 1997 perittyä maksua lähimpään ecun tuhannesosaan pyöristettynä. Kaksoiskauttakulkuhinnassa on otettu huomioon se, että pienemmissä jäsenvaltioissa etäisyystekijä saattaa olla alle 200 kilometriä.3. Jäsenvaltioiden yksityiskohtaiset kustannustiedot >TAULUKON PAIKKA>(1) Todelliset pääomakustannukset ovat joissain maissa ja joillakin alueilla perinteisesti olleet korkeampia kuin muualla. Pääoman tuottoaste saattaa siksi vaihdella eri valtioiden kesken vuositasolla useita prosenttiyksiköitä.(2) Liittymien tiheys vaikuttaa lähinnä liittymän hintaan, joka kohdentuu loppukäyttäjälle, eikä aiheuta suuria eroja yhteenliittämishinnoissa. Sama koskee myös maantieteellisiä tekijöitä.


				|

		52012PC0104

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Unkarin julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi /* COM/2012/0104 final - 2012/ () */

			   	PERUSTELUT
Neuvosto päätti 5. heinäkuuta 2004 Euroopan
yhteisön perustamissopimuksen, jäljempänä ’EY:n perustamissopimus’, 104
artiklan 6 kohdan mukaisesti, että Unkarissa oli liiallinen alijäämä. Neuvosto
päätti 24. tammikuuta 2012 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 126 artiklan 8 kohdan mukaisesti, ettei Unkari ole
toteuttanut EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan nojalla 7.
heinäkuuta 2009 annetun viimeisimmän neuvoston suosituksen mukaisia tuloksellisia
toimia.
Komission olisi hyväksyttävä [6. maaliskuuta
2012] neuvoston 24. tammikuuta 2012 antaman päätöksen jatkotoimena sekä
SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3
artiklan mukaisesti suositus uudeksi neuvoston suositukseksi julkisen talouden
liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi Unkarissa.
Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Unkarin julkisen talouden liiallisen
alijäämän tilanteen lopettamiseksi
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, ja erityisesti sen 126 artiklan 7
kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
SEUT-sopimuksen 126 artiklan mukaan jäsenvaltioiden
on vältettävä liiallisia julkistalouden alijäämiä.
(2)
Vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve
julkinen talous, jolla pyritään vahvistamaan hintavakauden edellytyksiä ja
saavuttamaan uusien työpaikkojen syntyä edistävä vahva ja kestävä kasvu.
(3)
Neuvosto teki 5 päivänä heinäkuuta 2004 Euroopan
yhteisön perustamissopimuksen, jäljempänä ’EY:n perustamissopimus’, 104
artiklan 6 kohdan mukaisesti päätöksen, jonka mukaan Unkarissa on liiallinen
alijäämä, ja esitti EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan nojalla
suosituksia liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi viimeistään vuonna
2008.
(4)
Neuvosto katsoi EY:n perustamissopimuksen 104
artiklan 8 kohdan nojalla tammikuussa 2005, ettei Unkari ollut toteuttanut
neuvoston suositukseen perustuvia tuloksellisia toimia, ja antoi maaliskuussa
2005 toisen EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohtaan perustuvan
suosituksen, jossa liiallisen alijäämän korjaamisen määräajaksi asetettiin
uudestaan vuosi 2008. Neuvosto teki marraskuussa 2005 päätöksen, jonka mukaan
Unkari oli toistamiseen jättänyt noudattamatta EY:n perustamissopimuksen 104
artiklan 7 kohdan mukaisia suosituksia. Neuvosto antoi sen vuoksi lokakuussa
2006 EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisen kolmannen
suosituksen, jolla liiallisen alijäämän korjaamiselle asetettua määräaikaa
jatkettiin vuoteen 2009. Neuvosto totesi heinäkuussa 2009, että Unkarin
viranomaisten voitiin katsoa toteuttaneen lokakuussa 2006 annettuihin
suosituksiin perustuvat tulokselliset toimet, ja antoi vakavan laskusuhdanteen
vuoksi EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohtaan perustuvat tarkistetut
suositukset, joissa korjaamiselle asetettiin jälleen uusi määräaika eli vuosi
2011. Komissio totesi 27 päivänä tammikuuta 2010, että Unkari oli toteuttanut
viimeisimpien neuvoston suositusten mukaiset tulokselliset toimet mutta
varoitti huomattavista riskeistä.
(5)
Neuvosto päätti 24 päivänä tammikuuta 2012
SEUT-sopimuksen 126 artiklan 8 kohdan mukaisesti, ettei Unkari ollut
toteuttanut heinäkuussa 2009 annetun neuvoston suosituksen mukaisia tuloksellisia
toimia suosituksessa mainitussa määräajassa. Vaikka Unkari ei ylittänyt vuonna
2011 nimellistä 3 prosentin viitearvoa suhteessa BKT:hen, tämä ei perustunut
rakenteelliseen ja kestävään korjaukseen vaan oli huomattavien kertaluonteisten
tulojen ansiota. Tähän liittyi rakenteellisen rahoitusaseman heikkeneminen
vuosina 2010 ja 2011 yli 2 prosenttia suhteessa BKT:hen, vaikka suosituksena
oli julkisen talouden kumulatiivinen parantaminen 0,5 prosenttia suhteessa
BKT:hen. Tämän lisäksi, vaikka viranomaisten tarkoituksena oli toteuttaa vuonna
2012 rakenteellisia toimenpiteitä, joiden odotettiin pitkälti korjaavan aiempaa
heikkenemistä, perussopimuksen 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen
saavutettaisiin vuonna 2012 jälleen ainoastaan sen ansiosta, että kertaluonteisia
toimenpiteitä toteutettaisiin lähes 1 prosentti suhteessa BKT:hen, ja vuonna
2013 viitearvo ylitettäisiin. [Edellä mainitun neuvoston päätöksen seurauksena
neuvosto päätti [13 päivänä maaliskuuta] (neuvoston asetuksen (EY) N:o
1084/2006 4 artiklan mukaisesti) keskeyttää osan Unkarille vuodeksi 2013
osoitetuista koheesiorahaston maksusitoumusmäärärahoista.]
(6)
Neuvoston on SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan
ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja
selkeyttämisestä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 (joka on osa
