title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2011 , Tanskan vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä vuosia 2011–2015 koskevaa Tanskan tarkistettua lähentymisohjelmaa koskevan neuvoston lausunnon antamisesta

text:
               20.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 213/1

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2011,
   Tanskan vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä vuosia 2011–2015 koskevaa Tanskan tarkistettua lähentymisohjelmaa koskevan neuvoston lausunnon antamisesta
   2011/C 213/01
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020, joka perustuu talouspolitiikan koordinoinnin tehostamiseen ja keskittyy avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn lisäämiseksi.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2), jotka yhdessä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011 ensimmäisen vuotuisen kasvuselvityksen, joka tarkoitti uuden talouden ohjauksen ja hallinnan jakson alkua EU:ssa ja ensimmäinen politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa.

               (4)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta 2011 julkisen talouden vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka ovat 15 päivänä helmikuuta ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston päätelmien ja komission vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että etusijalle on asetettava talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden kestävyyden palauttaminen, työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten avulla sekä uudet kasvua edistävät toimet. Se kehotti kaikkia jäsenvaltioita toteuttamaan näihin painopisteisiin perustuvia konkreettisia toimenpiteitä, jotka sisällytetään niiden vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

               (5)

               Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 25 päivänä maaliskuuta 2011 Euro Plus -sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

               (6)

               Tanska toimitti vuosia 2011–2015 koskevan vuoden 2011 tarkistetun lähentymisohjelmansa sekä vuoden 2011 kansallisen uudistusohjelmansa 9 päivänä toukokuuta 2011. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (7)

               Neuvosto katsoo asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen tarkistetun lähentymisohjelman arvioinnin perusteella, että lähentymisohjelman perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Vaikka se perustuu jonkin verran optimistisempiin kasvuoletuksiin vuoden 2012 ja sen jälkeisen ajan osalta, se on suurin piirtein komission kevään 2011 ennusteen mukainen. Lähentymisohjelmassa vahvistetun julkisen talouden strategian tavoitteena on saattaa neuvoston 13 päivänä heinäkuuta 2010 antaman suosituksen mukaisesti alijäämä alle 3 prosentin viitearvon vuoteen 2013 mennessä, saavuttaa vuoteen 2015 mennessä tarkistettu keskipitkän aikavälin tavoite, eli ensimmäiseksi se, että rakenteellinen rahoitusasema ei saisi olla alle – 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, sekä toiseksi, että tasapainoinen julkisen talouden rahoitusasema olisi saavutettava vuoteen 2020 mennessä. Tavoitteen saavuttamiseksi suunniteltu sopeutusura on asianmukainen. Lähentymisohjelmaan sisältyviä toimenpiteitä, jotka parlamentti hyväksyi keväällä 2010, pidetään riittävinä julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseksi. Sen mukaan vuotuisten julkisen talouden toimien suuruus on noin 1 prosentti suhteessa BKT:hen kaudella 2011–2013. Tanska saavuttaa tarkistetun keskipitkän aikavälin tavoitteen lähentymisohjelman puitteissa. Julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseen liittyvät riskit ovat pääosin tasapainossa.

               (8)

               Tanskan talouden kehitys hidastui vuonna 2007, kun kiinteistömarkkinoiden toiminta korjautui ja samalla kotimaiset pankkiongelmat lisääntyivät. Tilannetta pahensi maksukyvyttömyyden ja työttömyyden kasvu. Taantuma oli ankara, sillä tuotanto supistui 8 prosenttia syksyn 2007 ja kevään 2009 välisenä aikana. Lisäksi työttömyysaste nousi 7,4 prosenttiin vuonna 2010. Työllisyysaste supistui 79,8 prosentista 76,1 prosenttiin vuosina 2008–2010, ja erityisesti nuorten työllisyystilanne heikkeni. Tuotanto alkoi elpyä vuonna 2009 ja kokonaistuotanto kasvoi 2,1 prosenttia vuonna 2010. Elpymisen taustalla on kotimainen kysyntä (myös finanssipoliittisten elvytystoimien vuoksi), vahva varastojen kasvu ja Tanskan tärkeimpien kauppakumppaneiden talouksien merkittävä elpyminen.

