title: Euroopan järjestelmäriskikomitean suositus, annettu 16 päivänä heinäkuuta 2018, makrovakauspoliittisten toimenpiteiden rajat ylittävien vaikutusten arvioinnista ja vapaaehtoisesta vastavuoroisuudesta annetun suosituksen EJRK/2015/2 muuttamisesta (EJRK/2018/5)

text:
               21.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 338/1

      EUROOPAN JÄRJESTELMÄRISKIKOMITEAN SUOSITUS,
      annettu 16 päivänä heinäkuuta 2018,
      makrovakauspoliittisten toimenpiteiden rajat ylittävien vaikutusten arvioinnista ja vapaaehtoisesta vastavuoroisuudesta annetun suosituksen EJRK/2015/2 muuttamisesta
      (EJRK/2018/5)
      (2018/C 338/01)
      EUROOPAN JÄRJESTELMÄRISKIKOMITEAN HALLINTONEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
      ottaa huomioon finanssijärjestelmän makrotason vakauden valvonnasta Euroopan unionissa ja Euroopan järjestelmäriskikomitean perustamisesta 24 päivänä marraskuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1092/2010 (1) ja erityisesti sen 3 artiklan sekä 16 ja 18 artiklan,
      ottaa huomioon luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (2) ja erityisesti sen 458 artiklan 8 kohdan,
      ottaa huomioon Euroopan järjestelmäriskikomitean työjärjestyksen hyväksymisestä 20 päivänä tammikuuta 2011 annetun Euroopan järjestelmäriskikomitean päätöksen EJRK/2011/1 (3) ja erityisesti sen 18–20 artiklan,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Kansallisten makrovakauspoliittisten toimenpiteiden tehokkuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi on tärkeää täydentää unionin lainsäädännön mukaista pakollista vastavuoroisuutta vapaaehtoisella vastavuoroisuudella.

                  (2)

                  Makrovakauspoliittisten toimenpiteiden vapaaehtoista vastavuoroisuutta koskevan kehyksen, joka on vahvistettu Euroopan järjestelmäriskikomitean suosituksessa EJRK/2015/2 (4), tarkoituksena on varmistaa, että kaikki yhdessä jäsenvaltiossa aktivoidut riskiperusteiset makrovakauspoliittiset toimenpiteet toteutetaan vastavuoroisesti muissa jäsenvaltioissa.

                  (3)

                  Euroopan järjestelmäriskikomitean suosituksessa EJRK/2017/4 (5) suositellaan, että asianomainen aktivoiva viranomainen tekee toimittaessaan vastavuoroisuuspyynnön Euroopan järjestelmäriskikomitealle (EJRK) ehdotuksen sovellettavan olennaisuuskynnyksen enimmäistasosta, jonka alittavalla tasolla katsotaan, että kyseessä olevat makrovakausriskit eivät vaikuta yksittäiseen rahoituspalvelujen tarjoajaan olennaisella tavalla sillä lainkäyttöalueella, jossa asianomainen aktivoiva viranomainen soveltaa kyseistä makrovakauspoliittista toimenpidettä. Euroopan järjestelmäriskikomitean päätöksessä EJRK/2015/4 (6) tarkoitettu EJRK:n pysyvä arviointiryhmä voi tarvittaessa ehdottaa tästä poikkeavaa kynnystä.

                  (4)

                  Luottolaitoksiin, joilla on toimilupa Belgiassa ja jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää lakisääteisiä pääomavaatimuksia laskettaessa, sovelletaan 30 päivästä huhtikuuta 2018 lähtien asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan nojalla riskipainon korotusta sellaisten vähittäisvastuiden osalta, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta, ja korotus koostuu seuraavista osatekijöistä: a) kiinteämääräinen viiden prosenttiyksikön suuruinen riskipainon korotus, ja b) suhteellinen riskipainon korotus, joka sisältää riskipainojen vastuilla painotetun keskiarvon prosenttiosuuden (33 prosenttia).

                  (5)

                  Belgian EJRK:lle asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 8 kohdan nojalla esittämästä pyynnöstä ja estääkseen kielteisten rajat ylittävien vaikutusten syntymisen siinä muodossa, että toimintaa siirrettäisiin suosiollisimmille alueille ja sääntelyeroja käytetäisiin hyväksi sen seurauksena, että Belgian asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaisesti soveltama makrovakauspoliittinen toimenpide pantaisiin täytäntöön, Euroopan järjestelmäriskikomitean hallintoneuvosto päättänyt sisällyttää tämän toimenpiteen niiden makrovakauspoliittisten toimenpiteiden luetteloon, joiden vastavuoroista toteuttamista suositetaan suosituksen EJRK/2015/2 mukaisesti.

                  (6)

                  Tästä syystä suositusta EJRK/2015/2 olisi muutettava vastaavasti,

            ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

         MUUTOKSET

      Muutetaan suositusta EJRK/2015/2 seuraavasti:

                  1.

                  Korvataan 1 jaksossa olevan suosituksen C 1 kohta seuraavasti:

                              ”1.

                              Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti muiden asianomaisten viranomaisten hyväksymiä makrovakauspoliittisia toimenpiteitä, joiden vastavuoroista toteuttamista EJRK on suositellut. Suosituksena on, että seuraavat toimenpiteet, jotka kuvataan tarkemmin liitteessä, toteutetaan vastavuoroisesti:
                              Viro:

                                          —

                                          1 prosentin järjestelmäriskipuskurikanta, jota sovelletaan direktiivin 2013/36/EU 133 artiklan mukaisesti kaikkien Virossa toimiluvan saaneiden luottolaitosten kotimaisiin vastuisiin;

                                    Suomi:

                                          —

                                          15 prosentin alaraja lainojen keskimääräiselle riskipainolle niiden asuntolainojen osalta, joiden vakuutena on Suomessa sijaitsevia asuinkiinteistöjä, sovellettuna asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaisesti luottolaitoksiin, joilla on toimilupa Suomessa ja jotka käyttävät sisäisten luottoluokitusten menetelmää lakisääteisiä pääomavaatimuksia laskettaessa;

                                    Belgia:

                                          —

                                          luottolaitoksiin, joilla on toimilupa Belgiassa ja jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää lakisääteisiä pääomavaatimuksia laskettaessa, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan nojalla riskipainon korotusta sellaisten vähittäisvastuiden osalta, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta, ja korotus koostuu seuraavista osatekijöistä:

                                                      a)

                                                      kiinteämääräinen viiden prosenttiyksikön suuruinen riskipainon korotus, ja

                                                      b)

                                                      suhteellinen riskipainon korotus, joka sisältää riskipainojen vastuilla painotetun keskiarvon 33 prosentin suuruisen osuuden, jota sovelletaan sellaisiin vähittäisvastuisiin, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta.”;

                  2.

                  Liite korvataan tämän suosituksen liitteellä.

         Annettu Frankfurt am Mainissa 16 päivänä heinäkuuta 2018.

            Francesco MAZZAFERRO

               EJRK:n sihteeristön päällikkö,

               EJRK:n hallintoneuvoston puolesta

         (1)  EUVL L 331, 15.12.2010, s. 1.

         (2)  EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1.

         (3)  EUVL C 58, 24.2.2011, s. 4.

         (4)  Euroopan järjestelmäkomitean suositus EJRK/2015/2, annettu 15 päivänä joulukuuta 2015, makrovakauspoliittisten toimenpiteiden rajat ylittävien vaikutusten arvioinnista ja vapaaehtoisesta vastavuoroisuudesta (EUVL C 97, 12.3.2016, s. 9).

         (5)  Euroopan järjestelmäkomitean suositus EJRK/2017/4, annettu 20 päivänä lokakuuta 2017, makrovakauspoliittisten toimenpiteiden rajat ylittävien vaikutusten arvioinnista ja vapaaehtoisesta vastavuoroisuudesta annetun suosituksen EJRK/2015/2 muuttamisesta (EUVL C 431, 15.12.2017, s. 1).

         (6)  Euroopan järjestelmäriskikomitean päätös EJRK/2015/4, annettu 16 päivänä joulukuuta 2015, asianomaisten viranomaisten päättämien kansallisten makrovakauspoliittisten toimenpiteiden ilmoittamista ja EJRK:n lausuntojen ja suositusten antamista koskevasta koordinointikehyksestä sekä päätöksen EJRK/2014/2 kumoamisesta (EUVL C 97, 12.3.2016, s. 28).

         LIITE
         ”

                  Liite

                     Viro

                        1 prosentin järjestelmäriskipuskurikanta, jota sovelletaan direktiivin 2013/36/EU 133 artiklan mukaisesti kaikkien Virossa toimiluvan saaneiden luottolaitosten kotimaisiin vastuisiin

                  I.   Toimenpiteen kuvaus

                              1.

                              Viron toimenpide on 1 prosentin järjestelmäriskipuskurikanta, jota sovelletaan direktiivin 2013/36/EU 133 artiklan mukaisesti kaikkien Virossa toimiluvan saaneiden luottolaitosten kotimaisiin vastuisiin.

                        II.   Vastavuoroisuus

                              2.

                              Jos jäsenvaltiot ovat saattaneet direktiivin 2013/36/EY 134 artiklan osaksi kansallista lainsäädäntöä, suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset toteuttavat direktiivin 2013/36/EU 134 artiklan 1 kohdan mukaisesti vastavuoroisesti Viron toimenpiteen jäsenvaltiossa toimiluvan saaneiden laitosten niihin vastuisiin, jotka sijaitsevat Virossa. Tässä kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa sovelletaan suosituksen C 3 kohdassa täsmennettyä määräaikaa.

                              3.

                              Jos jäsenvaltiot eivät ole saattaneet direktiivin 2013/36/EY 134 artiklaa osaksi kansallista lainsäädäntöä, suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset toteuttavat suosituksen C 2 kohdan mukaisesti vastavuoroisesti Viron toimenpiteen jäsenvaltiossa toimiluvan saaneiden laitosten niihin vastuisiin, jotka sijaitsevat Virossa. Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset hyväksyvät vastaavan toimenpiteen kuuden kuukauden kuluessa.

                     Suomi

                        Luottolaitoskohtainen 15 prosentin alaraja, joka koskee lainojen keskimääräistä riskipainoa niiden asuntolainojen osalta, joiden vakuutena on Suomessa sijaitsevia asuinkiinteistöjä, ja jota sovelletaan luottolaitoksiin, jotka käyttävät asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaista sisäisten luottoluokituksen menetelmää (Internal Ratings Based (IRB) Approach) (jäljempänä ’IRB-luottolaitokset’)

                  I.   Toimenpiteen kuvaus

                              1.

                              Suomen toimenpide, jota sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaisesti, koostuu luottolaitoskohtaisesta IRB-luottolaitoksiin salkkutasolla sovellettavasta 15 prosentin alarajasta, joka koskee lainojen keskimääräistä riskipainoa niiden asuntolainojen osalta, joiden vakuutena on Suomessa sijaitsevia asuinkiinteistöjä.

                        II.   Vastavuoroisuus

                              2.

