title: Neuvoston suositus, annettu 11 päivänä heinäkuuta 2017, Kroatian vuoden 2017 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Kroatian vuoden 2017 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               9.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/41

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 11 päivänä heinäkuuta 2017,
   Kroatian vuoden 2017 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Kroatian vuoden 2017 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2017/C 261/10)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio hyväksyi 16 päivänä marraskuuta 2016 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2017 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 9 ja 10 päivänä maaliskuuta 2017. Komissio hyväksyi 16 päivänä marraskuuta 2016 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Kroatia kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (2)

               Kroatiaa koskeva vuoden 2017 maaraportti julkaistiin 22 päivänä helmikuuta 2017. Siinä arvioitiin Kroatian edistymistä neuvoston 12 päivänä heinäkuuta 2016 hyväksymien maakohtaisten suositusten noudattamisessa, aiempina vuosina annettujen maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa. Lisäksi siihen sisältyi asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laadittu perusteellinen tarkastelu, jonka tulokset julkaistiin samaten 22 päivänä helmikuuta 2017. Komissio päätteli analyysinsa perusteella, että Kroatian makrotaloudessa on liiallisia epätasapainoja. Julkisen talouden velkasuhde alkoi pienentyä vuonna 2016, mutta julkiseen velkaan kohdistuu valuuttariski ja julkisen talouden kestävyyteen liittyy keskipitkällä aikavälillä edelleen riskejä. Yksityisen sektorin velkaantuneisuus on vähentynyt, mutta se on edelleen suurta erityisesti yrityssektorilla. Yksityisen sektorin velkaan kohdistuu myös suuri valuuttariski. Finanssisektorin on tarkoitus tukea elpymistä, mutta se on edelleen alttiina valuuttariskistä johtuvalle luottoriskille. Lisäksi järjestämättömien lainojen osuus on edelleen suuri. Työttömyysaste laskee nopeasti, mikä johtuu kohtuullisen työpaikkojen luomisen lisäksi työvoiman vähenemisestä. Monimutkainen liiketoimintaympäristö puolestaan vähentää tuottavia investointeja ja hidastaa tuotavuuden kasvua.

               (3)

               Kroatia toimitti vuoden 2017 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2017 lähentymisohjelmansa 27 päivänä huhtikuuta 2017. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (4)

               Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen (ERI-rahastot) ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (3) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa kyseisen säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla ERI-rahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

               (5)

               Sen jälkeen kun liiallista alijäämää koskeva menettely on lopetettu, Kroatiaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota ja velkasääntöä. Hallitus suunnittelee vuoden 2017 lähentymisohjelmansa perusteella julkisen talouden rahoitusaseman asteittaista parantamista 0,8 prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen vuonna 2016 0,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2020. Julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteessa, joka on rakenteellisin luvuin -1,75 prosenttia suhteessa BKT:hen, pysyttiin selvästi vuonna 2016, ja (uudelleenlasketun (4)) rakenteellisen rahoitusaseman on tarkoitus juuri ja juuri noudattaa julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta vuosina 2017 ja 2018. Sen jälkeen sen ennustetaan jälleen paranevan hieman. Lähentymisohjelman mukaan julkisen talouden velan suhteessa BKT:hen ennustetaan vähenevän edelleen, 72,1 prosenttiin vuoteen 2020 mennessä sen oltua enimmillään 86,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015. Näiden julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on suotuisa erityisesti, kun otetaan huomioon Kroatian suurimman yksityisen yrityksen, Agrokorin, taloudellisten vaikeuksien kielteinen vaikutus julkiseen talouteen, mitä ei ole sisällytetty ohjelman kehitysarvioihin. Agrokorin kriisi on suoraan vaarana myös julkisen talouden kehitysarvioille. Lisäksi toimenpiteitä, joita tarvitaan tukemaan suunniteltujen alijäämätavoitteiden saavuttamista vuodesta 2017 eteenpäin, ei ole vielä kaikilta osin täsmennetty.

               (6)

               Neuvosto suositti 12 päivänä heinäkuuta 2016, että Kroatia sopeuttaa julkista taloutta kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta vähintään 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2017. Julkisen talouden toteutumaa koskevien tietojen mukaan julkisen talouden rahoitusasema parani huomattavasti vuonna 2016. Näin ollen Kroatia saavutti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteensa jo vuonna 2016. Komission kevään 2017 talousennusteen mukaan rakenteellisen rahoitusaseman odotetaan edelleen ylittävän julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteen vuonna 2017, vaikka rahoitusasema heikkeni -0,3 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2016–1,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2017. Kroatialle suositetaan, että se noudattaa vuonna 2018 edelleen julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta. Komission kevään 2017 talousennusteen mukaan rakenteellisen rahoitusaseman odotetaan heikkenevän edelleen -2,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen, jolloin vaarana on, että julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteesta poiketaan jonkin verran. Kroatian ennustetaan noudattavan velkasääntöä vuosina 2017 ja 2018. Kaiken kaikkiaan neuvosto katsoo, että Kroatian on toteutettava vuodesta 2018 alkaen lisätoimenpiteitä, jotta vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia voidaan noudattaa.

               (7)

               Kroatian julkisen talouden ohjausjärjestelmässä on puutteita. Finanssipoliittista vastuuta koskevaa uutta lakia, jolla on tarkoitus lujittaa julkisen talouden kehystä ja vahvistaa finanssipoliittisen toimikunnan riippumattomuutta ja tehtävänantoa, ei ole vielä hyväksytty. Talousarviolain muutos, jolla pyritään lujittamaan keskipitkän aikavälin talousarviokehystä ja puuttumaan talousarviosuunnitelmien toistuviin tarkistuksiin keskus- ja paikallistasoilla, on viivästynyt. Talousarviosuunnitelmien perustana olevien ennusteiden luotettavuus on edelleen heikko.

               (8)

               Juoksevista kiinteistöveroista kertyvät tulot ovat Kroatiassa suhteellisen pienet. Nämä tulot kerätään paikallisviranomaisten perimillä maksuilla, jotka kohdistuvat kiinteään omaisuuteen. Niiden laskentatapa ja kattavuus vaihtelevat kuitenkin huomattavasti. Lisäksi Kroatia soveltaa vähemmän tehokkaita varainsiirtoveroja. Kroatia aikoo toistuvasti annettujen maakohtaisten suositusten pohjalta korvata osana vuoden 2016 lopun verouudistusta eräät paikalliset maksut ja verot juoksevalla kiinteistöverolla, joka lasketaan omaisuuden arvoa kuvaavan viiden parametrin pohjalta. Uutta veroa on tarkoitus kantaa vuodesta 2018. Kyseessä on ensimmäinen askel kohti puhtaasti arvoon perustuvaa juoksevaa kiinteistöverotusta.

               (9)

               Kroatian valtion rahoitustarpeet ja valtionvelan altistuminen valuuttariskille korostavat luotettavien rahoituslähteiden ja varovaisen riskinhallinnan merkitystä. Kroatia hyväksyi vuoden 2017 alussa maakohtaisen suosituksen pohjalta keskushallinnon velanhoitostrategian, joka kattaa vuodet 2017–2019. Edellinen strategia päättyi kolme vuotta sitten. Julkisen velan hallinnoinnin institutionaalinen kehys, mukaan lukien yhteydenpito markkinoiden kanssa, riskienhallinta ja strategian säännöllinen päivittäminen, on puutteellinen. Talousarvion ulkopuolisia toimia, jotka saattavat vaikuttaa velkaan, ei myöskään oteta riittävästi huomioon.

               (10)

               Työmarkkinoiden elpyminen on jatkunut, mutta työttömyysaste on edelleen korkea ja pitkäaikaistyöttömien osuus on suuri. Yhdessä alhaisen ja jatkuvasti supistuvan työvoimaosuuden kanssa tämä tarkoittaa, että maassa on paljon käyttämätöntä työvoimareserviä. Etenkin parhaassa työiässä olevien alhaisen osaamistason työntekijöiden työvoimaosuus supistui merkittävästi vuonna 2016. Suurimpia syitä tähän oli työikäisen väestön väheneminen, joka johtui ikääntymisestä ja kasvavasta maastamuutosta.

               (11)

               Työvoiman ulkopuolella olevien osuus on suhteellisen suuri ikäryhmässä, joka on oikeutettu varhaiseläkkeeseen. Lyhyet työeläkemaksujen maksukaudet johtavat siihen, että nykyiset ja tulevat eläkkeet ovat riittämättömät ja vanhuusiän köyhyysriski lisääntyy. Varhaiseläkkeelle voi jäädä usean eri väylän kautta, täydet viisi vuotta ennen lakisääteistä eläkeikää. Taloudelliset kannustimet jatkaa työelämässä lakisääteiseen eläkeikään asti ovat tehottomia. Ilmoitettuja kannustimia työurien pidentämiseksi ei ole toteutettu. Hoivavelvoitteet alentavat osaltaan työvoimaosuutta. Erityisesti tämä koskee parhaassa työiässä olevia iäkkäämpiä naisia. Julkiset lastenhoitopalvelut ovat riittämättömät, ja alueelliset erot palveluissa ovat suuria. Työsopimukset eivät tarjoa juurikaan joustonvaraa työnteon ja lastenhoidon yhteen sovittamiseksi. Tällä hetkellä lakisääteinen eläkeikä on naisilla 61 vuotta ja 9 kuukautta ja miehillä 65 vuotta. Lakisääteisten eläkeikien yhtenäistäminen ja pidentäminen on hidasta, sillä naisten ja miesten eläkeiän on tarkoitus nousta 67 vuoteen vasta vuonna 2038. Eläkeiän nopeampaa muuttamista harkitaan parhaillaan, mutta päätöstä ei ole vielä tehty. Eläkejärjestelmä antaa mahdollisuuden suotuisampiin eläkejärjestelyihin eräille työntekijäryhmille raskaiksi ja vaarallisiksi luokitelluissa ammateissa ja tietyillä aloilla. Kroatian viranomaiset ovat saaneet raskaita ja vaarallisia ammatteja koskevan arvioinnin päätökseen, mutta sääntöjä ei ole vielä yksinkertaistettu.

               (12)

               Tuoreimpien tietojen mukaan vuonna 2015 lähes 30 prosenttia väestöstä oli köyhyys- tai syrjäytymisvaarassa. Sosiaaliturvajärjestelmän tuloksellisuudessa ja tasapuolisuudessa on puutteita. Ne johtuvat epäjohdonmukaisuuksista etuuksien myöntämiskriteereissä, hajanaisesta maantieteellisestä kattavuudesta, etuuksista vastaavien viranomaisten puutteellisesta keskinäisestä koordinaatiosta ja vähäisestä läpinäkyvyydestä. Vuonna 2016 vain 0,6 prosenttia BKT:stä käytettiin vähimmäistulojärjestelmään, joka on tarkoitettu kaikkein köyhimmille kotitalouksille. Uudistussuunnitelmat, jotka koskevat muun muassa tehtävien jakamista uudelleen instituutioiden kesken ja tukikelpoisuuskriteerien yhdenmukaistamista, ovat lykkäytyneet.

               (13)

               Työmarkkinoilla tarvittavien taitojen hankkiminen on tärkeä työllistyvyyden edellytys. Aikuiskoulutukseen osallistuminen on hyvin vähäistä. Lisäksi aktiivisen työmarkkinapolitiikan toimiin, uudelleenkoulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen osoitetut määrärahat ovat vähäiset ja niiden kattavuus on heikko. Koulutuksessa ei keskitytä riittävästi iäkkäiden ja alhaisen osaamistason työntekijöihin eikä pitkäaikaistyöttömiin, joiden on yleensä erityisen vaikea työllistyä. Valmistelutoimet sellaisen lainsäädännön antamiseksi, jolla parannetaan aikuiskoulutusta tarjoavien instituutioiden, koulutusohjelmien ja aikuisopetuksen laatua, ovat viivästyneet.

               (14)

               Ihmisillä on oltava riittävät perustaidot, jotta he löytävät hyvän pysyvän työpaikan ja onnistuvat säilyttämään sen ja voivat osallistua täysipainoisesti taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen elämään. Kansainvälisen tutkimuksen mukaan 15-vuotiaiden kroatialaiskoululaisten perustaidoissa sekä luonnontieteellisissä ja matemaattisissa taidoissa on vakavia puutteita. Vuonna 2015 alettiin uudistaa opetusohjelmaa osana koulutus-, tiede- ja teknologiastrategian täytäntöönpanoa. Uudistuksen tarkoituksena on parantaa opetusohjelman sisältöä ja monialaisten taitojen opetusta. Sidosryhmien reaktiot ehdotettuun uudistukseen olivat ristiriitaiset, minkä jälkeen uudistusta tarkistettiin. Sen täytäntöönpano on viivästynyt huomattavasti. Uudistusprosessia on nyt jatkettava alkuperäisten tavoitteiden mukaisesti. Kroatia hyväksyi äskettäin ammattikoulutusstrategian. Strategian pohjalta on tarkoitus päivittää ammattikoulutuksen opetusohjelmia, lisätä työpaikalla tapahtuvaa oppimista ja parantaa ammattikoulutuksen opetuksen laatua. Tarkoitus on myös ottaa käyttöön epävirallisen ja arkioppimisen tunnustamista ja validointia koskeva järjestelmä.