               (9)

               Automaattisten vakauttajien ja kriisin johdosta toteutettujen toimenpiteiden vuoksi julkisen talouden rahoitusasema kääntyi 3,2 prosentin ylijäämästä suhteessa BKT:hen 2,7 prosentin alijäämäksi vuosina 2008–2009. Tanskan keväällä 2010 antaman ilmoituksen ja komission kevään 2010 ennusteen mukaan julkisen talouden alijäämä olisi yli 5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2010, ja sen vuoksi heinäkuussa 2010 käynnistettiin liiallista alijäämää koskeva menettely. Vaikka eläkerahastojen tuottoverotukseen liittyvien odottamattomien, väliaikaisten tulojen johdosta alijäämä vakautui 2,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen viime vuonna, komission kevään 2011 ennusteen mukaan alijäämä kasvaa vuonna 2011 noin 4 prosenttiin suhteessa BKT:hen, minkä johdosta vuonna 2012 ja 2013 on tarvetta jatkuville kattaville vakautustoimille suunnitelman mukaisesti. Tämä edellyttää vuoden 2010 vakautussopimuksessa vahvistettujen toimenpiteiden tiukkaa toteuttamista ja lähentymisohjelman mukaista menojen valvontaa, jotta liiallinen alijäämä saadaan korjattua vuoteen 2013 mennessä. Kansantalouden odotetun keskipitkän aikavälin potentiaalisen tuotoksen kasvun valossa arvioituna ja ottaen huomioon harkinnanvaraiset toimenpiteet, menoja koskevat suunnitelmat vaikutaisivat varmistavan riittävän sopeutusuran keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi. Komission viimeisimmän arvion mukaan julkisen talouden kestävyyteen liittyvät riskit pitkällä aikavälillä vaikuttaisivat olevan pieniä.

               (10)

               Paikallis- ja aluehallinnon tasolla on valvottava tiukasti, etteivät menot ylity. Tämä on tärkeää julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseksi. Julkiset menot ovat 20 viime vuoden aikana ylittäneet jatkuvasti julkisen talouden tavoitteet. Hallitus on jo toteuttanut joitain toimenpiteitä tämän ongelman ratkaisemiseksi ja suunnittelee ottavansa käyttöön uuden, lähentymisohjelmassa esitetyn menojen valvontajärjestelmän, jota Tanskan talousneuvosto valvoo riippumattomasti.

               (11)

               Väestötekijöiden vuoksi työikäinen väestö (15–64-vuotiaat) vähenee noin 1,5 prosenttia vuosina 2010–2025 ja lähes 5 prosenttia vuoteen 2040 mennessä. Keskipitkällä aikavälillä talouden elpyminen voi johtaa työmarkkinoiden tiukentumiseen, kuten oli laita talouskasvun huippuvuosina. Vaikka työvoiman osallistumisaste on jo korkea, työvoiman tarjontaa voidaan vielä lisätä. Vapaaehtoinen varhaiseläkkeelle siirtyminen on yleistä 60–64-vuotiaiden keskuudessa, minkä vuoksi tässä ikäluokassa työllisyysaste on vain 40 prosenttia. Lisäksi 10 prosenttia alle 40-vuotiaista työikäisistä on joko työkyvyttömyysetuuksien tai joustotyön (tuettu työllistäminen) piirissä.

               (12)