                              Asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 5 kohdan mukaisesti suosituksena on, että asianomaisten jäsenvaltioiden asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti Suomen toimenpiteen ja soveltavat sitä IRB-luottolaitosten asuntolainasalkkuihin, joiden vakuutena on Suomessa sijaitsevia asuinkiinteistöjä ja joita ovat laskeneet liikkeeseen jäsenvaltiossa toimiluvan saaneet Suomessa sijaitsevat sivuliikkeet. Tässä kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa sovelletaan suosituksen C 3 kohdassa täsmennettyä määräaikaa.

                              3.

                              Lisäksi suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti Suomen toimenpiteen ja soveltavat sitä IRB-luottolaitosten asuntolainasalkkuihin, joiden vakuutena on Suomessa sijaitsevia asuinkiinteistöjä ja joita niiden lainkäyttöalueelle perustetut luottolaitokset tarjoavat suoraan maasta toiseen. Tässä kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa sovelletaan suosituksen C 3 kohdassa täsmennettyä määräaikaa.

                              4.

                              Suosituksen C 2 kohdan mukaisesti suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat EJRK:tä kuultuaan sellaisia lainkäyttöalueellaan käytettävissä olevia makrovakauspoliittisia toimenpiteitä, jotka vaikutukseltaan parhaiten vastaavat edellä mainittua vastavuoroisesti toteutettavaksi suositeltavaa toimenpidettä, ja muun muassa hyväksyvät direktiivin 2013/36/EU VII osaston 2 luvun IV jaksossa säädettyjä valvontatoimenpiteitä ja -valtuuksia. Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset hyväksyvät vastaavan toimenpiteen neljän kuukauden kuluessa.

                        III.   Olennaisuuskynnys

                              5.

                              Toimenpidettä täydentää 1 miljardin euron olennaisuuskynnys, joka koskee vastuita asuntolainamarkkinoilla Suomessa ja joka ohjaa vastavuoroisuutta toteuttavien jäsenvaltioiden mahdollista de minimis -periaatteen soveltamista.

                              6.

                              Suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson mukaisesti asianomaisen jäsenvaltion asianomaiset viranomaiset voivat vapauttaa vastavuoroisuudesta yksittäisiä IRB-luottolaitoksia, joiden asuntolainasalkut, joiden vakuutena on Suomessa sijaitsevia asuinkiinteistöjä, ovat epäolennaisia ja jäävät alle 1 miljardin euron olennaisuuskynnyksen. Tässä tapauksessa asianomaisten viranomaisten pitäisi seurata vastuiden olennaisuutta, ja suosituksena on, että ne toteuttavat vastavuoroisuuden, jos IRB-luottolaitos ylittää 1 miljardin euron kynnyksen.

                              7.

                              Jos ei ole yhtään IRB-luottolaitosta, jolla on toimilupa muissa asianomaisissa jäsenvaltioissa ja sivuliikkeitä Suomessa tai jotka tarjoavat rahoituspalveluja suoraan Suomessa ja joilla olisi vähintään 1 miljardin euron vastuut Suomen asuntomarkkinoilla, asianomaisten jäsenvaltioiden asianomaiset viranomaiset voivat päättää jättää vastavuoroisuuden toteuttamatta, kuten suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jaksossa todetaan. Tässä tapauksessa asianomaisten viranomaisten pitäisi seurata vastuiden olennaisuutta, jja suosituksena on, että ne toteuttavat vastavuoroisuuden, jos IRB-luottolaitos ylittää 1 miljardin euron kynnyksen.

                     Belgia

                        Luottolaitoksiin, joilla on toimilupa Belgiassa ja jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää, asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan nojalla sovellettava riskipainon korotus sellaisten vähittäisvastuiden osalta, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta. Korotus koostuu kahdesta osatekijästä:

                              a)

                                    kiinteämääräisestä viiden prosenttiyksikön suuruisesta riskipainon korotuksesta, ja

                              b)

                                    suhteellisesta riskipainon korotuksesta, joka sisältää riskipainojen vastuilla painotetun keskiarvon 33 prosentin suuruisen osuuden, jota sovelletaan sellaisiin vähittäisvastuisiin, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta.

                        I.   Toimenpiteen kuvaus

                              1.

                              Belgian toimenpide, jota sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan nojalla luottolaitoksiin, joilla on toimilupa Belgiassa ja jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää, koostuu riskipainon korotuksesta sellaisten vähittäisvastuiden osalta, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta, ja se sisältää kaksi osatekijää:

                                          a)

                                          Ensimmäinen osatekijä sisältää riskipainon korotuksen viidellä prosenttiyksiköllä sellaisten vähittäisvastuiden osalta, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta, ja se saadaan laskemalla riskipainon korotuksen toinen osa b kohdan mukaisesti.

                                          b)

                                          Toinen osatekijä sisältää riskipainojen vastuilla painotetun keskiarvon 33 prosentin suuruisen osuuden, jota sovelletaan sellaisiin vähittäisvastuisiin, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta. Riskipainojen vastuilla painotettu keskiarvo on yksittäisten lainojen riskipainojen keskiarvo, joka lasketaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 154 artiklan mukaisesti, painotettuna asianomaisella vastuuarvolla.

                        II.   Vastavuoroisuus

                              2.

                              Asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 5 kohdan mukaisesti suosituksena on, että asianomaisten jäsenvaltioiden asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti Belgian toimenpiteen soveltamalla sitä jäsenvaltiossa toimiluvan saaneiden luottolaitosten Belgiassa sijaitseviin sivuliikkeisiin, jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää, suosituksen C 3 kohdassa täsmennetyssä määräajassa.

                              3.

                              Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti Belgian toimenpiteen soveltamalla sitä jäsenvaltiossa toimiluvan saaneisiin luottolaitoksiin, jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää ja joilla on suoria vähittäisvastuita, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta. Suosituksen C 2 kohdan mukaisesti suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat suosituksen C 3 kohdassa täsmennetyssä määräajassa samaa toimenpidettä kuin aktivoiva viranomainen on toteuttanut Belgiassa.

                              4.

                              Jos samaa makrovakauspoliittista toimenpidettä ei ole käytettävissä asianomaisten viranomaisten lainkäyttöalueella, suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat EJRK:tä kuultuaan sellaisia lainkäyttöalueellaan käytettävissä olevia makrovakauspoliittisia toimenpiteitä, jotka vaikutukseltaan parhaiten vastaavat edellä mainittua vastavuoroisesti toteutettavaksi suositeltavaa toimenpidettä, ja muun muassa hyväksyvät direktiivin 2013/36/EU VII osaston 2 luvun IV jaksossa säädettyjä valvontatoimenpiteitä ja -valtuuksia. Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset hyväksyvät vastaavan toimenpiteen viimeistään neljän kuukauden kuluessa tämän suosituksen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

                        III.   Olennaisuuskynnys

                              5.

                              Toimenpidettä täydentää 2 miljardin euron laitoskohtainen olennaisuuskynnys, joka ohjaa toimenpidettä vastavuoroisesti toteuttavien asianomaisten viranomaisten mahdollista de minimis -periaatteen soveltamista.

                              6.

                              Suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson mukaisesti asianomaisen jäsenvaltion asianomaiset viranomaiset voivat vapauttaa vastavuoroisuudesta yksittäisiä jäsenvaltiossa toimiluvan saaneita luottolaitoksia, jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää ja joiden vähittäisvastuut, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta, ovat epäolennaisia ja jäävät alle 2 miljardin euron olennaisuuskynnyksen. Kun sovelletaan olennaisuuskynnystä, asianomaisten viranomaisten pitäisi seurata vastuiden olennaisuutta, ja suosituksena on, että Belgian toimenpidettä sovelletaan aikaisemmin vapautettuihin yksittäisiin jäsenvaltiossa toimiluvan saaneisiin luottolaitoksiin, jos 2 miljardin euron olennaisuuskynnys ylittyy.

                              7.

                              Jos ei ole yhtään luottolaitosta, jolla on toimilupa asianomaisissa jäsenvaltioissa ja sivuliikkeitä Belgiassa tai jolla on suoria vähittäisvastuita, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta, sekä joka käyttää sisäisen luottoluokituksen menetelmää ja jolla on vähintään 2 miljardin euron vastuut Belgian asuinkiinteistömarkkinoilla, asianomaisten jäsenvaltioiden asianomaiset viranomaiset voivat suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson nojalla päättää, ettei vastavuoroisuutta toteuteta Belgian toimenpiteen osalta. Tässä tapauksessa asianomaisten viranomaisten pitäisi seurata vastuiden olennaisuutta, ja suosituksena on, että ne toteuttavat vastavuoroisuuden Belgian toimenpiteen osalta, jos sisäisen luottoluokituksen menetelmää käyttävä luottolaitos ylittää 2 miljardin euron kynnyksen.

                              8.

                              Suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson mukaisesti 2 miljardin euron olennaisuuskynnys on suositeltu enimmäiskynnyksen taso. Vastavuoroisuuden toteuttavat asianomaiset viranomaiset saavat siis suositellun kynnyksen soveltamisen sijasta asettaa lainkäyttöalueilleen matalamman kynnyksen, jos se on asianmukaista, tai toteuttaa vastavuoroisuuden toimenpiteen osalta ilman olennaisuuskynnystä.

            ”


title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 19 päivänä lokakuuta 2018, Euroopan unionin neuvostolle De Nederlandsche Bankin ulkopuolisista tilintarkastajista (EKP/2018/25)

text:
               30.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 394/1

      EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
      annettu 19 päivänä lokakuuta 2018,
      Euroopan unionin neuvostolle De Nederlandsche Bankin ulkopuolisista tilintarkastajista
      (EKP/2018/25)
      (2018/C 394/01)
      EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
      ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 27.1 artiklan,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoston suosittelemat ja Euroopan unionin neuvoston hyväksymät riippumattomat ulkopuoliset tilintarkastajat tarkastavat EKP:n ja sellaisten kansallisten keskuspankkien tilit, joiden rahayksikkö on euro.

                  (2)

                  De Nederlandsche Bankin nykyisten ulkopuolisten tilintarkastajien, Deloitte Accountants B.V:n, toimikausi päättyy tilikauden 2018 tilintarkastuksen jälkeen. Tämän vuoksi on tarpeen nimittää uudet ulkopuoliset tilintarkastajat tilikaudesta 2019 alkaen.

                  (3)

                  De Nederlandsche Bank on valinnut KPMG Accountants NV:n ulkopuolisiksi tilintarkastajikseen tilikausiksi 2019–2022 siten, että toimikausi on vuosittain uusittavissa tilikauteen 2025 asti,

            ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
      On suositeltavaa, että KPMG Accountants NV nimitetään De Nederlandsche Bankin ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi tilikausiksi 2019–2022 siten, että toimikausi on vuosittain uusittavissa tilikauteen 2025 asti.

         Tehty Frankfurt am Mainissa 19 päivänä lokakuuta 2018.

               EKP:n puheenjohtaja

            Mario DRAGHI


title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 25 päivänä heinäkuuta 2019, Euroopan unionin neuvostolle Central Bank of Maltan ulkopuolisista tilintarkastajista (EKP/2019/24)

text:
               21.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/1

      EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
      annettu 25 päivänä heinäkuuta 2019,
      Euroopan unionin neuvostolle Central Bank of Maltan ulkopuolisista tilintarkastajista
      (EKP/2019/24)
      (2019/C 283/01)
      EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
      ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 27.1 artiklan,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoston suosittelemat ja Euroopan unionin neuvoston hyväksymät riippumattomat ulkopuoliset tilintarkastajat tarkastavat EKP:n ja sellaisten kansallisten keskuspankkien tilit, joiden rahayksikkö on euro.