               (15)

               Julkishallinnon alueellinen ja toiminnallinen hajanaisuus heikentää palvelujen tarjoamista ja julkisten menojen tehokasta käyttöä. Julkishallinnon nykyiset valtuudet ja hallinnon eri tasojen taloudelliset suhteet eivät ole omiaan edistämään julkisten palvelujen tehokasta ja tasapuolista tarjontaa varsinkaan terveydenhuollon, koulutuksen ja sosiaaliturvan aloilla. Julkishallinnon kattava uudistus on viivästynyt. Valmisteilla on lainsäädäntöä, jonka tarkoituksena on kohdentaa tehtäviä uudelleen keskus- ja paikallisviranomaisten välillä. Käynnissä on myös valtion virastojen organisaation yksinkertaistaminen. Kroatian viranomaiset ilmoittivat vuoden 2017 alussa perustavansa työryhmän laatimaan lainsäädäntöä, joka koskee valtiotasoa alempien hallintotasojen rahoitusta.

               (16)

               Julkishallinnon palkanmuodostuksen hajanaisuus hidastaa edelleen palkkojen läpinäkyvyyden ja yhtäläisen kohtelun toteutumista ja estää valtiota valvomasta julkisen sektorin palkkamenoja. Vaarana on, että tästä seuraa kielteisiä heijastusvaikutuksia talouteen laajemmin. Hallitus hyväksyi helmikuussa 2017 yhteiset suuntaviivat julkisen sektorin työehtosopimusten neuvottelemista ja seurantaa varten. Palkanmuodostusta koskevien säännösten yksinkertaistamista on kuitenkin lykätty vuoteen 2018.

               (17)

               Valtionyhtiöiden tuottavuus on keskimäärin yksityisiä yrityksiä heikompi. Tämä viittaa puutteisiin valtionyhtiöiden hallinnossa. Valtionyhtiöillä on kielteinen vaikutus allokatiiviseen tehokkuuteen, ja ne edistävät osaltaan tuottavuuden hidasta kasvua. Toimet, joilla pyritään saamaan valtionyhtiöt yksityiseen valvontaan, etenivät viime vuonna hitaasti. Valtionyhtiöiden hallintoa voitaisiin parantaa seuraamalla tehokkaammin niiden tuloksellisuutta ja niiden johtokuntien vastuuvelvollisuutta. Tämä koskisi myös paikallishallintoyksiköiden omistuksessa olevia yrityksiä.

               (18)

               Kroatian jälleenrakennus- ja kehityspankilla (HBOR) on keskeinen rooli unionin rahoitusvälineiden ja varsinkin Euroopan investointiohjelman täytäntöönpanossa. Tämän tehtävän hoitamiseksi kaikilta osin pankin on noudatettava tiukkoja normeja, jotka koskevat avoimuutta ja vastuuvelvollisuutta. Kroatian viranomaiset suunnittelevat riippumattomien tarkastajien tekemää jälleenrakennus- ja kehityspankin lainasalkun omaisuuserien laadun arviointia. Se on tarkoitus saada päätökseen viimeistään vuoden 2017 lopussa. Arvioinnin tulosten pohjalta on tarkoitus tarkistaa pankin sääntelykehystä ja hallintorakenteita.

               (19)

               Yrityksiä rasittavat sääntelystä aiheutuvat suuret kustannukset. Useat veronluonteiset maksut, joista monet katsotaan tilastollisesti veroiksi, hankaloittavat liiketoimintaympäristöä. Hallitus päätti maakohtaisen suosituksen perusteella lakkauttaa 13 ja alentaa 11:tä veronluonteista maksua kesällä 2016. Toimenpiteen täytäntöönpano on kuitenkin edennyt hitaasti. Yrityksiin kohdistuu edelleen suuri hallinnollinen rasitus. Kroatia on hyväksynyt hallinnollisen rasituksen vähentämistä koskevan toimintasuunnitelman, joka kattaa kahdeksan sääntelyn osa-aluetta. Toimintasuunnitelman täytäntöönpano on vielä kesken.

               (20)

               Investoinnit elpyivät vuonna 2016 vähennyttyään kriisin aikana voimakkaasti. Suotuisista makrotaloudellisista ja rahoitusoloista huolimatta muutamat pullonkaulat haittaavat edelleen investointien kestävää elpymistä. Julkishallinnon heikkoudet, monimutkainen liiketoimintaympäristö, korruptiontorjuntastrategian hidas täytäntöönpano, kilpailua keskeisillä infrastruktuurialoilla rajoittavat säännökset ja valtion voimakas puuttuminen talouteen heikentävät liiketoimintailmastoa.

               (21)

               Ammattien sääntelyn nykyaikaistaminen voi edistää työvoiman liikkuvuutta ja alentaa osaltaan ammattipalvelujen hintoja ja sitä kautta lisätä kasvupotentiaalia. Kroatiassa on ollut tiukat säännökset, jotka koskevat palveluntarjoajia ja säänneltyjä ammatteja, varsinkin lakimiehiä. Hallitus hyväksyi kesällä 2016 toimintasuunnitelman korvatakseen ja nykyaikaistaakseen toimimattomia säännöksiä. Toimintasuunnitelma oli kuitenkin suppea ja liian yleisluonteinen.

               (22)

               Oikeuslaitoksen laatu ja tehokkuus ovat liiketoimintaympäristön kannalta keskeisiä. Siviili-, kauppa- ja rikosoikeudellisten asioiden käsittely ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimissa on hidasta, vaikka käsittelyruuhkaa on vähennetty. Oikeusjärjestelmää voitaisiin parantaa merkittävästi ottamalla käyttöön oikeuden asiakirjojen sähköinen arkistointi ja tiedoksianto. Uudistusta ei kuitenkaan ole vielä toteutettu. Kauppatuomioistuinten tuomareilla ei ole mahdollisuutta tutustua verkossa oleviin rekistereihin, mikä heikentää maksukyvyttömyysmenettelyjen tehoa. Tuomioistuinten tuomiot ovat vain harvoin saatavilla verkossa. Ensimmäisen oikeusasteen kauppatuomioistuimien toimintaprosesseissa on parantamisen vaaraa.

               (23)

               Pankkisektorin pääomatilanne on hyvä, ja sen kannattavuus elpyi vuonna 2016, kun Sveitsin frangeina otetut lainat oli vuonna 2015 muunnettu euromääräisiksi. Järjestämättömien lainojen osuus kaikista lainoista on viime aikoina vähentynyt, mutta se on edelleen suuri erityisesti finanssialan ulkopuolisten yritysten osalta. Vähenemisen taustalla näyttää olevan varsinkin niiden myynti sekä vuonna 2013 käyttöön otetut progressiivista ja automaattista varautumista koskevat vaatimukset. Äskettäin toteutetun verouudistuksen yhteydessä hallitus otti käyttöön järjestämättömistä lainoista aiheutuvia luottotappioita koskevan uuden verokohtelun maakohtaisen suosituksen pohjalta. Uuden verokohtelun vaikutuksia on seurattava tarkemmin. On myös seurattava tarkasti, miten tehokkaasti hiljattain uudistettu maksukyvyttömyyslainsäädäntö helpottaa järjestämättömien lainojen selvittämistä.

               (24)

               Komissio on vuoden 2017 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Kroatian talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2017 maaraportissa. Se on arvioinut myös vuoden 2017 lähentymisohjelman ja vuoden 2017 kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Kroatialle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Kroatian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne unionin sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla unionin panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.

               (25)

               Neuvosto on tutkinut vuoden 2017 lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (5) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (26)

               Neuvosto on tutkinut vuoden 2017 kansallisen uudistusohjelman ja vuoden 2017 lähentymisohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–5,

         SUOSITTAA, että Kroatia toteuttaa vuosina 2017 ja 2018 toimia, joilla se

               1.

               harjoittaa finanssipolitiikkaansa vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevän osion vaatimusten mukaisesti, mikä edellyttää pysymistä julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteessa vuonna 2018; lujittaa talousarvion suunnittelua ja monivuotista julkisen talouden kehystä esimerkiksi vahvistamalla finanssipoliittisen toimikunnan riippumattomuutta ja tehtävänantoa syyskuuhun 2017 mennessä; toteuttaa tarvittavat toimenpiteet arvoon perustuvan kiinteistöveron käyttöön ottamiseksi; vahvistaa julkisen velan hallinnointikehystä muun muassa huolehtimalla velanhoitostrategian vuotuisista tarkistuksista;

               2.

               vähentää varhaiseläkkeelle siirtymistä, nopeuttaa lakisääteisen eläkeiän nostamista ja yhdenmukaistaa erityisryhmiä koskevat eläkesäännöt yleisen eläkejärjestelmän sääntöjen kanssa; lisää sosiaalietuuksien koordinointia ja avoimuutta;

               3.

               parantaa aikuiskoulutusta erityisesti iäkkäiden työntekijöiden, alhaisen osaamistason työntekijöiden ja pitkäaikaistyöttömien osalta; nopeuttaa koulutusjärjestelmän uudistusta;

               4.

               vähentää julkishallinnon hajanaisuutta ja parantaa sen toimivallan toiminnallista jakoa ja samalla julkisten palvelujen tehokkuutta ja vähentää kyseisten palvelujen tarjoamiseen liittyviä alueellisia eroja; yhdenmukaistaa työmarkkinaosapuolia kuultuaan palkanmuodostusjärjestelmiä kaikkialla julkishallinnossa ja julkisissa palveluissa;

               5.

               nopeuttaa valtionyhtiöiden ja muiden valtion omaisuuserien myyntiä ja parantaa valtionyhtiöiden hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää; vähentää merkittävästi yrityksille sääntelystä aiheutuvia kustannuksia ja hallinnollista rasitusta; poistaa lainsäädännölliset rajoitukset, jotka haittaavat pääsyä säänneltyihin ammatteihin ja kyseisten ammattien harjoittamista sekä ammatti- ja yrityspalveluja; parantaa oikeusjärjestelmän laatua ja tehokkuutta erityisesti lyhentämällä siviili- ja kauppaoikeudellisten asioiden käsittelyaikoja.

      Tehty Brysselissä 11 päivänä heinäkuuta 2017.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         T. TÕNISTE

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (4)  Suhdannekorjattu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä, komission yksiköiden uudelleen laskemana yhteisesti sovittuja menetelmiä käyttäen.

      (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


				|

		52013PC0544

			Suositus NEUVOSTON PÄÄTÖS hyväksynnän antamisesta komissiolle Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Montenegron tasavallan väliseen vakautus- ja assosiaatiosopimukseen liitettävän pöytäkirjan tekemiseen Euroopan atomienergiayhteisön puolesta Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen huomioon ottamiseksi /* COM/2013/0544 final - 2013/ () */