               Tuotannon kasvu on supistunut vuodesta 1995 alkaen, mikä johtuu mahdollisesti muun muassa heikoista koulutustuloksista. Vaikka Tanska käyttää edelleen runsaasti rahaa koulutusjärjestelmäänsä, koulutustulokset ovat ainoastaan keskinkertaiset useilla keskeisillä aloilla ja nuorten koulutustaso on Tanskassa EU:n neljänneksi alhaisin. Vuonna 2009 vain 70,1 prosenttia 20–24-vuotiaista oli suorittanut vähintään keskiasteen koulutuksen (verrattuna EU:n 78,6 prosentin keskiarvoon) (3). Lisäksi PISA-tulokset ovat keskinkertaiset. Nuorisoalan laitosten ja ammatillisten oppilaitosten keskeytysprosentit ovat suhteellisen suuria, ja lähes 50 prosenttia nuorten ammatillisten oppilaitosten oppilaista keskeyttää opintonsa. Lisäksi noin 20 prosenttia nuorista ei ole päättänyt ylempää perusastetta korkeampaa koulutusta 10 vuoden kuluessa peruskoulun jälkeen. Koulutusjärjestelmän laadun parantaminen auttaisi myös estämään ammattitaidoissa esiintyvää epätasapainoa työmarkkinoilla, sillä nykyisten ennusteiden mukaan työmarkkinoilla on tulevaisuudessa mahdollisesti liikaa ammattitaidottomia työntekijöitä kun taas pätevistä työntekijöistä on pulaa. Tuottavuuden kasvu on ollut erityisen heikkoa rakennus- ja palvelualoilla. Näin on erityisesti paikallisissa palveluissa, vähittäis- ja tukkukaupassa ja henkilökohtaisissa palveluissa, joilla eräillä aloilla on vähän kilpailua ja esimerkiksi korkeat markkinoille pääsyn esteet voivat johtaa optimaalista heikompaan resurssien jakoon. Kaavoituslait ovat tiukkoja, mikä rajoittaa tuottavuutta parantavien mittakaavaetujen saavuttamista vähittäiskaupassa. Koska julkisista hankinnoista vain noin 25 prosenttia on avoimia, hallitus on ottanut käyttöön strategian, jonka tavoitteena on lisätä kilpailua julkisissa palveluissa lisäämällä asteittain kuntien ja alueiden julkisia hankintoja ja asettamalla kunnille uuden tavoitteen, jonka mukaan 31,5 prosenttia kaikista hankinnoista olisi oltava julkisia vuoteen 2015 mennessä.

               (13)

               Kotitalouksien velka suhteessa BKT:hen on EU:n suurin. Velkamäärän lisääntyminen, jonka kimmokkeena on ollut asuntomarkkinoiden kasvu vuosina 2004–2007, aiheuttaa potentiaalisia riskejä taloudelle ja rahoitusvakaudelle. Vaikka näitä riskejä lieventävät Tanskan edistyneiden kiinnitysvakuudellisten joukkovelkakirjamarkkinoiden ominaispiirteet ja se, että taloudellinen tilanne on suurimmalla osalla kotitalouksista vahva (varat ylittävät reilusti velat), asuntojen hintojen myötäsyklisiä vaihteluja tasapainottavia toimenpiteitä otettiin vain rajoitetusti käyttöön asuntojen hintojen korjauduttua.

               (14)

               Tanska on tehnyt useita sitoumuksia Euro Plus -sopimuksen nojalla. Julkisen talouden kestävyyden parantamiseksi on sovittu seuraamuksia koskevan lainsäädännön tiukentamisesta paikallisen tason menojen valvonnan osalta ja hallitus aikoo antaa julkisten menojen kattoa koskevan lakiehdotuksen. Työllisyystoimet kohdentuvat työllisyyden edistämiseen pidentämällä työuraa eläkeuudistuksen avulla. Kilpailukyvyn edistämiseksi on laadittu kilpailupaketti, joka sisältää ensi sijassa rakennus- ja palvelualoille kohdistettuja konkreettisia aloitteita. Näiden sitoumusten lisäksi toteutetaan rahoitus- ja takausjärjestely (medgiftsordning), joka edistää maksuvaikeuksissa olevien pankkien yksityisiä velkajärjestelyjä ja tukee rahoitusvakautta. Nämä toimenpiteet ja sitoumukset koskevat sopimuksen neljää osa-aluetta. Yleensä ottaen toimenpiteet ovat vuotuisen kasvuselvityksen jatkona toteutettujen toimenpiteiden mukaisia ja ne helpottavat erityisesti työllisyyteen liittyvien Eurooppa 2020 -tavoitteiden saavuttamista. Vaikka osa ilmoitetuista sitoumuksista on jo toteutettu, lähitulevaisuudessa olisi toteutettava huomattavia toimenpiteitä budjettikurin parantamiseksi (paikallisella tasolla) ja työllisyyden edistämiseksi. Nämä sitoumukset on arvioitu ja otettu huomioon suosituksissa.