                  (2)

                  Central Bank of Maltan ulkopuolisten tilintarkastajien, PricewaterhouseCoopersin, toimikausi päättyi tilikauden 2018 tilintarkastuksen jälkeen. Tämän vuoksi on tarpeen nimittää uudet ulkopuoliset tilintarkastajat tilikaudesta 2019 alkaen.

                  (3)

                  Central Bank of Malta on valinnut KPMG:n ulkopuolisiksi tilintarkastajikseen tilikausiksi 2019–2025,

            ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
      On suositeltavaa, että KPMG nimitetään Central Bank of Maltan ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi tilikausiksi 2019–2025.

         Tehty Frankfurt am Mainissa 25 päivänä heinäkuuta 2019.

               EKP:n puheenjohtaja

            Mario DRAGHI


title: Neuvoston suositus, annettu 9 päivänä heinäkuuta 2019, Viron vuoden 2019 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettuViron vuoden 2019 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               5.9.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/30

      NEUVOSTON SUOSITUS,
      annettu 9 päivänä heinäkuuta 2019,
      Viron vuoden 2019 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettuViron vuoden 2019 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
      (2019/C 301/06)
      EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
      ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
      ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
      ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
      ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
      ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
      ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
      ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
      ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Komissio hyväksyi 21 päivänä marraskuuta 2018 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2019 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Se otti huomioon Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission 17 päivänä marraskuuta 2017 antaman Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria koskevan julistuksen. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 21 päivänä maaliskuuta 2019. Komissio hyväksyi 21 päivänä marraskuuta 2018 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Viro ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu. Samana päivänä komissio hyväksyi myös suosituksen neuvoston suositukseksi euroalueen talouspolitiikasta, jonka Eurooppa-neuvosto vahvisti 21 päivänä maaliskuuta 2019. Neuvosto hyväksyi 9 päivänä huhtikuuta 2019 suosituksen euroalueen talouspolitiikasta (3), jäljempänä ’vuoden 2019 euroalueen suositus’, jossa esitetään viisi euroaluetta koskevaa suositusta, jäljempänä ’euroaluetta koskevat suositukset’.

                  (2)

                  Koska Viro kuuluu jäsenvaltioihin, joiden rahayksikkö on euro, ja koska taloudet ovat talous- ja rahaliitossa vahvasti yhteydessä toisiinsa, Viron olisi varmistettava, että jäljempänä esitettävistä suosituksista 2 ja 3 ilmenevä vuoden 2019 euroalueen suositus pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti. Toimenpiteet, joilla investointeihin liittyvä talouspolitiikka keskitetään määritettyihin osa-alueisiin, edistävät euroaluetta koskevan suosituksen 2 noudattamista investointien tukemisen osalta.

                  (3)

                  Viroa koskeva vuoden 2019 maaraportti julkaistiin 27 päivänä helmikuuta 2019. Siinä arvioitiin Viron edistymistä neuvoston 13 päivänä heinäkuuta 2018 hyväksymien maakohtaisten suositusten (4) noudattamisessa, aiempina vuosina annettujen suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa.

                  (4)

                  Viro toimitti vuoden 2019 kansallisen uudistusohjelmansa 30 päivänä toukokuuta 2019 ja vuoden 2019 vakausohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2019.

                  (5)

                  Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen, jäljempänä ’ERI-rahastot’, ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (5) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa tämän säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla ERI-rahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

                  (6)

                  Viroon sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota. Vuoden 2019 vakausohjelma on esitetty olettaen, että politiikka pysyy muuttumattomana. Ohjelman tavoitteena on, että julkisen talouden alijäämä, joka vuonna 2018 oli 0,6 prosenttia suhteessa bruttokansantuotteeseen (BKT), on 0,2 prosenttia vuonna 2019, 0,3 prosenttia vuonna 2020 ja 0,7 prosenttia vuoteen 2022 mennessä. Uudelleenlasketun rakenteellisen rahoitusaseman (6) perusteella julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta, joka on 0,5 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, ei suunnitelman mukaan saavuteta vuoden 2019 vakausohjelman kattamalla kaudella. Julkisen talouden velan arvioidaan supistuvan 5,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2022 mennessä. Näiden julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on suotuisa. Toimenpiteitä, joita tarvitaan tukemaan suunniteltujen alijäämätavoitteiden saavuttamista, ei ole täsmennetty, mikä on tuloja koskevien oletusten kannalta riski.

                  (7)

                  Kun otetaan huomioon komission syksyn 2018 talousennuste, jonka mukaan Viro olisi vuonna 2019 lähempänä julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta, ja vaaditun sopeutuksen lieventämistä koskevat säännöt, nettomääräisten julkisten perusmenojen nimelliskasvu ei saisi olla yli 4,9 prosenttia, mikä vastaa 0,3 prosentin vuotuista rakenteellista sopeutusta vuonna 2019. Komission kevään 2019 talousennusteen mukaan on vaarana, että tästä vaatimuksesta poiketaan merkittävästi vuonna 2019.

                  (8)

                  Kun otetaan huomioon, että Viron tuotantokuilun on arvioitu olevan 2,7 prosenttia suhteessa BKT:hen ja BKT:n kasvavan potentiaalista kasvuvauhtia hitaammin, nettomääräisten julkisten perusmenojen nimellinen kasvu vuonna 2020 saisi olla enintään 4,1 prosenttia, mikä vastaisi vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisen yhteisesti sovitun sopeutuskaavion perusteella 0,6 prosentin vuotuista rakenteellista sopeutusta suhteessa BKT:hen. Komission kevään 2019 talousennusteen mukaan on vaarana, että Viro poikkeaa tästä merkittävästi vuonna 2020, olettaen että politiikka pysyy muuttumattomana. Kaiken kaikkiaan neuvosto katsoo, että vuodesta 2019 alkaen olisi toteutettava tarvittavia toimenpiteitä vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten noudattamiseksi.

                  (9)

                  Rahanpesun torjumisesta on tullut Viron painopistealue huomattavien rahanpesuskandaalien vuoksi. Viro on lujittanut rahanpesunvastaista säännöstöään, ja ulkomailla asuvien henkilöiden talletusten osuus Viron pankkisektorilla on pienentynyt huomattavasti. Haasteita on kuitenkin edelleen. Viron hallitus on toteuttanut lisätoimenpiteitä ja antanut ohjeita siitä, miten rahanpesuntorjuntaa voidaan vahvistaa edelleen, mutta Viron parlamentti ei ole vielä hyväksynyt lakiehdotusta, jonka tavoitteena on lisätä rahanpesunvastaiseen valvontaan liittyviä valmiuksia. Näiden toimenpiteiden hyväksymisen jälkeen olisi kiinnitettävä huomiota niiden tulokselliseen toteuttamiseen.

                  (10)

                  Osaamisvaje ja osaamisen kohtaanto-ongelmat ovat suurimpia esteitä yritysten investoinneille ja rajoittavat tuottavuuden suurempaa kasvua. Viro on viime vuosina toteuttanut kattavia uudistuksia, mutta työmarkkinoiden kehityssuuntaukset ja työikäisen väestön väheneminen asettavat pitkän aikavälin haasteita koulutusjärjestelmälle. Näihin haasteisiin kuuluvat edelleen koulunkäynnin keskeyttäneiden suuri määrä, kouluverkoston puutteellinen uudelleenorganisointi, korkea-asteen koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen riittämätön kyky vastata työmarkkinoiden tarpeisiin sekä opettajien ikääntymiseen ja ammatin vähäiseen houkuttelevuuteen liittyvät haasteet. Vaikka aikuiskoulutukseen osallistuminen lisääntyy, työvoiman taitojen kehittäminen ja uudelleenkoulutus ei ole riittävän nopeaa työmarkkinoiden kehityksen tasalla pysymiseksi. Riittämättömät innovointivalmiudet ovat keskeisessä asemassa havaittujen osaamistarpeiden kannalta. Tieto- ja viestintätekniikan asiantuntijoiden suuresta prosenttiosuudesta huolimatta yritykset tarjoavat vain vähän digiosaamiseen tähtäävää koulutusta. Koulutusjärjestelmän työmarkkinarelevanssia parantamalla voitaisiin varmistaa, että ihmisillä on oikeat taidot. Tähän päästäisiin esimerkiksi panostamalla uraneuvontaan, puuttumalla koulunkäynnin keskeyttämiseen ja ennakoimalla paremmin ammattitaitotarpeita. Lisäksi opettajien työolojen ja opetuksen laadun parantaminen sekä väestörakenteen ja talouden kehitykseen vastaavat koulutuspoliittiset toimenpiteet vahvistaisivat koulutusjärjestelmän valmiuksia.

                  (11)

                  Parannuksista huolimatta köyhyys, sosiaalinen syrjäytyminen ja tuloerot ovat edelleen suuria, erityisesti ikääntyneiden keskuudessa. Vuonna 2017 noin 42 prosenttia 65-vuotiaista ja sitä vanhemmista oli köyhyys- ja syrjäytymisvaarassa, kun unionin keskiarvo oli 15 prosenttia. Sosiaalietuuksilla ei edelleenkään pystytä vähentämään köyhyyttä tehokkaasti, ja sosiaalinen turvaverkko on heikko. Laadukkaiden ja kohtuuhintaisten sosiaalipalvelujen tarjoamista haittaavat terveys- ja sosiaalipalvelujen välinen heikko koordinointi ja kuntien suuresti vaihteleva kyky tunnistaa sosiaalipalvelujen tarve ja vastata siihen. Yksityishenkilöiden on myös katettava suuri osa viranomaisten tarjoamista palveluista aiheutuvista kustannuksista. Pitkäaikaishoitoon käytettävät julkiset menot olivat Virossa alle puolet unionin keskiarvosta (0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun ne vuonna 2016 olivat 1,6 prosenttia suhteessa BKT:hen). Virossa ei ole käytössä ehkäiseviä toimenpiteitä tai tukijärjestelmää omaishoitajien taakan keventämiseksi. Niiden ihmisten osuus, joilla on täyttämättömiä lääketieteellisiä tarpeita, on edelleen yksi unionin suurimmista (11,7 prosenttia), mikä on osoitus terveydenhuoltojärjestelmän saatavuuteen ja vaikuttavuuteen liittyvistä ongelmista. Nämä haasteet osoittavat, että on tarpeen tarjota kohtuuhintaisia ja laadukkaita sosiaali- ja terveydenhuoltopalveluja yhdennetyllä tavalla ja kehittää kattava pitkäaikaishoitojärjestelmä. Sosiaalista osallisuutta edistävät investoinnit, myös sosiaaliseen infrastruktuuriin, edistäisivät osallistavaa kasvua.

