Avis juridique important

|

32001H0331

Euroopan parlamentin ja neuvoston suositus, annettu 4 päivänä huhtikuuta 2001, jäsenvaltioissa suoritettaville ympäristötarkastuksille asetettavista vähimmäisvaatimuksista

Virallinen lehti nro L 118 , 27/04/2001 s. 0041 - 0046

Euroopan parlamentin ja neuvoston suositus,annettu 4 päivänä huhtikuuta 2001,jäsenvaltioissa suoritettaville ympäristötarkastuksille asetettavista vähimmäisvaatimuksista(2001/331/EY)EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen,ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(1),ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon(2),noudattavat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(3) ja ottavat huomioon sovittelukomitean 8 päivänä tammikuuta 2001 hyväksymän yhteisen tekstin,sekä katsovat seuraavaa:(1) Ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevasta yhteisön poliittisesta toimintaohjelmasta 1 päivänä helmikuuta 1993 annetussa neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselmassa(4) sekä ohjelman tarkistamisesta tehdyssä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 2179/98/EY(5) korostetaan, että pantaessa yhteisön ympäristölainsäädäntöä voimaan on tärkeää ottaa huomioon jaetun vastuun käsite.(2) Yhteisön ympäristölainsäädännön voimaansaattamisesta 5 päivänä marraskuuta 1996 Euroopan unionin neuvostolle ja Euroopan parlamentille annetussa komission tiedonannossa ja erityisesti sen 29 kohdassa ehdotetaan suuntaviivojen laatimista yhteisön tasolla jäsenvaltioiden auttamiseksi niiden suorittaessa tarkastustehtäviä, ja vähennetään siten jäsenvaltioiden suorittamien tarkastusten välillä nykyään olevia huomattavia eroja.(3) Neuvosto kehotti yhteisön ympäristölainsäädännön laatimisesta, voimaansaattamisesta ja täytäntöönpanosta 7 päivänä lokakuuta 1997 annetussa päätöslauselmassaan(6) komissiota tekemään erityisesti Euroopan unionin ympäristölainsäädännön voimaansaattamista ja täytäntöönpanoa edistävän verkon (IMPEL) tekemän työn pohjalta neuvostolle jatkotarkastelua varten ehdotuksen jäsenvaltioiden tasolla suoritettavia tarkastustehtäviä koskevista vähimmäisperusteista ja/tai suuntaviivoista sekä siitä, miten jäsenvaltiot voisivat valvoa niiden käytännön soveltamista sen varmistamiseksi, että ympäristölainsäädäntöä sovelletaan ja että se pannaan täytäntöön yhtenäisellä tavalla. Komission tekemässä ehdotuksessa on otettu huomioon IMPELin marraskuussa 1997 laatima asiakirja "Tarkastusten vähimmäisvaatimukset".(4) Komission tiedonannosta 14 päivänä toukokuuta 1997 annetussa parlamentin päätöslauselmassa kehotetaan luomaan ympäristötarkastuksia koskeva yhteisön lainsäädäntö. Talous- ja sosiaalikomitea ja alueiden komitea antoivat komission tiedonannosta myönteiset lausunnot, joissa korostetaan ympäristötarkastusten merkitystä.(5) Jäsenvaltioissa on jo olemassa erilaisia tarkastusjärjestelmiä ja -käytäntöjä, eikä niitä pitäisi korvata yhteisön tason tarkastusjärjestelmällä. Näin on katsottu myös 7 päivänä lokakuuta 1997 annetussa neuvoston päätöslauselmassa. Vastuun ympäristötarkastustehtävistä olisi edelleen jäätävä jäsenvaltioille.(6) Euroopan ympäristökeskus voi neuvoa jäsenvaltioita niiden ympäristösäännösten noudattamisen seurantajärjestelmien kehittämisessä, perustamisessa ja laajentamisessa sekä avustaa komissiota ja jäsenvaltioita ympäristösäännösten noudattamisen seurannassa tukemalla kertomusten laadintaa siten, että se on yhteensovitettua.(7) Tarkastusjärjestelmien olemassaolo ja tarkastusten tehokas suorittaminen ehkäisevät ympäristösäännösten rikkomista antamalla viranomaisille mahdollisuuden todeta rikkomiset ja panna ympäristölainsäädäntö täytäntöön seuraamuksia tai muita keinoja käyttäen. Tarkastukset ovat siten välttämätön osa sääntelyä ja tehokas väline, jolla myötävaikutetaan yhteisön ympäristölainsäädännön yhtenäisempään voimaansaattamiseen ja täytäntöönpanoon kaikkialla yhteisössä sekä estetään kilpailun vääristymistä.(8) Jäsenvaltioiden tarkastusjärjestelmien ja -järjestelyjen välillä on nykyään huomattavia eroja sekä jäsenvaltioiden mahdollisuuksissa suorittaa tarkastustehtäviä että suoritettujen tarkastustehtävien laajuudessa ja sisällössä, ja muutamissa jäsenvaltioissa jopa siinä, suoritetaanko tarkastustehtäviä lainkaan. Tätä tilannetta ei voida pitää tyydyttävänä ottaen huomioon, että tavoitteena on yhteisön ympäristönsuojelulainsäädännön tehokas ja yhtenäisempi voimaansaattaminen, käytäntöön soveltaminen ja täytäntöönpano.(9) Sen vuoksi on tässä vaiheessa tarpeen luoda suuntaviivoja asettamalla vähimmäisvaatimukset, joita noudatetaan yhteisenä perustana ympäristötarkastustehtävien suorittamiselle jäsenvaltioissa.(10) Yhteisön ympäristölainsäädännössä jäsenvaltiot velvoitetaan soveltamaan vaatimuksia, jotka koskevat tiettyjä päästöjä ja toimintoja. Jäsenvaltioissa olisi täytettävä tarkastusten organisointia ja suorittamista koskevat vähimmäisvaatimukset, jotka ensi vaiheessa koskevat kaikkia sellaisia teollisuuslaitoksia sekä muita yrityksiä ja laitoksia, joiden päästöt ilmaan ja/tai vesiin ja/tai joiden jätteiden loppusijoitus tai jätteiden hyödyntäminen edellyttävät yhteisön lainsäädännön mukaan lupaa.(11) Tarkastukset olisi toteutettava ottamalla huomioon vastuualueiden jakautuminen jäsenvaltioissa luvan antavien ja tarkastusviranomaisten välillä.(12) Tarkastusjärjestelmän tehostamiseksi jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että ympäristötarkastustoimet ovat etukäteen suunniteltuja.(13) Tarkastuskäynnit ovat tärkeä osa ympäristötarkastustoimia.(14) Yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään rekisteröityjen teollisen toiminnan harjoittajien toimittamat tiedot ja asiakirjat voivat ympäristötarkastusten yhteydessä olla hyödyllinen tiedonlähde.(15) Jotta voidaan tehdä tarkastuskäyntejä koskevia päätelmiä, olisi käynneistä laadittava säännöllisesti kertomuksia.(16) Tarkastustoimista laadittavat kertomukset ja yleisön mahdollisuus saada niistä tietoja ovat tärkeitä keinoja varmistaa avoimuuden avulla kansalaisten, valtioista riippumattomien järjestöjen ja muiden asiaan liittyvien toimijoiden osallistuminen yhteisön ympäristölainsäädännön täytäntöönpanoon. Tällaisten tietojen saannin on oltava ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 7 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/313/ETY(7) säännösten mukaista.(17) Jäsenvaltioiden olisi autettava toisiaan hallinnollisesti tämän suosituksen täytäntöönpanossa. Jäsenvaltioiden yhteistyössä IMPELin kanssa perustamilla raportointi- ja neuvontajärjestelmillä, jotka koskevat tarkastuslaitoksia ja tarkastusmenettelyjä, edistetään parhaita toimintatapoja yhteisössä.(18) Jäsenvaltioiden olisi annettava neuvostolle ja komissiolle kertomuksia tämän suosituksen soveltamisesta saamistaan kokemuksista ja komission olisi tiedotettava asiasta säännöllisesti Euroopan parlamentille.(19) Komission olisi seurattava tämän suosituksen toimivuutta ja tehokkuutta sekä annettava asiasta kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle mahdollisimman pian sen jälkeen, kun se on saanut jäsenvaltioiden kertomukset.(20) Olisi rohkaistava IMPELin ja jäsenvaltioiden jatkuvaa työskentelyä yhdessä komission kanssa ympäristötarkastajien pätevyyttä ja koulutusta koskevien parhaiden toimintatapojen kehittämiseksi.(21) Suunnitellun toiminnan tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten yhteisön tasolla annettujen suuntaviivojen avulla, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 5 artiklassa määrättyjen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti sekä ottaen huomioon erot eri jäsenvaltioiden tarkastusjärjestelmissä ja -käytännöissä.(22) Suosituksen soveltamisesta saatujen kokemusten, IMPELin tulevan työskentelyn sekä suosituksen mukaisten järjestelmien tulosten perusteella komission olisi jäsenvaltioiden kertomukset saatuaan harkittava suositusten soveltamisalalle ja sisällölle asetettavien vähimmäisperusteiden laatimista ja lisäehdotuksia, joihin saattaa tarvittaessa sisältyä ehdotus direktiiviksi,SUOSITTELEVAT SEURAAVAA:ITarkoitusYmpäristötarkastustehtävät olisi suoritettava jäsenvaltioissa niiden järjestämiseen, suorittamiseen, seurantaan ja tulosten julkaisemiseen sovellettavien vähimmäisvaatimusten mukaisesti, jolloin parannetaan yhteisön ympäristölainsäädännön noudattamista ja myötävaikutetaan sen yhtenäisempään voimaansaattamiseen ja täytäntöönpanoon kaikissa jäsenvaltioissa.IISoveltamisala ja määritelmät1. a) Tämä suositus koskee kaikissa sellaisissa teollisuuslaitoksissa sekä muissa yrityksissä ja laitoksissa suoritettavia ympäristötarkastuksia, joiden päästöt ilmaan ja/tai vesiin ja/tai joiden jätteiden loppusijoitus tai jätteiden hyödyntäminen edellyttävät yhteisön lainsäädännön nojalla lupaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön voimassa olevassa lainsäädännössä olevia tarkastuksia koskevia erityissäännöksiä.b) Tässä suosituksessa pidetään kaikkia a alakohdassa tarkoitettuja laitoksia sekä muita yrityksiä ja laitoksia "valvonnanalaisina laitoksina".2. Tässä suosituksessa "ympäristötarkastuksella" tarkoitetaan toimintaa, jonka tarkoituksena on tapauksen mukaana) tarkastaa, että valvonnanalaiset laitokset noudattavat asiaa koskevia ympäristövaatimuksia, joista säädetään sellaisessa yhteisön lainsäädännössä, joka on joko saatettu osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä tai jota sovelletaan kansallisessa oikeusjärjestyksessä (jäljempänä "EY:n lakisääteiset vaatimukset"), sekä edistää näiden vaatimusten noudattamista;b) seurata valvonnanalaisten laitosten ympäristövaikutuksia ja pyrkiä sen avulla selvittämään, tarvitaanko EY:n lakisääteisten vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi muita tarkastus- tai täytäntöönpanotoimia (mukaan lukien lupien myöntäminen, muuttaminen tai peruuttaminen);c) toteuttaa edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi toimenpiteitä, joihin kuuluvat- tarkastuskäynnit,- ympäristölaatunormien saavuttamisen seuranta,- ympäristöauditointia koskevien kertomusten ja lausuntojen tarkastelu,- valvonnanalaisten laitosten toiminnan harjoittajien toteuttaman tai niiden puolesta toteutetun seurannan tarkastelu ja todentaminen,- valvonnanalaisessa laitoksessa harjoitetun toiminnan ja toteutettujen toimenpiteiden arviointi,- tilojen ja asiaan kuuluvien laitteiden tarkastaminen (mukaan lukien niiden asianmukainen kunnossapito) sekä laitoksen ympäristöjohtamisen asianmukaisuuden tarkastaminen,- valvonnanalaisten laitosten toiminnan harjoittajien pitämien, asiaa koskevien asiakirjojen tarkastaminen.3. Ympäristötarkastukset, joihin sisältyvät myös tarkastuskäynnit, voivat ollaa) rutiiniluonteisia, jolloin niiden tekeminen kuuluu suunniteltuun tarkastusohjelmaan; taib) muita kuin rutiiniluonteisia, jolloin niitä tehdään esimerkiksi valitusten vuoksi, luvan tai lisenssin antamisen, uusimisen tai muuttamisen yhteydessä taikka tutkittaessa onnettomuuksia, vaaratilanteita ja sellaisia tapauksia, joissa vaatimuksia ei ole noudatettu.4. a) Ympäristötarkastuksia voivat tehdä kaikki jäsenvaltion perustamat tai nimeämät viranomaiset, jotka toimivat kansallisella, alue- tai paikallistasolla ja vastaavat tämän suosituksen soveltamisalaan kuuluvista asioista.b) Edellä a alakohdassa mainitut elimet voivat kansallisen lainsäädännön mukaisesti valtuuttaa julkis- tai yksityisoikeudellisen oikeushenkilön suorittamaan tässä suosituksessa tarkoitetut tehtävät alaisuudessaan ja valvonnassaan sillä edellytyksellä, että kyseisen oikeushenkilön omat edut eivät riipu sen suorittamien tarkastusten tuloksista.c) Edellä a ja b alakohdassa tarkoitetut elimet määritellään "tarkastusviranomaisiksi".5. Tässä suosituksessa "valvonnanalaisen laitoksen toiminnan harjoittajalla" tarkoitetaan luonnollista tai oikeushenkilöä, joka hoitaa tai johtaa valvonnanalaista laitosta taikka, jos asiasta on säädetty kansallisessa lainsäädännössä, jolle on annettu valvonnanalaisen laitoksen teknistä toimintaa koskevaa ratkaisevaa taloudellista päätösvaltaa.IIIYmpäristötarkastusten järjestäminen ja suorittaminen1. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että ympäristötarkastuksilla pyritään saavuttamaan korkea ympäristönsuojelun taso, ja tästä syystä niiden olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että valvonnanalaisten laitosten ympäristötarkastukset organisoidaan ja suoritetaan tämän suosituksen IV-VIII kohdan mukaisesti.2. Jäsenvaltioiden olisi autettava toisiaan hallinnollisesti tässä suosituksessa vahvistettujen suuntaviivojen noudattamisessa vaihtamalla keskenään asiaa koskevia tietoja ja antamalla tarvittaessa tarkastajia toistensa käyttöön.3. Laittomien rajat ylittävien ympäristökäytäntöjen estämiseksi jäsenvaltioiden olisi yhteistyössä IMPELin kanssa edistettävä sellaisten tarkastusten yhteensovittamista, jotka koskevat sellaisia laitoksia ja toimintoja, joilla voi olla merkittävä rajat ylittävä vaikutus.4. Parhaiden toimintatapojen edistämiseksi yhteisössä jäsenvaltiot voivat yhteistyössä IMPELin kanssa harkita sellaisen järjestelmän perustamista, jonka mukaisesti jäsenvaltiot raportoivat jäsenvaltioiden tarkastuslaitoksista ja tarkastusmenettelyistä sekä antavat niitä koskevia neuvoja ottaen asianmukaisesti huomioon eri järjestelmät ja puitteet, joissa ne toimivat, sekä ilmoittavat tuloksista jäsenvaltioille, joita asia koskee.IVYmpäristötarkastussuunnitelmat1. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että ympäristötarkastustoiminta suunnitellaan edeltä käsin siten, että niillä on jatkuvasti sovellettavina yksi tai useampia ympäristötarkastussuunnitelmia, jotka koskevat koko jäsenvaltion aluetta ja sillä sijaitsevia valvonnanalaisia laitoksia. Suunnitelmien olisi oltava yleisön saatavilla ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta annetun direktiivin 90/313/ETY mukaisesti.2. Suunnitelmat voidaan laatia kansallisella, alue- tai paikallistasolla, mutta jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että ne koskevat kaikkia niiden alueella sijaitsevien valvonnanalaisten laitosten ympäristötarkastuksia ja että II kohdan 4 kohdassa mainitut viranomaiset nimetään suorittamaan kyseisiä tarkastuksia.3. Ympäristötarkastussuunnitelmat olisi laadittava seuraavien seikkojen perusteella:a) noudatettavat EY:n lakisääteiset vaatimukset;b) luettelo suunnitelman kattamalla alueella sijaitsevista valvonnanalaisista laitoksista;c) yleinen arvio tärkeimmistä ympäristökysymyksistä suunnitelman kattamalla alueella sekä siitä, missä määrin valvonnanalaiset laitokset noudattavat EY:n lakisääteisiä vaatimuksia;d) tiedot mahdollisesta aikaisemmasta tarkastustoiminnasta.4. Ympäristötarkastussuunnitelmien olisi täytettävä seuraavat vaatimukset:a) Niiden olisi sovelluttava kyseisten viranomaisten tarkastustehtäviin, ja niissä olisi otettava huomioon ne valvonnanalaiset laitokset, joita tarkastukset koskevat, sekä niiden päästöjen aiheuttamat riskit ja ympäristövaikutukset.b) Niissä olisi otettava huomioon tietyistä kohteista tai tietyntyyppisistä valvonnanalaisista laitoksista saatavilla olevat merkitykselliset tiedot, kuten valvonnanalaisten laitosten toiminnan harjoittajien viranomaisille antamat kertomukset, sisäiset seurantatiedot, ympäristöauditointitiedot ja ympäristölausunnot, erityisesti ne, joita ovat antaneet yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (Community Eco-Management and Audit Scheme, EMAS) rekisteröidyt valvonnanalaiset laitokset, sekä aikaisempien tarkastusten tulokset ja ympäristön laadun seurantaa koskevat kertomukset.5. Kussakin ympäristötarkastussuunnitelmassa olisi ainakina) määritettävä sen kattama maantieteellinen alue, joka voi käsittää jäsenvaltion koko alueen tai osan siitä;b) määritettävä suunnitelman voimassaoloaika, esimerkiksi yksi vuosi;c) oltava erityiset säännökset sen tarkistamisesta;d) yksilöitävä ne nimenomaiset kohteet tai valvonnanalaisten laitosten tyypit, jotka se käsittää;e) määrättävä rutiiniluonteisista ympäristötarkastusohjelmista, joissa otetaan huomioon ympäristöriskit; kyseisten ohjelmien on sisällettävä tarvittaessa erityyppisissä tai yksilöidyissä valvonnanalaisissa laitoksissa tehtävien tarkastuskäyntien suoritustiheys;f) käsiteltävä ja hahmoteltava sellaisia muita kuin rutiiniluonteisia ympäristötarkastuksia koskevia menettelyjä, joita järjestetään valitusten, onnettomuuksien ja vaaratilanteiden vuoksi ja sellaisissa tapauksissa, joissa vaatimuksia ei ole noudatettu, sekä luvan myöntämistä varten;g) annettava tarvittaessa mahdollisuus eri tarkastusviranomaisten välillä suoritettavaan yhteensovittamiseen.VTarkastuskäynnit1. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että kaikkien tarkastuskäyntien yhteydessä noudatetaan seuraavia vaatimuksia:a) Asianmukaisella tavalla tarkistetaan, että kyseistä tarkastusta koskevia EY:n lakisääteisiä vaatimuksia on noudatettu.b) Jos tarkastuskäyntejä tekee useampi kuin yksi ympäristötarkastusviranomainen, niiden on vaihdettava tietoja toiminnastaan sekä sovitettava tarkastuskäynnit ja muu ympäristötarkastustyö yhteen siinä määrin kuin se on mahdollista.c) Tarkastuskäyntien tulokset on esitettävä VI kohdan mukaisesti laadituissa kertomuksissa, ja kansallisten, alueellisten tai paikallisten tarkastus-, täytäntöönpano- ja muiden viranomaisten, joita tarkastukset koskevat, on tarvittaessa vaihdettava niitä keskenään.d) Tarkastajille tai muille virkamiehille, joilla on valtuudet tehdä tarkastuskäyntejä, on taattava oikeus päästä kohteisiin ja oikeus saada tietoja ympäristötarkastusten suorittamiseksi.2. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että tarkastusviranomaiset tekevät säännöllisesti rutiiniluonteisiin ympäristötarkastuksiinsa kuuluvia tarkastuskäyntejä ja että tällaisten tarkastuskäyntien yhteydessä noudatetaan seuraavia lisävaatimuksia:a) Kaikkia asiaankuuluvia ympäristövaikutuksia tarkastellaan asiaa koskevien EY:n lakisääteisten vaatimusten, ympäristötarkastusohjelmien ja tarkastuselinten toiminnan vaatimien järjestelyjen mukaisesti.b) Tarkastuskäynneillä olisi pyrittävä edistämään toiminnanharjoittajien tiedonsaantia ja parantamaan näiden tietämystä laitoksen toiminnan kannalta merkityksellisistä EY:n lakisääteisistä vaatimuksista, ympäristön herkkyydestä ja kyseisen toiminnan ympäristövaikutuksista.c) Valvonnanalaisen laitoksen aiheuttamia ympäristöriskejä ja -vaikutuksia tarkastellaan sen arvioimiseksi, ovatko olemassa olevat lupavaatimukset riittäviä, ja arvioidaan, onko niihin tarpeellista tehdä parannuksia tai muita muutoksia.3. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava myös siitä, että muita kuin rutiiniluonteisia tarkastuskäyntejä tehdään seuraavissa tapauksissa:a) asianomaisten tarkastusviranomaisten tutkiessa vakavia ympäristöä koskevia valituksia, jolloin tarkastuskäynnit on tehtävä mahdollisimman pian sen jälkeen, kun viranomaiset ovat saaneet tällaisia valituksia;b) tutkittaessa vakavia ympäristöonnettomuuksia, vaaratilanteita ja sellaisia tapauksia, joissa vaatimuksia ei ole noudatettu, jolloin tarkastuskäynnit on tehtävä mahdollisimman pian sen jälkeen, kun asianomaiset tarkastusviranomaiset ovat saaneet niistä tiedon;c) tarpeen mukaan päätettäessä siitä, myönnetäänkö valvonnanalaisessa laitoksessa tai sille ehdotetussa paikassa käytettävään prosessiin tai harjoitettavaan toimintaan ensimmäinen lupa ja millaisin ehdoin se myönnetään, tai lupaan liittyvien vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi sen jälkeen kun se on myönnetty ja ennen toiminnan aloittamista;d) tarvittaessa ennen kuin lupia annetaan uudelleen, uusitaan tai muutetaan.VITarkastuskäynneistä laadittavat kertomukset ja niistä tehtävät päätelmät1. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että tarkastusviranomaiset käsittelevät tai tallentavat tietokantoihin jokaisen tarkastuskäynnin jälkeen tarkastustiedot yksilöidyssä muodossa sekä kyseisten viranomaisten EY:n lakisääteisten vaatimusten noudattamisesta tekemät havainnot, arvion näistä havainnoista ja päätelmän siitä, tarvitaanko lisätoimenpiteitä, joita voivat olla täytäntöönpanomenettelyt, mukaan luettuina seuraamukset, uuden tai tarkistetun luvan antaminen ja tarkastustoiminnan seurantatoimenpiteet, mukaan luettuina uudet tarkastuskäynnit. Kertomukset olisi viimeisteltävä mahdollisimman pikaisesti.2. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että kertomukset saatetaan asianmukaisesti kirjalliseen muotoon ja tallennetaan tietokantaan, josta ne ovat helposti saatavilla. Kertomukset kokonaisuudessaan, tai jos se ei ole mahdollista, kyseisten kertomusten päätelmät toimitetaan kyseisen valvonnanalaisen laitoksen toiminnan harjoittajalle, ja niiden on oltava yleisön saatavilla direktiivin 90/313/ETY mukaisesti. Näiden kertomusten olisi oltava yleisön saatavilla kahden kuukauden kuluessa tarkastuksen suorittamisesta.VIIVakavien onnettomuuksien, vaaratilanteiden ja sellaisten tapausten tutkiminen, joissa vaatimuksia ei ole noudatettuJäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että asianomainen viranomainen tutkii vakavat onnettomuudet, vaaratilanteet sekä tapaukset, joissa Euroopan yhteisön lainsäädäntöä ei ole noudatettu, siitä riippumatta, ovatko viranomaiset saaneet niistä tiedon valituksen kautta tai muulla tavoin, jotta voidaana) selvittää tapahtuman syyt ja sen ympäristövaikutukset sekä tarvittaessa siihen ja sen seurauksiin liittyvät vastuukysymykset ja mahdolliset korvausvelvollisuudet sekä toimittaa päätelmät täytäntöönpanoviranomaiselle, jos se on eri kuin tarkastusviranomainen;b) lieventää ja mahdollisesti korjata tapahtuman ympäristövaikutuksia määrittämällä asianmukaiset toimenpiteet, jotka toiminnanharjoittajan tai -harjoittajien ja viranomaisten on toteutettava;c) määrittää tarvittavat toimenpiteet uusien onnettomuuksien, vaaratilanteiden ja sellaisten tapausten välttämiseksi, joissa vaatimuksia ei ole noudatettu;d) mahdollistaa tarvittaessa täytäntöönpano- tai seuraamusmenettelyn toteuttaminen; jae) varmistaa, että toiminnanharjoittaja toteuttaa tarvittavat jatkotoimet.VIIIYleiset säännökset ympäristötarkastustoiminnasta laadittavista kertomuksista1. Jäsenvaltioiden olisi laadittava komissiolle kertomus tämän suosituksen mukaisesta ympäristötarkastustoiminnasta kahden vuoden kuluttua suosituksen julkaisemisesta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja käyttäen mahdollisuuksien mukaan hyväkseen alueellisilta ja paikallisilta ympäristötarkastustarkastusviranomaisilta saatuja tietoja.2. Kertomusten olisi oltava yleisön saatavilla, ja niiden olisi sisällettävä erityisesti seuraavat tiedot:a) tiedot tarkastusviranomaisten henkilöstöstä ja muista voimavaroista;b) yksityiskohtaiset tiedot siitä, mikä on tarkastusviranomaisen tehtävä tarkastussuunnitelman tai -suunnitelmien laadinnassa ja toteutuksessa ja miten se on suorittanut kyseisen tehtävän;c) tiivistelmä suoritetuista ympäristötarkastuksista, mukaan luettuina tehtyjen tarkastuskäyntien lukumäärä, tarkastettujen valvonnanalaisten laitosten osuudet (laitostyypeittäin) ja arvio siitä, minkä ajan kuluttua kaikki tietyntyyppiset valvonnanalaiset laitokset on tarkastettu;d) lyhyt selvitys siitä, missä määrin EY:n lakisääteisiä vaatimuksia on noudatettu valvonnanalaisissa laitoksissa, siten kuin tämä ilmenee suoritetuista tarkastuksista;e) tiivistelmä, mukaan lukien lukumäärät, toimenpiteistä, jotka on toteutettu vakavien onnettomuuksien, vaaratilanteiden ja sellaisten tapausten johdosta, joissa vaatimuksia ei ole noudatettu;f) arvio siitä, kuinka hyvin tarkastuselin on onnistunut toteuttamaan tarkastussuunnitelmat, sekä mahdolliset tulevia suunnitelmia koskevat suositukset.IXSuosituksen tarkistaminen ja kehittäminen1. Komission olisi tarkasteltava uudelleen tämän suosituksen toimivuutta ja tehokkuutta mahdollisimman pian edellä VIII kohdassa mainittujen kansallisten kertomusten saannin jälkeen, jotta vähimmäisvaatimuksia voitaisiin kehittää edelleen niiden soveltamisalan osalta ja niiden noudattamisesta saatujen kokemusten perusteella ottaen huomioon myös asiaan liittyvien osapuolten, kuten IMPELin ja Euroopan ympäristökeskuksen, mahdollisesti antamat lisätiedot. Komission olisi tämän jälkeen toimitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus, johon olisi tarvittaessa liitettävä ehdotus direktiiviksi. Euroopan parlamentti ja neuvosto tarkastelevat tällaista ehdotusta viipymättä.2. Komissiota kehotetaan laatimaan mahdollisimman pian yhteistyössä IMPELin ja muiden asianomaisten osapuolten kanssa vähimmäisperusteet sellaisten ympäristötarkastajien pätevyyden toteamiseksi, joilla on toimivalta suorittaa tarkastuksia joko tarkastusviranomaisten puolesta tai niiden valvonnassa.3. Jäsenvaltioiden olisi kehitettävä mahdollisimman pian yhteistyössä IMPELin, komission ja muiden asianomaisten osapuolten kanssa koulutusohjelmat, jotta voidaan kouluttaa tarvittava määrä päteviä ympäristötarkastajia.XTäytäntöönpanoJäsenvaltioiden olisi annettava komissiolle tietoja tämän suosituksen täytäntöönpanosta ja toimitettava yksityiskohtaiset tiedot nykyisistä tai suunnitelluista ympäristötarkastusjärjestelyistä viimeistään kahdentoista kuukauden kuluttua siitä päivästä, jona suositus on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tehty Luxemburgissa 4 päivänä huhtikuuta 2001.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesN. FontaineNeuvoston puolestaPuheenjohtajaB. Rosengren(1) EYVL C 169, 16.6.1999, s. 12.(2) EYVL C 374, 23.12.1999, s. 48.(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 16. syyskuuta 1999 (EYVL C 54, 25.2.2000, s. 92), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 30. maaliskuuta 2000 (EYVL C 137, 16.5.2000, s. 1), ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 6. heinäkuuta 2000 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). Euroopan parlamentin päätös, tehty 1. helmikuuta 2001, ja neuvoston päätös, tehty 26. helmikuuta 2001.(4) EYVL C 138, 17.5.1993, s. 1.(5) EYVL L 275, 10.10.1998, s. 1.(6) EYVL C 321, 22.10.1997, s. 1.(7) EYVL L 158, 23.6.1990, s. 56.