               (15)

               Komissio on arvioinut lähentymisohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyt sitoumukset. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Tanskan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta. Lisäksi se on arvioinut, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska EU:n talouden ohjausta ja hallintaa on tarpeen tehostaa kokonaisuudessaan antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Tämän perusteella komissio katsoo, että jatkuvia kattavia talouden vakautustoimia olisi jatkettava vuonna 2011 ja sen jälkeen. Lisäksi olisi ryhdyttävä toimiin työvoiman tarjonnan lisäämiseksi vähentämällä varhaiseläkkeelle jäämistä ja kohdistamalla toimenpiteet tiettyihin ryhmiin, parannettava koulutuksen laatua, vahvistettava kilpailua keskeisillä aloilla ja vakautettava kiinteistömarkkinoita edelleen.

               (16)

               Neuvosto on tutkinut Tanskan tarkistetun lähentymisohjelman vuodelta 2011 edellä esitetyn arvioinnin perusteella ja ottaen huomioon myös Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan nojalla 16 päivänä heinäkuuta 2010 annetun neuvoston suosituksen. Neuvoston lausunto (4) on esitetty erityisesti alla olevassa suosituksessa 1. Neuvosto on tutkinut Tanskan kansallisen uudistusohjelman ottaen huomioon 25 päivänä maaliskuuta 2011 hyväksytyt Eurooppa-neuvoston päätelmät,

         SUOSITTAA, että Tanska toteuttaa vuosina 2011–2012 toimia, joilla se

               1.

               panee täytäntöön julkisen talouden vakauttamiseen tähtääviä toimenpiteitä suunnitelmien mukaisesti vuosina 2011, 2012 ja 2013 ja varmistaa 0,5 prosentin vuotuisen kasvun suhteessa BKT:een vuosien 2011-2013 aikana sekä korjaa liiallisen ylijäämän vuoteen 2013 mennessä liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn yhteydessä annetun neuvoston suosituksen mukaisesti; varmistaa sen jälkeen suunnitelman mukaisesti asianmukaisen vakautusuran keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi; nopeuttaa julkisen talouden alijäämän supistumista, jos taloudelliset edellytykset osoittautuvat nykyisin oletettua paremmiksi; vahvistaa menojen valvontaa hyväksymällä paikallis-, alue- ja keskushallinnolle sitovat monivuotiset menokatot, jotka ovat keskipitkän aikavälin julkisen talouden rahoitusasemaa koskevien tavoitteiden mukaiset;

               2.

               parantaakseen työllisyyttä ja julkisen talouden kestävyyttä, toteuttaa lisätoimenpiteitä kasvattaakseen työvoiman kysyntää pitkällä aikavälillä, toteuttamalla äskettäin hyväksytyn vapaaehtoisen varhaiseläkejärjestelmän uudistuksen, uudistaa työkyvyttömyyseläkettä ja kohdentaa paremmin tuetut työllisyysjärjestelmät (joustotyöjärjestelmä) heikommassa asemassa oleviin ryhmiin;

               3.

               nopeuttaa uudistusten täytäntöönpanoa koulutusjärjestelmän laadun parantamiseksi; pienentää erityisesti ammatillisen koulutuksen keskeytysprosentteja ja lisää tarjolla olevien oppisopimuspaikkojen määrää;

               4.

               ryhtyy toimenpiteisiin kilpailun esteiden poistamiseksi erityisesti paikallispalveluissa ja vähittäiskaupassa tarkistamalla maankäyttöä koskevia säädöksiä ja avaamalla kuntien ja alueiden hankinnat;

               5.

               tukee kiinteistömarkkinoiden nykyistä vakauttamista hintojen hiljattain korjauduttua, harkitsee ehkäiseviä toimia vahvistaakseen asuntomarkkinoiden ja rahoitusjärjestelmän keskipitkän aikavälin vakautta, mukaan lukien asuntolaina- ja kiinteistöverojärjestelmien toimivuuden arviointi.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetään vuonna 2011 voimassa 19 päivänä toukokuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä 2011/308/EU jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (EUVL L 138, 26.5.2011, s. 56).

      (3)  Tanskassa oppilaat aloittavat koulunkäynnin vanhempana kuin muissa jäsenvaltioissa, ja suorittavat myös keskiasteen tutkinnon yli 24-vuotiaina. Ikäryhmässä 25–34 -vuotiaat 85 prosenttia on suorittanut vähintään keskiasteen koulutuksen.

      (4)  Lausunto, jota tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdassa.