			   	PERUSTELUT
Neuvosto
valtuutti komission 24. syyskuuta 2012 aloittamaan Euroopan unionin ja sen
jäsenvaltioiden sekä Kroatian tasavallan puolesta neuvottelut Montenegron
kanssa Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Montenegron
tasavallan väliseen vakautus- ja assosiaatiosopimukseen liitettävän pöytäkirjan
tekemiseksi Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen huomioon
ottamiseksi.
Neuvottelut
aloitettiin 22. marraskuuta 2012 Montenegron kanssa aiemmin käytyjen teknisten
neuvottelujen jälkeen. Lisäneuvotteluja käytiin 25. tammikuuta 2013 ja 7.
maaliskuuta 2013. Komissio ja Montenegron hallitus parafoivat pöytäkirjan 16.
toukokuuta 2013. Parafoidun pöytäkirjan teksti on liitteenä.
Komissio
ehdottaa, että neuvosto päättää pöytäkirjan allekirjoittamisesta ja
väliaikaisesta soveltamisesta Euroopan unionin puolesta ja tekee pöytäkirjan
Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden puolesta. Myös Euroopan
atomienergiayhteisö on vakautus- ja assosiaatiosopimuksen sopimuspuoli.
Pöytäkirjan tekemiseksi Euroopan atomienergiayhteisön puolesta komissio
ehdottaa, että neuvosto antaa hyväksyntänsä Euroopan atomienergiayhteisön
perustamissopimuksen 101 artiklan toisen kohdan mukaisesti.
Euroopan
atomienergiayhteisön perustamissopimuksen 101 artiklan mukaisesti komissio
hyväksyy päätöksen sopimuksen allekirjoittamisesta ja komissio hyväksyy
neuvoston suostumuksella päätöksen sopimuksen tekemisestä. Sen vuoksi on
tarpeen hyväksyä kaksi erillistä pöytäkirjan allekirjoittamista ja tekemistä
koskevaa päätöstä, yksi EU:n puolesta ja toinen Euroopan atomienergiayhteisön
puolesta.
Pöytäkirjan
tekemiseksi Euroopan atomienergiayhteisön puolesta komissio ehdottaa, että
neuvosto
–
antaa hyväksyntänsä Euroopan atomienergiayhteisön
perustamissopimuksen 101 artiklan toisen kohdan mukaisesti.
Suositus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
hyväksynnän antamisesta komissiolle Euroopan
yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Montenegron tasavallan väliseen
vakautus- ja assosiaatiosopimukseen liitettävän pöytäkirjan tekemiseen Euroopan
atomienergiayhteisön puolesta Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen
huomioon ottamiseksi
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan atomienergiayhteisön
perustamissopimuksen ja erityisesti sen 101 artiklan toisen kohdan,
ottaa huomioon komission suosituksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Neuvosto valtuutti komission 24. syyskuuta 2012
aloittamaan neuvottelut Montenegron kanssa Euroopan yhteisöjen ja niiden
jäsenvaltioiden sekä Montenegron tasavallan väliseen vakautus- ja
assosiaatiosopimukseen liitettävän pöytäkirjan tekemiseksi Kroatian tasavallan
Euroopan unioniin liittymisen huomioon ottamiseksi.
(2)
Neuvottelut on saatu menestyksekkäästi päätökseen.
(3)
Pöytäkirja olisi sen vuoksi tehtävä myös Euroopan
atomienergiayhteisön puolesta Euratomin perustamissopimuksen soveltamisalaan
kuuluvien seikkojen osalta.
(4)
Pöytäkirjan allekirjoittamiseen ja tekemiseen
sovelletaan Euroopan unionin perustamissopimuksen ja Euroopan unionin
toiminnasta tehdyn sopimuksen soveltamisalaan kuuluvien seikkojen osalta
erillistä menettelyä.
(5)
Komissiolle olisi annettava hyväksyntä pöytäkirjan
tekemiseen Euroopan atomienergiayhteisön puolesta,
ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
Ainoa artikla
Annetaan hyväksyntä komissiolle Euroopan
yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Montenegron tasavallan väliseen
vakautus- ja assosiaatiosopimukseen liitettävän pöytäkirjan, jäljempänä
’pöytäkirja’, tekemiseen Euroopan atomienergiayhteisön puolesta Kroatian
tasavallan Euroopan unioniin liittymisen huomioon ottamiseksi.
Pöytäkirjan teksti on liitetty Euroopan
yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Montenegron tasavallan väliseen
vakautus- ja assosiaatiosopimukseen Kroatian tasavallan Euroopan unioniin
liittymisen huomioon ottamiseksi liitettävän pöytäkirjan allekirjoittamista ja
väliaikaista soveltamista koskevaan neuvoston päätökseen.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja


title: Komission suositus, annettu 18 päivänä lokakuuta 2011 , nanomateriaalin määritelmästä ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               20.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 275/38

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 18 päivänä lokakuuta 2011,
   nanomateriaalin määritelmästä
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2011/696/EU)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio antoi 7 päivänä kesäkuuta 2005 tiedonannon ”Nanotiede ja nanoteknologia – Toimintasuunnitelma Euroopalle 2005–2009” (1), jossa esitetään jäsennetysti joukko toisiinsa kytkeytyviä toimia, joiden avulla on määrä välittömästi toteuttaa turvallinen, integroitu ja vastuullinen nanotieteen- ja teknologian strategia.

               (2)

               Komissio tarkasteli toimintasuunnitelmassa asetettujen sitoumusten mukaisesti huolellisesti asiaanliittyvää unionin lainsäädäntöä, jotta voitaisiin määritellä, voidaanko voimassa olevia säännöksiä soveltaa nanomateriaaleihin mahdollisesti liittyviin riskeihin. Tämän tarkastelun tulokset sisältyvät komission 17 päivänä kesäkuuta 2008 antamaan tiedonantoon ”Nanomateriaaleja koskeva sääntely” (2). Tiedonannon mukaan käsitettä ”nanomateriaali” ei ole erityisesti mainittu unionin lainsäädännössä, mutta periaatteessa nanomateriaaleihin sisältyvät mahdolliset terveydelle, turvallisuudelle ja ympäristölle aiheutuvat riskit kuuluvat voimassa olevan lainsäädännön soveltamisalaan.

               (3)

               Euroopan parlamentti antoi 24 päivänä huhtikuuta 2009 päätöslauselman nanomateriaaleja koskevasta sääntelystä (3) ja kehotti siinä muun muassa ottamaan yhteisön lainsäädännössä käyttöön nanomateriaalien kattavan tieteellisen määritelmän.

               (4)

               Tässä suosituksessa vahvistettavaa määritelmää olisi käytettävä viitteenä määriteltäessä sitä, olisiko materiaalia pidettävä ”nanomateriaalina” unionin lainsäädännön ja politiikkojen yhteydessä. Unionin lainsäädännössä ”nanomateriaalin” määritelmän olisi pohjauduttava ainoastaan materiaalin ainesosien kokoon ottamatta huomioon vaaraa tai riskiä. Tämän ainoastaan materiaalin kokoon perustuvan määritelmän soveltamisalaan kuuluvat luonnolliset materiaalit, sivutuotemateriaalit tai valmistetut materiaalit.

               (5)

               Käsitteen ”nanomateriaali” määritelmän olisi perustuttava käytettävissä olevaan tieteelliseen tietoon.

               (6)

               Nanomateriaalien koon ja kokojakaumien mittaaminen on useissa tapauksissa haastavaa ja erilaiset mittausmenetelmät eivät välttämättä anna vertailukelpoisia tuloksia. Yhdenmukaisia mittausmenetelmiä on kehitettävä sen varmistamiseksi, että määritelmän soveltamisesta saadaan yhdenmukaisia tuloksia eri materiaalien osalta ja tietyssä ajassa. Olisi sovellettava parhaita käytettävissä olevia vaihtoehtoisia menetelmiä, kunnes käytettävissä on yhdenmukaisia mittausmenetelmiä.

               (7)

               Euroopan komission yhteisen tutkimuskeskuksen kertomuksessa ”Considerations on a Definition of Nanomaterial for Regulatory purposes” (4) ehdotetaan, että nanomateriaalien määritelmään olisi sisällyttävä nanomateriaalihiukkaset, sitä olisi voitava soveltaa laajasti unionin lainsäädännössä ja sen olisi oltava yhdenmukainen muiden yleisesti sovellettavien lähestymistapojen kanssa. Koon olisi oltava ainoa rajaava ominaisuus, joka tekee nanokokoluokan rajojen selkeän määrittelyn välttämättömäksi.

               (8)

               Komissio valtuutti kehittymässä olevia ja vastikään havaittuja terveysriskejä käsittelevän tiedekomitean (SCENIHR) laatimaan tieteellistä aineistoa niistä kysymyksistä, jotka olisi otettava huomioon kehitettäessä käsitteelle ”nanomateriaali” määritelmää sääntelyä varten. Nanomateriaalin käsitteen määritelmän tieteellistä perustaa koskevasta tiedekomitean lausunnosta järjestettiin julkinen kuuleminen vuonna 2010. SCENIHR totesi 8 päivänä joulukuuta 2010 antamassaan lausunnossa (5), että kokoa voidaan soveltaa nanomateriaaleihin yleisesti ja että se olisi soveltuvin mittaussuure. Määritelty kokoluokka helpottaisi yhdenmukaista tulkintaa. Alarajaksi ehdotettiin yhtä nanometriä. Yleisesti vallitsee yksimielisyys 100 nanometrin ylärajasta, mutta sen asianmukaisuuden tueksi ei voida esittää tieteellisiä todisteita. Vain yhden yläraja-arvon käyttäminen saattaa olla liian rajoittavaa nanomateriaalien luokittelun kannalta, joten asianmukaisempaa saattaisi olla eriytetyn lähestymistavan soveltaminen. Sääntelytarkoituksissa olisi harkittava myös lukumääräperusteista kokojaukaumaa, jossa määritelmää tarkennetaan keskimääräisen koon ja koon standardipoikkeaman avulla. Materiaalin kokojakauma olisi esitettävä lukumäärätiheytenä (eli tiettyyn kokoluokkaan kuuluvien esineiden määrä jaettuna esineiden kokonaismäärällä) eikä nanomateriaalissa olevien nanohiukkasten massapitoisuutena, koska pieni massapitoisuus voi sisältää suurimman määrän hiukkasia. SCENIHR toi esille tiettyjä tapauksia, joissa määritelmän soveltamista voidaan helpottaa käyttämällä tilavuuteen suhteutettua pinta-alaa välitietona määritettäessä sitä, kuuluuko materiaali tiettyyn nanokokoluokkaan.

               (9)

               Kansainvälinen standardointijärjestö määrittelee käsitteen ”nanomateriaali” materiaaliksi, jonka mahdolliset ulkoiset mittasuhteet ovat nanokokoluokkaa tai joiden sisäinen rakenne tai pintarakenne ovat nanokokoluokkaa. Käsitteen ”nanokokoluokka” suuruusluokka on noin 1–100 nanometriä (6).

               (10)

               Lukumääräperusteisen kokojakauman olisi katettava se, että nanomateriaalit koostuvat yleisimmin useista hiukkasista ja että tietyssä hiukkasjakaumassa on eri kokoisia hiukkasia. Jos lukumääräperusteista kokojakaumaa ei eritellä, olisi vaikea määritellä, onko tietty materiaali määritelmän mukainen, jos jotkut hiukkaset ovat kooltaan alle 100 nm ja jotkut eivät ole. Tämä lähestymistapa on SCENIHR:n lausunnon mukainen. Siinä todettiin, että materiaalin hiukkasjakauma olisi esitettävä hiukkaspitoisuuden (eli hiukkasten määrän) mukaisesti.

               (11)

               Ei ole olemassa yksiselitteistä tieteellistä perustetta ehdottaa erityistä arvoa kokojakaumalle, jonka alle jäävillä materiaaleilla, jotka sisältävät 1–100 nm:n kokoisia hiukkasia, ei odoteta olevan nanomateriaaleille ominaisia piirteitä. Tieteellisen lausunnon mukaan olisi käytettävä tilastollista lähestymistapaa, joka perustuu vakiopoikkeamaan, jonka kynnysarvo on 0,15 prosenttia. Kynnysarvon olisi kuitenkin oltava korkeampi, kun otetaan huomioon se, että kynnysarvon soveltamisalaan kuuluisi suuri määrä materiaaleja, ja tarve räätälöidä määritelmän soveltamisala sääntelytarkoituksia varten. Tämän suosituksen määritelmän mukaisen nanomateriaalin hiukkasista olisi kuuluttava kokoluokkaan 1–100 nm vähintään 50 prosenttia. SCENIHRin lausunnon mukaan jopa pieni määrä kokoluokkaan 1–100 nm kuuluvia hiukkasia voi tietyissä tapauksissa oikeuttaa kohdennetun arvioinnin tekemisen. Olisi kuitenkin harhaanjohtavaa luokitella tällaiset materiaalit nanomateriaaleiksi. Saattaa kuitenkin olla erityisiä lainsäädäntötapauksia, joissa ympäristöön, terveyteen, turvallisuuteen tai kilpailukykyyn liittyvät huolenaiheet oikeuttavat alle 50 prosentin kynnysarvon soveltamisen.

               (12)

               Agglomeroituneilla tai aggregoituneilla hiukkasilla voi olla samoja ominaisuuksia kuin vapailla hiukkasilla. Nanomateriaalin elinkaaren aikana voi lisäksi esiintyä tapauksia, joissa agglomeroituneista tai aggregoituneista hiukkasista vapautuu hiukkasia. Tässä suosituksessa vahvistettavan määritelmän soveltamisalaan olisi näin ollen kuuluttava myös sellaiset agglomeraateissa tai aggregaateissa olevat hiukkaset, joiden koko on 1–100 nanometriä.

               (13)

               Tällä hetkellä on mahdollista mitata tietty pinta-ala kuiva-aineen tai jauheiden tilavuutena typpiadsorbtiomenetelmällä (ns. BET-menetelmä). Näissä tapauksissa tiettyä pinta-alaa voidaan käyttää välitietona yksilöitäessä mahdollista nanomateriaalia. Uusi tieteellinen tietämys voi laajentaa mahdollisuutta hyödyntää tulevaisuudessa tätä menetelmää tai muita menetelmiä muiden materiaalien yhteydessä. Tietyn pinta-alan mittaamisen ja lukumääräperusteisen kokojakauman välillä saattaa olla eroavaisuuksia eri materiaaleissa. Tästä syystä olisi tarkennettava, että lukumääräperusteisen kokojakauman tulokset ovat ratkaisevia. Ei myöskään saisi olla mahdollista käyttää tiettyä pinta-alaa osoittamaan, että materiaali ei ole nanomateriaalia.