title: Neuvoston suositus, annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015, Puolan vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Puolan vuoden 2015 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 272/91

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015,
   Puolan vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Puolan vuoden 2015 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2015/C 272/24)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 14 päivänä heinäkuuta 2015 komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat, jotka jäsenvaltioita on kehotettu ottamaan huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Neuvosto antoi 8 päivänä heinäkuuta 2014 suosituksen (3) Puolan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Puolan vuoden 2014 tarkistetusta lähentymisohjelmasta.

               (4)

               Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2014 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2015 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi samana päivänä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (4) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Puola ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (5)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 18 päivänä joulukuuta 2014 investointien edistämisen, rakenneuudistusten tehostamisen ja julkisen talouden vastuullisen ja kasvua edistävän vakauttamisen painopisteet.

               (6)

               Komissio julkaisi 26 päivänä helmikuuta 2015 Puolaa koskevan vuoden 2015 maaraportin. Siinä arvioitiin Puolan edistymistä 8 päivänä heinäkuuta 2014 hyväksyttyjen maakohtaisten suositusten noudattamisessa.

               (7)

               Puola toimitti vuoden 2015 kansallisen uudistusohjelmansa 29 päivänä huhtikuuta 2015 ja vuoden 2015 lähentymisohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2015. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (8)

               Puolaan sovelletaan tällä hetkellä vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevää osiota sen jälkeen kun liiallista alijäämää koskeva menettely lopetettiin vuonna 2015 (5). Hallitus suunnittelee vuoden 2015 lähentymisohjelmassa, että julkisen sektorin alijäämää suhteessa BKT:hen supistetaan vähitellen 3,2 prosentista niin, että se on 2,7 prosenttia vuonna 2015 ja 1,2 prosenttia vuonna 2018. Komission kevään 2015 talousennusteen perusteella voidaan katsoa, että liiallinen alijäämä on korjattu jo vuonna 2014, vuosi ennen määräaikaa, sillä perussopimuksessa asetetun viitearvon, joka on 3 prosenttia suhteessa BKT:hen, ylitys voidaan selittää johtuvaksi eläkejärjestelmän systeemisen uudistuksen aiheuttamista julkisen talouden nettokustannuksista. Lähentymisohjelman mukaan hallitus aikoo saavuttaa keskipitkän aikavälin tavoitteen – 1 prosentin rakenteellisen alijäämän suhteessa BKT:hen – viimeistään vuonna 2019. Julkisen talouden velka on suurimmillaan vuonna 2015, jolloin sen ennustetaan olevan 51,7 prosenttia suhteessa BKT:hen, minkä jälkeen hallitus aikoo supistaa sen 49,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2018. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on vuonna 2015 uskottava ja vuonna 2016 suotuisa. Kokonaisarvioinnin perusteella Puolan odotetaan noudattavan vaadittua sopeutusta kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta vuonna 2015, sillä menojen nettokasvu jää vertailuarvoa pienemmäksi. Toimenpiteitä, joiden avulla tuetaan suunniteltujen alijäämätavoitteiden saavuttamista vuodesta 2016 eteenpäin, ei ole vielä täsmennetty riittävästi. Komission kevään 2015 talousennusteen perusteella on olemassa riski, että vaaditusta sopeutuksesta poiketaan jonkin verran vuonna 2016, koska rakenteellinen sopeutus jää alle vaaditun arvon. Tämän vuoksi vuonna 2016 tarvitaan lisätoimenpiteitä. Neuvosto katsoo lähentymisohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2015 talousennusteen perusteella, että Puolan odotetaan pitkälti noudattavan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Verotuloja voitaisiin lisätä vähentämällä laajaa alennettujen alv-kantojen käyttöä ja tehostamalla verohallintoa.

               (9)

               Puolan julkisen talouden kehykselle olisi hyödyksi, jos maahan perustettaisiin itsenäisenä instituutiona tai olemassa olevan instituution puitteissa riippumaton elin, jonka tehtävänä olisi valvoa finanssipoliittisten sääntöjen noudattamista sekä etu- että jälkikäteen tehtävien tarkastusten avulla, arvioida makrotalouden ja julkisen talouden ennusteita ja analysoida julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä.

               (10)

               Vuonna 1999 toteutettu Puolan eläkejärjestelmän systeeminen uudistus kumottiin vuoden 2013 lopussa. Vaikka vuoden 1999 uudistuksen kumoaminen toi lyhyellä aikavälillä menosäästöjä, se ei paranna julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä, sillä suuremmista sosiaaliturvamaksuista ja pienemmistä korkomaksuista lyhyellä aikavälillä saatava hyöty kumoutuu, kun julkisesta eläkepilarista on tulevaisuudessa maksettava suurempia eläkemaksuja. Yhteenvetona voidaan todeta, että vuonna 1999 toteutetun eläkejärjestelmän systeemisen uudistuksen kumoaminen aiheuttaa Puolan julkiselle taloudelle jonkin verran riskejä pitkällä aikavälillä.

               (11)

               Viljelijöille ja kaivostyöläisille myönnettävät sosiaaliturvaetuudet haittaavat edelleen ammatillista liikkuvuutta ja aiheuttavat julkiselle taloudelle huomattavat kustannukset. Nämä etuusjärjestelmät vähentävät työntekijöiden siirtymistä tuottavammille sektoreille ja edistävät piilotyöttömyyttä, minkä lisäksi ne ovat alhaisten jäsenmaksujen vuoksi veronmaksajille raskas taakka. Vuonna 2014 Puolan maataloussektori työllisti 11,5 prosenttia työvoimasta, mikä on yli kaksi kertaa niin paljon kuin EU:n keskiarvo, mutta se tuotti vain 3,3 prosenttia kansallisesta bruttoarvonlisäyksestä. Valtion tuki viljelijöiden sosiaaliturvajärjestelmään on lähes 1 prosentti suhteessa BKT:hen ja kaivostyöläisten eläkejärjestelmään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Järjestelmän rahoittamiseksi suoritettavien maksujen ja etuuksien välinen yhteys on heikko, ja maksut ovat enimmäkseen kiinteämääräisiä. Suurituloisia viljelijöitä ei voida automaattisesti sulkea järjestelmän ulkopuolelle, minkä vuoksi järjestelmä on altis väärinkäytöksille. Viljelijöiden sosiaaliturvajärjestelmän uudistamiseksi olisi ensimmäiseksi otettava käyttöön järjestelmä, jossa voidaan pitää kirjaa viljelijöiden tuloista ja arvioida niitä.

               (12)

               Puolan työmarkkinat ovat edelleen segmentoituneet. Määräaikaisten työsopimusten osuus on unionin korkein, siirtyminen määräaikaisista pysyviin työsuhteisiin on vähäistä ja palkkaero on unionin suurin. Jäykät irtisanomissäännökset, pitkät oikeudenkäynnit sekä muut työnantajia rasittavat tekijät edistävät määräaikaisten ja epätyypillisten työsopimusten käyttöä. Lisäksi havaittu työlainsäädännön soveltamisalaan kuuluvien sopimusten kalleus johtaa yksityisoikeudellisten sopimusten (umowy cywilnoprawne) liialliseen käyttöön (työnantajille edullisempia alhaisempien sosiaaliturvamaksujen vuoksi). Tällaisten sopimusten suuri määrä voi kuitenkin heikentää erityisesti nuorten työntekijöiden työpaikkojen laatua. Nuorisotyöttömyysaste on korkea osittain siksi, että työnhakijoiden pätevyys ja osaaminen eivät edelleenkään vastaa työmarkkinoiden tarpeita. Sen vuoksi on edelleen jatkettava ammattikoulutusjärjestelmän uudistamista ja lisättävä osallistumista elinikäiseen oppimiseen. Naisten osallistuminen työmarkkinoille on edelleen vähäistä. Ongelman korjaamiseksi Puolassa on lisätty esiopetuksen saatavuutta, mutta maa kuuluu päivähoitopalvelujen saatavuudessa edelleen heikoimmin suoriutuviin jäsenvaltioihin.