Avis juridique important

|

31996H0694

96/694/EY: Neuvoston suositus, annettu 2 päivänä joulukuuta 1996, naisten ja miesten tasapuolisesta osallistumisesta päätöksentekoon

Virallinen lehti nro L 319 , 10/12/1996 s. 0011 - 0015

NEUVOSTON SUOSITUS,annettu 2 päivänä joulukuuta 1996,naisten ja miesten tasapuolisesta osallistumisesta päätöksentekoon (96/694/EY) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 235 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),sekä katsoo, että(1) neuvosto on antanut joukon säädöksiä ja poliittisia sitoumuksia naisten ja miesten tasa-arvoisen kohtelun ja yhtäläisten mahdollisuuksien alalla, (3) (4) (5) (6)(2) Eurooppa-neuvostoon Essenissä, Cannesissa ja Madridissa kokoontuneet valtioiden ja hallitusten päämiehet painottivat työttömyyden torjunnan sekä naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien olevan Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden ensisijaisia tehtäviä,(3) naisten pääsy mukaan päätöksentekoon on ollut erityisen huomion kohteena naisia koskevien positiivisten toimenpiteiden edistämisestä 13 päivänä joulukuuta 1984 annetussa neuvoston suosituksessa 84/635/ETY (7), naisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämisestä 24 päivänä heinäkuuta 1986 annetussa neuvoston toisessa päätöslauselmassa (8), kolmannesta naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevasta keskipitkän aikavälin toimintaohjelmasta (1991-1995) 21 päivänä toukokuuta 1991 annetussa neuvoston päätöslauselmassa (9), naisten ja miesten tasapainoisesta osallistumisesta päätöksentekoon 27 päivänä maaliskuuta 1995 annetussa neuvoston päätöslauselmassa (10) sekä miesten ja naisten tasa-arvoisia mahdollisuuksia koskevasta yhteisön keskipitkän aikavälin toimintaohjelmasta (1996-2000) 22 päivänä joulukuuta 1995 tehdyssä neuvoston päätöksessä (11),(4) Euroopan parlamentti pyysi naisista päätöksentekoelimissä 11 päivänä helmikuuta 1994 antamassaan päätöslauselmassa (12) komissiota "tekemään parhaansa yhteisön kolmannessa toimintaohjelmassa määritellyn tasa-arvoisten mahdollisuuksien politiikan täytäntöön panemiseksi, jotta voitaisiin poistaa yksittäiset esteet naisten pääsylle päätöksentekoasemaan" sekä "määrittämään ne toimenpiteet ja toimet, jotka mahdollistavat naisten laajemman osallistumisen päätöksentekoon",(5) neljännen naisten maailmankonferenssin (Beijing 4-15 päivänä syyskuuta 1995) julistus ja toimintaohjelma korostavat voimakkaasti tarvetta varmistaa vastuun, vallan ja oikeuksien tasapuolinen jakautuminen, ja jäsenvaltiot sitoutuivat panemaan toimintaohjelman täytäntöön,(6) osallistuminen päätöksentekoon perustuu edustukseen päätöksentekoelimissä kaikilla poliittisen, taloudellisen, yhteiskunnallisen sekä kulttuurielämän tasoilla ja edellyttää erityisesti mukanaoloa vastuullisissa ja päätösvaltaa käyttävissä asemissa,(7) naiset ovat edelleen aliedustettuja poliittisissa, taloudellisissa, yhteiskunnallisissa ja kulttuuriin liittyvissä päätöksentekoelimissä,(8) naisten aliedustus päätöksentekoelimissä johtuu muun muassa naisten myöhäisestä yhteiskunnallisesti tasa-arvoisen aseman saamisesta, heidän taloudellisen itsenäisyytensä saavuttamisen tiellä olevista esteistä sekä vaikeuksista sovittaa työelämä ja perhe yhteen,(9) naisten ja miesten tasapuolinen osallistuminen päätöksentekoon on kansanvaltaan liittyvä vaatimus,(10) naisten aliedustus päättävissä asemissa merkitsee menetystä koko yhteiskunnan kannalta ja saattaa estää koko väestön etujen ja tarpeiden täysipainoisen huomioon ottamisen,(11) toimenpiteiden, joiden