               (14)

               Teknologia ja tieteellinen tietämys kehittyvät nopeasti. Tästä syystä määritelmää ja kuvaajia olisikin tarkasteltava uudelleen viimeistään vuoden 2014 joulukuuhun mennessä sen varmistamiseksi, että määritelmä vastaa tarpeita. Uudelleentarkastelussa olisi arvioitava erityisesti sitä, olisiko lukumääräperusteisen kokojakauman 50 prosentin kynnysarvoa nostettava tai laskettava ja olisiko määritelmään sisällytettävä materiaalit, joiden sisäinen rakenne tai pintarakenne on nanokokoluokkaa, kuten kompleksiset nano-osia sisältävät nanomateriaalit, mukaan luettuina tietyillä aloilla käytössä olevat nanohuokoiset materiaalit ja nanokomposiittimateriaalit.

               (15)

               Määritelmän soveltamisen helpottamiseksi lainsäädäntötarkoituksissa olisi kehitettävä ohjeita ja yhdenmukaistettuja mittausmenetelmiä sekä koottava tietämystä nanohiukkasten tavanomaisista pitoisuuksista edustavissa materiaalierissä, jos se on käytännössä toteutettavissa ja luotettavaa.

               (16)

               Tässä asetuksessa vahvistettu määritelmä ei saisi vaikuttaa tai heijastaa minkään sellaisen Euroopan unionin säädöksen eikä säännöksen soveltamisalaan, jossa mahdollisesti vahvistetaan lisävaatimuksia näille materiaaleille, mukaan luettuina riskinhallintaan liittyvät vaatimukset. Joissakin tapauksissa saattaa olla tarpeen jättää tietyt materiaalit tietyn lainsäädännön tai tiettyjen säännösten soveltamisalan ulkopuolelle, vaikka ne kuuluisivatkin määritelmän soveltamisalaan. Saattaa myös olla tarpeen sisällyttää muita materiaaleja, kuten tiettyjä materiaaleja, joiden koko on alle 1 nm:ä tai yli 100 nm:ä, nanomateriaaleihin liittyvän lainsäädännön tai säännösten soveltamisalaan.

               (17)

               Kun otetaan huomioon lääkealan erityisolosuhteet ja jo käytössä olevat erikoistuneet nanorakennejärjestelmät, ei tämän suosituksen määritelmä saisi rajoittaa käsitteen ”nano” käyttöä määriteltäessä tiettyjä lääkkeitä ja lääkinnällisiä laitteita,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1.

               Jäsenvaltioita, Euroopan unionin virastoja ja talouden toimijoita pyydetään käyttämään seuraavaa käsitteen ”nanomateriaali” määritelmää nanoteknologian tuotteita koskevan lainsäädännön, politiikkojen ja tutkimusohjelmien hyväksymisen ja täytäntöönpanon yhteydessä.

               2.

               ”Nanomateriaali” tarkoittaa luonnollista materiaalia, sivutuotemateriaalia tai valmistettua materiaalia, joka sisältää hiukkasia joko vapaina, agglomeroituneina tai aggregoituneina ja jonka hiukkasista vähintään 50 prosenttia lukumääräperusteisen kokojakauman mukaisesti on kooltaan 1–100 nm tai jonka ulkomitoista yksi tai useampi on 1–100 nm.
               Erityistapauksissa ja jos ympäristöön, terveyteen, turvallisuuteen tai kilpailukykyyn liittyvät huolenaiheet sen oikeuttavat, lukumääräperusteisen kokojakauman 50 prosentin kynnysarvo voidaan korvata 1–50 prosentin kynnysarvolla.

               3.

               Poiketen 2 kohdan soveltamisesta fullereeneja, grafeenihiutaleita ja yksiseinäisiä hiilinanoputkia, joiden yksi tai useampi ulkomitta on alle yksi nanometri, olisi pidettävä nanomateriaaleina.

               4.

               Edellä olevan 2 kohdan soveltamiseksi käsitteet ”hiukkanen”, ”agglomeraatti” ja ”aggregaatti” määritellään seuraavasti:

                           a)

                           ”Hiukkasella” tarkoitetaan erittäin pientä aineen osaa, jonka fyysiset rajat on määritetty;

                           b)

                           ”Agglomeraatilla” tarkoitetaan heikosti sidottuja hiukkasia tai hiukkasryhmittymiä, joiden yhteinen ulkoinen kokonaispinta-ala vastaa yksittäisen komponenttien pinta-alojen summaa;

                           c)

                           ”Aggregaatilla” tarkoitetaan hiukkasta, joka koostuu vahvasti sidotuista tai fuusioituneista hiukkasista.

               5.

               Jos se on teknisesti toteutettavissa ja jos erityislainsäädännössä sitä edellytetään, voidaan 2 kohdan määritelmän noudattaminen määrittää erityisen tilavuuteen suhteutetun pinta-alan perusteella. Materiaalin olisi katsottava kuuluvan 2 kohdan määritelmän soveltamisalaan, jos aineen erityinen tilavuuteen suhteutettu pinta-ala on suurempi kuin 60 m2 / cm3. Kuitenkin sellaista materiaalia, joka on lukumääräperusteisen kokojakauman mukaisesti nanomateriaalia, olisi pidettävä 2 kohdan määritelmän mukaisena, vaikka materiaalin erityinen pinta-ala on pienempi kuin 60 m2 / cm3.

               6.

               Edellä 1–5 kohdassa tarkoitettua määritelmää on tarkasteltava uudelleen viimeistään joulukuussa 2014 saatujen kokemusten ja tieteen ja tekniikan kehityksen mukaisesti. Uudelleentarkastelussa olisi keskityttävä erityisesti siihen, olisiko lukumääräperusteisen kokojakauman 50 prosentin kynnysarvoa nostettava tai laskettava.

               7.

               Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille, Euroopan unionin virastoille ja talouden toimijoille.

      Tehty Brysselissä 18 päivänä lokakuuta 2011.

            Komission puolesta

         Janez POTOČNIK

            Komission jäsen

      (1)  KOM(2005) 243 lopullinen.

      (2)  KOM(2008) 366 lopullinen.

      (3)  P6_TA(2009) 0328.

      (4)  EUR 24403 EN, June 2010.

      (5)  http://ec.europa.eu/health/scientific_committees/emerging/docs/scenihr_o_032.pdf

      (6)  http://cdb.iso.org


               14.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 144/2

         Suositus neuvoston asetukseksi Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia annetun asetuksen (EY) N:o 2532/98 muuttamisesta
   (EKP/2014/19)

      (Euroopan keskuspankin esittämä)

   (2014/C 144/02)
   SELITYSOSA
   I    JOHDANTO

   Euroopan unionin neuvosto hyväksyi 23 päivänä marraskuuta 1998 neuvoston asetuksen (EY) N:o 2532/98 (1). Ottaen huomioon monivuotinen kokemus asetuksen (EY) N:o 2532/98 soveltamisesta Euroopan keskuspankin (EKP) toimivallan eri aloilla sekä se tosiasia, että EKP:n valtuuksia määrätä seuraamuksia on laajennettu neuvoston asetuksella (EU) N:o 1024/2013 (2), olisi tarpeen harkita asetuksen (EY) N:o 2532/98 muuttamista. Tätä tarkoitusta varten on noudatettava Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 129 artiklan 4 kohdan mukaista menettelyä.
   II    YLEISET HUOMIOT

   Asetuksella (EU) N:o 1024/2013 sille annettujen tehtävien hoitamiseksi EKP voi sanotun asetuksen 18 artiklan mukaan määrätä hallinnollisia rahoituksellisia seuraamuksia ”jos luottolaitokset, rahoitusalan holdingyhtiöt tai rahoitusalan sekaholdingyhtiöt tahallaan tai tuottamuksesta rikkovat unionin lainsäädännön suoraan sovellettavien säädösten mukaista vaatimusta, jonka osalta toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä unionin lainsäädännön nojalla hallinnollisia rahoituksellisia seuraamuksia” (3) tai seuraamuksia ”jos EKP:n asetuksia tai päätöksiä rikotaan” (4) (jäljempänä yhdessä ”hallinnolliset seuraamukset”). Yhteiseen valvontamekanismiin (YVM) liittyvien kansallisen lainsäädännön rikkomisten osalta toimivalta määrätä hallinnollisia seuraamuksia säilyy kansallisilla toimivaltaisilla viranomaisilla, mutta ne saavat määrätä tällaisia seuraamuksia EKP:n suorassa valvonnassa oleville luottolaitoksille ainoastaan jos EKP pyytää niitä aloittamaan menettelyn tätä tarkoitusta varten.
   Hallinnollisten rahoituksellisten seuraamusten määräämistä suoraan sovellettavan unionin lainsäädännön rikkomisen johdosta asetuksen (EU) N:o 1024/2013 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti koskevat periaatteet ja menettelyt on vahvistettu asetuksessa (EU) N:o 1024/2013 sekä asetuksessa (EU) N:o 468/2014 (EKP/2014/17) (5). Asetuksen (EU) N:o 1024/2013 18 artiklan 7 kohdan mukaan EKP voi määrätä seuraamuksia EKP:n asetusten tai päätösten rikkomisesta asetuksen (EY) N:o 2532/98 mukaisesti. Asetuksen (EU) N:o 1024/2013 18 artiklan 4 kohdan mukaan EKP:n on sovellettava 18 artiklaa ”asetuksen (EU) N:o 1024/2013 4 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen säädösten mukaisesti, mukaan lukien tarvittaessa asetuksessa (EY) N:o 2532/98 olevat menettelyt”.
   Tätä taustaa vasten on erityisen tärkeää perustaa yhdenmukainen järjestelmä, joka koskee kaikkia asetuksen (EU) N:o 1024/2013 mukaisten valvontatehtävien hoitoon liittyviä EKP:n määräämiä hallinnollisia seuraamuksia.
   Lisäksi asetuksen (EY) N:o 2532/98 tietyt säännökset eroavat asetuksen (EU) N:o 1024/2013 säännöksistä. Nämä erot koskevat erityisesti asetuksessa (EY) N:o 2532/98 vahvistettuja sakkojen ja uhkasakkojen enimmäismääriä, menettelysääntöjä ja vanhentumisaikoja.
   Tästä syystä suositellaan seuraavia muutoksia asetukseen (EY) N:o 2532/98:

               a)

               Olisi lisättävä uusi 1 a artikla valvontatehtäviin liittyviin EKP:n määräämiin hallinnollisiin seuraamuksiin ja muihin kuin valvontatehtäviin liittyviin seuraamuksiin sovellettavien yleisten periaatteiden määrittelemiseksi, ja niihin sovellettavien eri säännösten soveltamisalan täsmentämiseksi.

               b)

               Olisi lisättävä uusi 4 a – 4 c artikla koskien EKP:n valvontatehtäviään hoitaessaan määräämiä hallinnollisia seuraamuksia. Näillä uusilla artikloilla pyritään erottamaan toisistaan toisaalta järjestelmä, jota sovelletaan EKP:n valvontatehtäviään hoitaessaan määräämiin hallinnollisiin seuraamuksiin ja toisaalta järjestelmä, jota sovelletaan EKP:n määräämiin hallinnollisiin seuraamuksiin, jotka eivät liity valvontatehtävien hoitoon. Tarkoituksena on varmistaa, että EKP:n määräämiin seuraamuksiin valvonnan alalla sovelletaan yhtenäistä järjestelmää, ottaen huomioon myös asetuksessa (EU) N:o 1024/2013 vahvistetut säännöt.

               c)

               Olisi tehtävä muita muutoksia sen varmistamiseksi, että asetuksen (EY) N:o 2532/98 2–4 artiklassa vahvistetut seuraamusten määräämistä koskevat periaatteet ja menettelyt ovat yhteensopivat niiden periaatteiden ja menettelyjen kanssa, jotka koskevat EKP:n asetuksen (EU) N:o 1024/2013 mukaisia valvontatehtäviään hoitaessaan määräämiä hallinnollisia seuraamuksia.