               (13)

               Rautatiesektori kärsii korkeista ratamaksuista ja kansallisen rahoituksen riittämättömyydestä. Hankkeiden suunnittelu- ja täytäntöönpanomenettelyt ovat sääntely- ja hallintoympäristön vuoksi usein pitkiä ja raskaita. Äskettäin toteutetut lainsäädäntöuudistukset voivat vaikuttaa myönteisesti rautatieliikenteen kehitykseen, mutta ne tuskin edistävät ohjelmakaudella 2007–2013 käynnistettyjä investointihankkeita. EU:n rahoitusta rautatiesektorille on kuitenkin tarkoitus lisätä huomattavasti kaudella 2014–2020.

               (14)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Puolan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2015 maaraportissa. Se on arvioinut myös lähentymisohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Puolalle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Puolan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4.

               (15)

               Neuvosto on tutkinut lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (6) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1,

         SUOSITTAA, että Puola toteuttaa vuosina 2015 ja 2016 toimia, joilla se

               1.

               sopeuttaa liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeen julkista taloutta kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2015 ja 2016; perustaa riippumattoman finanssipoliittisen neuvoston; laajentaa veropohjaa erityisesti rajoittamalla alennettujen alv-kantojen järjestelmän käyttöä;

               2.

               ryhtyy mukauttamaan viljelijöiden ja kaivostyöläisten eläkejärjestelmiä muiden työntekijöiden eläkejärjestelmiin ja vahvistaa aikataulun asteittaisen mukauttamisen loppuunsaattamiselle; ottaa käyttöön järjestelmän viljelijöiden tulojen kirjaamista ja arviointia varten;

               3.

               toteuttaa toimenpiteitä määräaikaisten ja yksityisoikeudellisten sopimusten käytön vähentämiseksi työmarkkinoilla;

               4.

               poistaa rautatiehankkeisiin liittyvien investointien esteet.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 2015.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetty voimassa jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodelle 2014 6 päivänä toukokuuta 2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/322/EU (EUVL L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (3)  Neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Puolan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Puolan vuoden 2014 lähentymisohjelmasta (EUVL C 247, 29.7.2014, s. 97).

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1176/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011, makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta (EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (5)  Neuvoston päätös (EU) 2015/1026, annettu 19 päivänä kesäkuuta 2015, liiallisen alijäämän olemassaolosta Puolassa tehdyn päätöksen 2009/589/EY kumoamisesta (EUVL L 163, 30.6.2015, s. 37).

      (6)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


				|

		52014PC0156

			Suositus NEUVOSTON PÄÄTÖS hyväksynnän antamisesta komissiolle Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian välisen assosiaatiosopimuksen tekemiseen Euroopan atomienergiayhteisön puolesta /* COM/2014/0156 final */

			   	PERUSTELUT
1.           EHDOTUKSEN TAUSTA
Ehdotus liittyy aikomukseen allekirjoittaa ja
tehdä EU:n ja Georgian assosiaatiosopimus ja soveltaa sitä väliaikaisesti, ja
sen tarkoitus on antaa komissiolle hyväksyntä assosiaatiosopimuksen tekemiseen
Euroopan atomienergiayhteisön (Euratom) puolesta.
Koska myös Euratom on osapuolena Euroopan
unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä Georgian välisessä assosiaatiosopimuksessa,
komissio esittää neuvostolle erillisen suosituksen siitä, että komissio saisi
hyväksynnän sopimuksen tekemiseen niiltä osin, jotka kuuluvat Euratomin
perustamissopimuksen soveltamisalaan.
Kun Euratom allekirjoittaa ja tekee
kansainvälisiä sopimuksia, sovelletaan poikkeavia menettelyjä. Euratomin
perustamissopimuksen 101 artiklan mukaan tällaiset sopimukset tekee komissio ja
se tarvitsee siihen neuvoston hyväksynnän. Sen vuoksi assosiaatiosopimuksen
allekirjoittamisesta ja tekemisestä EU:n puolesta ja Euratomin puolesta on
annettava erilliset päätökset.
Assosiaatiosopimuksen tekemiseksi Euratomin
puolesta komissio suosittelee, että neuvosto antaa hyväksyntänsä Euratomin
perustamissopimuksen 101 artiklan toisen kohdan mukaisesti.
Ehdotuksissa neuvoston
päätöksiksi, jotka koskevat EU:n ja Georgian välisen assosiaatiosopimuksen
allekirjoittamista EU:n puolesta ja sen väliaikaista soveltamista sekä kyseisen
assosiaatiosopimuksen tekemistä, selostettujen neuvottelutulosten perusteella
komissio ehdottaa, että neuvosto päättää, että Euroopan unionin, Euroopan
atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian välinen
assosiaatiosopimus olisi allekirjoitettava unionin puolesta, ja nimeää
henkilöt, joilla on valtuudet allekirjoittaa sopimus unionin puolesta.
Komissio voi
allekirjoittaa ja tehdä assosiaatiosopimuksen Euratomin puolesta, jos neuvosto
sen hyväksyy ja siitä on asianmukainen komission päätös.
2.           EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET
NÄKÖKOHDAT
Komissio suosittelee, että neuvosto hyväksyy
Euratomin perustamissopimuksen 101 artiklan toisen kohdan mukaisesti Euroopan
unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian
välisen assosiaatiosopimuksen tekemisen niiltä osin, jotka kuuluvat Euratomin
toimivaltaan.
Sopimuksen teksti on liitetty tähän
suositukseen.
Oikeusperusta
tämän sopimuksen tekemiselle unionin puolesta on SEUT-sopimuksen 217 artikla
yhdessä 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan sekä 218 artiklan 8 kohdan toisen
alakohdan kanssa.
Euratomin
kannalta sopimuksen oikeusperusta on Euratomin perustamissopimuksen 101
artikla.
Liitteenä
oleva ehdotus muodostaa yhdessä sopimuksen tekemistä koskevan komission
päätöksen kanssa oikeudellisen välineen assosiaatiosopimuksen tekemiseen
Euratomin puolesta.
Komissio esittää ehdotuksensa unionin
ja sen jäsenvaltioiden sekä Georgian välisen assosiaatiosopimuksen muodossa
siksi, että sopimus sai alkunsa ennen Lissabonin sopimuksen voimaantuloa
sovellettujen perussopimuksen määräysten mukaisesti.
Euratomin perustamissopimuksen 102 artiklan
mukaisesti sopimus ei voi tulla Euratomin osalta voimaan ennen kuin
jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet komissiolle, että sopimusta sovelletaan kunkin
jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
Suositus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
hyväksynnän antamisesta komissiolle Euroopan
unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian
välisen assosiaatiosopimuksen tekemiseen Euroopan atomienergiayhteisön puolesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan atomienergiayhteisön
perustamissopimuksen ja erityisesti sen 101 artiklan toisen kohdan,
ottaa huomioon komission suosituksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Neuvosto valtuutti 10 päivänä
toukokuuta 2010 komission aloittamaan Georgian kanssa neuvottelut kumppanuus-
ja yhteistyösopimuksen[1]
korvaavan uuden sopimuksen tekemisestä Euroopan unionin ja Georgian välillä.
(2)       Ottaen huomioon osapuolten
läheiset historialliset siteet ja vähitellen tiivistyvät yhteydet sekä niiden
halun lujittaa ja laajentaa suhteitaan kunnianhimoisesti ja innovatiivisesti
Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä
Georgian välistä assosiaatiosopimusta, jäljempänä ’sopimus’, koskevat
neuvottelut saatettiin menestyksekkäästi päätökseen, ja sopimus parafoitiin
29 päivänä marraskuuta 2013.
(3)       Komissio ehdottaa
neuvostolle, että sopimus olisi allekirjoitettava Euroopan unionin puolesta ja
että sitä olisi sovellettava väliaikaisesti sen 429 artiklan mukaisesti siihen
saakka, kunnes se tehdään lopullisesti myöhemmin.
(4)       Sopimuksen soveltamisalaan,
sen 298 artiklan k alakohtaan, kuuluu Euratomin toimivaltaan kuuluvia asioita.
(5)       Sopimuksen allekirjoittamiseen
ja tekemiseen sovelletaan Euroopan unionin perustamissopimuksen ja Euroopan
unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen soveltamisalaan kuuluvien asioiden osalta
erillistä menettelyä.
(6)       Sopimus olisi sen vuoksi
tehtävä myös Euroopan atomienergiayhteisön puolesta Euratomin
perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvien asioiden osalta.
(7)       Euratomin
perustamissopimuksen 102 artiklan mukaisesti sopimus ei voi tulla Euroopan
atomienergiayhteisön osalta voimaan ennen kuin jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet
Euroopan komissiolle, että sopimusta sovelletaan kunkin jäsenvaltion
kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
(8)       Euroopan komissiolle olisi
annettava hyväksyntä sopimuksen tekemiseen Euroopan atomienergiayhteisön
puolesta,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Annetaan Euroopan komissiolle hyväksyntä
Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä
Georgian välisen assosiaatiosopimuksen tekemiseen Euroopan atomienergiayhteisön
puolesta.[2]
[3]
2 artikla
Tämä päätös tulee voimaan sitä päivää
seuraavana päivänä, jona se hyväksytään.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 205, 4.8.1999, s. 1.
[2]               Sopimuksen teksti on liitetty Euroopan unionin, Euroopan
atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian välisen
assosiaatiosopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin puolesta sekä
sopimuksen väliaikaisesta soveltamisesta annettuun päätökseen. (EUVL ...)
[3]               EUVL: Edellä olevaan alaviitteeseen on lisättävä
asiakirjassa mainitun päätöksen julkaisuviite.


Avis juridique important

|

32003H0179

Neuvoston suositus, annettu 7 päivänä maaliskuuta 2003, Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2001

Virallinen lehti nro L 071 , 15/03/2003 s. 0015 - 0015

Neuvoston suositus,annettu 7 päivänä maaliskuuta 2003,Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2001(2003/179/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon Loméssa 15 päivänä joulukuuta 1989 allekirjoitetun neljännen AKT-EY-yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Mauritiuksella 4 päivänä marraskuuta 1995 allekirjoitetulla sopimuksella,ottaa huomioon 25 päivänä heinäkuuta 1991 tehdyn neuvoston päätöksen 91/482/ETY merentakaisten maiden ja alueiden assosioinnista Euroopan talousyhteisöön(1),ottaa huomioon Brysselissä 16 päivänä heinäkuuta 1990 allekirjoitetun sisäisen sopimuksen yhteisön tuen rahoituksesta(2) ja hallinnasta ja erityisesti sen 33 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon 29 päivänä heinäkuuta 1991 annetun seitsemänteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavan varainhoitoasetuksen(3) ja erityisesti sen 69-77 artiklan,on tutkinut Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteisiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2001, sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen varainhoitovuodelta 2001 komission vastauksineen(4),sekä katsoo seuraavaa:(1) Sisäisen sopimuksen 33 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) hallinnasta.(2) Komissio on toteuttanut Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteet varainhoitovuoden 2001 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,SUOSITTELEE Euroopan parlamentille, että tämä myöntää komissiolle vastuuvapauden Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta varainhoitovuodelta 2001.Tehty Brysselissä 7 päivänä maaliskuuta 2003.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaN. Christodoulakis(1) EYVL L 263, 19.9.1991, s. 1.(2) EYVL L 229, 17.8.1991, s. 288.(3) EYVL L 266, 21.9.1991, s. 1.(4) EYVL C 295, 28.11.2002, s. 289.


title: Neuvoston suositus, annettu 11 päivänä heinäkuuta 2017, Viron vuoden 2017 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Viron vuoden 2017 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               9.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/23

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 11 päivänä heinäkuuta 2017,
   Viron vuoden 2017 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Viron vuoden 2017 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2017/C 261/06)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio hyväksyi 16 päivänä marraskuuta 2016 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2017 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 9 ja 10 päivänä maaliskuuta 2017. Komissio hyväksyi 16 päivänä marraskuuta 2016 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Viro ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu. Samana päivänä komissio hyväksyi myös suosituksen neuvoston suositukseksi euroalueen talouspolitiikasta. Eurooppa-neuvosto vahvisti suosituksen 9 ja 10 päivänä maaliskuuta 2017. Neuvosto hyväksyi 21 päivänä maaliskuuta 2017 suosituksen euroalueen talouspolitiikasta, jäljempänä ”euroalueen suositus” (3).

               (2)

               Koska Viro kuuluu jäsenvaltioihin, joiden rahayksikkö on euro, ja koska taloudet ovat talous- ja rahaliitossa vahvasti yhteydessä toisiinsa, Viron olisi varmistettava, että jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1 ilmenevä euroalueen suositus pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti.

               (3)

               Viroa koskeva vuoden 2017 maaraportti julkaistiin 22 päivänä helmikuuta 2017. Siinä arvioitiin Viron edistymistä neuvoston 12 päivänä heinäkuuta 2016 hyväksymien maakohtaisten suositusten noudattamisessa, aiempina vuosina annettujen maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja sen kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteiden saavuttamisessa.