                  (12)

                  Sukupuolten palkkaero, joka oli 25,6 prosenttia vuonna 2017, on edelleen unionin suurimpia, ja se on kasvanut hieman edellisvuodesta. Lisäksi vanhemmuuden vaikutus naisten työllisyyteen (25,2 prosenttia) on selvästi unionin keskiarvoa (9,0 prosenttia) suurempi. Pitkät vanhempainvapaat johtavat usein naisten hitaampaan urakehitykseen. Naiset työskentelevät usein heikommin palkatuilla aloilla ja heikommin palkatuissa ammateissa, vaikka heidän koulutustasonsa on miesten koulutustasoa korkeampi. Viimeaikaisilla toimilla on lisätty vanhempainvapaata ja -etuuksia koskevan järjestelmän joustoa tavoitteena helpottaa vanhempien paluuta työmarkkinoille. Lastenhoitopalvelujen käyttö on parantunut. Esimerkiksi taloudellisen toiminnan, ammatin, iän, työkokemuksen tai työvuosien kaltaiset tekijät selittävät kuitenkin vain osan sukupuolten palkkaerosta, minkä vuoksi selittymätön ero on 20 prosenttia, kun unionin keskiarvo on 11,5 prosenttia. Palkkauksen läpinäkyvyys voisi auttaa ymmärtämään paremmin sukupuolten suuren palkkaeron taustalla olevia syitä. Jatkuvat investoinnit lastenhoitoon ja aktiivisiin työvoimatoimenpiteisiin auttaisivat naisia työllistymään. Lisäksi yhteistyö työmarkkinaosapuolten kanssa ja niiden valmiuksien vahvistaminen ovat edelleen tärkeitä laajemmassa yhteydessä.

                  (13)

                  Syrjäisen sijainnin ja harvan asutuksen vuoksi hyvin toimiva ja yhteenliitetty liikennejärjestelmä on keskeisessä asemassa Viron taloudellisen toiminnan ja viennin kannalta. Viron liikenneinfrastruktuurissa on puutteita yhteenliitettävyyden ja kestävyyden kannalta. Rautatie- ja intermodaaliliikenne on edelleen alikehittynyttä. Lisäksi tieliikenteen kasvihuonekaasupäästöt ovat lisääntyneet viiden viime vuoden aikana. Innovatiiviset ja kestävät ratkaisut voisivat auttaa vähentämään ruuhkautumista ja julkiseen liikenteeseen liittyviä ongelmia. Viron sähköjärjestelmän yhdistäminen Manner-Euroopan verkkoon on keskeistä, jotta voidaan varmistaa sähkön toimitusvarmuus koko Itämeren alueella. Infrastruktuuriin tehtävät investoinnit auttaisivat parantamaan virolaisten yritysten kilpailukykyä.

                  (14)

                  Erityisesti yksityisen sektorin investoinnit tutkimus- ja kehitystoimintaan ovat vähäisiä, ja Viron tuottavuus on jäänyt jälkeen. Julkiset tutkimus- ja kehitysmenot olivat vuonna 2017 hieman alle unionin keskiarvon, mutta yritysten investoinnit olivat vain 0,61 prosenttia suhteessa BKT:hen eli noin puolet unionin keskiarvosta. Yritysten, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten, jäljempänä ’pk-yritykset’, osuus tutkimus- ja innovaatiotoiminnasta on vähäinen. Muihin kuin tutkimukseen ja kehittämiseen liittyvät innovaatiomenot supistuvat, ja tiedemaailman ja yritysten välinen yhteistyö on vähäistä. Eräät näistä tekijöistä heikentävät maan innovointikykyä ja tuottavuutta. Entistä kohdennetummat investoinnit tutkimukseen, kehitykseen ja innovointiin, mukaan lukien yritysten digitalisointi ja automatisointi, lisäisivät Viron tuottavuutta ja kilpailukykyä. Samoin tutkimusaiheiden parempi priorisointi talouden kannalta merkityksellisillä aloilla. Viron viranomaiset ovat suunnitelleet ja toteuttaneet useita toimenpiteitä tutkimus- ja innovointijärjestelmän puutteiden korjaamiseksi, mutta niiden vaikutus on tähän mennessä ollut rajallinen.

                  (15)

                  Resurssi- ja energiatehokkuuteen liittyviä haasteita on yhä jäljellä. Viron ekoinnovoinnin suorituskyky ei täysin vastaa maan potentiaalia, ja sen ekoinnovoinnin yhdistetty indeksipistemäärä (60) on 40 prosenttia alle unionin keskiarvon. Joistain viime vuosina toteutetuista parannuksista huolimatta Viron resurssituottavuus on noin kolme kertaa unionin keskiarvoa heikompi ja ero kasvaa muuhun unioniin verrattuna. Vain pieni osa Viron pk-yrityksistä toteuttaa toimia parantaakseen resurssitehokkuuttaan ja muuttuakseen vihreämmäksi. Lisäksi talous on erittäin energiaintensiivinen, ja energiankulutuksen taso on selvästi unionin keskiarvon yläpuolella. Kaikki Viron alueet ovat jääneet jälkeen resurssi- ja energiatehokkuuden parantamisessa. Virossa uusiutuvan energian osuus liikenteessä oli 0,4 prosenttia vuonna 2017 eli huomattavasti alle kansallisen tavoitteen (10 prosenttia). Resurssi- ja energiatehokkuuden parantaminen erityisesti rakennusalalla ja kiertotalouden tukeminen, myös lisäämällä investointeja, edistäisivät entisestään kilpailukykyisempää ja kestävämpää taloutta.

                  (16)

                  Maksukyvyttömyysmenettelyt kestävät Virossa noin kolme vuotta, ja takaisinperintäaste on hieman yli 40 prosenttia. Tämä kahlitsee työvoima- ja rahoitusresursseja vähemmän tuottaviin yrityksiin. Se heikentää kannustimia investoida yrityksiin ja tarjota niille rahoitusta. Maksukyvyttömyyskehyksen uudistaminen olisi tärkeää, jotta voitaisiin lyhentää maksukyvyttömyysmenettelyjen kestoa ja nostaa velkojien perintäastetta. Uudistuksessa voitaisiin erityisesti kannustaa käyttämään maksukyvyttömyyttä edeltäviä ja niiden jälkeisiä uudelleenjärjestelymenettelyjä ja ehkäistä yritysten purkamista.

                  (17)

                  Kaudella 2021–2027 voitaisiin unionin rahastoja koskevan ohjelmasuunnittelun avulla auttaa korjaamaan joitakin suosituksissa havaituista puutteista, erityisesti vuoden 2019 maaraportin liitteen D kattamilla osa-alueilla. Näin Viro voisi mainituilla aloilla hyödyntää kyseisiä rahastoja parhaalla mahdollisella tavalla ottaen huomioon alueelliset erot.

                  (18)

                  Komissio on vuoden 2019 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Viron talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2019 maaraportissa. Se on arvioinut myös vuoden 2019 vakausohjelman, vuoden 2019 kansallisen uudistusohjelman ja jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Virolle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Komissio on ottanut huomioon ohjelmien ja jatkotoimenpiteiden merkityksen Viron finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne unionin sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla unionin tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.

                  (19)

                  Neuvosto on tutkinut vuoden 2019 vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (7) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1,

            SUOSITTAA, että Viro toteuttaa vuosina 2019 ja 2020 toimia, joilla se

         1.

            varmistaa, että nettomääräisten julkisten perusmenojen nimellinen kasvu on enintään 4,1 prosenttia vuonna 2020, jolloin vuotuinen rakenteellinen sopeutus on 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen; varmistaa rahanpesun torjuntakehyksen tuloksellisen valvonnan ja täytäntöönpanon;

         2.

            puuttuu osaamisvajeeseen ja edistää innovointia parantamalla koulutusjärjestelmän valmiuksia ja työmarkkinarelevanssia; parantaa sosiaalisen turvaverkon riittävyyttä ja kohtuuhintaisten ja integroitujen sosiaalipalvelujen saatavuutta; toteuttaa toimenpiteitä sukupuolten palkkaeron kaventamiseksi muun muassa lisäämällä palkkojen läpinäkyvyyttä;

         3.

            keskittää investointeihin liittyvän talouspolitiikan kestävään liikenne- ja energiainfrastruktuuriin, verkkojen yhteydet mukaan lukien, tutkimuksen ja innovoinnin edistämiseen sekä resurssi- ja energiatehokkuuteen ottaen huomioon alueelliset erot.

         Tehty Brysselissä 9 päivänä heinäkuuta 2019.

               Neuvoston puolesta

               Puheenjohtaja

            M. LINTILÄ

         (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1176/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011, makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta (EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUVL C 136, 12.4.2019, s. 1.

         (4)  EUVL L 320, 10.9.2018, s. 24.

         (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Komission yhteisesti sovittuja menetelmiä noudattaen uudelleen laskema suhdannekorjattu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä.

         (7)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Neuvoston suositus, annettu 9 päivänä heinäkuuta 2019, Liettuan vuoden 2019 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Liettuan vuoden 2019 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               5.9.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/91

      NEUVOSTON SUOSITUS,
      annettu 9 päivänä heinäkuuta 2019,
      Liettuan vuoden 2019 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Liettuan vuoden 2019 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
      (2019/C 301/15)
      EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
      ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
      ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
      ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
      ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
      ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
      ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
      ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
      ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
      sekä katsovat seuraavaa:

                  (1)

                  Komissio hyväksyi 21 päivänä marraskuuta 2018 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2019 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Se otti huomioon Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission 17 päivänä marraskuuta 2017 antaman Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria koskevan julistuksen. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 21 päivänä maaliskuuta 2019. Komissio hyväksyi 21 päivänä marraskuuta 2018 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Liettua ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu. Samana päivänä komissio hyväksyi myös suosituksen neuvoston suositukseksi euroalueen talouspolitiikasta, jonka Eurooppa-neuvosto vahvisti 21 päivänä maaliskuuta 2019. Neuvosto hyväksyi 9 päivänä huhtikuuta 2019 suosituksen euroalueen talouspolitiikasta (3), jäljempänä ’vuoden 2019 euroalueen suositus’, jossa esitetään viisi euroaluetta koskevaa suositusta, jäljempänä ’euroaluetta koskevat suositukset’.

                  (2)

                  Koska Liettua kuuluu jäsenvaltioihin, joiden rahayksikkö on euro, ja koska taloudet ovat talous- ja rahaliitossa vahvasti yhteydessä toisiinsa, Liettuan olisi varmistettava, että jäljempänä esitettävistä suosituksista 2 ja 3 ilmenevä vuoden 2019 euroalueen suositus pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti. Erityisesti investointitoimenpiteet auttavat edistämään euroalueen suosituksen 2 noudattamista investointien tukemisen osalta, ja koulutustoimenpiteet auttavat edistämään euroalueen suosituksen 3 noudattamista työmarkkinoiden toiminnan osalta.

                  (3)

                  Liettuaa koskeva vuoden 2019 maaraportti julkaistiin 27 päivänä helmikuuta 2019. Siinä arvioitiin Liettuan edistymistä neuvoston 13 päivänä heinäkuuta 2018 hyväksymien maakohtaisten suositusten (4) noudattamisessa, aiempina vuosina annettujen maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteiden saavuttamisessa.