         III    ARTIKLOJA KOSKEVAT HUOMIOT

   1 artikla – Määritelmät
   Uhkasakon määritelmä
   Uhkasakon määritelmää olisi muutettava kahdesta syystä. Ensinnäkin, asiaa koskevien unionin lainsäädännön (6) mukaisesti olisi selkeästi ilmaistava, että EKP voi käyttää uhkasakkoja ei ainoastaan rangaistuksena jatketusta määräysten rikkomisesta vaan myös yritysten pakottamiseksi noudattamaan EKP:n asetuksia tai päätöksiä. Lisäksi määritelmässä viitataan asetuksen (EY) N:o 2532/98 3 artiklan 1 kohdan toiseen alakohtaan. Koska EKP:n valvontatehtäviään hoitaessaan määräämiin seuraamuksiin olisi sovellettava erilaista päätöksentekomenettelyä, määritelmään olisi lisättävä viittaus tällaiseen menettelyyn.
   Tämän seurauksena olisi muutettava myös seuraamusten määritelmää siten, että siitä poistettaisiin maininta uhkasakon määräämisestä ”määräysten rikkomisen johdosta”.
   1 a artikla – Yleiset periaatteet ja soveltamisala
   Asetuksessa (EY) N:o 2532/98 vahvistetaan Euroopan keskuspankin ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän perussäännön 34.3 artiklan mukaisesti ehdot, joiden mukaan EKP voi määrätä seuraamuksia EKP:n päätöksissä ja asetuksissa vahvistettujen velvoitteiden noudattamatta jättäneille yrityksille, mutta on otettava huomioon myös asetus (EU) N:o 1024/2013, johon sisältyy suuri määrä säännöksiä, jotka koskevat EKP:n valtuuksia määrätä hallinnollisia seuraamuksia valvontatehtäviensä hoidon yhteydessä. Vaikka asetuksen (EY) N:o 2532/98 säännökset koskevat periaatteessa kaikkia seuraamuksia, joita EKP voi määrätä EKP:n asetusten tai päätösten rikkomisesta, tietyt asetuksen (EY) N:o 2532/98 säännökset ovat ristiriidassa asetuksen (EU) N:o 1024/2013 säännösten kanssa, jotka koskevat EKP:n valvontatehtävien hoitoon liittyvien seuraamusten määräämistä, ja siksi nämä säännökset olisi jätettävä soveltamatta tai ne olisi muutettava.
   EKP:llä on oikeus julkistaa valvontatehtäviin liittyvien hallinnollisten seuraamusten määräämistä tai muihin kuin valvontatehtäviin liittyvien seuraamusten määräämistä koskeva päätös siihen katsomatta onko päätöksestä valitettu; näin ollen kaikkiin EKP:n päätöksiin sovelletaan samoja julkistamissääntöjä. Tällaiseen julkistamiseen liittyen EKP soveltaa unionin lainsäädäntöä, kansallisesta lainsäädännöstä ja sääntelystä riippumatta, ja näin ollen sen on otettava huomioon julkistamisen oikeasuhteisuus määrätyn hallinnollisen seuraamuksen tai muun seuraamuksen ankaruuteen nähden sekä julkistamisen vaikutus rahoitusjärjestelmän vakauteen.
   2 artikla – Seuraamukset
   Asetuksen (EY) N:o 2532/98 2 artiklan 4 kohdassa viitataan kyseisen asetuksen 3 artiklan 4 kohdassa vahvistettuun menettelyyn, jota ei tulisi soveltaa EKP:n valvontatehtäviin liittyvien hallinnollisten seuraamusten määräämiseen. Näin ollen olisi lisättävä viittaus 4 b artiklassa vahvistettuun päätöksentekomenettelyyn.
   3 artikla – Menettelysäännöt
   Olisi poistettava 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä oleva maininta siitä, että johtokunta on toimivaltainen aloittamaan määräysten rikkomisesta johtuva menettely, jotta EKP:llä olisi mahdollisuus määritellä 6 artiklan 2 kohdan nojalla annetuin asetuksin, mikä EKP:n organisaation elin suorittaa väitettyä määräysten rikkomista koskevan tutkinnan. Johtokunnalla tulisi edelleen olla toimivalta hyväksyä seuraamuksen määräämistä koskeva päätös, jollei uudesta 4 b artiklasta muuta johdu.
   Olisi muutettava 3 artiklan 10 kohtaa siten, ettei siinä viitattaisi ainoastaan Euroopan keskuspankkijärjestelmälle uskottuihin tehtäviin, vaan myös EKP:lle perussopimuksen 127 artiklan 6 kohdan nojalla uskottuihin tehtäviin. Olisi muutettava 3 artiklan 10 kohdan viimeinen virke siten, että EKP:n uusi valvontatoimivalta otetaan huomioon.
   4 a artikla – EKP:n valvontatehtäviään hoitaessaan määräämien seuraamusten enimmäismääriä koskevat erityiset säännöt
   Niiden hallinnollisten rahoituksellisten seuraamusten enimmäismäärät, joita EKP voi asetuksen (EU) N:o 1024/2013 18 artiklan 1 kohdan nojalla määrätä suoraan sovellettavan unionin lainsäädännön rikkomisesta, ovat huomattavasti korkeammat kuin asetuksen (EY) N:o 2532/98 nojalla määrättävien seuraamusten enimmäismäärät. Tämä ero ei ole perusteltu, sillä EKP:n asetuksen tai päätöksen rikkominen ei välttämättä vakavuudeltaan eroa suoraan sovellettavan unionin lainsäädännön rikkomisesta. Tästä syystä kaikkiin hallinnollisiin seuraamuksiin, joita EKP voi määrätä luottolaitoksille, joita se valvoo YVM:ssä, tulisi soveltaa samoja enimmäismääriä. Tästä syystä kaikkiin hallinnollisiin seuraamuksiin, joita EKP voi määrätä luottolaitoksille, joita se valvoo YVM:ssä, tulisi soveltaa samoja enimmäismääriä.
   Tästä syystä 2 artiklan 1 kohtaa ei tulisi soveltaa hallinnollisiin seuraamuksiin, joita EKP määrää valvontatehtäviensä hoidon yhteydessä.
   4 b artikla – EKP:n valvontatehtäviään hoitaessaan määräämiä seuraamuksia koskevat erityiset menettelysäännöt
   Asetuksen (EU) N:o 1024/2013 25 artiklan 2 kohdassa vahvistetaan eriyttämisperiaate, jonka mukaan EKP hoitaa sille asetuksella (EU) N:o 1024/2013 annetut tehtävät erillään rahapolitiikkaan liittyvistä tehtävistään ja muista tehtävistään. Tämän artiklan mukaisesti olisi muutettava asetusta (EY) N:o 2532/98 siten, että siinä säädettäisiin valvonta-alan seuraamusten osalta päätöksentekomenettelystä, johon valvontaelin ja EKP:n neuvosto osallistuvat siten kuin asetuksen (EU) N:o 1024/2013 26 artiklassa säädetään. Tämä olisi myös linjassa Baselin pankkivalvontakomitean pankkivalvonnan ydinperiaatteiden (Core Principles for Effective Banking Supervision) (7) kanssa sekä vastaisi myös tarpeeseen varmistaa, että samat viranomaiset, jotka valvovat laitoksia, ovat myös toimivaltaisia määräämään niille seuraamuksia.
   EKP:n neuvoston päätös määrätä hallinnollinen seuraamus valvonnan alalla voidaan käsitellä uudestaan oikaisulautakunnassa, edellyttäen että luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö tekee uudelleenkäsittelypyynnön päätöksestä, joka on osoitettu hänelle tai joka koskee häntä suoraan ja erikseen. Tästä syystä asetusta (EY) N:o 2532/98 olisi muutettava siten, että siihen sisällytetään hallinnollisten seuraamusten määräämisen valvonta-alalla osalta asetuksen (EU) N:o 1024/2013 24 artiklan mukaisesti uudelleenkäsittelymenettely, johon valvontaelin osallistuu.
   Tästä syystä 3 artiklan 1–8 kohtaa ei tulisi soveltaa valvontatehtävien hoitoon liittyviin EKP:n määräämiin hallinnollisiin seuraamuksiin.
   4 c artikla – Valvonnan alalla määrättyjä hallinnollisia seuraamuksia koskevat erityiset määräajat
   Määräajat joita sovelletaan EKP:n muihin tehtäviin kuin valvontatehtäviin liittyvien seuraamusten määräämiseen ja täytäntöönpanoon ovat käytännössä toimineet hyvin, erityisesti siksi, että kun kyseessä on esim. varantovelvoitteen, vakuuskelpoisuussääntöjen tai tilastoraportointivaatimusten rikkominen, vaadittava tutkinta on suhteellisen yksinkertainen. Koska valvonta-alalla väitettyjen rikkomisten tutkinta on monimutkaisempaa, tällä alalla toimivaltaan määrätä ja panna täytäntöön hallinnollisia seuraamuksia olisi sovellettava pidempiä määräaikoja kuin mitä sovelletaan muihin tehtäviin kuin valvontatehtäviin liittyviin seuraamuksiin. Tämä on myös linjassa kilpailusääntöjen rikkomista koskevien asetuksessa (EY) N:o 1/2003 vahvistettujen määräaikojen kanssa. Koska kaikkiin hallinnollisiin seuraamuksiin, joita EKP voi määrätä yrityksille valvonnan alalla, tulisi soveltaa samoja määräaikoja, siihen katsomatta, liittyykö hallinnollinen seuraamus EKP:n päätöksen tai asetuksen rikkomiseen tai suoraan sovellettavan unionin lainsäädännön rikkomiseen, 4 c artiklassa vahvistettuja määräaikoja olisi sovellettava kaikkiin hallinnollisiin seuraamuksiin, joita EKP määrää hoitaessaan valvontatehtäviään.
   Näiden määräaikojen lykkäämisestä ja katkaisemisesta olisi säänneltävä vastaavasti, ottaen huomioon myös että valvonnan alalla määräysten rikkomisesta johtuva menettely saattaa olla samoja tosiseikkoja koskevan rikostutkinnan tai rikosprosessin kanssa päällekkäinen.
   Tästä syystä 4 artiklaa ei tulisi soveltaa EKP:n valvontatehtävien hoitoon liittyviin hallinnollisiin seuraamuksiin.

      Suositus:

         ”NEUVOSTON ASETUS
         Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia annetun asetuksen (EY) N:o 2532/98 muuttamisesta
         EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
         ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 132 artiklan 3 kohdan,
         ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 34.3 artiklan,
         ottaa huomioon Euroopan keskuspankin suosituksen,
         ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,
         ottaa huomioon Euroopan komission lausunnon,
         Noudattaen perussopimuksen 129 artiklan 4 kohdassa ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin 41 artiklassa vahvistettua menettelyä,
         sekä katsoo seuraavaa:

                     (1)

                     Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2532/98 (8) täsmennetään Euroopan keskuspankin ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän perussäännön (jäljempänä ’EKPJ:n perussäännön’) 34.3 artiklan mukaisesti ne rajat ja ehdot, joita noudattaen EKP voi määrätä yrityksille sakkoja tai uhkasakkoja, jollei sen antamia asetuksia tai päätöksiä noudateta.

                     (2)

                     EKP on soveltanut Euroopan keskuspankin asetusta (EY) N:o 2532/98 seuraamusten määräämiseksi toimivaltansa eri aloilla; tällaisia aloja ovat erityisesti unionin rahapolitiikan toteuttaminen, maksujärjestelmien toiminta sekä tilastotietojen kerääminen.

                     (3)

                     Neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1024/2013 (9) EKP:lle annetaan toimivalta määrätä sen valvonnassa oleville luottolaitoksille a) hallinnollisia rahoituksellisia seuraamuksia, jos laitokset rikkovat unionin lainsäädännön suoraan sovellettavien säädösten mukaista vaatimusta ja b) seuraamuksia, jos laitokset rikkovat EKP:n asetusta tai päätöstä (jäljempänä yhdessä ’hallinnolliset seuraamukset’).

                     (4)

                     Asetuksen (EU) N:o 1024/2013 18 artiklan 7 kohdan mukaan EKP voi mainitussa asetuksella sille annettujen tehtävien hoitamiseksi määrätä seuraamuksia asetuksen (EY) N:o 2532/98 mukaisesti, jos EKP:n asetuksia ja päätöksiä rikotaan.

                     (5)

                     Asetus (EU) N:o 1024/2013 sisältää useita säännöksiä, jotka koskevat EKP:n valtuuksia määrätä valvontatehtävien hoitoon liittyviä hallinnollisia seuraamuksia. Tietyt asetuksen (EY) N:o 2532/98 säännökset ovat ristiriidassa asetuksen (EU) N:o 1024/2013 kanssa. Tästä syystä on tarpeen yksilöidä asetuksen (EY) N:o 2532/98 säännökset, joita olisi muutettava EKP:lle asetuksen (EU) N:o 1024/2013 nojalla annettujen EKP:n valvontatehtävien hoitoon liittyvien seuraamusten määräämistä koskevan yhdenmukaisen järjestelmän vahvistamiseksi.

                     (6)

                     EKP:n olisi julkistettava unionin lainsäädännön suoraan sovellettavien säädösten rikkomisesta määrättäviä hallinnollisia rahoituksellisia seuraamuksia koskevat päätöksensä ja EKP:n asetusten tai päätösten rikkomisesta määrättävät seuraamukset, valvonnan alalla ja muilla aloilla, paitsi jos julkistaminen olisi suhteellisuusperiaatteen vastaista, kun otetaan huomioon hallinnollisen rahoituksellisen seuraamuksen tai yritykselle määrätyn seuraamuksen vakavuusaste, tai se vaarantaisi rahoitusmarkkinoiden vakautta.