vakaus- ja kasvusopimusta) 3 artiklan mukaisesti annettava kyseiselle
jäsenvaltiolle suositukset julkisen talouden liiallisen alijäämän poistamiseksi
määräajassa. Suosituksessa on vahvistettava enintään kuuden kuukauden
määräaika, jonka kuluessa kyseisen jäsenvaltion on toteutettava tehokkaita
toimia liiallisen alijäämän korjaamiseksi, sekä määräaika liiallisen alijäämän
tilanteen korjaamiseksi. Korjaaminen olisi saatettava päätökseen liiallisen
alijäämän toteamista seuraavana vuonna, paitsi jos on olemassa asiaan
vaikuttavia erityisiä seikkoja. Päätettäessä, onko tällaisia erityisiä seikkoja
olemassa, asetuksen (EY) N:o 1467/97 2 artiklan 3 kohdassa esitetyt
merkitykselliset tekijät olisi otettava huomioon. Alijäämän korjaamista
koskevassa suosituksessa neuvoston olisi kehotettava saavuttamaan vuotuiset
julkisen talouden tavoitteet, jotka suosituksen perustana olevan ennusteen
mukaan johtavat rakenteellisen rahoitusaseman (eli suhdannekorjatun rahoitusaseman,
jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia
toimenpiteitä) vuotuiseen vähimmäisparannukseen määrällä, jonka ohjearvona on
0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen.
(7)
Unkarin talous irtautui taantumasta vuonna 2010,
kun BKT kasvoi 1,3 prosenttia. Elpyminen eteni vuonna 2010 huomattavasti
nopeammin kuin komission yksiköiden kevään 2009 talousennusteessa ennakoitiin
(-0,3 % neuvoston suosituksen antamisen aikoihin). Vuonna 2011 BKT:n odotettiin
jatkavan hidasta 1,7 prosentin kasvua, joka perustuu edelleen yksinomaan
ulkoiseen rahoitusasemaan. Kasvunäkymät kuitenkin huononivat vuoden 2011 aikana
kansainvälisen ympäristön heikentyessä yleisesti, mikä oli nähtävissä useilla
eri aloilla, ja kotimaankysynnän supistuessa vielä lisää poliittisten
epävarmuustekijöiden vuoksi. Tämän perusteella komission yksiköiden helmikuun
2012 väliennusteessa arvioidaan, että BKT supistuu hieman (0,1 %) ennen kuin se
alkaa jälleen kasvaa.
(8)
Alijäämä oli 4,2 prosenttia suhteessa BKT:hen
vuonna 2010, ja julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan kääntyvän
ylijäämäiseksi vuonna 2011. Tämä johtuu kuitenkin yksinomaan huomattavista
kertaluonteisista tuloista, joiden suuruus on lähes 10 prosenttia suhteessa
BKT:hen, kun eläkevaroja siirretään yksityisistä eläkejärjestelmistä.
Liiallista alijäämää koskevan menettelyn joulukuun 2011 seurantaraportissa
esitetty virallinen arvio vuoden 2011 julkisen talouden ylijäämästä on 3,9
prosenttia suhteessa BKT:hen. Kun huomioon otetaan tuoreet tiedot odotettua
paremmasta julkisen talouden kassavirtojen kehityksestä joidenkin tuloerien ja
paikallishallinnon alasektorin osalta, ylijäämä voi olla jopa hieman suurempi
(noin 4,1 % suhteessa BKT:hen komission yksiköiden tarkistetun arvion
perusteella).
(9)
Talousarviossa vuoden 2012 tavoitteena on 2,5
prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen useiden vakauttamispakettien mukaisesti.
Näistä paketeista ilmoitettiin suurimmaksi osaksi Széll Kálmán -suunnitelmassa
ja lähentymisohjelman (LO) vuoden 2011 tarkistuksessa ja niiden osittaisena
tavoitteena on korjata vuoden 2010 toisella puoliskolla päätettyjen
huomattavien verohuojennusten vaikutusta, joka oli hieman yli 2 prosenttia
suhteessa BKT:hen, samalla kun talousarviossa jätetään poikkeukselliseksi
varapuskuriksi (ehdolliset menoleikkaukset) 1,1 prosenttia suhteessa BKT:hen.
Tavoitteen saavuttamista tukevat myös väliaikaisista poikkeusveroista
saatavat kertaluonteiset nettotulot, joiden suuruus on 0,7 prosenttia suhteessa
BKT:hen. Siltä perustalta, miten talous ja julkinen talous on kehittynyt äskettäin,
komission yksiköiden päivitetyssä talousennusteessa alijäämän odotetaan nyt
olevan 3 prosenttia suhteessa BKT:hen eli enemmän kuin viranomaisten virallinen
tavoite. Hyväksyttyyn talousarvioon verrattuna tämä suurempi alijäämäennuste
heijastaa muun muassa puolen prosenttiyksikön verran alhaisempaa talouskasvua
sekä varovaisempaa arviota tulojen ja menojen kehityksestä. Samaan aikaan
otaksutaan, ettei poikkeuksellista varantoa käytetä (eli ehdolliset
menoleikkaukset on aikomus tehdä). Komission yksiköiden päivitetyssä
talousennusteessa ennustettu 3 prosenttia suhteessa BKT:hen on BKT:hen
suhteutettuna 0,2 prosenttia suurempi kuin 126 artiklan 8 kohdan mukaisen
neuvoston päätöstä koskevan suosituksen antamisen aikoihin esitetty ennuste.
Tämä johtuu siitä, ettei odotettua parempi perusvaikutus (vuodelta 2011) riitä
tasapainottamaan niitä vaikutuksia, joita julkiseen talouteen on aiheutunut
vuoden 2012 talousnäkymien tarkistamisesta vielä lisää alaspäin, eikä
joukkovelkakirjalainojen suuremman tuoton vaikutusta. Kun otetaan huomioon
julkisen talouden valvonnassa EU:ssa noudatettava vakiintunut käytäntö,
viranomaisten 21 päivänä helmikuuta 2012 julkaisemia uusia
vakauttamissuunnitelmia, joiden vaikutus on 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen,
ei voida sisällyttää komission yksiköiden talousennusteeseen, sillä niiden
tueksi ei ole vielä esitetty riittäviä perusteita.
(10)
Vuonna 2013 alijäämän odotetaan kasvavan jälleen
noin 3,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen (3 %:sta suhteessa BKT:hen), mikä on
enemmän kuin komission yksiköiden talousennusteessa ennakoitiin (3¼ % suhteessa
BKT:hen) silloin, kun neuvosto antoi SEUT-sopimuksen 126 artiklan 8 kohdan
mukaisesti päätöksen, ettei Unkari ole toteuttanut tuloksellisia toimia.
Suurempi alijäämäluku johtuu pääasiassa alijäämää lisäävästä kehityksestä
(kuten pienemmät verotulot vuoden 2012 alhaisemman kasvuennusteen seurauksena),