               (4)

               Viro toimitti vuoden 2017 vakausohjelmansa 28 päivänä huhtikuuta 2017 ja vuoden 2017 kansallisen uudistusohjelmansa 4 päivänä toukokuuta 2017. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (5)

               Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen (ERI-rahastot) ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (4) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa kyseisen säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla ERI-rahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

               (6)

               Viroon sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota. Hallitus alensi vuoden 2017 vakausohjelmassaan julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitettaan tasapainoisesta rakenteellisesta rahoitusasemasta 0,5 prosentin alijäämään suhteessa BKT:hen. Hallitus suunnittelee, että julkisen talouden 0,3 prosentin ylijäämä suhteessa BKT:hen vuonna 2016 vaihtuu 0,5 prosentin alijäämäksi suhteessa BKT:hen vuonna 2017 ja 0,8 prosentin alijäämäksi suhteessa BKT:hen vuonna 2018. Vuoden 2017 vakausohjelman arvioiden mukaan tämä vastaa rakenteellista rahoitusasemaa, joka on 0,2 prosenttia ylijäämäinen suhteessa BKT:hen vuonna 2017 ja 0,5 prosenttia alijäämäinen suhteessa BKT:hen vuonna 2018. Nämä luvut vastaavat julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta. Uudelleenlasketun (5) rakenteellisen rahoitusaseman pohjalta alijäämän arvioidaan kuitenkin olevan 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2017 ja 0,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2018 eli alle julkisen talouden uuden keskipitkän aikavälin tavoitteen. Vuoden 2017 vakausohjelman mukaan julkisen talouden velan ennakoidaan pysyvän alle 10 prosentissa suhteessa BKT:hen vuosina 2017 ja 2018. Näiden julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on vuosien 2017 ja 2018 osalta uskottava, mutta ohjelman myöhempinä vuosina suotuisa. Toisaalta vuonna 2018 voimaan tulevia uusia verotoimenpiteitä koskeviin tuloennusteisiin liittyy riskejä.

               (7)

               Komission kevään 2017 talousennusteen mukaan rakenteellisen rahoitusaseman odotetaan vuonna 2017 olevan 0,3 prosenttia alijäämäinen suhteessa BKT:hen, mikä ylittää julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteen. Virolle suositetaan, että se noudattaa vuonna 2018 edelleen julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta. Jos politiikka säilyy muuttumattomana, on vaarana, että tästä vaatimuksesta poiketaan jonkin verran. Kaiken kaikkiaan neuvosto katsoo, että Viron on oltava valmis toteuttamaan lisätoimenpiteitä, joilla varmistetaan vaatimusten noudattaminen vuonna 2018.

               (8)

               Viro on toteuttanut toimenpiteitä varmistaakseen korkealaatuisten julkisten palvelujen, esimerkiksi sosiaalipalvelujen, tarjonnan ja saatavuuden paikallistasolla osana paikallishallinnon uudistusta. Se on hyväksynyt hallinnonuudistuslain helpottaakseen sellaisten elinkelpoisten paikallishallintoyksiköiden luomista, jotka kykenevät rahoittamaan oman toimintansa. Uuden lain tarkoituksena on myös tukea kehittämistä ja kasvua ja tarjota laadukkaita palveluja. Viro on saattanut onnistuneesti päätökseen paikallishallintojen vapaaehtoista yhteenliittämistä koskevan vaiheen. Lisäksi se panee parhaillaan täytäntöön sosiaaliturvalakia. Vielä ei kuitenkaan ole toteutettu eräitä keskeisiä toimenpiteitä, joilla paikallishallinnon uudistaminen saatetaan päätökseen. Paikallishallintojen rahoitussuunnitelman tarkistaminen on edelleen kesken. Eräät paikallishallintojen ja keskushallinnon välistä vastuun- ja tehtävien jakoa koskevat säädösehdotukset ovat yhä valmisteluvaiheessa. Ehdotusten hyväksyminen on keskeistä, jotta voidaan varmistaa laadukkaiden julkisten palvelujen tarjonta esimerkiksi koulutuksen, nuorisotyön, terveyden edistämisen ja liikenteen aloilla.

               (9)

               Sukupuolten palkkaero supistui Virossa 28,3 prosentista vuonna 2014 26,9 prosenttiin vuonna 2015. Se on silti unionin suurin. Hallitus toteuttaa parhaillaan toimenpiteitä supistaakseen palkkaeroa edelleen. Erityisesti on hyväksytty vuosien 2016–2023 sosiaaliturvaohjelma, ja sillä pyritään puuttumaan työmarkkinoiden eriytymiseen sukupuolen mukaan ja torjumaan stereotypioita. Ohjelman täytäntöönpano on jo käynnissä. Sukupuolten tasa-arvoa koskevan lain tarkistus, jolla annetaan työsuojeluviranomaisille tehtäväksi seurata tarkemmin sukupuolten välistä tasa-arvoa yksityissektorilla, on vielä hyväksymättä. Parhaillaan harkitaan myös vanhempainvapaajärjestelmän tarkistusta, jolla joustavoitettaisiin vanhempainvapaan käyttöä. Kyseistä säädösmuutosta ei kuitenkaan ole vielä hyväksytty.

               (10)

               Tuloerot ovat Virossa suuret. Vuonna 2012 tuloerosuhde oli 5,4, kun rikkaimpaa 20:tä prosenttia kotitalouksista verrattiin köyhimpään 20 prosenttiin kotitalouksista. Vuonna 2015 tämä suhde oli noussut 6,2:een, mikä on seitsemänneksi suurin unionissa. Keskeinen tuloeroja lisäävä tekijä näyttää olevan suuri palkkahajonta, joka johtuu korkeamman osaamistason työntekijöiden voimakkaasta tulojen kasvusta. Absoluuttisia lukuja tarkasteltaessa kotitalouksien köyhimmän 10 prosentin tulot näyttävät jääneen jälkeen mediaanitulojen kasvusta, mikä puolestaan aiheuttaa ongelmia sosiaalisen turvaverkon riittävyydelle. Ongelmaa pahentaa se, että etuudet (erityisesti eläkkeet ja sosiaaliavustukset) eivät kasva samaa vauhtia markkinatulojen kanssa. Tämä on johtanut myös siihen, että köyhyysriski kasvoi asteittain 15,8 prosentista vuonna 2010 21,6 prosenttiin vuonna 2015. Viro on toteuttanut useita toimenpiteitä lisätäkseen verojärjestelmän progressiivisuutta erityisesti pienipalkkaisten osalta vuodesta 2018 alkaen korottamalla ansiotuloverotuksen perusvähennystä.

               (11)

               Yritysten tutkimus-, teknologia- ja innovointimenot kasvoivat 0,69 prosenttiin vuonna 2015, mutta ne jäävät kokonaisuudessaan yhä alle unionin keskiarvon (1,3 %). Korkean teknologian yritysten ja osaamisvaltaisten yritysten osuus kaikista yrityksistä on edelleen pieni, ja tohtoritutkinnon suorittavia on vähän. Palkat ovat viime vuosina kasvaneet jatkuvasti tuottavuutta nopeammin, mikä on vähentänyt tuottoja ja siten investointien kasvua. Vähäiset investoinnit teknologian kehittämiseen saattavat johtaa siihen, että viennin ja varsinkin tavaraviennin arvonlisäys kasvaa ennakoitua vähemmän. Tämä puolestaan muodostaa riskin tuotannon kasvulle. Tiedemaailman ja yritysten välisen sopimustutkimuksen volyymi kasvoi vuonna 2015. Näiden sektoreiden välinen yhteistyö oli kuitenkin vähäistä huolimatta hallituksen toteuttamista toimenpiteistä. Viro on jatkanut liiketoimintaympäristönsä parantamista, mutta pitkälliset maksukyvyttömyysmenettelyt ja vakuusvelkojien heikko takaisinperintäaste haittaavat edelleen investointeja. Vuonna 2016 käynnistettiin hanke maksukyvyttömyyslainsäädännön parantamiseksi, maksukyvyttömyysmenettelyn nopeuttamiseksi ja tehostamiseksi sekä hyväksyttyjen maksukyvyttömyyshakemusten osuuden lisäämiseksi. Lainsäädännön tarkistuksia ei kuitenkaan ole vielä hyväksytty.

               (12)

               Komissio on vuoden 2017 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Viron talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2017 maaraportissa. Se on arvioinut myös vuoden 2017 vakausohjelman ja vuoden 2017 kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Virolle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Viron finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne unionin sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla unionin tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.

               (13)

               Neuvosto on tutkinut vuoden 2017 vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (6) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1,

         SUOSITTAA, että Viro toteuttaa vuosina 2017 ja 2018 toimia, joilla se

               1.

               harjoittaa finanssipolitiikkaansa vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevän osion vaatimusten mukaisesti, mikä tarkoittaa pysymistä julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteessa vuonna 2018; parantaa sosiaalisen turvaverkon riittävyyttä; toteuttaa toimenpiteitä sukupuolten palkkaeron kaventamiseksi erityisesti lisäämällä palkkojen läpinäkyvyyttä ja tarkistamalla vanhempainvapaajärjestelmää;

               2.

               edistää yksityisiä investointeja tutkimukseen, teknologiaan ja innovointiin muun muassa toteuttamalla toimenpiteitä, joilla lisätään tiedemaailman ja yritysten välistä yhteistyötä.

      Tehty Brysselissä 11 päivänä heinäkuuta 2017.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         T. TÕNISTE

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1176/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011, makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta (EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (3)  EUVL C 92, 24.3.2017, s. 1.

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Suhdannetasoitettu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä, komission yksiköiden uudelleen laskemana yhteisesti sovittuja menetelmiä käyttäen.

      (6)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


Avis juridique important

|

32000H0417

2000/417/EY: Komission suositus, annettu 25 päivänä toukokuuta 2000, tilaajayhteyksien eriytetty tarjonta: kilpailun mahdollistaminen kaikessa sähköisessä viestinnässä, mukaan luettuina laajakaistamultimedia ja nopea Internet (tiedoksiannettu numerolla K(2000) 1259) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 156 , 29/06/2000 s. 0044 - 0050