                     (7)

                     Yhtä vakavia rikkomuksia olisi kohdeltava yhdenmukaisella tavalla; tästä syystä niiden sakkojen enimmäismäärä, joita EKP voi määrätä yrityksille EKP:n asetuksen tai päätöksen noudattamatta jättämisestä valvonnan alalla, ei saisi poiketa sakoista, jotka EKP voi määrätä yrityksille suoraan sovellettavan unionin lainsäädännön rikkomisesta. Näin ollen kaikkia valvontatehtävien hoitoon liittyviä EKP:n määräämiä sakkoja tulisi koskea samat ylärajat.

                     (8)

                     EKP:llä tulisi olla toimivalta määrätä uhkasakkoja yrityksille, jotta ne noudattaisivat EKP:n asetuksia ja päätöksiä valvonnan alalla tai jotta EKP:n asetusten ja päätösten jatkuva rikkominen lakkaa. Uhkasakon enimmäismäärän olisi vastattava valvonnan alalla sovellettavien sakkojen enimmäismäärää.

                     (9)

                     Asetuksen (EU) N:o 1024/2013 25 artiklassa vahvistetaan eriyttämisperiaate, jonka mukaan EKP hoitaa sille asetuksella (EU) N:o 1024/2013 annetut tehtävät erillään rahapolitiikkaan liittyvistä tehtävistään ja muista tehtävistään. Eriyttämisperiaatteen vahvistamiseksi 26 artiklassa on perustettu valvontaelin, jonka tehtäviin kuuluu EKP:n neuvoston päätösten valmistelu valvonnan alalla. Lisäksi EKP:n neuvoston päätöksiin voi 24 artiklassa vahvistetuin edellytyksin hakea oikaisua oikaisulautakunnasta. Ottaen huomioon eriyttämisperiaate sekä valvontaelimen ja oikaisulautakunnan perustaminen, olisi tarpeen ottaa käyttöön kaksi erillistä menettelyä: a) jos EKP harkitsee valvontatehtävien hoitoon liittyvien seuraamusten määräämistä, EKP:n neuvosto tekee täydelliset tiedot sisältävän valvontaelimen päätösluonnoksen perusteella päätöksen, johon voi pyytää oikaisua oikaisulautakunnalta, ja b) jos EKP harkitsee muiden tehtävien kuin valvontatehtävien hoitoon liittyvien seuraamusten määräämistä, EKP:n johtokunta tekee päätöksen, johon voi pyytää oikaisua EKP:n neuvostolta.

                     (10)

                     Valvontatehtäviin liittyvien rikkomusten tutkinnan monimutkaisuuden vuoksi valtuuksiin määrätä EKP:n valvontatehtävien hoitoon liittyviä hallinnollisia seuraamuksia tulisi valvonnan alalla soveltaa pitempiä määräaikoja kuin mitä sovelletaan muiden tehtävien kuin valvontatehtävien hoitoon liittyviin EKP:n seuraamuksiin. Näiden aikarajojen lykkäämisestä ja katkaisemisesta olisi säänneltävä vastaavasti, ottaen huomioon myös mahdolliset päällekkäiset rikosoikeudelliset tutkinnat ja oikeudenkäyntimenettelyt sekä määräysten rikkomisesta johtuvat menettelyt samoihin tosiseikkoihin perustuen.

                     (11)

                     Asetus (EY) N:o 2532/98 olisi muutettava vastaavasti,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
         1 artikla
         Muutokset
         Muutetaan asetus (EY) N:o 2532/98 seuraavasti:

                     1)

                     Muutetaan 1 artikla seuraavasti:

                                 a)

                                 Korvataan 6 alakohta seuraavasti:
                                 ’’uhkasakolla’ rahasummaa, jonka yritys on velvollinen maksamaan jatketusta määräysten rikkomisesta joko rangaistuksena tai kyseessä olevien henkilöiden pakottamiseksi noudattamaan valvontaan liittyviä EKP:n asetuksia ja päätöksiä. Uhkasakko lasketaan kultakin päivältä, jona määräysten rikkomista on jatkettu, a) sen jälkeen kun päätös määräysten rikkomisen lopettamista koskevasta vaatimuksesta on 3 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa vahvistetun menettelyn mukaisesti annettu tiedoksi yritykselle, tai b) tämän asetuksen 4 b artiklassa vahvistettua menettelyä noudattaen, jos jatkettu määräysten rikkominen kuuluu luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille 15 päivänä lokakuuta 2013 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 (10) 18 artiklan 7 kohdan soveltamisalaan.

                                    (10)  EUVL L 287, 29.10.2013, s. 63.’"

                                 b)

                                 Korvataan 7 alakohta seuraavasti:
                                 ’’seuraamuksilla’ sakkoja tai uhkasakkoja.’

                     2)

                     Lisätään seuraava 1 a artikla 1 artiklan jälkeen:
                     ’1 a artikla
                     Yleiset periaatteet ja soveltamisala
                     1.   Jollei toisin nimenomaisesti säädetä, tätä asetusta sovelletaan seuraamuksiin, joita EKP määrää yrityksille EKP:n päätöksistä tai asetuksista johtuvien velvoitteiden noudattamatta jättämisestä.
                     2.   Säännöt, joita EKP:n on sovellettava määrätessään valvontatehtäviensä hoidossa hallinnollisia rahoituksellisia seuraamuksia suoraan sovellettavan unionin lainsäädännön rikkomisesta ja seuraamuksia EKP:n asetusten ja päätösten rikkomisesta (jäljempänä yhdessä ’hallinnolliset seuraamukset’) poikkeavat 2–4 artiklassa vahvistetuista säännöistä niiltä osin kuin 4 a – 4 c artiklassa säädetään.
                     3.   EKP voi julkistaa minkä tahansa päätöksen, joka koskee valvonnan alalla tai muulla alalla tehtävää hallinnollisen rahoituksellisen seuraamuksen määräämistä yritykselle suoraan sovellettavan unionin lainsäädännön rikkomisesta tai seuraamuksen määräämistä EKP:n asetusten tai päätösten rikkomisesta, siihen katsomatta, onko päätöksestä valitettu. EKP julkaisee tällaisen päätöksen sovellettavan unionin lainsäädännön mukaisesti, kansallisesta lainsäädännöstä ja sääntelystä ja – jos sovellettava unionin lainsäädäntö koostuu direktiiveistä – direktiivit täytäntöönpanevasta kansallisesta lainsäädännöstä riippumatta.’

                     3)

                     Korvataan 2 artiklan 4 kohta seuraavasti:
                     ’4.   Jos määräysten rikkomisessa on kyse velvoitteen noudattamatta jättämisestä, seuraamuksen soveltaminen ei vapauta yritystä tästä velvoitteesta, ellei 3 artiklan 4 kohdan tai 4 b artiklan mukaisesti tehdyssä päätöksessä nimenomaisesti toisin todeta.’

                     4)

                     Muutetaan 3 artikla seuraavasti:

                                 a)

                                 Korvataan 1 kohdan ensimmäinen virke seuraavasti:
                                 ’Päätöksen siitä, aloitetaanko määräysten rikkomisesta johtuva menettely, tekee EKP omasta aloitteestaan tai sen jäsenvaltion kansallisen keskuspankin esityksestä, jonka lainkäyttövaltaan kuuluvalla alueella väitetty määräysten rikkominen on tapahtunut.’

                                 b)

                                 Korvataan 10 kohta seuraavasti:
                                 ’Jos määräysten rikkominen liittyy yksinomaan EKPJ:lle tai EKP:lle perussopimuksessa ja EKPJ:n perussäännössä uskottuun tehtävään, määräysten rikkomisesta johtuva menettely voidaan aloittaa ainoastaan tämän asetuksen perusteella riippumatta siitä, säädetäänkö jossakin kansallisessa laissa tai asetuksessa erillisestä menettelystä. Jos määräysten rikkominen liittyy myös yhteen tai useampaan sellaiseen alaan, joka ei kuulu EKPJ:n tai EKP:n toimivaltaan, toimivaltaisen kansallisen viranomaisen mahdollinen oikeus aloittaa tällaisiin EKPJ:n tai EKP:n toimivaltaan kuulumattomiin aloihin liittyviä erillisiä menettelyjä ei vaikuta oikeuteen aloittaa määräysten rikkomisesta johtuva menettely tämän asetuksen perusteella. Tämä säännös ei rajoita rikoslain eikä vakavaraisuusvalvontaa koskevaan toimivaltaan liittyvän kansallisen lainsäädännön soveltamista rahaliittoon osallistuvissa jäsenvaltioissa neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 mukaisesti.’

                     5)

                     Lisätään 4 artiklan jälkeen seuraava 4 a – 4 c artikla:
                     ’4 a artikla
                     EKP:n valvontatehtäviään hoitaessaan määräämien seuraamusten enimmäismääriä koskevat erityiset säännöt
                     1.   Toisin kuin 2 artiklan 1 kohdassa säädetään, niihin sakkoihin ja uhkasakkoihin, joita EKP voi määrätä valvontatehtäviään hoitaessaan hyväksymänsä päätöksen tai asetuksen rikkomisesta, sovelletaan seuraavia enimmäismääriä:

                                 a)

                                 Sakot: enintään kaksi kertaa niin suuret kuin rikkomisella saadut voitot tai vältetyt tappiot, jos ne voidaan määrittää, tai enintään 10 prosenttia yrityksen vuotuisesta kokonaisliikevaihdosta.

                                 b)

                                 Uhkasakot: Enintään 5 prosenttia keskimääräisestä päivittäisestä liikevaihdosta kultakin rikkomispäivältä. Uhkasakkoja voidaan määrätä enintään kuuden kuukauden ajalta uhkasakon määräämisestä tehdyssä päätöksessä vahvistetusta päivämäärästä lukien.

                           2.   Sovellettaessa 1 kohtaa noudatetaan seuraavia määritelmiä: a) ’Vuotuisella liikevaihdolla’ tarkoitetaan viimeisimpään saatavilla olevaan vuositilinpäätökseen perustuvaa oikeushenkilön vuotuista liikevaihtoa, sellaisena kuin se on määritelty asiaa koskevassa unionin lainsäädännössä. Jos yritys on jonkin emoyrityksen tytäryritys, vuotuisella kokonaisliikevaihdolla tarkoitetaan vuotuista kokonaisliikevaihtoa, joka ilmenee EKP:n valvonnassa olevan ryhmittymän perimmäisen emoyrityksen viimeisimmästä saatavilla olevasta konsolidoidusta vuositilinpäätöksestä. b) ’Keskimääräisellä päivittäisellä liikevaihdolla’ tarkoitetaan a alakohdassa määriteltyä vuosittaista liikevaihtoa jaettuna 365:llä.
                     4 b artikla
                     EKP:n valvontatehtäviään hoitaessaan määräämiä seuraamuksia koskevat erityiset menettelysäännöt
                     1.   Poiketen 3 artiklan 1–8 kohdasta tämän artiklan sääntöjä sovelletaan EKP:n valvontatehtäviään hoitaessaan hyväksymien päätösten ja asetusten rikkomiseen.
                     2.   Kun määräysten rikkomisesta johtuva menettely on saatettu loppuun EKP:n 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistamia sääntöjä noudattaen, valvontaelin esittää asetuksen (EU) N:o 1024/2013 26 artiklan 8 kohdassa vahvistetun menettelyn mukaisesti EKP:n neuvostolle seuraamuksen määräämistä kyseessä olevalle yritykselle koskevan valmiin päätösluonnoksen. Yrityksen väitetyistä määräysten rikkomisista järjestetään kuuleminen, ennen kuin valvontaelin esittää valmiin päätösluonnoksen EKP:n neuvostolle.
                     3.   Yrityksellä on asetuksen (EU) N:o 1024/2013 24 artiklan mukaisesti oikeus pyytää oikaisulautakunnalta EKP:n neuvoston 2 kohdan mukaisesti tekemän päätöksen uudelleenkäsittelyä.
                     4 c artikla
                     EKP:n valvontatehtäviään hoitaessaan määräämiä hallinnollisia seuraamuksia koskevat erityiset määräajat
                     1.   Poiketen 4 artiklasta oikeus päättää hallinnollisen seuraamuksen määräämisestä unionin lainsäädännön suoraan sovellettavien säädösten tai EKP:n valvontatehtäviään hoitaessaan hyväksymien päätösten tai asetusten rikkomisesta lakkaa viiden vuoden kuluttua määräysten rikkomisesta tai viiden vuoden kuluttua jatketun määräysten rikkomisen päättymisestä.
                     2.   Mikä tahansa toimenpide, jonka EKP toteuttaa tutkiakseen määräysten rikkomista tai toteuttaakseen määräysten rikkomista koskevan menettelyn, katkaisee 1 kohdassa tarkoitetun vanhentumisajan. Vanhentumisaika keskeytyy päivämäärästä, jona toimenpiteestä ilmoitetaan asianomaiselle valvottavalle yhteisölle. Vanhentumisajan katkaiseminen merkitsee, että määräaika alkaa alusta. Määräaika ei kuitenkaan saa olla pidempi kuin kymmenen vuotta määräysten rikkomisesta tai jatketun määräysten rikkomisen päättymisestä.
                     3.   Tätä kohtaa edeltävissä kohdissa tarkoitettua määräaikaa voidaan pidentää, a) jos EKP:n neuvoston päätös on uudelleentarkastelussa oikaisulautakunnassa tai muutoksenhakumenettelyssä Euroopan unionin tuomioistuimessa, tai jos b) rikosoikeudenkäynti on vireillä kyseistä yritystä vastaan samojen tosiseikkojen perusteella. Tällaisessa tapauksessa edeltävissä kohdissa tarkoitettuja määräaikoja pidennetään siihen asti kun oikaisulautakunta tai Euroopan unionin tuomioistuin on käsitellyt asian tai kunnes rikosoikeudenkäynti on saatettu päätökseen.
                     4.   Mikä tahansa EKP:n toimi, jolla peritään maksu tai asetetaan kyseiselle hallinnolliselle seuraamukselle maksuajat tai -ehdot, keskeyttää täytäntöönpanoa koskevan vanhentumisajan. EKP:n oikeus panna täytäntöön hallinnollisia seuraamuksia koskeva päätös lakkaa viiden vuoden kuluttua päätöksen tekemisestä. Hallinnollisten seuraamusten täytäntöönpanoa koskeva vanhentumisaika keskeytyy