jonka vaikutus on 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen ja joka johtaa myös
suurempaan alijäämäennusteeseen vuonna 2012. Lisäksi korkomenot kasvavat vuonna
2013 vuotta 2012 enemmän (0,1 % suhteessa BKT:hen). Näiden vaikutusten
odotetaan kompensoituvan vain osittain muilla vaikutuksilla, kuten aiempaa
odotettua pienemmällä keskuspankin rahoitustarpeella (¼ % suhteessa BKT:hen)
vuonna 2013. Vuoteen 2012 verrattuna alijäämän kasvu 3,6 prosenttiin vuonna
2013 johtuu ennen kaikkea siitä, että alakohtaisista maksuista luovutaan
vähitellen (nettovaikutus julkiseen talouteen 0,7 % suhteessa BKT:hen vuonna
2013), velanhoitomenot kasvavat (½ % suhteessa BKT:hen) ja henkilökohtaiseen
tuloveroon sovellettavaa verotusperustetta kavennetaan (vaikutus julkiseen
talouteen 0,3 % suhteessa BKT:hen). Näiden alijäämää lisäävien vaikutusten
(yhteensä noin 1½ % suhteessa BKT:hen) odotetaan tasapainottuvan vain osittain,
kun Széll Kálmán -rakenneuudistusohjelman toteuttamisen etenemisen myötä
saadaan aikaan säästöjä 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen ja syntyy muita
säästöjä (0,4 % suhteessa BKT:hen, esimerkiksi julkisen sektorin palkkojen
nimellisjäädytys). Lisäksi julkisen talouden odotetaan hyötyvän jonkin verran
ennakoidusta talouden elpymisestä.
(11)
Viimeisimpien komission yksiköiden arvioiden mukaan
rakenteellisen rahoitusaseman, joka heikkeni 1½ prosenttia vuonna 2010 ja ½
prosenttia vuonna 2011, odotetaan kohentuvan lähes 2 prosenttia vuonna 2012,
minkä jälkeen se heikkenee jälleen ½ prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013.
Jos hallitus toteuttaa tarvittavat toimenpiteet julkisen talouden
tavoitteidensa saavuttamiseksi vuosina 2012 ja 2013, rakenteellinen parannus on
likipitäen 2½ prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2012 ja ½ prosenttia
suhteessa BKT:hen vuonna 2013.
(12)
Edellä kuvatut julkisen talouden näkymät voisivat
kohentua yli ½ prosenttia suhteessa BKT:hen, jos Széll Kálmán -suunnitelmassa
kaavaillut uudistukset tarkennettaisiin riittävällä tavalla ja pantaisiin
täytäntöön. Uusien menosäästöjen, jotka julkaistiin 21 päivänä helmikuuta 2012,
perusteet on esitettävä varsinkin julkisten liikenneyhtiöiden ja lääkkeiden
tuen alentamisen osalta, ja lisätuloja voitaisiin odottaa saatavan sähköisten
tiemaksujen suunnitellun käyttöönoton myötä. Liiallisen alijäämän
korjaamiseksi pysyvästi Unkarille voisi edellä mainittujen toimenpiteiden
ohella olla hyötyä siitä, että se kohdentaisi yleisen lapsilisän paremmin
(mahdollisesti ottaen samassa yhteydessä huomioon äskettäin käyttöönotetut
suuret perhekohtaiset verohelpotukset), ottaisi käyttöön keskitetyn
arvoperusteisen kiinteistöveron ja lisäisi kiinteän tuloverojärjestelmän
progressiivisuutta. Viimeksi mainittu ehdotus mainitaan EU-ohjausjakson yhteydessä
Unkarille heinäkuussa 2011 annetussa neuvoston suosituksessa.
(13)
Julkinen bruttovelka kasvoi vuoden 2009 79,7
prosentista suhteessa BKT:hen 81,3 prosenttiin vuonna 2010, minkä jälkeen se
laski hieman vuonna 2011 eli 80,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Tämä pieni
parannus johtuu huomattavasta perusylijäämästä (8 % suhteessa BKT:hen), jonka
taustalla ovat yksityisten eläkevarojen haltuunotosta saadut kertaluonteiset
tulot ja jonka vaikutuksen valuutan arvon aleneminen pitkälti kumoaa. Kun
pidemmällä aikavälillä tarkasteltuna otetaan huomioon alijäämäennusteet ja
vahvempi tekninen valuuttakurssioletus verrattuna vuoden 2011 lopun tasoon ja
oletetaan, että yksityisten eläkerahastojen varojen myynti edistyy (1 %
suhteessa BKT:hen), julkisen bruttovelan odotetaan olevan vuonna 2012 noin 76
prosenttia suhteessa BKT:hen mutta kasvavan uudelleen vuodesta 2013 alkaen.
(14)
Julkisen talouden aiemman kehityksen perusteella
julkisen talouden ohjausjärjestelmä sekä talousarvion suunnittelun ja
toteuttamisen avoimuus vaikuttavat heikolta. Höllennettyään tosiasiallisesti
edellistä julkisen talouden ohjauskehystä, joka oli vielä alkutekijöissään
vuoden 2010 toisella puoliskolla, viranomaiset sisällyttivät muutetun
järjestelyn pääkohdat uuteen perustuslakiin (voimassa 1 päivästä tammikuuta
2012 alkaen). Nimellisvelan enimmäismääräksi vahvistettiin 50 prosenttia
suhteessa BKT:hen (tämä on tarkoitus saavuttaa vähentämällä nykyistä korkeaa
velkatasoa jatkuvasti) ja uudelleenjärjestetylle finanssipoliittiselle
neuvostolle myönnettiin talousarviota koskeva veto-oikeus. Vuoden 2011 lopussa
hyväksyttiin päälain muodossa jatkolainsäädäntö, jolla otettiin käyttöön uudet
operationaaliset laskusäännöt keskus- ja paikallistasolla, ja
finanssipoliittisen neuvoston toimintaohjeet. Näyttää siltä, että uudessa
vuotuisessa laskusäännössä keskitytään edelleenkin liiaksi vuotuiseen
talousarviokierrokseen eikä siinä oteta huomioon keskipitkän aikavälin
talousarviosuunnittelua, jota suositettiin vahvistettavaksi EU-ohjausjakson
yhteydessä heinäkuussa 2011 annetussa neuvoston suosituksessa. Neuvosto kehotti
samassa maakohtaisessa suosituksessa Unkaria myös laajentamaan
finanssipoliittisen neuvoston analyyttistä toimeksiantoa (esimerkiksi
säännöllisten finanssipolitiikan ja makrotalouden perusennusteiden
valmistelemisen kautta); näin ei ole kuitenkaan tehty edes sen jälkeen, kun
talouden vakautta koskeva laki hyväksyttiin joulukuussa 2011.
(15)
Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 10 a artikla,
jonka mukaan kyseisen jäsenvaltion on annettava kaikki tarvittavat tiedot,
tukee liiallisen alijäämän korjaamiseksi käyttöön otetun julkisen talouden