Komission suositus,annettu 25 päivänä toukokuuta 2000,tilaajayhteyksien eriytetty tarjonta: kilpailun mahdollistaminen kaikessa sähköisessä viestinnässä, mukaan luettuina laajakaistamultimedia ja nopea Internet(tiedoksiannettu numerolla K(2000) 1259)(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)(2000/417/EY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Eurooppa-neuvosto totesi Lissabonissa 23.-24. maaliskuuta 2000 pitämänsä erikoiskokouksen päätelmissä, että voidakseen täysin hyödyntää osaamiseen perustuvan digitaalitalouden kasvu- ja työllisyysmahdollisuudet, yrityksillä ja kansalaisilla on oltava käytettävissään kohtuuhintainen ja maailmanluokan viestintäinfrastruktuuri ja laaja valikoima palveluja. Päätelmissä kehotetaan jäsenvaltioita työskentelemään yhdessä komission kanssa "kilpailun lisäämiseksi paikallisliityntäverkoissa ennen vuoden 2000 loppua ja kilpailun vapauttamiseksi tilaajayhteyksien osalta, jotta Internetin käyttökustannuksia voitaisiin oleellisesti alentaa".(2) Televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi 30 päivänä kesäkuuta 1997 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 97/33/EY(1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/61/EY(2), ja erityisesti sen 4 artiklan 2 kohdassa sekä 7, 9 ja 11 artiklassa säädetään verkkoihin pääsyn ja laitteistojen yhteissijoittamisen periaatteista sekä kansallisten sääntelyviranomaisten oikeuksista käyttää toimivaltaansa tässä asiassa.(3) Avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta puhelintoimintaan ja teleyleispalvelusta kilpailuympäristössä 26 päivänä helmikuuta 1998 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 98/10/EY(3) ja erityisesti sen 16 artiklassa säädetään erityisestä verkkoon pääsystä uudentyyppisten telepalvelujen synnyn edistämiseksi.(4) Avoimen verkon tarjoamisen soveltamisesta kiinteisiin johtoihin 5 päivänä kesäkuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/44/ETY(4), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/51/EY(5) ja komission päätöksellä N:o 80/98/EY(6), ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdassa säädetään kiinteiden vuokrayhteyksien tarjonnan ehdoista.(5) Komission direktiivissä 90/388/ETY(7), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 99/64/EY(8), ja erityisesti sen 4 artiklan c kohdassa, asetetaan vaatimuksia hintojen tasapainottamiselle täysin vapautetuilla markkinoilla.(6) "Tilaajayhteydellä" tarkoitetaan fyysisiä kuparijohtoja, jotka paikallisessa liityntäverkossa yhdistävät asiakkaan tilat operaattorin paikalliskeskukseen, keskittimeen tai vastaavaan verkkoelementtiin. Kuten komission viidennessä raportissa(9) televiestinnän sääntelypaketin toteuttamisesta todetaan, paikallisliityntäverkko on jäänyt vapautettujen televiestintämarkkinoiden vähiten kilpailluksi lohkoksi, koska uusilla tulokkailla ei ole laajalle levinneitä vaihtoehtoisia verkkorakenteita, eivätkä ne pääse perinteisin tekniikoin samoihin mittakaavaetuihin ja toiminnan laajuuteen kuin operaattorit, joiden on ilmoitettu olevan merkittävässä markkina-asemassa kiinteiden verkkojen alalla (jäljempänä "ilmoitetut operaattorit"). Tämä on seurausta siitä, että ilmoitetut operaattorit ovat rakentaneet vanhat kuparijohtoja käyttävät paikallisliityntäverkkonsa pitkän ajan kuluessa yksinoikeuden turvin ja kyenneet rahoittamaan investointinsa monopolihinnoittelun avulla.(7) Tilaajayhteyksien suora tarjonta kapasiteetiltaan suurten valokuituyhteyksien välityksellä suurimmille käyttäjille muodostaa erityismarkkinat, jotka kehittyvät kilpailun ehdoilla uusien investointien myötä, ja tämän vuoksi tässä suosituksessa ei käsitellä valokuitupohjaisten tilaajayhteyksien eriytettyä tarjontaa.(8) Uusien tulokkaiden ei olisi taloudellisesti mielekästä rakentaa vakiintuneen operaattorin verkon rinnalle kokonaan omaa paikallisliityntäverkkoaan kohtuullisessa ajassa, ja vaihtoehtoiset tilaajayhteydet (esim. kaapelitelevisioverkot, satelliittiverkot, langattomat tilaajayhteydet) eivät yleensä ole yhtä monipuolisia ja kattavia.(9) Ilmoitetut operaattorit kehittävät jo kuparijohtopohjaisilla tilaajayhteyksillään omia laajakaistapohjaisia nopeita datapalveluja Internet-yhteyksiä varten, mutta saattavat pyrkiä viivästyttämään joidenkin DSL-tekniikoiden ja -palvelujen käyttöönottoa tilaajayhteyksillä, jos nämä voivat syrjäyttää niiden nykyisin tarjoamia palveluja. Tällaiset viivästymiset olisivat käyttäjien etujen vastaisia. Tästä syystä on tarpeen antaa kolmansille osapuolille mahdollisuus käyttää ilmoitetun operaattorin tilaajayhteyksiä eriytetysti, varsinkin kiinteiden yhteyksien ja nopeiden Internet-liittymien kilpailuun perustuvaa tarjontaa koskevien käyttäjien tarpeiden täyttämiseksi, kuten kiinteiden yhteyksien hinnoittelusta annetun komission suosituksen(10) 5 kohdassa todetaan.(10) Ilmoitettujen operaattorien on direktiivin 97/33/EY 4 artiklan 2 kohdan ja direktiivin 98/10/EY 16 artiklan mukaisesti vastattava uusien tulokkaiden esittämiin kohtuullisiin pyyntöihin, jotka koskevat verkkoon pääsyä ja varsinkin kuparisten tilaajayhteyksien rinnakkaiskäyttöä(11), ja pyrittävä sopimaan kaupallisista ja teknisistä ehdoista. Jos saatavilla kuitenkin on vain tilaajayhteyksien rinnakkaiskäyttömahdollisuus, tarjonta ei vastaa kaikkea markkinakysyntää, ja tämän vuoksi katsotaan tarpeelliseksi, että ilmoitetut operaattorit tarjoavat tilaajayhteyksien rinnakkaiskäyttömahdollisuuden lisäksi myös täysin eriytettyjä tilaajayhteyksiä(12) kilpailun lisäämiseksi ja valinnanvaran tarjoamiseksi kaikentyyppisille käyttäjille, jolloin markkinat ratkaisevat, minkä tyyppinen käyttöoikeus soveltuu parhaiten asiakkaiden tarpeisiin.(11) Ilmoitettujen operaattoreiden olisi tarjottava tietoa ja tilaajayhteyksien eriytettyä käyttömahdollisuutta kolmansille osapuolille samoin ehdoin ja saman laatuisena kuin omille palveluilleen, tytäryhtiöilleen ja yhteistyökumppaneilleen, ja näin ollen avointen ja syrjimättömien markkinoiden luomiseen myötävaikutettaisiin siten, että ilmoitettu operaattori julkaisee tilaajayhteyksien eriytettyä käyttömahdollisuutta koskevan viitetarjouksen mahdollisimman nopeasti ja mieluiten Internetissä sekä kansallisen sääntelyviranomaisen valvonnassa.(12) Vaikka kaupalliset neuvottelut ovat suositeltavin tapa sopia tilaajayhteyden käytön teknisistä seikoista ja hinnoittelusta, kokemus on osoittanut, että useimmissa tapauksissa tarvitaan sääntelytoimia, koska uuden tulokkaan ja ilmoitetun operaattorin neuvotteluasetelma on epäsuhtainen eikä muita vaihtoehtoja ole. Direktiivin 97/33/EY 9 artiklan ja direktiivin 98/10/EY 16 artiklan 4 kohdan mukaisesti kansalliset sääntelyviranomaiset voivat puuttua asiaan omasta aloitteestaan sellaisten ehtojen, mukaan luettuna hinnoittelu, asettamiseksi, jotka varmistavat palvelujen yhteentoimivuuden, takaavat mahdollisimman hyvän taloudellisen tehokkuuden ja hyödyttävät loppukäyttäjiä.(13) Tilaajayhteyksien ja niihin liittyvien toimintojen (kuten laitteistojen yhteissijoittamisen ja vuokratun siirtokapasiteetin) hinnoitteluun ja kustannuslaskentaan olisi sovellettava selkeitä, syrjimättömiä ja puolueettomia sääntöjä tasapuolisuuden varmistamiseksi. Hinnoittelusäännöillä olisi varmistettava, että tilaajayhteysrakenteen tarjoaja pystyy kattamaan asianmukaiset kustannuksensa sekä saamaan kohtuullista tuottoa. Tilaajayhteyksien hinnoittelusäännöillä olisi estettävä kilpailun vääristyminen ja erityisesti varmistettava se, ettei ilmoitetun operaattorin tukku- ja vähittäishintojen välille synny kohtuuttoman pientä marginaalia. Tässä yhteydessä on syytä kuulla kilpailuviranomaisia.(14) Direktiivin 98/10/EY mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että vähintään yksi operaattori pystyy täyttämään kaikki kohtuulliset pyynnöt käyttäjän liittämisestä kiinteän liittymän välityksellä kiinteään yleiseen puhelinverkkoon ja mahdollistamaan pääsyn kiinteän verkon puhelinpalveluihin. Kun asiakas päättää tehdä sopimuksen sellaisen uuden markkinatulokkaan kanssa, joka tarjoaa palveluja täysin eriytetyn tilaajayhteyden kautta, voidaan ilmoitetun operaattorin katsoa täyttäneen direktiivin 98/10/EY 5 artiklan mukaisen velvoitteensa. Käyttäjille olisi sopimuksessa ilmoitettava tällaisista ehdoista direktiivin 98/10/EY 10 artiklan mukaisesti ja rajoittamatta kuluttajansuojaa koskevan yhteisön oikeuden soveltamista.(15) Toimilupadirektiivissä 97/13/EY säädetään telepalvelujen yleisvaltuutusten käytöstä, lukuun ottamatta tiettyjä olosuhteita, joista säädetään direktiivin 7 artiklassa. Yhtiöille, jotka käyttävät DSL-tekniikkaa eriytetyillä tilaajayhteyksillä palvelujen tarjoamiseksi asiakkaille, olisi direktiivin 97/13/EY mukaisesti annettava valtuutus niiden harjoittaman toiminnan perusteella, ja tällä tavoin tarjotuille palveluille ei tulisi yksittäisiin tekniikoihin sitoutumattomuuden periaatteen mukaisesti asettaa erityisiä sääntelyrajoituksia. Valtuutettujen dataverkko- tai puhelinverkko-operaattorien olisi voitava käyttää ilmoitettujen operaattorien rinnakkaiskäytössä olevia ja/tai täysin eriytettyjä tilaajayhteyksiä ilman lisävaltuutuksia tai lisärajoituksia.(16) On aiheellista, että komissio tarkastelee tätä suositusta uudelleen säännöllisesti markkinoiden kehittymisen ja saatujen kokemusten perusteella erityisesti hinnoittelun ja liitteenä olevan viitetarjouksen sisällön suhteen.(17) Tämän suosituksen ohella sovelletaan yhteisön kilpailusääntöjä,SUOSITTELEE:1 artiklaTilaajayhteyksien käyttöoikeuden tarjonta1. Tämä suositus liittyy kehittyneiden, yhdenmukaistettujen ja kilpailuun perustuvien sähköisen viestinnän markkinoiden edistämiseen siten, että ne tarjoavat käyttäjille laajan valinnanvaran kaikissa viestintäpalveluissa, mukaan luettuina laajakaistaiset multimediapalvelut ja nopeat Internet-palvelut, ja se koskee ehtoja, joilla yleisen kiinteän puhelinverkon operaattorit, joiden kansallinen sääntelyviranomainen on ilmoittanut olevan merkittävässä markkina-asemassa (jäljempänä "ilmoitetut operaattorit") direktiivin 97/33/EY, 92/44/ETY ja 98/10/EY mukaisesti, antavat uusille tulokkaille tilaajayhteyksien ja niihin liittyvien järjestelmien eriytetyn käyttöoikeuden.2. Rajoittamatta yhteisön kilpailusääntöjen soveltamista suositellaan, että niissä jäsenvaltioissa, joissa tilaajayhteyksien tarjontaa ei ole vielä täydellisesti eriytetty, toteutetaan tarvittavat oikeudelliset ja sääntelytoimet, jotta ilmoitettujen operaattoreiden kuparijohtopohjaisten tilaajayhteyksien täysin eriytettyä käyttöoikeutta tarjotaan 31 päivään joulukuuta 2000 mennessä selkein, oikeudenmukaisin ja syrjimättömin ehdoin.3. Suosituksen mukainen ilmoitettujen operaattorien tilaajayhteyksien täysin eriytetty tarjonta ei rajoita ilmoitetuille operaattoreille direktiiveissä 97/33/EY ja 98/10/EY asetettuja seuraavia velvoitteita(13):- niiden on toteutettava tilaajayhteyksien muunlaisia käyttötapoja koskevat pyynnöt, rinnakkaiskäyttö mukaan lukien, direktiivin 97/33/EY 4 artiklan 2 kohdan ja direktiivin 98/10/EY 16 artiklan mukaisesti,- niiden on noudatettava syrjimättömyyden periaatetta, kun ne käyttävät kiinteää yleistä televerkkoa nopeiden datapalvelujen tarjoamiseen kolmansille osapuolille samoin kuin omille yksiköilleen direktiivin 98/10/EY 16 artiklan 7 kohdan mukaisesti.Uusien palvelujen käyttöönotto4. Kun kansalliset sääntelyviranomaiset soveltavat yhteisön lainsäädännön mukaista, ilmoitettuja operaattoreita koskevaa syrjimättömyyden periaatetta, niiden suositellaan varmistavan, että ilmoitettu operaattori tarjoaa kilpailijoilleen samat toimintaolosuhteet samoin ehdoin ja samassa aikataulussa kuin itselleen tai itseensä sidoksissa oleville yhtiöille. Tämä koskee erityisesti uuden palvelun käyttöönottoa paikallisliityntäverkossa, tilaajayhteyksien eriytettyä käyttöoikeutta, laitteiden yhteissijoitustilan saatavuutta, siirtokapasiteetin vuokralle tarjoamista laitteiden yhteissijoitustilaan liittyviä siirtoyhteyksiä varten, tilaus- ja toimitusmenettelyjä sekä laatu- ja ylläpitomenettelyjä.Hinnoittelu5. Jotta vältettäisiin uusien tulokkaiden ja ilmoitettujen operaattorien väliset hinnoittelua koskevat aikaa vievät erimielisyydet, jotka käytännössä viivästyttäisivät tilaajayhteyksien eriyttämistä, on suositeltavaa, että kansalliset sääntelyviranomaiset määrittelevät hinnoittelumenetelmän sekä hintojen laskemisessa käytettävät tekijät. Tarvittaessa jäsenvaltiot voivat yhteisön lainsäädännön mukaisesti(14) määrittää sovellettavat hinnat, ja tätä tarkoitusta varten on syytä suorittaa selvitys markkinoiden kilpailusta.6. Niin pitkään kuin kilpailun taso paikallisliityntäverkossa ei riitä estämään tilaajayhteyksien eriytetyn tarjonnan ylihinnoittelua, on suositeltavaa, että eriytettyjen tilaajayhteyksien hinnoissa noudatetaan kustannuslähtöisyyden periaatetta. Periaatteessa tulevaisuuteen suuntautuva, nykykustannuksiin(15) perustuva lähestymistapa edistää tervettä ja kestävää kilpailua ja kannustaa