                                 a)

                                 kunnes määrätyn hallinnollisen seuraamuksen maksamiselle asetettu määräaika on kulunut umpeen;

                                 b)

                                 jos määrätyn hallinnollisen seuraamuksen maksua on lykätty EKP:n neuvoston tai Euroopan unionin tuomioistuimen päätöksellä.’

               2 artikla
         Tämä suositus tulee voimaan [päiväys] 2014.

            Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.”

      Tehty Frankfurt am Mainissa 16 päivänä huhtikuuta 2014.

            EKP:n puheenjohtaja

         Mario DRAGHI

      (1)  Neuvoston asetus (EY) N:o 2532/98, annettu 23 päivänä marraskuuta 1998, Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia (EYVL L 318, 27.11.1998, s. 4). Euroopan keskuspankki on aikaisemmin antanut neuvostolle suosituksen EKP/1998/9 neuvoston asetukseksi Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia (EYVL C 246, 6.8.1998, s. 9).

      (2)  Neuvoston asetus (EU) N:o 1024/2013, annettu 15 päivänä lokakuuta 2013, vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille (EUVL L 287, 29.10.2013, s. 63).

      (3)  Asetuksen (EU) N:o 1024/2013 18 artiklan 1 kohta.

      (4)  Asetuksen (EU) N:o 1024/2013 18 artiklan 7 kohta.

      (5)  EKP:n asetus (EU) N:o 468/2014 (EKP/2014/17), annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014, kehyksen perustamisesta YVM:n puitteissa tehtävälle yhteistyölle EKP:n ja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten välillä sekä kansallisten nimettyjen viranomaisten kanssa (YVM-kehysasetus) (EUVL L 141, 14.5.2014, s. 1).

      (6)  Ks. esim. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1060/2009 täydentämisestä Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen luottolaitoksille määräämiä sakkoja koskevien menettelysääntöjen osalta, mukaan lukien puolustautumisoikeuksia koskevat säännöt ja väliaikaiset säännökset 12 päivänä heinäkuuta 2012 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 946/2012 4 artiklan toinen alakohta (EUVL L 282, 16.10.2012, s. 23); OTC-johdannaisista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä 4 päivänä heinäkuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 66 artiklan 1 kohta (EUVL L 201, 27.7.2012, s. 1); sakkoja ja uhkasakkoja koskevista yksityiskohtaisista säännöistä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 mukaisesti 16 päivänä heinäkuuta 2012 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 646/2012 16 artiklan 1 kohta (EUVL L 187, 17.7.2012, s. 29); luottoluokituslaitoksista annetun asetuksen (EY) N:o 1060/2009 muuttamisesta 11 päivänä toukokuuta 2011 annetun asetuksen (EU) N:o 513/2011 36 artiklan b kohdan 1 alakohta (EUVL L 145, 31.5.2011, s. 30); yhteisistä siviili-ilmailua koskevista säännöistä ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta sekä neuvoston direktiivin 91/670/ETY, asetuksen (EY) N:o 1592/2002 ja direktiivin 2004/36/EY kumoamisesta 20 päivänä helmikuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 25 artiklan 1 kohdan b alakohta (EUVL L 79, 19.3.2008, s. 1); yrityskeskittymien valvonnasta (EY:n sulautuma-asetus) 20 päivänä tammikuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 15 artikla (EUVL L 24, 29.1.2004, s. 1); perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 24 artikla (EYVL L 1, 4.1.2003, s. 1).

      (7)  Ks. Baselin pankkivalvontakomitean pankkivalvonnan ydinperiaatteiden periaate 1 ja erityisesti keskeinen kriteeri 6(b) sekä periaate 11 ja erityisesti keskeinen kriteeri 7, Basel Committee on Banking Supervision Core Principles for Effective Banking Supervision, syyskuu 2012; molemmissa edellytetään että tehokkaassa pankkivalvontajärjestelmässä pankkien ja pankkiryhmittymien valvontaan osallistuvilla eri viranomaisilla on selkeät tehtävät ja tavoitteet, mukaan lukien valvojan toimivalta määrätä erilaisia seuraamuksia ja lisäksi valvojilla edellytetään olevan käytettävissään riittävä määrä valvontavälineitä korjaavien toimien aikaansaamiseksi oikea-aikaisesti, esim. pankeille määrättävät sakot. Saatavilla kansainvälisen järjestelypankin kotisivuilla www.bis.org

      (8)  Neuvoston asetus (EY) N:o 2532/98, annettu 23 päivänä syyskuuta 1998, Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia (EYVL L 318, 27.11.1998, s. 4).

      (9)  Neuvoston asetus (EU) N:o 1024/2013, annettu 15 päivänä lokakuuta 2013, vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille (EUVL L 287, 29.10.2013, s. 63).


				|

		52013DC0368

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Maltan vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Maltan vuosien 2012–2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2013/0368 final - 2013/ () */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Maltan vuoden 2013 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Maltan vuosien 2012–2016 vakausohjelmaa koskeva
neuvoston lausunto