                  (4)

                  Liettua toimitti vuoden 2019 kansallisen uudistusohjelmansa 10 päivänä toukokuuta 2019 ja vuoden 2019 vakausohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2019. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

                  (5)

                  Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen, jäljempänä ’ERI-rahastot’, ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (5) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa tämän säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla ERI-rahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

                  (6)

                  Liettuaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota. Vuoden 2019 vakausohjelmassaan hallitus odottaa julkisen talouden ylijäämän olevan 0,4 prosenttia suhteessa bruttokansantuotteeseen (BKT) vuonna 2019 ja 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2020, minkä jälkeen sen odotetaan edelleen supistuvan 0,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2021. Uudelleenlasketun rakenteellisen rahoitusaseman (6) perusteella julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite (1 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen) ylitetään koko ohjelmakauden ajan. Liettuan annettiin lisäksi vuonna 2017 tilapäisesti poiketa tästä tavoitteesta rakenneuudistusten vuoksi. Tämä poikkeama on voimassa kolmen vuoden ajan. Vuoden 2019 vakausohjelman mukaan julkisen talouden velan, joka vuonna 2018 oli 34,2 prosenttia suhteessa BKT:hen, odotetaan supistuvan 32,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2022. Näiden julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Suunniteltuja ylijäämätavoitteita tukevia tarvittavia toimenpiteitä ei ole kuitenkaan riittävästi eritelty vuodesta 2020 eteenpäin. Komission kevään 2019 talousennusteen mukaan rakenteellisen rahoitusaseman odotetaan vuonna 2019 olevan 1 prosenttia ja vuonna 2020 0,9 prosenttia alijäämäinen suhteessa BKT:hen julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteen mukaisesti. Samaan aikaan menojen kehitystä olisi seurattava tarkasti lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä, erityisesti ottaen huomioon tulojen vakauteen tulevaisuudessa mahdollisesti kohdistuvat riskit. Kaiken kaikkiaan neuvosto arvioi Liettuan vuosina 2019 ja 2020 noudattavan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia.

                  (7)

                  Hallitus hyväksyi kesäkuussa 2018 joukon säädöksiä, joilla pannaan täytäntöön laaja kuusi rakenneuudistusta sisältävä paketti. Uudistusten kattamat alat ovat koulutus, terveydenhuolto, verotus, epävirallinen talous, eläkkeet ja innovointi.

                  (8)

                  Liettua on jatkanut toimenpiteitä harmaan talouden torjumiseksi ja verosäännösten noudattamisen parantamiseksi. Vaikka näiden toimenpiteiden tulokset ovat rohkaisevia, verosäännösten noudattaminen on yleisesti ottaen edelleen vähäistä. Liettuan alv-vaje on yhä yksi EU:n suurimmista. Verosäännösten noudattamisen parantaminen lisäisi tuloja ja tekisi verojärjestelmästä oikeudenmukaisemman. Toimenpiteitä, joiden tavoitteena on veropohjan laajentaminen sellaisiin verotulonlähteisiin, jotka ovat vähemmän haitallisia kasvun kannalta, ei ole toteutettu. Ympäristö- ja kiinteistöverot jäävät edelleen unionin keskiarvosta, eikä autoverotuksen tai yksityismatkustajien tienkäyttöveron osalta ole odotettavissa muutoksia.

                  (9)

                  Julkiset eläkkeet on vuodesta 2018 alkaen sidottu automaattisesti palkkamenojen kasvuun. Tämän odotetaan supistavan julkisia eläkemenoja 6,9 prosentista suhteessa BKT:hen 5,2 prosenttiin vuosina 2016–2070. Työllisten määrän ennakoidun vähenemisen vuoksi oletetaan, että eläkkeiden riittävyys heikkenee, koska eläke-etuudet eivät pysy palkkojen nousun tahdissa. Eläke-etuussuhteen, jolla ilmaistaan keskimääräinen eläke suhteessa keskipalkkaan, odotetaan heikkenevän tasaisesti tasosta, joka on jo nyt unionin alhaisimpia. Nykyisessä lainsäädännössä todetaan, että kun etuussuhde heikkenee, hallituksen on ehdotettava korjaavia toimenpiteitä. Koska tällaisten tulevien toimenpiteiden tarkasta luonteesta ja ajoituksesta ei ole varmuutta, niitä ei oteta huomioon ikääntymisraportin ennusteissa. Ne muodostavat kuitenkin riskin julkisen talouden kestävyyden kannalta. Jos kokonaisetuussuhde pysyisi ennallaan vuoteen 2070 asti, eläkemenot kasvaisivat 7 prosenttiin suhteessa BKT:hen sen sijaan, että ne supistuisivat ennakoidusti 5,2 prosenttiin. Tämän vuoksi on epävarmaa, miten eläkelainsäädäntöä sovelletaan käytännössä ja mitkä sen seuraukset olisivat ajan mittaan julkisen talouden kestävyyden ja eläkkeiden riittävyyden kannalta.

                  (10)

                  Köyhyyden tai sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa olevien ihmisten huomattava osuus sekä suuret tuloerot ovat edelleen merkittävä haaste Liettualle ja heikentävät sen osallistavan talouskasvun näkymiä. Talouskasvun jatkumisesta huolimatta moniin yhteiskuntaryhmiin (kuten ikääntyneisiin, vammaisiin, lapsiin, yksinhuoltajiin ja työttömiin) kohdistuu Liettuassa erityisen suuri köyhyys- ja syrjäytymisriski. Vaikka sosiaalista turvaverkkoa on parannettu viime vuosina, Liettuan vero- ja etuusjärjestelmän korjaava kokonaisvaikutus ja sosiaaliturvamenot suhteessa BKT:hen ovat edelleen Euroopan unionin vähäisimpiä. Joitakin alustavia toimia on toteutettu korkeaan köyhyysasteeseen ja suuriin tuloeroihin puuttumiseksi. Näitä ovat muun muassa ”kulutustarpeiden vähimmäismäärän” käyttöönotto, yleisen lapsilisän korottaminen ja vanhuuseläkkeiden indeksointi. Jatkuvasti korkea köyhyys- ja eriarvoisuusaste osoittavat, että Liettualla on paljon tehtävää, jotta se voi lähentyä unionin keskiarvoa vastaavaa sosiaaliturvan tasoa, ja että sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi tarvitaan investointeja. Muita heikommassa asemassa oleville ryhmille suunnatut aktiivisen osallisuuden strategiat ovat tehokkaampia, kun niissä yhdistyvät vähimmäistulo- ja eläkejärjestelmien parempi riittävyys, aktiiviset työvoimapoliittiset toimenpiteet ja sosiaalipalvelujen parempi tarjonta, mukaan lukien lastenhoito ja sosiaalinen asuntotuotanto.

                  (11)

                  Työmarkkinat ovat kiristyneet, mikä on seurausta työllisyyden kasvusta, mutta siihen on vaikuttanut myös epäsuotuisa väestörakenteen kehitys, kuten maastamuutto. Jotta voidaan lieventää työikäisen väestön vähenemisen vaikutusta, tarvitaan investointeja inhimilliseen pääomaan ja kaikkien parempaa pääsyä työmarkkinoille. Jatkuva osaamisvaje ja osaamisen kohtaanto-ongelmat huomioon ottaen on tärkeää, että Liettua nopeuttaa uudistuksia, joilla parannetaan laatua ja tehokkuutta kaikilla koulutusasteilla ja varmistetaan tasapuolinen pääsy laadukkaaseen ja inklusiiviseen koulutukseen. Väestön väheneminen on asettanut kouluverkoston paineen alaiseksi. Väestörakenteen muutos edellyttää strategioita, joilla turvataan kaikille mahdollisuus laadukkaaseen koulutukseen, samalla kun varmistetaan kouluverkoston tehokkuus ja tuetaan opettajia, joihin koulujen yhdistäminen vaikuttaa. Korkea-asteen koulutusverkoston vahvistamiseksi tarvitaan vielä merkittäviä toimia. Verkostoon kuuluu yli 40 valtion omistamaa ja yksityistä yliopistoa ja korkeakoulua. Ammatillisen koulutuksen tarjoajien on nykyaikaistettava opetussuunnitelmia ja pystyttävä vastaamaan paremmin paikallisten ja alueellisten työmarkkinoiden tarpeisiin. Vaikuttavat ja helposti saatavilla olevat aikuiskoulutus-, uudelleenkoulutus- ja jatkokoulutustoimenpiteet yhdessä sosiaalipalvelujen kanssa voisivat tuoda lisää ihmisiä työmarkkinoille. Aikuiskoulutukseen osallistuminen on edelleen vähäistä, 6,6 prosenttia vuonna 2018, mikä on selvästi alle unionin keskiarvon (11,1 prosenttia). Liettuan talous voi hyötyä investoinneista, jotka suuntautuvat osaamisen (esimerkiksi digiosaaminen), kehittämiseen, innovointiin ja heikommassa asemassa olevien (esimerkiksi vammaiset ja ikääntyneet, työttömät tai työmarkkinoiden ulkopuolella olevat aikuiset) integrointiin paremmin työmarkkinoille. Laajemmin tarkasteltuna työmarkkinaosapuolten valmiuksien parantaminen on tärkeää niiden kanssa tehtävän yhteistyön lisäämiseksi.

                  (12)

                  Heikot terveydenhuollon tulokset ja vähäiset investoinnit terveydenhuoltoon ovat jatkuvia haasteita. Resurssien käyttöä voitaisiin järkeistää huomattavasti siirtymällä laitoshoidosta avohoitoon. Sairaalapalveluja käytetään edelleen runsaasti, sairaalassa hoidettavien pitkäaikaissairaiden osuus on suuri ja potilaspaikkojen käyttöaste on suhteellisen alhainen. Sairaalahoidon resurssien jatkuva rationalisointi ja perusterveydenhuoltoa parantavat kohdennetut investoinnit, jotka kohdistuvat myös terveydenhuoltohenkilöstöön, ovat tarpeen toiminnan tehostamiseksi ja terveystulosten parantamiseksi. Hoidon laatu on edelleen yksi tärkeimmistä syistä heikkoihin terveydenhuollon tuloksiin. Hoidon laadun parantamiseen tähtäävät toimenpiteet ovat hajanaisia, akkreditoinnin käyttö perusterveydenhuollossa on hyvin vähäistä, eikä akkreditointijärjestelmää ole sovellettu sairaaloissa. Erityisesti investoinnit tautien ehkäisytoimenpiteisiin ovat vähäisiä. Lisäksi toimista, joilla pyritään tehostamaan tautien ehkäisytoimenpiteitä paikallisella tasolla, puuttuu kokonaisvaltainen näkemys, ja niitä heikentää se, että kansanterveysvirastojen ja perusterveydenhuollon välinen yhteistyö ei ole järjestelmällistä. Lopuksi on todettava, että terveydenhuoltomenojen alhainen taso yhdistettynä suhteellisen suuriin epävirallisiin maksuihin ja potilailta perittävien maksujen suureen määrään vaikuttaa kielteisesti terveydenhuollon saatavuuden tasapuolisuuteen.

                  (13)

                  Korruption torjumiseksi on toteutettu joitakin toimenpiteitä, mutta sidonnaisuusilmoitusten rekisteriä ei ole vieläkään perustettu. Vuonna 2018 annettiin väärinkäytösten paljastajien suojelua koskevaa lakia täytäntöönpanevaa lainsäädäntöä, ja parhaillaan keskustellaan uudesta lobbausta sääntelevästä laista. Sääntöjenvastaisuuksia esiintyy edelleen terveydenhuoltojärjestelmässä esiintyvän korruption torjunnassa.