vakauttamisstrategian täytäntöönpanossa tapahtuvan edistymisen säännöllistä ja
oikea-aikaista seurantaa. Sen vuoksi asiaa käsittelevä erillinen kohta olisi
sisällytettävä Unkarin lähentymisohjelman tarkistukseen vuonna 2012 ja sitä
seuraavina vuosina sekä säännöllisesti puolen vuoden välein edistymisestä
annettaviin raportteihin liiallista alijäämää koskevan menettelyn loppuun asti
Unkarin viranomaisten sitoumuksen mukaisesti.
(16)
Julkista taloutta vakauttavilla toimenpiteillä
olisi varmistettava julkisen talouden rahoitusaseman kestävä kohentuminen;
lisäksi toimenpiteillä olisi pyrittävä parantamaan julkisen talouden laatua ja
lisäämään talouden kasvupotentiaalia,
ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
1)           Unkarin viranomaisten olisi
lopetettava nykyinen julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanne viimeistään
vuonna 2012.
2)           Unkarin viranomaisten olisi saatava
julkisen talouden alijäämä alle 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen uskottavalla
ja kestävällä tavalla noudattaen 15 päivänä huhtikuuta 2011 tarkistetussa ja
neuvoston 12 päivänä heinäkuuta 2011 antamalla lausunnollaan hyväksymässä
Unkarin lähentymisohjelmassa kaavailtua monivuotista uraa. Tätä varten Unkarin
viranomaisten olisi erityisesti
a)      varmistettava, että vuodeksi 2012
asetettu 2,5 prosenttia suhteessa BKT:hen oleva alijäämätavoite saavutetaan
verrattuna odotettuun toteutumaan, joka on 3 prosenttia suhteessa BKT:hen ja
joka perustuu komission yksiköiden helmikuun 2012 väliennusteen mukaiseen
makrotalouden kehykseen; tämä edellyttäisi jo sovittujen julkisen talouden
toimien (1,9 % suhteessa BKT:hen) lisäksi lisätoimia vähintään ½ prosenttia
suhteessa BKT:hen; tämä olisi tehtävä erityisesti täsmentämällä ja toteuttamalla
tinkimättömällä tavalla Széll Kálmán -suunnitelmaan ja
lähentymisohjelman vuoden 2011 tarkistukseen sisältyvät alijämää supistavat
toimenpiteet ja hyväksymällä tarvittaessa uusia rakenteellisia
vakauttamistoimenpiteitä. Mahdolliset satunnaiset tulot, mukaan lukien
edunsaajien siirtymisestä yksityisestä eläkepilarista julkiseen eläkepilariin
saadut kertaluonteiset tulot, olisi osoitettava kokonaisalijäämän korjaamiseen.
b)      toteutettava tarvittavat rakenteelliset
lisätoimenpiteet sen varmistamiseksi, että alijäämä, jonka arvioidaan komission
yksiköiden helmikuun 2012 väliennusteen mukaisen makrotalouden kehyksen
perusteella ylittävän 0,6 prosentilla perussopimuksen mukaisen viitearvon, joka
on 3 prosenttia suhteessa BKT:n, jää edelleen selvästi alle viitearvon
huolimatta siitä, että kertaluonteisista tuloista, joiden vaikutus on lähes 1
prosentti suhteessa BKT:hen, luovutaan kokonaan odotetulla ja suositellulla
tavalla. Széll Kálmán -suunnitelmaan sisältyvät suunnitellut
rakenneuudistukset voitaisiin täsmentää ja panna täytäntöön osana näitä
toimenpiteitä.
c)      sisällytettävä riittävät varantosäännöt
tuleviin talousarviolakeihin (julkista taloutta koskevassa laissa vahvistetun
yleisen varannon lisäksi) sen varmistamiseksi, että julkisen talouden
tavoitteet saavutetaan myös ennakoimattomissa tapauksissa.
3)           Edellä mainittujen julkisen talouden
sopeuttamistoimien pitäisi saada julkisen talouden bruttovelkasuhde
lasku-uralle. Erityisesti olisi varmistettava, että velan pienentämisessä
lähestytään riittävästi vertailuarvoa kolmen vuoden ajan liiallisen alijäämän
korjaamisesta asetuksen (EY) N:o 1467/97 2 artiklan 1 a kohdan mukaisesti.
4)           Neuvoston heinäkuussa 2011 antaman
suosituksen mukaisesti Unkarin viranomaisten olisi pantava täytäntöön
tärkeimmät perustuslakiin sisältyvät julkisen talouden säännöt mukauttamalla
talouden vakautta koskevaa päälakia. Laskusäännöillä olisi varmistettava, että
talousarviomenettely sisällytetään sitovaan keskipitkän aikavälin kehykseen, ja
finanssipoliittisen neuvoston analyyttistä toimeksiantoa olisi laajennettava.
5)           Neuvosto vahvistaa [13 päivän
syyskuuta 2012] määräajaksi, johon mennessä Unkarin olisi ryhdyttävä
tuloksellisiin toimiin ja ilmoitettava toimenpiteet, jotka ovat tarpeen
edistymisessä kohti liiallisen alijäämän pysyvää korjaamista. Toimien
tehokkuuden arvioinnissa otetaan huomioon talouden kehittyminen verrattuna
tästä neuvoston suosituksesta annettuun komission suositukseen liitetyssä
komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa esitettyihin päivitettyihin
näkymiin.
Unkarin viranomaisten olisi raportoitava
edistymisestä näiden suositusten täytäntöönpanossa erillisessä kohdassa
lähentymisohjelman tarkistuksessa, joka laaditaan vuonna 2012 ja sitä
seuraavina vuosina, ja säännöllisesti puolen vuoden välein edistymisestä annettavissa
raporteissa liiallista alijäämää koskevan menettelyn loppuun asti Unkarin
sitoumuksen mukaisesti.
Lisäksi neuvosto korostaa, että keskipitkän
aikavälin tavoitteen saavuttaminen on tärkeää, jotta voidaan varmistaa julkisen
talouden kestävyys tai nopea edistyminen kohti kestävää taloutta. Sen vuoksi se
kehottaa Unkarin viranomaisia toteuttamaan tarvittavat rakenteelliset toimet,
jotta se saavuttaisi julkisen talouden tavoitteena vuonna 2013 olevan
alijäämän, joka on 2,2 prosenttia suhteessa BKT:hen, siten että varmistetaan
keskipitkän aikavälin tavoitteen, joka on tällä hetkellä -1,5 prosenttia
suhteessa BKT:hen oleva rakenteellinen rahoitusasema, noudattaminen ja
liiallisen alijäämän pysyvä korjaaminen.
Tämä suositus
on osoitettu Unkarille.
Tehty Brysselissä .
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja


title: Neuvoston suositus, annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013 , Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Yhdistyneen kuningaskunnan vuosien 2012/2013–2017/2018 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               30.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/93

      NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013,
   Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Yhdistyneen kuningaskunnan vuosien 2012/2013–2017/2018 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   2013/C 217/23
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään kasvuun ja parantaa sen kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (3). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.

               (4)

               Neuvosto antoi 10 päivänä heinäkuuta 2012 suosituksen (4) Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Yhdistyneen kuningaskunnan vuosien 2012–2017 lähentymisohjelmasta.

               (5)

               Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2013 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi niin ikään 28 päivänä marraskuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Yhdistynyt kuningaskunta kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (6)

               Euroopan parlamentti on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti osallistunut asianmukaisesti eurooppalaiseen ohjausjaksoon, ja se on 7 päivänä helmikuuta 2013 hyväksynyt päätöslauselman vuotuisen kasvuselvityksen 2013 työllisyys- ja sosiaalinäkökohdista sekä päätöslauselman osallistumisesta vuotuiseen kasvuselvitykseen 2013.

               (7)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 14 päivänä maaliskuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (8)

               Komissio julkaisi 10 päivänä huhtikuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskevan perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Yhdistyneen kuningaskunnan makrotaloudessa on epätasapainotiloja, jotka edellyttävät seurantaa ja politiikkatoimia. Makrotalouden kehityksessä on edelleen syytä kiinnittää huomiota kotitalouksien velkaan, joka liittyy asuntovelan suureen määrään ja asuntomarkkinoiden luonteeseen, sekä ulkoisen kilpailukyvyn epäsuotuisaan kehitykseen erityisesti tavaraviennin ja tuottavuuden heikon kasvun osalta.

               (9)

               Yhdistynyt kuningaskunta toimitti vuosien 2012/2013–2017/2018 lähentymisohjelmansa ja vuoden 2013 kansallisen uudistusohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2013. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (10)

               Eräistä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvistä määräyksistä tehdyssä pöytäkirjassa N:o 15 olevassa 4 kohdassa määrätään, että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 1 kohdan mukaista velvoitetta välttää liiallisia julkisen talouden alijäämiä ei sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Pöytäkirjan 5 kohdassa määrätään, että Yhdistyneen kuningaskunnan on pyrittävä välttämään liiallisia julkisen talouden alijäämiä. Neuvosto teki 8 päivänä heinäkuuta 2008 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohdan mukaisesti päätöksen, jossa todetaan, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli liiallinen alijäämä.

               (11)

               Asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen lähentymisohjelman arvioinnin perusteella neuvosto katsoo, että lähentymisohjelman julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Lähentymisohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian tavoitteena on saavuttaa suhdannekorjattu rahoitusasema, joka on lähellä tasapainoa viisivuotisen jakson lopulla. Julkisen talouden alijäämä oli huipussaan 11,5 prosenttia suhteessa BKT:hen varainhoitovuonna 2009/2010 (5). Varainhoitovuonna 2012/2013 se supistui 5,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen kertaluonteisilla toimenpiteillä, jotka supistivat alijäämää 2 prosenttiyksiköllä varainhoitovuonna 2012/2013. Lähentymisohjelmasta käy kuitenkin ilmi, ettei hallitus pystyne korjaamaan liiallista alijäämää neuvoston asettamassa määräajassa eli varainhoitovuonna 2014/2015, sillä alijäämän arvioidaan kyseisenä vuonna olevan 6,0 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ohjelman ennusteiden mukaan liiallinen alijäämä saadaan korjattua kolme vuotta myöhässä neuvoston joulukuussa 2009 asettamasta määräajasta eli varainhoitovuonna 2017/2018, jolloin se on 2,3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Lähentymisohjelman mukaan komission uudelleenlaskeman julkisen talouden rakenteellisen alijäämän on määrä parantua hieman 5,6 prosentista suhteessa BKT:hen varainhoitovuonna 2013/20145,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen varainhoitovuonna 2014/2015. Kaudella 2010/2011–2012/2013 oikaisemattomiksi julkisen talouden toimiksi arvioidaan keskimäärin 1,1 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä on selvästi vähemmän kuin neuvoston suosittama 1— prosenttia suhteessa BKT:hen, ennen kuin huomioon otetaan potentiaalisen tuotannon kasvuun tehtävien tarkistusten taikka odottamattomien tulojen tai saamatta jääneiden tulojen vaikutus. Julkisen talouden ennusteisiin kohdistuu suurimmat riskit yksityistä kulutusta kutistavasta jatkuvasti korkeasta inflaatiosta johtuvasta odotettua hitaammasta kasvusta ja kansainvälisen ympäristön mahdollisesta heikkenemisestä, joka saattaa vaikuttaa kauppaan ja investointeihin.
               Lähentymisohjelmaan ei sisälly vakaus- ja kasvusopimuksessa edellytettyä keskipitkän aikavälin tavoitetta. Hallitus on jatkanut julkisen talouden vakauttamisstrategiaansa, mutta alijäämä on automaattisten vakauttajien toiminnan ja odotettua pienempien verotulojen vuoksi ennakoitua suuremmiksi nousseiden menojen johdosta ennustettua suurempi. Tähän mennessä toteutetut vakauttamistoimet eivät myöskään ole olleet riittäviä, jotta päästäisiin liiallisen alijäämän korjaamiseksi suositeltuihin vuosittaisiin keskimääräisiin julkisen talouden toimiin. Rakenneuudistuksen, jolla pyritään esimerkiksi tehostamaan verojärjestelmää arvonlisäverokannan rakennetta tarkistamalla, tulopotentiaalia on lisäksi edelleen hyödynnetty suhteellisen vähän. Julkisen velan määrä oli varainhoitovuonna 2008/200956,1 prosenttia suhteessa BKT:hen ja nousi 90,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen varainhoitovuonna 2012/2013. Lähentymisohjelmassa julkisen velan suhteen ennustetaan kasvavan 100,8 prosenttiin varainhoitovuosina 2015/2016 ja 2016/2017. Varainhoitovuonna 2017/2018 sen ennustetaan laskevan 99,4 prosenttiin.

               (12)

               Kotitalouksien velkavivun purkaminen jatkui vuonna 2012, mutta koska Yhdistyneen kuningaskunnan kotitalouksien velka-aste on 96 prosenttia suhteessa BKT:hen eli edelleen reilusti yli euroalueen keskiarvon, velkavivun purkaminen ei ehkä ole pysyvää, kun talouden tila kohenee ja asuntokaupat palaavat normaalimmalle tasolle. Asuntojen hinnat pysyttelevät korkeina ja epävakaina, koska asuntojen tarjonta on niukkaa. Korkeiden asuntohintojen ja vaihtuvakorkoisten asuntolainojen laajan käytön seurauksena kotitaloudet ovat erityisen alttiita korkojen vaihtelulle ja työttömyyden lisääntymiselle. Hallitus on toteuttanut toimenpiteitä kaavoituslainsäädännön uudistamiseksi, mutta asuntorakentaminen on edelleen vähäistä, ja kaavoitusjärjestelmä, johon kuuluvat mm. rajoitukset vihervyöhykkeiden suojelemiseksi, rajoittaa asuntotarjontaa edelleen huomattavasti. Hallituksen toimet, jotka kiihdyttävät asuntojen kysyntää enemmän kuin niiden tarjontaa, kuten äskettäin julkistettu Help to Buy -ohjelma, saattavat vain pahentaa tilannetta nostamalla asuntojen hintoja ja kotitalouksien velka-astetta. Yhdistyneen kuningaskunnan kiinteistöverojärjestelmä koostuu toistuvasti maksettavan regressiivisen kunnallisveron (Council Tax) ja progressiivisen varainsiirtoveron (Stamp Duty Land Tax) yhdistelmästä. Asuntojen korkeat hinnat, kotitalouksien kireä taloudellinen tilanne ja vastuullisemmat lainanantoperusteet todennäköisesti estävät myös jatkossa monia keskituloisia kotitalouksia hankkimasta omistusasuntoa. Tässä tilanteessa yksityisestä asunnonvuokrauksesta voitaisiin tehdä houkuttelevampi ja todellinen pitkän aikavälin vaihtoehto omistusasumiselle.

               (13)

               Yhdistynyttä kuningaskuntaa uhkaavat sekä työttömyyteen että vajaatyöllisyyteen liittyvät haasteet erityisesti nuorison keskuudessa. Työttömyys oli vuoden 2013 alussa 7,8 prosenttia kun EU:n keskiarvo oli 10,9 prosenttia, ja sen odotetaan pysyvän jokseenkin samalla tasolla vuosina 2013 ja 2014. Nuorten työttömyysaste on paljon korkeampi, 20,7 prosenttia, ja se on jatkuvasti noussut vuodesta 2007 asti, jolloin se oli 14,3 prosenttia. Työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevien nuorten osuus on 14,0 prosenttia. Yksityisen sektorin työpaikat lisääntyivät selvästi viime vuonna, kun otetaan huomioon BKT:n hidas kasvu, mutta tuottavuuden ja palkkojen kasvu ovat olleet heikkoja. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on myös ylitarjontaa alhaisen osaamistason työntekijöistä, joiden kysyntä on laskussa. Toisaalta Yhdistyneessä kuningaskunnassa on samaan aikaan pulaa korkealaatuisen ammatillisen ja teknisen koulutuksen saaneista työntekijöistä, mikä heikentää ulkoista kilpailukykyä entisestään. Viime vuosina tapahtuneesta jonkinlaisesta edistyksestä huolimatta huomattavalla osalla nuorisosta ei ole sellaisia taitoja ja tutkintoja, joita he tarvitsisivat kilpaillakseen menestyksekkäästi työmarkkinoilla. Työttömyysaste 15–25-vuotiaiden matalan osaamistason työntekijöiden keskuudessa on selvästi EU:n keskiarvoa korkeampi eli 37,2 prosenttia. Nykyisessä ammattikoulutuspolitiikassa on keskitytty liiaksi perustaitoihin ja toisen asteen tutkintoihin, vaikka talouselämässä on yhä enemmän kysyntää korkeamman tason koulutukselle. Oppisopimusohjelmien laatua on pyritty parantamaan, mutta lisätoimia tarvitaan. Etenkin tutkintojärjestelmä on erittäin monimutkainen, mikä voi vähentää yritysten osallistumista oppisopimusohjelmiin. Yhdistynyt kuningaskunta voisi nykyisen nuorisosopimuksen (Youth Contract) pohjalta ottaa käyttöön nuorisotakuun puuttuakseen nuorisotyöttömyyden sekä koulutuksen tai työelämän ulkopuolelle jäävien nuorten ongelmaan.