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011
annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011[2] ja erityisesti sen 6 artiklan 1
kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[3],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[4],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla
käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian
lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään
avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan
mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.
(2)       Neuvosto antoi 13 päivänä
heinäkuuta 2010 komission ehdotusten perusteella suosituksen jäsenvaltioiden ja
unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21
päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista[5].
Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita
kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja
työllisyyspolitiikassaan.
(3)       Valtion- ja hallitusten
päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen,
joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason
toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He
päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja
ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 ‑strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)       Neuvosto antoi 6 päivänä
heinäkuuta 2012 suosituksen Maltan vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta
ja lausunnon Maltan vuosien 2011–2015 tarkistetusta vakausohjelmasta.
(5)       Komissio hyväksyi
28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen[6]. Tästä alkoi vuoden 2013
talouspolitiikan EU-ohjausjakso. Komissio hyväksyi niin ikään 28 päivänä
marraskuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia
koskevan kertomuksen[7],
jossa se katsoi, että Malta kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin
perusteellinen tarkastelu.
(6)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
14 päivänä maaliskuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen
talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että
on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista,
palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä,
puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)       Komissio julkaisi 10 päivänä
huhtikuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun Maltaa
koskevan perusteellisen tarkastelun[8]
tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Maltan
makrotaloudessa on epätasapainotiloja, jotka edellyttävät seurantaa ja
politiikkatoimia. Erityisesti pankkisektorin ja kiinteistömarkkinoiden
kehitystä on seurattava tiiviisti. Julkisen talouden pitkän aikavälin
kestävyyteen on kiinnitettävä talouspoliittista huomiota.
(8)       Malta toimitti vuosia
2012–2016 koskevan vuoden 2013 vakausohjelmansa ja vuoden 2013 kansallisen
uudistusohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2012. Ohjelmat on arvioitu samaan
aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
(9)       Neuvosto on neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vuoden 2012 vakausohjelman arvioinnin
perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden ennusteiden perustana oleva
makrotalouden skenaario on uskottava. Neuvosto kumosi 4 päivänä joulukuuta 2012
päätöksensä liiallisen alijäämän olemassaolosta Maltassa, koska alijäämä
saatiin korjattua vuonna 2011. Komission syksyllä 2012 tekemän talousennusteen
mukaan tilanne näytti kestävältä. Vuonna 2012 Maltan julkisen talouden alijäämä
oli kuitenkin 3,3 prosenttia suhteessa BKT:hen eli jälleen yli viitearvon, joka
on 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ohjelmassa kaavaillun julkisen talouden
strategian tavoitteena on supistaa alijäämää vähitellen vuonna 2012 todetusta
3,3 prosentista 0,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2016, mikä
tarkoittaisi asteittaista edistymistä kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta.
Ohjelmassa vahvistetaan, että keskipitkän aikavälin tavoitteena on
tasapainoinen julkisen talouden rakenteellinen rahoitusasema. Tämä on vakaus-
ja kasvusopimuksen vaatimuksia kunnianhimoisempi tavoite, mutta sitä ei ole
määrä saavuttaa ohjelmakauden aikana. Ohjelmassa esitetty vuoden 2013
alijäämätavoite nojautuu suhteellisen suureen verotulojen kasvuun, jota
ohjelman perustana oleva makrotalouden skenaario ei kuitenkaan vaikuttaisi
kaikilta osin tukevan. Sitä ei myöskään tueta riittävästi yksityiskohtaisilla
toimenpiteillä, mikä pätee myös myöhempiin vuosiin. Tämän seurauksena
suunnitellun (uudelleenlasketun) rakenteellisen rahoitusaseman muutos on
huomattavasti suurempi kuin komission talousennusteessa. Komission ennusteen
mukaan rakenteellinen rahoitusasema paranee vain ¼ prosenttiyksikköä
suhteessa BKT:hen vuonna 2013 ja vain marginaalisesti vuonna 2014 olettaen,
että politiikka säilyy ennallaan. Maltan julkisen velan odotetaan olevan
edelleen koko ohjelmakauden ajan yli 60 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen.
Kansalliset viranomaiset ennustavat velan määrän kasvavan 74,2 prosenttiin
suhteessa BKT:hen vuonna 2014, minkä jälkeen se alkaisi supistua ja olisi 70
prosenttia vuonna 2016. Komission kevään 2013 talousennusteen mukaan velan
määrä suhteessa BKT:hen kasvaisi hieman nopeammin, 74,9 prosenttiin vuonna
2014, koska perusalijäämän odotetaan jatkavan kasvuaan. Liiallinen alijäämä
saatiin korjattua vuonna 2011, joten Maltalla on nyt vuonna 2012 alkanut kolmen
vuoden siirtymäaika velan supistamiselle asetetun vertailuarvon soveltamisen
suhteen. Malta ei edistynyt riittävästi velkakriteerin noudattamisessa vuonna
2012, eikä edistymisen ennusteta olevan riittävää myöskään vuosina 2013 ja
2014. Vaikka Maltan julkisen talouden kehys on melko joustava, sen ei-sitova
luonne ja julkisen talouden suunnittelun lyhyt aikajänne eivät tue julkisen
talouden vakautta. Julkisen talouden kehyksiä koskevaa direktiiviä 2011/85/EU
ei ole vielä saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, kuten ei myöskään
talous- ja rahaliiton vakaudesta, yhteensovittamisesta sekä ohjauksesta ja
hallinnasta tehdyssä sopimuksessa vahvistettua, rakenteellista rahoitusasemaa
koskevaa sääntöä. Vakausohjelmassa todetaan, että hallitus aikoo perustaa
finanssipoliittisen neuvoston, mutta konkreettisia suunnitelmia ei ole
esitetty.
(10)     Verosäännösten noudattamiseen
ja veronkiertoon liittyvät kysymykset aiheuttavat edelleen haasteita julkisen
talouden laadulle. Viranomaiset ovat ottaneet käyttöön joitakin tähän liittyviä
toimenpiteitä ja valmisteilla on lisää toimenpiteitä, mutta täytäntöönpanoa on
seurattava tarkoin, sillä konkreettisia tuloksia ei ole vielä saatu. Yritysten
velkaantumista lisäävät verokannustimet ovat edelleen hyvin suuret. Vuonna 2012
kuilu uusien investointien verokohtelussa velkarahoituksen ja oman pääoman
ehtoisen rahoituksen välillä oli Maltassa EU-maista toiseksi suurin. Tämä
velanoton suosiminen saattaa johtaa yrityksissä suhteettoman suureen
velkavivutukseen ja pääoman tehottomaan kohdentamiseen. Malta kuuluu niihin
harvoihin jäsenvaltioihin, jotka eivät ole pyrkineet sääntelyllä estämään
velanoton suosimista.
(11)     Maltalla on edelleen haasteita
julkisen talouden kestävyydessä, sillä ennusteiden mukaan väestön ikääntymisen
vaikutus julkiseen talouteen on huomattavasti EU:n keskiarvoa suurempi. Yli
puolet ikääntymisen liittyvien menojen ennustetusta kokonaiskasvusta johtuu
eläkemenojen kasvusta. Lakisääteinen eläkeikä on kuitenkin muihin
jäsenvaltioihin verrattuna edelleen alhainen, ja sen nostaminen vuonna 2006
toteutetun lakiuudistuksen mukaisesti tapahtuu hitaasti. Järjestelmää on vielä
uudistettava kestävyyden varmistamiseksi, mutta samalla olisi turvattava eläkkeiden
riittävyys ja huolehdittava sukupolvien välisen oikeudenmukaisuuden
toteutumisesta. Työmarkkinaosapuolten kanssa käydyissä keskusteluissa ei ole
kuitenkaan esitetty eläkeuudistuksiin liittyviä konkreettisia ehdotuksia.
Ikääntyneiden työntekijöiden työllisyysaste on alhainen ja kattava strategia
aktiivisen ikääntymisen tukemiseksi on edelleen laatimatta. Rajalliset
perusterveydenhuoltopalvelut saattavat yhdessä ennusteiden mukaisen väestön
ikääntymisen kanssa johtaa korkeisiin terveydenhuoltokustannuksiin pitkällä
aikavälillä. Julkisiin hankintoihin liittyvät hallinnolliset valmiudet ovat
heikot, mikä johtaa monimutkaisiin ja pitkällisiin menettelyihin.
(12)     Toimenpiteet koulunkäynnin
keskeyttämisen vähentämiseksi, kuten hiljattain käynnistetty valmisteluprosessi
asiaa koskevan strategian laatimiseksi, ovat tervetulleita, sillä niiden avulla
voidaan vähentää myös osaamisen kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuutta.
Toimien vaikuttavuus riippuu niiden asianmukaisesta ja oikea-aikaisesta
täytäntöönpanosta, jota on seurattava tiiviisti. Yleissivistävän ja
ammatillisen koulutuksen ja työmarkkinoiden tarpeiden riittämätön kohtaavuus
muodostaa kuitenkin merkittävän pullonkaulan. Yhden yhtenäisen, useampia
tutkintotasoja kattavan oppisopimuskoulutusjärjestelmän perustamisen
suunnitelmien mukaisesti odotetaan niin ikään edistävän työmarkkinoiden
tarpeita vastaavan työvoiman kehittämistä.
(13)     Malta on myös toteuttanut
huomattavia toimenpiteitä lisätäkseen naisten työvoimaosuutta, lähinnä
parantamalla työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista. Osittain suotuisan
ikäkohorttivaikutuksen ansiosta naisten työllisyysaste nousee edelleen.
Parantamisen varaa on silti yhä: naisten työllisyysaste on alhainen, vanhemmuus
vaikuttaa edelleen merkittävästi naisten osallistumiseen työmarkkinoille ja
sukupuolten välinen työllisyyskuilu on EU:n pahin. Naisten työllisyysastetta
voidaan vielä nostaa edistämällä joustavia työjärjestelyjä ja tarjoamalla
kohtuuhintaisia lasten päivä- ja iltapäivähoitopaikkoja entistä suuremmalle
osalle väestöä.
(14)     Maltan elinkustannusten
sopeutusmekanismissa on erityispiirteitä, jotka näyttävät lieventävän sen
kielteisiä vaikutuksia työmarkkinoiden kokonaissuorituskykyyn ja
palkkasopeutukseen. Käytössä on kiinteä korotus, mikä tarkoittaa sitä, että
ns. viiteperuspalkkaa suurempien palkkojen osalta inflaation vaikutus
korvataan vain osittain. Lisäksi käytössä on erilaisia mikro- ja makrotason
poikkeuslausekkeita, ja palkkaneuvottelut on keskitetty kokonaan. Erityisen
heikkojen suhdannejaksojen yhteydessä mekanismi saattaa silti edelleen
vaikeuttaa reaalipalkkojen joustomahdollisuuksia ja haitata siten
työmarkkinoiden sopeutusta ja kilpailukykyä. Joidenkin mekanismissa käytetyn
hintaindeksin osatekijöiden hintojen, erityisesti energiahintojen, epävakaus voisi
aiheuttaa inflaatiopainetta palkka-hintakierteen kautta. Potentiaalisten
riskien lievittämiseksi on tästä syystä tärkeää kerätä palkkoja ja tuottavuutta
koskevia tietoja sektorikohtaisesti ja seurata tiiviisti palkkojen
indeksointijärjestelmän vaikutuksia. Maltan viranomaisten olisi seurattava
tarkoin mekanismin vaikutusta talouteen ja oltava valmiita uudistamaan sitä
tarvittaessa.
(15)     Maltan kilpailukykyyn
kohdistuu edelleen riskejä, koska sähkön hinta on korkea energiahuollon
yksipuolisuuden ja kehnon ympäristötehokkuuden vuoksi. Epävarmuutta lisää
pääasiallisen energiantuottajan (Enemalta) heikko rahoitustilanne, mutta
näkymien odotetaan paranevan vuoden 2014 jälkeen, kun sähköverkkoyhteys
Sisiliaan avataan. Vaikka useita mm. aurinkoenergian tuottamiseen liittyviä
aloitteita on viety eteenpäin, uusiutuvien energialähteiden osuus on yhä hyvin
pieni, ja esimerkiksi tuulipuistojen kehittämiseen liittyvien suurhankkeiden
toteutettavuus näyttää olevan uhattuna. Energiatehokkuus on parantunut etenkin
julkisissa rakennuksissa unionin rahoitustuen avulla. Myös Maltan
liikennejärjestelmän ympäristötehokkuus on heikko. Maltalle olisi hyötyä
kattavasta liikennestrategiasta, jonka avulla pyrittäisiin parantamaan julkista
liikennettä ja tieverkostoa ja vähentämään järjestelmän hiilidioksidipäästöjä
sekä kannustamaan edelleen muiden liikennemuotojen kuin henkilöauton käyttöön.
(16)     Maltan pankkisektori on hyvin
merkittävä suhteessa maan talouden kokoon. Tämä johtuu erityisesti pienistä
kotimaisista ja kansainvälisistä pankeista, joiden kotimaiselle taloudelle
aiheuttamat riskit ovat vähäiset. Niitä on siitä huolimatta syytä edelleen
valvoa tiukasti, jotta voidaan estää niiden toiminnasta rahoitusvakaudelle
aiheutuvat haittavaikutukset. Kotimaisilla pankeilla on edelleen suuria riskejä
kiinteistömarkkinoilla, koska erityiset luottotappiovaraukset ovat suhteellisen
pieniä. Toimintalinjauksista on keskusteltu, mutta niiden pohjalta on vielä
annettava asianmukaiset säännökset. Tuomioistuinjärjestelmä kärsii tehottomuudesta,
joka aiheuttaa rahoitusvakauden kannalta lisää riskejä.
Maksukyvyttömyystapausten käsittely kestää pitkään, mikä haittaa
vakuusoikeuksien täytäntöönpanoa. Taloudellisesti vaikeina aikoina tämä voi
aiheuttaa lisärasitusta pankkien taseisiin ja kasvattaa tappioita, mikä johtaa
pankkien pääomittamisen tarpeeseen.
(17)     Komissio on EU-ohjausjakson
osana analysoinut kattavasti Maltan talouspolitiikkaa. Se on arvioinut
vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman ja esittänyt perusteellisen
tarkastelun. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Maltan
finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan
myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä
talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin
kansallisiin päätöksiin. EU-ohjausjakson yhteydessä annetut komission
suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–5.
(18)     Neuvosto on tutkinut Maltan
vakausohjelman edellä esitetyn arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[9] ilmenee erityisesti jäljempänä
esitettävästä suosituksesta 1.
(19)     Neuvosto on tutkinut
kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen
tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6
artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä
esitettävistä suosituksista 2 ja 5.
(20)     Komissio on EU-ohjausjakson
osana analysoinut myös koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut
tämän perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on
euro. Myös Maltan olisi varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan
täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,
SUOSITTAA, että Malta toteuttaisi
vuosina 2013–2014 toimia, joilla se:
1.           määrittelee ja toteuttaa tarvittavat
toimenpiteet varmistaakseen liiallista alijäämää koskevan menettelyn yhteydessä
annetuissa neuvoston suosituksissa esitettyjen rakenteellisten sopeutustoimien
täytäntöönpanon, jotta liiallinen alijäämä saadaan korjattua kestävällä ja
kasvua edistävällä tavalla viimeistään vuonna 2014 turvautumatta liiaksi
kertaluonteisiin/väliaikaisiin toimenpiteisiin; jatkaa liiallisen alijäämän
korjaamisen jälkeen rakenteellista sopeutusta asianmukaisella vauhdilla siten,
että keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan viimeistään vuonna 2017; ottaa
käyttöön sitovan sääntöperusteisen monivuotisen julkisen talouden kehyksen
vuonna 2013; varmistaa verosäännösten noudattamisen parantamiseen ja
veronkierron torjumiseen tähtäävien toimien toteuttamisen käytännössä ja ryhtyy
toimiin vähentääkseen velanoton suosimista yritysverotuksessa;
2.           julkisen talouden pitkän
aikavälin kestävyyden varmistamiseksi uudistaa eläkejärjestelmää, jotta
odotettua menojen kasvua voidaan hillitä, muun muassa nopeuttamalla
lakisääteisen eläkeiän nostamista, kytkemällä lakisääteinen eläkeikä
elinajanodotteeseen sekä kannustamalla yksityiseen eläkesäästämiseen; toteuttaa
toimenpiteitä ikääntyneiden työntekijöiden työllisyysasteen nostamiseksi
laatimalla ja panemalla täytäntöön kattavan strategian aktiivisen ikääntymisen
tukemiseksi; jatkaa terveydenhuoltosektorin uudistamista sen
kustannustehokkuuden parantamiseksi, erityisesti vahvistamalla julkista
perusterveydenhuoltoa; tehostaa julkisia hankintamenettelyjä ja lyhentää niiden
kestoa;
3.           jatkaa toimia koulunkäynnin
keskeyttämisen vähentämiseksi erityisesti perustamalla kattavan
valvontajärjestelmän ja parantaa koulutuksen kohdentamista työmarkkinoiden
tarpeisiin osaamisvajeiden täyttämiseksi, myös toteuttamalla suunnitteilla
olevan oppisopimuskoulutusjärjestelmän uudistuksen; jatkaa toimia naisten
työvoimaosuuden parantamiseksi tukemalla joustavia työjärjestelyjä ja
erityisesti lisäämällä kohtuuhintaisten päivähoito- ja iltapäivähoitopaikkojen
tarjontaa;
4.           jatkaa toimia energiapaletin
ja energialähteiden monipuolistamiseksi erityisesti lisäämällä uusiutuvien
energialähteiden käyttöä ja varmistamalla, että yhdistyminen Sisilian
sähköverkkoon toteutuu aikataulun mukaisesti; jatkaa toimia energiatehokkuuden
edistämiseksi ja liikennesektorin päästöjen vähentämiseksi;
5.           toteuttaa toimenpiteitä,
joilla vahvistetaan edelleen pankkisektorin varauksia lainojen
arvonalenemisesta aiheutuvien tappioiden varalta kiinteistömarkkinoiden
riskikeskittymästä aiheutuvien potentiaalisten riskien lieventämiseksi; jatkaa
politiikkatoimia, joilla varmistetaan pankkisektorin ja erityisesti pienten
kotimaisten ja kansainvälisesti suuntautuneiden pankkien tiukka valvonta;
parantaa tuomioistuinjärjestelmän yleistä tehokkuutta esimerkiksi lyhentämällä
maksukyvyttömyysmenettelyjen käsittelyyn kuluvaa aikaa.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2013) 368 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 ja P7_TA(2013)0053.
[5]               Neuvoston päätös 2013/208/EU, annettu 22 päivänä
huhtikuuta 2013.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 120 final.
[9]               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan
mukaisesti.