vaihtoehtoisiin investointeihin. Jos tämä kuitenkin voisi johtaa kilpailun vääristymiseen lyhyellä aikavälillä, esimerkiksi jos ilmoitetun operaattorin loppukäyttäjätariffit jäävät suhteuttamatta nykykustannuksiin, suositellaan, että kansalliset sääntelyviranomaiset määrittelevät 5 kohdan menettelyä noudattaen kohtuullisen ajanjakson, jona tilaajayhteyksien hinnat saatetaan vähitellen nykykustannuksia vastaaviksi noudattaen vastaavaa kustannuslaskentajärjestelmää kuin vähittäispalveluja säänneltäessä.7. Jos ilmoitetut operaattorit kuitenkin jo tarjoavat omia nopeita digitaalisia tilaajayhteyspalvelujaan (DSL) käyttäen eriytettyä tilaajayhteyttä, kansalliset sääntelyviranomaiset voivat syrjimättömyysperiaatteen mukaisesti vaatia, että ilmoitetut operaattorit tarjoavat kilpailijoilleen tilaajayhteyksiä samalla hinnalla kuin omille DSL-palveluilleen. Tätä hintojen syrjimättömyysperiaatetta olisi sovellettava myös uusien markkinatulokkaiden oikeuksiin käyttää laitetiloja tai runkoverkon siirtokapasiteettia, joita ilmoitettu operaattori tarjoaa omille DSL-palveluilleen tai tytäryhtiönsä tai ilmoitettuun operaattoriin sidoksissa olevan yrityksen DSL-palveluille.8. Jotta hinnoittelun oikeudenmukaisuutta kohtaan tunnettaisiin luottamusta ja syrjimättömyysvelvoitteiden noudattamisesta olisi näyttöä, suositellaan, että asiaankuuluvat ja yksityiskohtaiset kustannuslaskentatiedot, mukaan luettuina komission suosituksessa 98/322(16) annetuissa suuntaviivoissa tarkoitetut sisäiset siirtomaksut, saatetaan kansallisen sääntelyviranomaisen tietoon, joka voi antaa ne asianomaisten osapuolten tietoon liikesalaisuuden sallimissa rajoissa.9. On suositeltavaa, että kansalliset sääntelyviranomaiset suorittavat säännöllisin väliajoin katsauksen paikallisverkkojen markkinatilanteeseen ja tarkistavat tarpeen mukaan hinnoitteluperiaatteita ja -velvoitteita tai lakkauttavat hintasääntelyn, kun markkinoilla on tarpeeksi kilpailua ja valinnanvaraa. Katsauksen kattama ajanjakso tulisi ilmoittaa etukäteen, jotta markkinatoimijat voisivat ennakoida tulevan tilanteen.Tekniset ehdot ja laitteiden yhteissijoitus10. Liityntää tulisi tarjota missä tahansa kuparisten tilaajayhteyksien tarkoituksenmukaisessa päätepisteessä, johon uusi tulokas voi sijoittaa ja jossa se voi liittää omat verkkolaitteensa joko paikalliskeskukseen, keskittimeen tai vastaavaan laitteistoon palvelujen tarjoamiseksi asiakkailleen. Periaatteessa uuden tulokkaan olisi saatava sijoittaa kaikki tilaajayhteydelle pääsyyn tarvittavat laitteet saatavilla oleviin laitetiloihin ja käyttää tai vuokrata siirtoyhteyksiä kyseisistä laitetiloista uuden tulokkaan liityntäpisteeseen. Suositellaan, että kansalliset sääntelyviranomaiset varmistavat, että yhteissijoitustilaa tarjotaan kilpailijoille selkein, oikeudenmukaisin ja syrjimättömin ehdoin.11. Eriytetyillä tilaajayhteyksillä käytettyjen tekniikoiden ja palvelujen osalta suositellaan, että kansalliset sääntelyviranomaiset varmistavat, että kaikki verkon toimintakyvyn suojaamiseksi tarkoitetut rajoitukset tai tilaajayhteyden rinnakkaiskäytössä puheensiirtokanavan suojaamiseksi tarkoitetut rajoitukset ovat syrjimättömiä ja perustuvat ennalta määriteltyihin puolueettomiin perusteisiin direktiivin 98/10/EY 13 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti. Koska kuparisten tilaajayhteyksien käyttöoikeuksiin sovelletaan yksittäisiin tekniikoihin sitoutumattomuuden periaatetta, yrityksille, jotka käyttävät uusia DSL-tekniikoita tilaajayhteyksillä palvelujen tarjontaan asiakkailleen, ei saisi sääntelyllä asettaa muita tai tarkempia vaatimuksia.Avoimuus ja koordinointi12. Jotta uudet tulokkaat voisivat ottaa mahdollisimman nopeasti käyttöön kilpailukykyisiä DSL-palveluja, suositellaan, että kansalliset sääntelyviranomaiset varmistavat, että ilmoitetut operaattorit julkaisevat mahdollisimman nopeasti ja mieluiten Internetissä tilaajayhteyden täysin eriytettyä tarjontaa ja rinnakkaiskäyttöä koskevan viitetarjouksen, joka sisältää tarjottujen yhteyksien kuvauksen sekä asiaan liittyvät ehdot ja edellytykset, mukaan luettuina hinnat.Liitteessä on ohjeellinen luettelo tiedoista, jotka on sisällytettävä tilaajayhteyden eriytetyn tarjonnan viitetarjoukseen.13. Lisäksi kansallisten sääntelyviranomaisten suositellaan varmistavan, että seuraavat eriytetyn tilaajayhteyden välityksellä tarjottavia palveluja koskevat tiedot ovat helposti saatavilla:- operaattoreiden toimilupaehdot,- tiedot käyttäjille, jotka tilaavat palveluja eriytettyä tilaajayhteyttä käyttäviltä operaattoreilta, mukaan luettuina kaikki sopimusehdot, erityisesti tariffit, käyttäjien oikeudet, vähimmäisvuokra-ajat ja yleispalvelunäkökohdat, palvelun irtisanomis- sekä valitus- ja muutoksenhakumenettelyt.14. Suositellaan, että kansalliset sääntelyviranomaiset perustavat asianomaisista osapuolista, myös käyttäjien edustajista, koostuvia kansallisia koordinointiryhmiä 12 ja 13 kappaleen vaatimusten tarkentamiseksi ja antamaan säännöllisesti neuvoja viitetarjouksessa julkaistavien tietojen yksityiskohtaisuudesta. Ilmoitettujen operaattoreiden on raportoitava säännöllisesti kansallisille sääntelyviranomaisilleen tilaajayhteyksien eriyttämisen toteuttamisesta, ja tietoihin on sisällyttävä tilastotietoja viitetarjouksessa mainituista asioista.15. Jäsenvaltioiden suositellaan varmistavan, että kansalliset koordinointiryhmät ottavat huomioon vastaavan toiminnan muissa jäsenvaltioissa ja asiaan liittyvissä kansainvälisissä organisaatioissa. Koordinoinnin helpottamiseksi suositellaan, että kansalliset sääntelyviranomaiset raportoivat säännöllisesti ONP-komitealle tilaajayhteyksien eriytetyn tarjonnan toteuttamisesta.Uudelleentarkastelu16. Komissio tarkastelee uudelleen tätä suositusta ja erityisesti sen liitettä markkinakehityksen perusteella ja tekee siihen tarvittaessa muutoksia.2 artiklaTämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 25 päivänä toukokuuta 2000.Komission puolestaErkki Liikanenja Mario MontiKomission jäseniä(1) EYVL L 199, 26.7.1997, s. 32.(2) EYVL L 268, 3.10.1998, s. 37.(3) EYVL L 101, 1.4.1998, s. 24.(4) EYVL L 165, 19.6.1992, s. 32.(5) EYVL L 295, 29.10.1997, s. 23.(6) EYVL L 14, 20.1.1998, s. 27.(7) EYVL L 192, 24.7.1990, s. 10.(8) EYVL L 175, 10.7.1999, s. 39.(9) KOM(1999) 537.(10) Ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä.(11) "Kuparijohtojen rinnakkaiskäyttö" tarkoittaa sitä, että vapaita ylempiä siirtotaajuuksia on mahdollista käyttää tiettyjen ADSL-palvelujen tarjontaan (siirtonopeus enintään 8 Mbit/s) samalla, kun ilmoitettu operaattori käyttää alempia taajuuksia peruspuheensiirtoon saman kuparijohdon välityksellä. Kansainvälinen teleliitto ITU on laatinut tekniset eritelmät ADSL-yhteyttä - siirtonopeus enintään 8 Mbit/s käyttäjän suuntaan ja 1 Mbit/s verkon suuntaan - varten suosituksessaan G.992.1. Suositus sisältää maakohtaisia eroja verkkorakenteiden erojen huomioon ottamiseksi. ADSL on nopeimmillaan enintään 4 km:n etäisyyksillä. Yhteys mahdollistaa myös puheensiirtopalvelun saman johdon perustaajuuskaistalla. ITU on laatinut myös muunnellun ADSL-ratkaisun suosituksessaan G.992.2 (joka tunnetaan myös nimellä G.Lite), joka on erittäin helppo ottaa käyttöön asiakkaan tiloissa, koska se on "jakosuotimeton" (se tarvitsee hyvin yksinkertaisen sarjasuotimen, joka erottaa äänen ja datan toisistaan, eikä asiakkaan tilojen johdotusta tarvitse muuttaa). Nopeudet ovat enintään 1,5 Mbit/s käyttäjän suuntaan ja 385 kbit/s verkon suuntaan. Eräät tietokonevalmistajat markkinoivat jo koneita, joissa on kiinteä G.Lite-ADSL-modeemi, joten vakioratkaisuja voidaan ottaa käyttöön suuressa mittakaavassa yksityisasiakkaiden markkinoilla.(12) "Tilaajayhteyksien täydellisellä eriyttämisellä" uudelle tulokkaalle annetaan mahdollisuus käyttää kaikkia kuparijohdon siirtotaajuuksia, mikä mahdollistaa innovatiivisimpien ja kehittyneimpien DSL-tekniikoiden ja -palvelujen käytön. Näin voidaan esimerkiksi VDSL-tekniikalla (Very high speed DSL) toteuttaa jopa 60 Mbit/s siirtonopeuksia käyttäjän suuntaan. VDSL-tekniikkaa standardoidaan parhaillaan ITU:ssa ja ETSI:ssä.(13) Ks. myös komission tiedonanto tilaajayhteyksien eriytetystä tarjonnasta (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).(14) Katso alaviite 13.(15) Nykykustannuksilla tarkoitetaan kustannuksia, jotka aiheutuvat tehokkaan uudenaikaisen infrastruktuurin rakentamisesta ja vastaavanlaisen palvelun tarjoamisesta tällä hetkellä.(16) Ks. menetelmä erillisen kirjanpidon ja nykyarvolaskennan toteuttamiseksi komission suosituksessa 98/322/EY (EYVL L 141, 13.5.1998, s. 6).LIITEOHJEELLINEN LUETTELO ILMOITETTUJEN OPERAATTORIEN JULKAISEMAN, TILAAJAYHTEYKSIEN ERIYTETTYÄ TARJONTAA KOSKEVAN VIITETARJOUKSEN(1) SISÄLTÄMISTÄ TIEDOISTAA. Tilaajayhteyksien eriytetyn käytön edellytykset1. Verkon kohdat, joihin liityntää tarjotaan:erityisesti seuraavien seikkojen osalta:- tilaajayhteyksien täysin eriytetyssä käytössä koko tilaajayhteyden (paikalliskeskukseen päättyvät kuparijohdot) ja tilaajayhteyden osien (etäiskeskittimeen tai vastaavaan laitteeseen päättyvät kuparijohdot) käyttöoikeus,- tilaajayhteyksien rinnakkaiskäytössä muuhun kuin puheensiirtoon käytettävien tilaajayhteyden taajuuksien käyttöoikeus,- ilmoitetun operaattorin ristikytkentätelineen sijoitustilan käyttöoikeus DSLAM-laitteen tai vastaavan laitteen liittämiseksi ilmoitetun operaattorin tilaajajohtoihin.2. Saatavuus: kaikki tarvittavat paikallisverkon rakennetta koskevat yksityiskohdat, tiedot fyysisten liityntäpaikkojen sijainnista ja kuparijohtojen saatavuudesta verkon eri kohdissa.3. Tekniset edellytykset: tilaajayhteyksien johtojen tekniset ominaisuudet; pituudet, johtojen läpimitat, pupinikelat, johdinparien haaroitukset; johtojen käyttökuntoon saattaminen ja testausmenettelyt. DSL-laitteille, jakosuotimille jne. asetetut vaatimukset ja viittaukset asianomaisiin kansainvälisiin standardeihin tai suosituksiin, taajuusrajoitukset ja sähkömagneettiseen yhteensopivuuteen liittyvät vaatimukset järjestelmien välisten häiröiden estämiseksi.4. Toimitusmenettelyt: soveltuvuutta eri DSL-tekniikoille koskevat johtoselvitykset, tilaus- ja toimitusmenettelyt, käyttörajoitukset.B. Laitteiden yhteissijoittamismahdollisuudet5. Tiedot yhteissijoittamiseen käytettävistä tiloista: erityisesti ilmoitetun operaattorin tähän käyttöön soveltuvien laitetilojen tarkka sijainti(2), lisäksi tiedot välityslaitteista, ristikytkentätelineistä, keskittimistä ja muista kytkentäpisteistä, kuten kytkentäkaapeista ja kytkentäpilareista sekä kaapelikaivoista. Internet-osoite (tai osoitteet), jo(i)sta ajantasainen luettelo sijaintipaikoista on saatavilla. Mahdolliset vaihtoehtoiset ratkaisut, ellei fyysinen yhteissijoittaminen ole mahdollista.6. Yhteissijoitusvaihtoehdot edellä kohdassa 5 tarkoitetuissa laitetiloissa: tarjolla olevat yhteissijoitustavat (esim. rinnakkaissijoitus, erillisessä tilassa / samassa tilassa, fyysinen/virtuaalinen), tiedot virransaannista ja ilmastoinnista kyseisissä laitetiloissa, yhteissijoitustilan jälleenvuokraamista koskevat säännöt.7. Laitteistovaatimukset: yhteissijoitettaville laitteille mahdollisesti asetettavat rajoitukset.8. Turvallisuusnäkökohdat: ilmoitetun operaattorin laitetiloissaan toteuttamat turvatoimet, kilpailevan operaattorin henkilöstön kulunvalvonta teknisissä ongelmatilanteissa.9. Turvallisuusstandardit: (Periaatteessa vakiintuneen operaattorin ja sen sidosyritysten käyttämät turvallisuusstandardit olisi katsottava riittäviksi kilpailevan operaattorin laitteille).10. Tarkastukset: Ehdot, joilla kilpailevat operaattorit ja kansalliset sääntelyviranomaiset voivat tarkastaa yhteiskäytössä olevat laitetilat tai sellaiset laitetilat, joihin ei ole myönnetty yhteissijoitusta kapasiteetin puutteen vuoksi.C. Käytännön tukijärjestelmät11. Ennakkotilauksia, palvelun toimittamista, tilauksia, ylläpitoa, korjauspyyntöjä ja laskutusta koskevien ilmoitetun operaattorin käytännön tukijärjestelmien, tietojärjestelmien tai tietokantojen käyttöehdot.12. Periaatteessa mainittuihin tukijärjestelmiin olisi sisällyttävä mahdollisuus päästä tutustumaan kaikkiin tilaajayhteyksien laatutietoihin esimerkiksi siitä, soveltuuko tietty tilaajajohto kehittyneempien palvelujen tarjontaan.D. Toimitusehdot13. Määräajat: Palvelun tai toiminnon tarjontapyyntöön vastaamiseen kuluva enimmäisaika, sekä sopimussakko, ellei määräaikaa pystytä noudattamaan; palveluntasositoumukset, vikatilanteiden hallinta ja vikailmoitusten edelleenvälittäminen.14. Hinnat kullekin edellä luetellulle toiminnolle, toiminteelle tai palvelulle erikseen ilmoitettuina (sekä kertamaksut että toistuvat vuokramaksut).(1) Tilaajayhteyksien eriytettyä käyttömahdollisuutta koskeva viitetarjous sisältää muille operaattoreille suunnattavan tarjouksen keskeiset tekniset ehdot ja edellytykset sekä hintatietdot.(2) Nämä tiedot voidaan turvallisuussyistä rajoittaa vain niiden tahojen saataville, joita asia koskee.