                  (14)

                  Liettuan investoinnit suhteessa BKT:hen ovat edelleen alle unionin ja muiden Baltian maiden keskiarvon. Liettualaisten yritysten innovointiaste on alhainen ja teknologian omaksumiskyky heikko. Erityisesti yksityisellä sektorilla tarvitaan lisää investointeja tutkimukseen ja innovointiin. Tämä lisäisi tuottavuutta, joka on viimeaikaisesta kasvusta huolimatta selvästi unionin tasoa heikompi. Tieto- ja viestintätekniikan asiantuntijoiden puute osoittaa, että on tarpeen investoida digitaalisiin taitoihin, joilla tuetaan kilpailukykyä, innovointia ja Liettuan kykyä omaksua teknologiaa. Lisäksi on edistettävä siirtymistä osaamispohjaisempaan ja korkeamman lisäarvon talouteen.

                  (15)

                  Talous on suhteellisen resurssi-intensiivinen ja on erittäin riippuvainen energian ja raaka-aineiden tuonnista. Resurssituottavuus on alhainen, kun taas energiankulutus on suurta, erityisesti asumisen ja liikenteen aloilla. Energiatehokkuuteen, erityisesti rakennussektorilla, ja uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian kotimaiseen tuotantoon tehtävien investointien lisääminen edistäisi ”vihreää” taloutta ja mahdollistaisi kestävämmän kasvun. Samalla se vähentäisi riippuvuutta energiantuonnista.

                  (16)

                  Liettua kärsii edelleen kansainvälisten rautatie-, maantie-, meri- ja lentoliikenneyhteyksien vähäisyydestä, ja sen integrointia muuhun Eurooppaan on lisättävä. Parempien liikenneyhteyksien myötä talouden tuottavuus lisääntyisi ja sisämarkkinoita voitaisiin hyödyntää täysimääräisesti. Liikennealan tilanne on selvästi unionin keskiarvoa heikompi, kun on kyse Euroopan laajuisten (TEN-T) maantie- ja rautatieverkkojen laajuudesta, tutkimus- ja innovointi-investoinneista liikenteen alalla, kestävyysnäkökohdista ja liikenneturvallisuudesta. Raideliikennettä hallitsee itä–länsi-akseli, kun taas liikenneyhteydet pohjoisesta etelään ovat edelleen alikehittyneitä. Sen vuoksi tarvitaan huomattavia investointeja, jotta voidaan luoda kestävä, ilmastonmuutokseen sopeutuva, älykäs, turvallinen ja intermodaalinen TEN-T-verkko ja varmistaa sen käytettävyys sekä edistää kestävää kaupunkiliikennettä. Lisäksi tieliikenteen kasvihuonekaasupäästöt ovat lisääntyneet voimakkaasti viiden viime vuoden aikana. Liettuan sähköjärjestelmän yhteensovittaminen Manner-Euroopan verkon kanssa on keskeistä, jotta voidaan varmistaa sähkön toimitusvarmuus koko Itämeren alueella.

                  (17)

                  Alueelliset erot ovat Liettuassa unionin keskiarvoa suuremmat, ja ne ovat kasvaneet kahden viime vuosikymmenen aikana. Liettuan nopean taloudellisen lähentymisen hyödyt keskittyvät voimakkaasti kahdelle suurkaupunkialueelle. Maaseutuvaltaisilla alueilla, jotka kattavat suurimman osan maasta ja joilla asuu lähes 55 prosenttia väestöstä, väestö vähenee voimakkaasti, minkä lisäksi laadukkaiden julkisten palvelujen saatavuus heikkenee. Maan sisäiset merkittävät sosioekonomiset erot osoittavat, että tietyillä alueilla on erityisiä investointitarpeita. Liettuassa haasteena on edelleen myös vierekkäisten alueiden välisten yhteyksien lisääminen, mukaan lukien liikenne- ja digitaaliset yhteydet.

                  (18)

                  Liettuan viranomaiset päivittivät julkisten investointien tehostamiseksi sääntöjä, jotka koskevat valtion talousarviosta rahoitettujen investointihankkeiden valmistelua ja valintaa. Vuodesta 2018 lähtien kaikkia uusia investointihankkeita olisi tarkasteltava kustannus-hyötyanalyysin avulla ja niiden olisi täytettävä ylimääräiset valintaperusteet. Tämä on tärkeä ensiaskel, mutta lisätoimet ovat tarpeen, jotta voidaan maksimoida julkisten investointien vaikutus pitkän aikavälin kasvupotentiaalin lisäämiseen ja kasvavien alueellisten erojen pienentämiseen. Viranomaiset ovat aloittaneet valtion budjetointijärjestelmän tarkistuksen, jonka tavoitteena on pidentää budjetoinnin kattamaa ajanjaksoa ja vahvistaa menojen ja yleisten taloudellisten tavoitteiden välistä yhteyttä. On ratkaisevan tärkeää varmistaa, että uusi strategisten investointien suunnittelua koskeva järjestelmä on valmis ennen vuosien 2021–2023 talousarviomenettelyä ja vuonna 2021 alkavaa unionin uutta rahoitussykliä.

                  (19)

                  Liettualla ei ole yhteen koottua tutkimus- ja innovointistrategiaa. Tälle alalle on ominaista toimenpiteiden hajanaisuus ja sellaisten tukijärjestelmien suuri määrä, jotka eivät tuo synergiaetuja. Hallinto- ja ohjausjärjestelmän monimutkaisuutta lisää toteuttavien elinten runsaslukuisuus. Niillä ei ole yhteistä lähestymistapaa tutkimusta ja innovointia koskevan politiikkayhdistelmän tukemiseen, ja hallintojärjestelmä itsessään näyttää rajoittavan mahdollisuuksia käyttää monenlaisia välineitä. Tämä tilanne on erityisen haitallinen tiedemaailman ja yritysten välisen yhteistyön kannalta ja haittaa innovatiivista toimintaa. Vastikään toteutettu tutkimus- ja innovointipolitiikkaa koskevan vastuun jakaminen talous- ja innovointiministeriön sekä opetus- ja tiedeministeriön välillä ei toistaiseksi mahdollista johdonmukaista politiikkakehystä. Tällaiseen kehykseen liittyisi synergisiä tukijärjestelmiä, jotka olisivat potentiaalisten tuensaajien saatavilla keskitetyn palvelupisteen kautta.

                  (20)

                  Kaudella 2021–2027 voitaisiin unionin rahastoja koskevan ohjelmasuunnittelun avulla auttaa korjaamaan joitakin suosituksissa havaituista puutteista, erityisesti vuoden 2019 maaraportin liitteen D kattamilla osa-alueilla. Näin Liettua voisi mainituilla aloilla hyödyntää kyseisiä rahastoja parhaalla mahdollisella tavalla ottaen huomioon alueelliset erot.

                  (21)

                  Komissio on vuoden 2019 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Liettuan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2019 maaraportissa. Se on arvioinut myös vuoden 2019 vakausohjelman, vuoden 2019 kansallisen uudistusohjelman ja jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Liettualle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Komissio on ottanut huomioon ohjelmien ja jatkotoimenpiteiden merkityksen Liettuan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne unionin sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla unionin tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.

                  (22)

                  Neuvosto on tutkinut vuoden 2019 vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella ja katsoo (7), että Liettuan odotetaan noudattavan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia,

            SUOSITTAA, että Liettua toteuttaa vuosina 2019 ja 2020 toimia, joilla se

         1.

            parantaa verosäännösten noudattamista ja laajentaa veropohjaa sellaisiin verotulonlähteisiin, jotka ovat vähemmän haitallisia kasvun kannalta; puuttuu tuloeroihin, köyhyyteen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen muun muassa parantamalla vero- ja etuusjärjestelmien rakennetta;

         2.

            parantaa laatua ja tehokkuutta kaikilla koulutustasoilla, myös aikuiskoulutuksessa; parantaa terveydenhuoltojärjestelmän laatua, kohtuuhintaisuutta ja tehokkuutta;

         3.

            keskittää investointeihin liittyvän talouspolitiikan innovointiin, energia- ja resurssitehokkuuteen, kestävään liikenteeseen ja energiaverkkoyhteyksiin alueelliset erot huomioon ottaen; edistää tuottavuuden kasvua parantamalla julkisten investointien tehokkuutta; luo yhtenäisen poliittisen kehyksen, jolla tuetaan tiede- ja yritysmaailman välistä yhteistyötä ja vahvistetaan tutkimus- ja innovaatioalan täytäntöönpanoelimiä.

         Tehty Brysselissä 9 päivänä heinäkuuta 2019.

               Neuvoston puolesta

               Puheenjohtaja

            M. LINTILÄ

         (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1176/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011, makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta (EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUVL C 136, 12.4.2019, s. 1.

         (4)  EUVL C 320, 10.9.2018, s. 64.

         (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Komission yhteisesti sovittuja menetelmiä noudattaen uudelleen laskema suhdannekorjattu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä.

         (7)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Komission suositus (EU) 2019/553, annettu 3 päivänä huhtikuuta 2019, energia-alan kyberturvallisuudesta (tiedoksiannettu numerolla C(2019) 2400)

text:
               5.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 96/50

      KOMISSION SUOSITUS (EU) 2019/553,
      annettu 3 päivänä huhtikuuta 2019,
      energia-alan kyberturvallisuudesta

            (tiedoksiannettu numerolla C(2019) 2400)

      EUROOPAN KOMISSIO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Euroopan energia-alalla on meneillään merkittävä muutos kohti vähähiilistä taloutta, jossa toimitusvarmuus ja kilpailukyky ovat turvattuina. Osana tätä energiakäännettä ja siihen liittyvää uusiutuviin energianlähteisiin perustuvan energiantuotannon hajauttamista teknologian kehitys, alojen yhteenliittäminen ja digitalisaatio ovat muuttamassa Euroopan sähköverkon ”älyverkoksi”. Tämä kehitys tuo samalla myös uusia riskejä, kun digitalisaatio saattaa energiajärjestelmän yhä alttiimmaksi kyberhyökkäyksille ja -häiriöille, jotka voivat vaarantaa energian toimitusvarmuuden.

                  (2)

                  ”Puhdasta energiaa kaikille eurooppalaisille” -paketin kaikkien kahdeksan säädösehdotuksen (1), mukaan lukien paketille ponnahduslautana toiminut energiaunionin hallintoa koskeva säädös, hyväksyminen mahdollistaa suotuisat olosuhteet energia-alan digitalisaatiolle. Siinä otetaan myös huomioon energia-alan kyberturvallisuuden tärkeys. Erityisesti sähkön sisämarkkinoita koskevassa uudelleenlaaditussa asetuksessa (2) säädetään sähköä koskevien teknisten sääntöjen antamisesta, esimerkiksi rajat ylittävien sähkönsiirtojen kyberturvallisuusnäkökohtiin liittyviä alakohtaisia sääntöjä, yhteisiä vähimmäisvaatimuksia, suunnittelua, seurantaa, raportointia ja kriisinhallintaa koskevat verkkosäännöt. Riskeihin varautumista sähköalalla koskevassa asetuksessa (3) noudatetaan pitkälti kaasun toimitusvarmuutta koskevan asetuksen (4) lähestymistapaa eli korostetaan kaikkien riskien, mukaan lukien kyberturvallisuuteen liittyvät riskit, asianmukaisen arvioimisen tärkeyttä ja ehdotetaan toimenpiteiden toteuttamista todettujen riskien ehkäisemiseksi ja lieventämiseksi.