               (14)

               Työnteon kannustimien heikkous on ollut Yhdistyneessä kuningaskunnassa sitkeä ongelma. Viranomaisten on tarkoitus puuttua tähän ottamalla käyttöön ns. yleistuki (Universal Credit), jonka ansiosta yksityishenkilöt voivat säilyttää aikaisempaa suuremman osuuden etuuksistaan työelämään siirtyessään. Yleistuki voisi edistää työllisyyttä, mutta paljon riippuu sen tuloksellisesta täytäntöönpanosta ja tukipalveluista, mukaan lukien sen yhteisvaikutus muiden etuuksien kanssa. Samaan aikaan monia työikäisen väestön etuuksia ja verohyvityksiä nostetaan 1 prosentilla vuodessa vuoteen 2016 asti, mikä on vähemmän kuin ennustettu inflaatioaste, mutta minkä pitäisi myös lisätä työnteon kannustimia. Huhtikuussa 2013 toteutettiin myös useita muita sosiaalietuuksien uudistuksia. On olemassa riski, että köyhyys lisääntyy, ja erityisesti lasten köyhyys niissä kotitalouksissa, jotka jäävät vaille työtä. Sen sijaan eläkeläisten yleisten ja tarveharkintaisten etuuksien soveltamisala, taso ja korotukset on suurelta osin jätetty leikkausten ulkopuolelle. Työohjelman ensimmäisten tulosten perusteella toteutuksessa ja tuloksissa on parantamisen varaa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on myös jatkuvana haasteena lisätä vanhempien työllisyyttä ja parantaa laadukkaiden ja kohtuuhintaisten lastenhoitopalvelujen saatavuutta. Yhdistyneen kuningaskunnan lapsista 17,3 prosenttia elää kotitalouksissa, joissa vanhemmilla ei ole työtä. Luku on unionin toiseksi korkein. Lastenhoitopalvelujen kustannukset Yhdistyneessä kuningaskunnassa kuuluvat tätä nykyä unionin korkeimpiin, mikä aiheuttaa ongelmia erityisesti kotitalouksien toiselle palkansaajalle ja yksinhuoltajille. Vuonna 2010 vain 4 prosenttia alle 3-vuotiaista lapsista oli kokoaikaisessa virallisessa päivähoidossa, mikä on huomattavasti alle EU:n keskitason, joka on 14 prosenttia.

               (15)

               Yhdistyneen kuningaskunnan yritysten velkakanta on kohtuullisen suuri, mutta silti joillakin yrityksillä on vaikeuksia saada luottoa, ja yritysten investoinnit ovat edelleen hyvin vähäisiä. Yritysten toteuttamien investointien ennennäkemätön romahdus vuoden 2007 jälkeen johti siihen, että kiinteän pääoman bruttomuodostus supistui 14,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2012. Luku on unionin kolmanneksi alin. Yritysten T&K-menot ovat Yhdistyneessä kuningaskunnassa alhaiset: vuonna 2001 ne olivat 1,17 prosenttia suhteessa BKT:hen ja vähenivät vuoteen 2011 mennessä 1,09 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Yritysten investoinnit ovat alkaneet hieman lisääntyä, sillä vuosikasvu oli 4,9 prosenttia vuonna 2012, mutta taso on edelleen alhainen. Nettoluotonanto yrityksille pysyi negatiivisena vuonna 2012. Vaikka suuremmat yritykset, joiden tase on vahva, saavat nyt luottoa ennennäkemättömän alhaiseen hintaan, monien muiden yritysten ja etenkin pk-yritysten on vaikea saada luottoa. Tilannetta pahentaa pankkisektorin vähäinen kilpailu. Yhdistyneen kuningaskunnan pankkijärjestelmän rahoitusvakautta voitaisiin parantaa panemalla asianmukaisella tavalla täytäntöön talouspoliittisen komitean suositukset, jotka koskevat pankkien pääomavaatimusten varovaista arviointia ja havaittuihin pääomavajeisiin puuttumista ilman, että samalla vaikeutetaan talouden luotottamista.

               (16)

               Yhdistyneen kuningaskunnan olisi uudistettava ja modernisoitava energia- ja liikenneinfrastruktuuriaan. Lisäksi Yhdistynyt kuningaskunta tarvitsee mittavia investointeja uuden sähköntuotantokapasiteetin kehittämiseen vuoteen 2020 mennessä, jotta voidaan paitsi korvata lähiaikoina suljettavat vanhat voimalat myös täyttää uusiutuvien energialähteiden käytön lisäämistä koskeva velvoite ja saavuttaa tiukemmat hiilidioksidipäästöjen rajat. Energian loppukäytöstä 3,8 prosenttia on peräisin uusiutuvista energialähteistä, ja tällä tuloksella Yhdistynyt kuningaskunta on 25:s EU:n 27 jäsenvaltiosta (EU:n keskiarvo 13,0 prosenttia). Sääntelyvarmuus on tarpeen asianmukaisten ja oikea-aikaisten investointien toteuttamiseksi. Puutteet Yhdistyneen kuningaskunnan liikenneverkkojen kapasiteetissa ja laadussa ovat talouden kannalta rakenteellinen ongelma, josta kärsivät erityisesti tavarantuottajat, jakelijat ja viejät. Julkisen ja yksityisen liikennerahoituksen ja tulevien liikenneinvestointien tarpeen välillä on nyt huomattava kuilu, jota hallitus koettaa kaventaa asettamalle etusijalle julkiset infrastruktuurimenot ja houkuttelemalla niiden lisäksi yksityisiä investointeja. Myös liikennerakentamisen ja -ylläpidon yksikkökustannukset ovat Yhdistyneessä kuningaskunnassa korkeat.