title: Komission suositus (EU) 2015/682, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2015, elintarvikkeissa esiintyvän perkloraatin seurannasta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               30.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 111/32

         KOMISSION SUOSITUS (EU) 2015/682,
   annettu 29 päivänä huhtikuuta 2015,
   elintarvikkeissa esiintyvän perkloraatin seurannasta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Perkloraattia esiintyy ympäristössä luonnostaan nitraatti- ja potaskasaostumina, ja sitä voi muodostua ilmakehässä ja joutua sitä kautta maaperään ja pohjaveteen. Sitä esiintyy myös ympäristön epäpuhtautena, jota syntyy typpilannoitteiden käytössä sekä rakettipolttoaineissa, räjähteissä, ilotulitteissa, soihduissa ja turvatyynyjen laukaisimissa ja muissa teollisissa prosesseissa käytetyn ammoniumperkloraatin valmistuksessa, käytössä ja loppukäsittelyssä. Perkloraattia voi myös muodostua veden desinfiointiin käytettävän natriumhypokloriitin hajoamisen aikana, ja se voi saastuttaa vedenjakelun. Veden, maaperän ja lannoitteiden katsotaan olevan elintarvikkeiden perkloraattipitoisuuden mahdollisia lähteitä.

               (2)

               Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen, jäljempänä 'EFSA', elintarvikeketjun vierasaineita käsittelevä tiedelautakunta, jäljempänä 'CONTAM-lautakunta', on antanut tieteellisen lausunnon (1) perkloraatin esiintymiseen elintarvikkeissa liittyvistä kansanterveydellistä riskeistä. CONTAM-lautakunta totesi, että krooninen ravinnon kautta tapahtuva altistuminen perkloraatille saattaa aiheuttaa ongelmia, erityisesti eniten altistuville nuorille ja lapsille, joilla on lievää tai kohtalaista jodin puutetta. Lisäksi on mahdollista, että lyhytaikainen altistuminen perkloraatille on ongelmallista rintaruokinnassa oleville imeväisille ja vain vähän jodia saaville pikkulapsille.

               (3)

               CONTAM-lautakunta suositteli, että riskinarvioinnin epävarmuuden vähentämiseksi tarvitaan lisää tietoja perkloraatin esiintymisestä elintarvikkeissa Euroopassa, erityisesti vihanneksissa, äidinmaidonkorvikkeissa, maidossa ja maitotuotteissa. Cucurbitaceae-heimon kasveissa ja varsinkin kasvihuoneissa/katettuina kasvatetuissa lehtivihanneksissa on havaittu suuria pitoisuuksia. Perkloraatin esiintymisestä elintarvikkeissa ei ole riittävästi esiintymistietoja, etenkään sellaisissa, joista on otettu näytteitä 1 päivän syyskuuta 2013 jälkeen. Analysoitaessa perkloraattia juomavedestä mukaan olisi mahdollisuuksien otettava myös juomavesi, joka ei kuulu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 178/2002 (2) säädetyn elintarvikkeiden määritelmän piiriin. Riskinhallintatoimenpiteitä on toteutettu 1 päivästä syyskuuta 2013, minkä jälkeen otettujen näytteiden perkloraattia koskevat tiedot noudattavat paremmin periaatetta ”niin pieni kuin on kohtuudella mahdollista” (ALARA) hyvien käytäntöjen ja elintarvikkeiden nykyisten perkloraattipitoisuuksien mukaisesti.

               (4)

               Sen vuoksi on aiheellista suositella elintarvikkeissa esiintyvän perkloraatin seurantaa,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1.

               Jäsenvaltioiden olisi elintarvikealan toimijoiden aktiivisella myötävaikutuksella seurattava perkloraatin esiintymistä elintarvikkeissa, ja erityisesti seuraavissa:

                           a)

                           hedelmät, vihannekset ja niistä jalostetut tuotteet, mukaan lukien mehut;

                           b)

                           erityisravinnoksi tarkoitetut elintarvikkeet, jotka on tarkoitettu imeväisille ja pikkulapsille, sellaisina kuin ne määritellään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 609/2013 (3);

                           c)

                           kuivatut mausteet ja yrtit; tee; yrtti- ja hedelmäuutejuomat;

                           d)

                           juomat, myös juomavesi.

               2.

               Sen varmistamiseksi, että näytteet ovat tutkittavan erän suhteen edustavia, jäsenvaltioiden olisi noudatettava näytteenottomenetelmiä, jotka on vahvistettu lehtivihanneksien osalta komission asetuksen (EY) N:o 1882/2006 (4) liitteessä ja muiden, asetuksen (EY) N:o 333/2007 (5) soveltamisalaan kuuluvien elintarvikkeiden osalta komission asetuksen (EY) N:o 333/2007 liitteessä olevassa B osassa.

               3.

               Seuraava analyysimenetelmä antaa luotettavia tuloksia:
               ”Quick Method for the Analysis of Residues of numerous Highly Polar Pesticides in Foods of Plant Origin involving Simultaneous Extraction with Methanol and LC-MS/MS Determination (QuPPe-Method) – Version 7.1” Tämä menetelmä on saatavissa osoitteesta: http://www.crl-pesticides.eu/library/docs/srm/meth_QuPPe.pdf.
               Lisäksi olisi noudatettava artikkelia ”Analysis of Perchlorate in Food Samples of Plant Origin Applying the QuPPe-Method and LC-MS/MS”, jossa kerrotaan, miten ympäristöepäpuhtaus perkloraatti integroidaan edellä mainittuun QuPPe-monijäämämenetelmään. Artikkeli on saatavissa osoitteesta: http://www.analytik-news.de/Fachartikel/Volltext/cvuase2.pdf
               Analyysissä käytettävän määritysrajan (LOQ) tulisi olla enintään 2 μg/kg perkloraattia imeväisille ja pikkulapsille tarkoitetuissa elintarvikkeissa, 10 μg/kg muissa elintarvikkeissa ja 20 μg/kg kuivatuissa yrteissä, mausteissa, teessä ja yrtti- ja hedelmäuutejuomissa.

               4.

               Jäsenvaltioiden olisi elintarvikealan toimijoiden aktiivisella myötävaikutuksella tehtävä tutkimuksia niiden tekijöiden yksilöimiseksi, jotka johtavat perkloraatin esiintymiseen elintarvikkeissa. Erityisesti on aiheellista analysoida perkloraatin esiintymistä lannoitteissa, maaperässä, kastelu- ja käsittelyvedessä tilanteissa, joissa nämä tekijät ovat merkityksellisiä.

               5.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että analyysien tulokset toimitetaan säännöllisesti ja viimeistään helmikuun 2016 loppuun mennessä EFSAlle EFSAn tietojen esitysmuodossa, joka on elintarvikkeiden ja rehujen osalta käytettävää näytteen standardikuvausta (SSD) koskevissa EFSAn ohjeissa (6) esitettyjen vaatimusten ja EFSAn muiden erityisten raportointivaatimusten mukainen.

      Tehty Brysselissä 29 päivänä huhtikuuta 2015.

            Komission puolesta

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Komission jäsen

      (1)  EFSA CONTAM Panel (EFSA Panel on Contaminants in the Food Chain), 2014. Scientific Opinion on the risks to public health related to the presence of perchlorate in food, in particular fruits and vegetables. EFSA Journal 2014;12(10):3869, 106 pp. doi:10.2903/j.efsa.2014.3869

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 178/2002, annettu 28 päivänä tammikuuta 2002, elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä (EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1).

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 609/2013, annettu 12 päivänä kesäkuuta 2013, imeväisille ja pikkulapsille tarkoitetuista ruoista, erityisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin tarkoitetuista elintarvikkeista ja painonhallintaan tarkoitetuista ruokavalionkorvikkeista ja neuvoston direktiivin 92/52/ETY, komission direktiivien 96/8/EY, 1999/21/EY, 2006/125/EY ja 2006/141/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/39/EY sekä komission asetusten (EY) N:o 41/2009 ja (EY) N:o 953/2009 kumoamisesta (EUVL L 181, 29.6.2013, s. 35).

      (4)  Komission asetus (EY) N:o 1882/2006, annettu 19 päivänä joulukuuta 2006, näytteenotto- ja määritysmenetelmistä tiettyjen elintarvikkeiden nitraattipitoisuuksien virallista tarkastusta varten (EUVL L 364, 20.12.2006, s. 25).

      (5)  Komission asetus (EY) N:o 333/2007, annettu 28 päivänä maaliskuuta 2007, näytteenotto- ja määritysmenetelmistä elintarvikkeiden lyijy-, kadmium-, elohopea-, epäorgaanisen tinan, 3-MCPD:n ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen pitoisuuksien virallista tarkastusta varten (EUVL L 88, 29.3.2007, s. 29).

      (6)  http://www.efsa.europa.eu/en/datex/datexsubmitdata.htm