                  (3)

                  Kun komissio hyväksyi EU:n kyberturvallisuusstrategian (5) vuonna 2013, sen yksi painopiste oli unionin kyberuhkien sietokyvyn vahvistaminen. Yksi strategian keskeisistä tuloksista on verkko- ja tietojärjestelmien turvallisuutta koskeva direktiivi (6) (jäljempänä ’verkko- ja tietoturvadirektiivi’), joka annettiin heinäkuussa 2016. Verkko- ja tietoturvadirektiivi on ensimmäinen osa kyberturvallisuutta koskevaa EU:n horisontaalista lainsäädäntöä ja parantaa kyberturvallisuuden yleistä tasoa unionissa kehittämällä kansallisia kyberturvallisuusvalmiuksia, lisäämällä EU:n tason yhteistyötä ja ottamalla käyttöön turvallisuutta ja poikkeamista ilmoittamista koskevia velvoitteita yrityksille, joihin viitataan ”keskeisten palvelujen tarjoajina”. Poikkeamista ilmoittaminen on pakollista keskeisillä aloilla, mukaan lukien energia-ala.

                  (4)

                  Kyberturvallisuuteen liittyviä valmistautumistoimia toteutettaessa asianomaisten sidosryhmien, mukaan lukien verkko- ja tietoturvadirektiivissä määritetyt keskeisten energiapalvelujen tarjoajat, olisi otettava huomioon verkko- ja tietoturvadirektiivin 11 artiklan nojalla perustetun verkko- ja tietoturva-alan yhteistyöryhmän laatimat horisontaaliset ohjeet. Mainittu yhteistyöryhmä, joka koostuu jäsenvaltioiden, Euroopan unionin kyberturvallisuusviraston (ENISA) sekä komission edustajista, on antanut turvatoimia ja poikkeamista ilmoittamista koskevia ohjeasiakirjoja. Kesäkuussa 2018 yhteistyöryhmä laati energiaa koskevan erillisen menettelyn.

                  (5)

                  Vuonna 2017 julkaistussa kyberturvallisuutta koskevassa yhteisessä tiedonannossa (7) todetaan, että EU:n tason alakohtaiset näkökohdat ja vaatimukset ovat tärkeitä myös energia-alalla. Kyberturvallisuudesta ja mahdollisista poliittisista vaikutuksista on viime vuosina käyty unionissa kattavaa keskustelua. Näin ollen ollaan yhä tietoisempia siitä, että yksittäisillä talouden aloilla on erityisiä kyberturvallisuuteen liittyviä kysymyksiä, minkä vuoksi niiden on tarpeen kehittää omat alakohtaiset lähestymistapansa laajemmassa yleisten kyberturvallisuusstrategioiden kontekstissa.

                  (6)

                  Tietojen vaihto ja luottamus ovat kyberturvallisuuden keskeisiä tekijöitä. Komissio pyrkii lisäämään asianomaisten sidosryhmien välistä tietojen vaihtoa järjestämällä erityisiä tapahtumia, esimerkkeinä mainittakoon Roomassa maaliskuussa 2017 järjestetty korkean tason kokous energia-alan kyberturvallisuudesta ja Brysselissä lokakuussa 2018 järjestetty korkean tason konferenssi energia-alan kyberturvallisuudesta. Komissio haluaa myös tehostaa yhteistyötä asianomaisten sidosryhmien ja erikoistuneiden tahojen kuten eurooppalaisen energia-alan tiedonjako- ja analyysikeskuksen välillä.

                  (7)

                  Asetuksella EU:n kyberturvallisuusvirasto ENISAsta ja tieto- ja viestintätekniikan kyberturvallisuussertifioinnista (”kyberturvallisuusasetus”) (8) vahvistetaan EU:n kyberturvallisuusviraston toimeksiantoa jäsenvaltioiden tukemiseksi paremmin kyberturvallisuuteen liittyvien uhkien ja hyökkäysten torjunnassa. Lisäksi siinä luodaan tuotteiden, prosessien ja palveluiden sertifioimiseen liittyvä Euroopan kyberturvallisuuskehys, joka on voimassa koko unionissa ja koskee erityisesti energia-alaa.

                  (8)

                  Komissio on esittänyt viidennen sukupolven (5G) verkkoteknologioiden kyberturvallisuusriskeihin vastaamista koskevan suosituksen (9) antaen ohjeita asianmukaisista kansallisen tason riskianalyysi- ja riskinhallintatoimenpiteistä, koordinoidun eurooppalaisen riskianalyysin kehittämisestä ja prosessin laatimisesta riskinhallintatoimenpiteitä koskevien yhteisten parhaiden käytäntöjen kehittämiseksi. Kun 5G-verkot otetaan käyttöön, ne muodostavat selkärangan laajalle määrälle palveluja, jotka ovat olennaisia sisämarkkinoiden toiminnan ja yhteiskunnan ja talouden keskeisten toimintojen kuten energian kannalta.

                  (9)

                  Tämän suosituksen olisi tarjottava suuntaa-antavaa ohjeistusta jäsenvaltioille ja asianomaisille sidosryhmille, erityisesti verkonhaltijoille ja teknologian toimittajille, paremman kyberturvallisuuden tason saavuttamiseksi ottaen huomioon energia-alaa koskevat erityiset reaaliaikaisuusvaatimukset, ketjureaktiovaikutukset sekä vanhojen ja viimeisintä kehitystä edustavien teknologioiden yhdistäminen. Tämän ohjeistuksen tavoitteena on auttaa sidosryhmiä pitämään mielessä energia-alan erityisvaatimukset niiden pannessa täytäntöön kansainvälisesti tunnustettuja kyberturvallisuusstandardeja (10).

                  (10)

                  Komissio aikoo tarkistaa tätä suositusta säännöllisesti unionissa saavutetun edistyksen perusteella kuullen myös jäsenvaltioita ja asianomaisia sidosryhmiä. Komissio jatkaa ponnistelujaan energia-alan kyberturvallisuuden vahvistamiseksi erityisesti verkko- ja tietoturva-alan yhteistyöryhmän kautta, millä varmistetaan jäsenvaltioiden välinen strateginen yhteistyö ja tietojen vaihto kyberturvallisuuden alalla,

            ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

         KOHDE

                  (1)

                  Tässä suosituksessa esitetään tärkeimmät energia-alan kyberturvallisuuteen liittyvät kysymykset eli reaaliaikaisuusvaatimukset, ketjureaktiovaikutukset sekä vanhojen ja viimeisintä kehitystä edustavien teknologioiden yhdistäminen, ja määritetään tärkeimmät toimet kyberturvallisuuteen liittyvien valmistautumistoimien täytäntöönpanemiseksi energia-alalla.

                  (2)

                  Jäsenvaltioiden olisi tätä suositusta soveltaessaan kannustettava asianomaisia sidosryhmiä kehittämään energia-alan kyberturvallisuuteen liittyviä tietoja ja taitoja. Jäsenvaltioiden olisi tarvittaessa sisällytettävä nämä näkökohdat kansalliseen kyberturvallisuuskehykseensä erityisesti strategioiden, lakien, asetusten ja muiden hallinnollisten määräysten avulla.

         ENERGIAINFRASTRUKTUURIN OSIEN REAALIAIKAISUUSVAATIMUKSET

                  (3)

                  Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että asianomaiset sidosryhmät, erityisesti energiaverkkojen haltijat ja teknologian toimittajat ja etenkin verkko- ja tietoturvadirektiivissä määritetyt keskeisten palvelujen tarjoajat, panevat täytäntöön asianmukaiset kyberturvallisuutta koskevat valmistautumistoimet, jotka liittyvät reaaliaikaisuusvaatimuksiin energia-alalla. Tiettyjen energiajärjestelmän osien on toimittava ”reaaliajassa” eli reagoitava komentoihin muutamassa millisekunnissa, joten kyberturvallisuustoimenpiteiden käyttöönotto on ajanpuutteen vuoksi vaikeaa tai jopa mahdotonta.

                  (4)

                  Energiaverkkojen haltijoiden olisi erityisesti:

                              a)

                              sovellettava uusiin laitteistoihin uusimpia turvallisuusstandardeja aina sen ollessa aiheellista ja harkittava täydentäviä fyysisiä turvatoimia, kun kyberturvallisuusmekanismit eivät ole riittäviä vanhojen laitteistojen laitekannan suojaamiseksi;

                              b)

                              pantava täytäntöön kansainväliset kyberturvallisuusstandardit ja asianmukaiset turvallista reaaliaikaista viestintää koskevat erityiset tekniset standardit välittömästi tuotteiden tullessa kaupallisesti saataville;

                              c)

                              otettava huomioon reaaliaikaisuudesta aiheutuvat rajoitteet resurssien yleisessä turvallisuuskäsitteessä, etenkin resurssien luokittelussa;

                              d)

                              harkittava yksityisomistuksessa olevia verkkoja kaukoturvajärjestelmien käyttöön reaaliaikaisuusrajoitteiden vuoksi vaadittavan palvelunlaadun varmistamiseksi; yleisiä viestintäverkkoja käytettäessä verkonhaltijoiden olisi harkittava erityisen taajuusalueen varmistamista, vasteaikavaatimuksia ja viestintäturvallisuuteen liittyviä toimenpiteitä;

                              e)

                              jaettava koko järjestelmä loogisiksi vyöhykkeiksi ja kunkin vyöhykkeen osalta määritettävä aika- ja prosessirajoitteet, jotta voidaan mahdollistaa asianmukaisten kyberturvallisuustoimenpiteiden soveltaminen tai harkita vaihtoehtoisia suojausmenetelmiä.

                  (5)

                  Lisäksi energiaverkkojen haltijoiden olisi mahdollisuuksien mukaan:

                              a)

                              valittava turvallinen viestintäprotokolla ottaen huomioon reaaliaikaisuusvaatimukset esimerkiksi laitteiston ja sen hallintajärjestelmien välillä (energianhallintajärjestelmä/jakelunhallintajärjestelmä);

                              b)

                              otettava käyttöön asianmukainen, laitteiden välistä viestintää koskeva todentamismekanismi, joka täyttää reaaliaikaisuusvaatimukset.

         KETJUREAKTIOVAIKUTUKSET

                  (6)

                  Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että asianomaiset sidosryhmät, erityisesti energiaverkkojen haltijat ja teknologian toimittajat ja etenkin verkko- ja tietoturvadirektiivissä määritetyt keskeisten palvelujen tarjoajat, panevat täytäntöön asianmukaiset kyberturvallisuutta koskevat valmistautumistoimet, jotka liittyvät ketjureaktiovaikutuksiin energia-alalla. Euroopan sähköverkot ja kaasuputket ovat vahvasti sidoksissa toisiinsa, ja käyttökatkon tai häiriön osassa energiajärjestelmää aiheuttava kyberhyökkäys voisi aiheuttaa kauaskantoisia ketjureaktiovaikutuksia järjestelmän muihin osiin.