               (17)

               Komissio on laatinut eurooppalaisen ohjausjakson puitteissa kattavan analyysin Yhdistyneen kuningaskunnan talouspolitiikasta. Se on arvioinut lähentymisohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä esittänyt perusteellisen tarkastelun. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Yhdistyneen kuningaskunnan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–6.

               (18)

               Neuvosto on tutkinut lähentymisohjelman tämän arvion perusteella, ja sen lausunto (6) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (19)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja lähentymisohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 2, 3, 5 ja 6,

         SUOSITTAA, että Yhdistynyt kuningaskunta toteuttaa varainhoitovuonna 2013/2014 toimia, joilla se

               1.

               panee täytäntöön vahvistetun julkisen talouden strategian, jota tuetaan riittävästi tarkennetuilla toimenpiteillä, varainhoitovuonna 2013/2014 ja sen jälkeen; varmistaa liiallisen alijäämän korjaamisen kestävällä tavalla viimeistään varainhoitovuonna 2014/2015 ja liiallista alijäämää koskevan menettelyn yhteydessä annetuissa neuvoston suosituksissa määriteltyjen julkisen talouden toimien toteuttamisen sekä kääntää julkisen talouden korkean velkasuhteen pysyvästi laskusuuntaan; julkisen talouden epätasapainotilojen korjaaminen kestävällä tavalla edellyttää, että toteutetaan uskottavasti päämäärätietoisia rakenteellisia uudistuksia, jotka lisäisivät talouden sopeutumiskykyä ja vauhdittaisivat kasvupotentiaalia; jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää finanssipolitiikan kiristämistä muun muassa asettamalla etusijalle oikea-aikaiset pääomamenot, joista saadaan korkea tuotto, ja varmistamalla vakauttamistoimenpiteiden tasapainoisen koostumuksen sekä edistämällä julkisen talouden keskipitkän ja pitkän aikavälin kestävyyttä; soveltaa enemmän arvonlisäveron tavanomaista verokantaa tulojen keräämiseksi;

               2.

               toteuttaa lisätoimia asuntojen tarjonnan lisäämiseksi muun muassa jatkamalla kaavoitussääntelyn vapauttamista ja huolehtimalla siitä, että kaavoitusjärjestelmä toimii tehokkaasti; varmistaa, ettei asuntopolitiikka, mukaan lukien Help to Buy -ohjelma, kannusta liialliseen ja varomattomaan asuntolainoitukseen; ja edistää tarjonnan kasvua, jotta vältetään asuntojen hintojen nousu; jatkaa muun muassa kiinteistöverotuksen uudistamista vääristymien vähentämiseksi ja edistää oikea-aikaista asuntorakentamista; toteuttaa toimenpiteitä vuokra-asuntomarkkinoiden toimivuuden parantamiseksi, erityisesti lisäämällä pidempien vuokra-aikojen houkuttelevuutta sekä vuokralaisten että vuokranantajien kannalta;

               3.

               lisää nuorisosopimuksen (Youth Contract) pohjalta toimenpiteitä, joilla puututaan nuorisotyöttömyyteen, esimerkiksi nuorisotakuun avulla; parantaa oppisopimuskoulutuksen laatua ja pidentää sitä, yksinkertaistaa tutkintojärjestelmää ja lujittaa työnantajien sitoutumista, etenkin edistyneiden ja keskitason teknisten taitojen tarjonnassa; vähentää sellaisten 18–24-vuotiaiden nuorten määrää, joilla on hyvin heikot perustaidot, muun muassa panemalla tuloksellisesti täytäntöön harjoittelijaohjelman (Traineeships Programme);

               4.

               tehostaa pienituloisten kotitalouksien tukitoimia ja lasten köyhyyden vähentämistä varmistamalla, että yleistuen (Universal Credit) ja muiden sosiaaliturvauudistusten tuloksena on oikeudenmukainen vero- ja etuusjärjestelmä, jossa on nykyistä selkeämmät työnteon kannustimet ja tukipalvelut; nopeuttaa lastenhoitokustannusten alentamiseksi ja lastenhoitopalvelujen laadun ja saatavuuden parantamiseksi suunniteltujen toimenpiteiden toteuttamista;

               5.

               toteuttaa lisätoimenpiteitä parantaakseen yrityssektorin mahdollisuuksia saada pankkien ja muiden rahoituslaitosten myöntämää rahoitusta ja varmistaa samalla, että toimenpiteet on kohdennettu ensisijaisesti elinkelpoisten yritysten ja varsinkin pk-yritysten hyväksi; poistaa pankkisektorille pääsyn esteitä, alentaa pankin vaihtamisesta aiheutuvia kustannuksia ja helpottaa sitä, että ns. haastajapankit pääsevät markkinoille pankkien omaisuuserien luovutuksen avulla; panee tuloksellisesti täytäntöön talouspoliittisen komitean suositukset, jotka koskevat pankkien pääomavaatimusten varovaista arvioimista ja havaittuihin pääomavajeisiin puuttumista;

               6.

               toteuttaa toimenpiteitä helpottaakseen verkkoinfrastruktuuri-investointien oikea-aikaista lisäämistä, erityisesti edistämällä tehokkaampia ja määrätietoisempia suunnittelu- ja päätöksentekoprosesseja; luo vakaan sääntelykehyksen uuteen energiantuotantokapasiteettiin ja uusiutuvan energian käyttöön liittyville investoinneille; parantaa liikenneverkkojen kapasiteettia ja laatua lisäämällä suunnittelun ja rahoituksen ennakoitavuutta ja varmuutta sekä hyödyntämällä mahdollisimman tehokasta julkisten ja yksityisten pääomalähteiden yhdistelmää.

      Tehty Brysselissä 9 päivänä heinäkuuta 2013.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Pidetty voimassa vuodelle 2013 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 22 päivänä huhtikuuta 2013 annetulla neuvoston päätöksellä 2013/208/EU (EUVL L 118, 30.4.2013, s. 21).

      (4)  EUVL C 219, 24.7.2012, s. 91.

      (5)  Ajanjaksolla ”2009/2010” viitataan varainhoitovuoteen, joka alkaa 1 päivänä huhtikuuta 2009 ja päättyy 31 päivänä maaliskuuta 2010.

      (6)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.