                  (7)

                  Jäsenvaltioiden olisi tätä suositusta soveltaessaan arvioitava sähköntuotanto- ja kysyntäjoustojärjestelmien, siirto- ja jakeluasemien, siirto- ja jakelujohtojen sekä niihin liittyvien sidosryhmien (mukaan lukien rajat ylittävät tilanteet) väliset riippuvuudet ja kriittisyys onnistuneen kyberhyökkäyksen tai -häiriön tapauksessa. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että energiaverkkojen haltijoilla on yhdessä tärkeimpien sidosryhmien kanssa viestintäkehys, jolla voidaan jakaa varhaisia varoitusmerkkejä ja tehdä yhteistyötä kriisinhallinnassa. Arkaluonteisten tietojen jakamiseksi kaikkien asianomaisten sidosryhmien, tietoturvaloukkauksiin reagoivien ja niitä tutkivien yksiköiden sekä asianomaisten viranomaisten kanssa olisi oltava käytössä jäsenneltyjä viestintäkanavia ja yhteisesti sovittuja malleja.

                  (8)

                  Energiaverkkojen haltijoiden olisi erityisesti:

                              a)

                              varmistettava, että uusien laitteiden, mukaan lukien esineiden internetiin kuuluvat laitteet, kyberturvallisuuden taso on laitoksen kriittisyyden kannalta riittävä ja pysyy riittävänä myös tulevaisuudessa;

                              b)

                              otettava kyberfyysiset vaikutukset asianmukaisesti huomioon laatiessaan ja säännöllisesti arvioidessaan liiketoiminnan jatkuvuussuunnitelmia;

                              c)

                              laadittava suunnittelukriteerit ja rakenne kestävälle verkolle, joka voitaisiin saavuttaa:

                                          —

                                          ottamalla käyttöön perusteellisia laitoskohtaisia suojatoimenpiteitä, jotka on suunniteltu laitoksen kriittisyyden perusteella;

                                          —

                                          tunnistamalla kriittiset solmukohdat sekä sähköntuotantokapasiteetin että asiakkaiden vaikutuksen osalta; verkon kriittiset toiminnot olisi suunniteltava siten, että pienennetään riskejä, jotka voivat aiheuttaa ketjureaktiovaikutuksia, ottamalla huomioon varmennus, vaiheheilahtelun kestokyky sekä suojatoimet kaskadimaisesti leviäviä katkoksia vastaan;

                                          —

                                          tekemällä yhteistyötä muiden asianomaisten toimijoiden ja teknologian toimittajien kanssa ketjureaktiovaikutusten ehkäisemiseksi asianmukaisten toimenpiteiden ja palvelujen avulla;

                                          —

                                          suunnittelemalla ja rakentamalla viestintä- ja valvontaverkostot siten, että mahdolliset fyysiset ja loogiset viat eivät pääse leviämään rajattujen verkostojen osien ulkopuolelle ja lieventämistoimenpiteiden riittävyys ja ripeys varmistetaan.

         VANHA JA VIIMEISINTÄ KEHITYSTÄ EDUSTAVA TEKNOLOGIA

                  (9)

                  Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että asianomaiset sidosryhmät, erityisesti energiaverkkojen haltijat ja teknologian toimittajat ja etenkin verkko- ja tietoturvadirektiivissä määritetyt keskeisten palvelujen tarjoajat, panevat täytäntöön asianmukaiset kyberturvallisuutta koskevat valmistautumistoimet, jotka liittyvät vanhan ja viimeisintä kehitystä edustavan teknologian yhdistämiseen energia-alalla. Nykyisessä energiajärjestelmässä on käytössä kahdentyyppisiä teknologioita: vanhempaa teknologiaa, jonka elinkaari on 30–60 vuotta ja joka on suunniteltu ennen kyberturvallisuusnäkökohtia, sekä nykyaikaisia laitteita, jotka edustavat digitalisaation viimeisintä kehitystä ja älylaitteita.

                  (10)

                  Jäsenvaltioiden olisi tätä suositusta soveltaessaan kannustettava energiaverkkojen haltijoita ja teknologian toimittajia noudattamaan oleellisia kansainvälisesti hyväksyttyjä kyberturvallisuusstandardeja aina kun mahdollista. Sidosryhmien ja asiakkaiden olisi puolestaan noudatettava kyberturvallisuuslähtöistä lähestymistapaa yhdistäessään laitteita verkkoon.

                  (11)

                  Erityisesti teknologian toimittajien olisi tarjottava testattuja ratkaisuja vanhojen ja uusien teknologioiden turvallisuusongelmiin veloituksetta ja välittömästi turvallisuusongelman tullessa ilmi.

                  (12)

                  Energiaverkkojen haltijoiden olisi erityisesti:

                              a)

                              analysoitava vanhan teknologian ja esineiden internetin yhdistämiseen liittyvät riskit ja tiedostettava sisäiset ja ulkoiset rajapinnat ja niiden haavoittuvuudet;

                              b)

                              toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä suojautumiseksi vihamielisiltä hyökkäyksiltä, jotka toteutetaan ottamalla vahingoittamistarkoituksessa hallintaan suuri määrä kuluttajalaitteita tai sovelluksia;

                              c)

                              laadittava automaattiset seuranta- ja analysointivalmiudet vanhan teknologian ja esineiden internetin turvallisuuteen liittyville tapahtumille kuten epäonnistuneille sisäänkirjautumisyrityksille, kaapin oven avaamisen laukaisemille hälytyksille ja muille tapahtumille;

                              d)

                              suoritettava säännöllisesti erityinen kyberturvallisuusriskianalyysi kaikkien vanhojen laitteistojen osalta erityisesti silloin, kun yhdistetään vanhaa ja uutta teknologiaa; koska vanhat laitteistot muodostavat usein merkittävän osan resursseista, riskianalyysin voisi suorittaa resurssiluokittain;

                              e)

                              päivitettävä vanhojen järjestelmien ja esineiden internetin järjestelmien ohjelmistot ja laitteistot aina tarvittaessa; näin toimiessaan energiaverkkojen haltijoiden tulisi harkita täydentäviä toimenpiteitä kuten järjestelmien eriyttämistä tai ulkoisen suojauksen lisäämistä silloin, kun korjaukset tai päivitykset olisivat aiheellisia mutta eivät mahdollisia, esimerkiksi tuotteet, joita ei tueta;

                              f)

                              otettava kyberturvallisuus huomioon tarjouskilpailuja laadittaessa eli vaadittava tietoa turvallisuusominaisuuksista, varmistettava nykyisten kyberturvallisuusstandardien noudattaminen, varmistettava jatkuvat ehdotukset hälytys-, korjaus- ja lieventämistoimenpiteistä löydettäessä haavoittuvuuksia, ja selvennettävä myyjän vastuuta kyberhyökkäysten ja -häiriöiden yhteydessä;

                              g)

                              tehtävä yhteistyötä teknologian toimittajien kanssa vanhojen järjestelmien korvaamiseksi aina, kun se on turvallisuussyistä hyödyllistä, mutta otettava huomioon kriittiset järjestelmätoiminnot.

         VALVONTA

                  (13)

                  Jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava komissiolle 12 kuukauden kuluessa tämän suosituksen antamisesta ja sen jälkeen joka toinen vuosi yksityiskohtaiset tiedot tämän suosituksen täytäntöönpanon edistymisestä verkko- ja tietoturva-alan yhteistyöryhmän kautta.

         UUDELLEENTARKASTELU

                  (14)

                  Komissio tarkastelee jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella tämän suosituksen täytäntöönpanoa ja arvioi lisätoimenpiteiden tarpeellisuutta kuullen myös jäsenvaltioita ja asianomaisia sidosryhmiä.

         OSOITUS

                  (15)

                  Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

         Tehty Brysselissä 3 päivänä huhtikuuta 2019.

               Komission puolesta

            Miguel ARIAS CAÑETE

               Komission jäsen

         (1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2018/2001, annettu 11 päivänä joulukuuta 2018, uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä (EUVL L 328, 21.12.2018, s. 82). Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2018/2002, annettu 11 päivänä joulukuuta 2018, energiatehokkuudesta annetun direktiivin 2012/27/EU muuttamisesta (EUVL L 328, 21.12.2018, s. 210). Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2018/1999, annettu 11 päivänä joulukuuta 2018, energiaunionin ja ilmastotoimien hallinnosta, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 663/2009 ja (EY) N:o 715/2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 94/22/EY, 98/70/EY, 2009/31/EY, 2009/73/EY, 2010/31/EU, 2012/27/EU ja 2013/30/EU, neuvoston direktiivien 2009/119/EY ja (EU) 2015/652 muuttamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 525/2013 kumoamisesta (EUVL L 328, 21.12.2018, s. 1). Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2018/844, annettu 30 päivänä toukokuuta 2018, rakennusten energiatehokkuudesta annetun direktiivin 2010/31/EU ja energiatehokkuudesta annetun direktiivin 2012/27/EU muuttamisesta (EUVL L 156, 19.6.2018, s. 75). Euroopan parlamentti vahvisti sähkömarkkinoiden rakennetta koskevista ehdotuksista (riskeihin varautumista koskeva asetus, energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston (ACER) perustamisasetus sekä sähködirektiivi ja sähköasetus) maaliskuussa 2019 pidetyssä täysistunnossa neuvoston kanssa saavutetun poliittisen yhteisymmärryksen. Neuvoston odotetaan antavan virallinen hyväksyntänsä huhtikuussa, ja pian tämän jälkeen säädösteksti julkaistaan EUVL:ssä.

         (2)  COM(2016) 861 final.

         (3)  COM(2016) 862 final.

         (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/1938, annettu 25 päivänä lokakuuta 2017, toimista kaasun toimitusvarmuuden turvaamiseksi ja asetuksen (EU) N:o 994/2010 kumoamisesta (EUVL L 280, 28.10.2017, s. 1).

         (5)  JOIN(2013) 1.

         (6)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/1148, annettu 6 päivänä heinäkuuta 2016, toimenpiteistä yhteisen korkeatasoisen verkko- ja tietojärjestelmien turvallisuuden varmistamiseksi koko unionissa (EUVL L 194, 19.7.2016, s. 1).

         (7)  JOIN(2017) 450.

         (8)  Euroopan parlamentti hyväksyi kyberturvallisuusasetuksen maaliskuussa 2019. Neuvoston odotetaan antavan virallinen hyväksyntänsä huhtikuussa, ja pian tämän jälkeen säädösteksti julkaistaan EUVL:ssä.

         (9)  C(2019) 2335.

         (10)  Kansainväliset standardointijärjestöt ovat julkaisseet useita kyberturvallisuuteen (ISO/IEC 27000: Informaatioteknologia) ja riskienhallintaan (ISO/IEC 31000: Riskienhallinta) liittyviä standardeja. Erityinen energia-alaan liittyvä standardi (ISO/IEC 27019: Information security controls for the energy utility industry) laadittiin osana ISO/IEC 27000 -sarjaa lokakuussa 2017.