tarkoituksena on toteuttaa naisten ja miesten tasapuolinen osallistuminen kaikilla päätöksenteon alueilla, on oltava samansuuntaisia kuin naisten ja miesten tasa-arvoisia mahdollisuuksia koskevan ulottuvuuden yhdentämisen politiikan kaikkiin alueisiin ja kaikkeen toimintaan,(12) naisten ja miesten tasapuolinen osallistuminen päätöksentekoon voi synnyttää erilaisia ajatuksia, arvoja ja käyttäytymistapoja, jotka tähtäävät sekä naisten että miesten kannalta oikeudenmukaisempaan ja tasapainoisempaan maailmaan,(13) jäsenvaltioilla, työmarkkinaosapuolilla, puolueilla ja poliittisilla järjestöillä, kansalaisjärjestöillä sekä tiedotusvälineillä on ratkaiseva rooli sellaisen yhteiskunnan rakentamisessa, jossa taloudellinen, poliittinen, yhteiskunnallinen ja kulttuuriin liittyvä vastuu jakautuu tasapuolisesti naisten ja miesten kesken,(14) naisten ja miesten tasa-arvoisten mahdollisuuksien toteuttamiseksi on syytä laatia suuntaviivoja naisten ja miesten tasapuolisen päätöksentekoon osallistumisen edistämiseksi ja on syytä edistää näiden suuntaviivojen toteutumista vaihtamalla tietoja hyvistä käytännöistä naisten tasa-arvoisia mahdollisuuksia koskevan yhteisön keskipitkän aikavälin toimintaohjelman (1996-2000) puitteissa,(15) tämän suosituksen säännöksiä sovelletaan ainoastaan yhteisön toimivallan rajoissa; naisten ja miesten tasa-arvoinen kohtelu työntekijöinä on yksi yhteisön tavoitteista, siltä osin kuin nimenomaisena pyrkimyksenä on edistää elin- ja työolojen yhdenmukaistamista, ja(16) perustamissopimuksessa ei ole määräyksiä muista tämän suosituksen hyväksymiseen liittyvistä valtuuksista kuin mitä 235 artiklassa annetaan,I SUOSITTAA JÄSENVALTIOILLE, että1. nämä omaksuvat yhtenäisen kokonaisstrategian naisten ja miesten tasapuoliseen päätöksentekoon osallistumisen edistämiseksi sekä tähän pääsemiseksi kehittävät tai ottavat käyttöön tarvittavat lainsäädännölliset tai kannustavat toimenpiteet tai niiden yhdistelmät,2. a) nämä pyrkivät saamaan kaikki koulutuksen ja ammattikoulutuksen eri tasojen toimijat, mukaan lukien oppimateriaaleista vastaavat tahot, tietoisiksi seuraavien tavoitteiden tärkeydestä:- ennakkoluulottoman ja syrjiviä ennakkoasenteita sisältämättömän, realistisen ja täydellisen kuvan antaminen naisten ja miesten rooleista ja kyvyistä yhteiskunnassa- ammattiin, yhteiskuntaan ja perhe-elämään liittyvien vastuiden tasapainoisempi jakautuminen naisten ja miesten välillä ja- naisten ja miesten tasapuolinen osallistuminen päätöksentekoon sen kaikilla tasoilla,b) nämä kannustavat kaikilla koulutuksen ja ammattikoulutuksen tasoilla tyttöjä ja naisia osallistumaan ja ilmaisemaan ajatuksensa kasvatus- ja koulutustoiminnassa yhtä aktiivisesti ja täysipainoisesti kuin pojat ja miehet, jotta heitä valmistettaisiin aktiiviseen rooliin yhteiskunnassa, mukaan lukien poliittinen, taloudellinen, yhteiskunnallinen ja kulttuurielämä, sekä erityisesti päätöksenteossa,c) nämä saattavat yleisön tietoiseksi siitä, että on tärkeää levittää julkisuudessa sellaista kuvaa naisista ja miehistä, joka ei vahvista eikä myötäile syrjiviä ennakkoasenteita, jotka perustuvat tehtävien jakautumiseen sukupuolen perusteella,d) nämä kannustavat ja tukevat kaikilla yhteiskunnan aloilla yhdistysten ja järjestöjen sellaisia pyrkimyksiä, joiden tarkoituksena on edistää naisten osallistumista päätöksentekoon ja naisten ja miesten tasapuolista osallistumista päätöksentekoelimiin, rajoittamatta kuitenkaan niiden itsemääräämisoikeutta,e) nämä kannustavat ja tukevat työmarkkinaosapuolten pyrkimyksiä edistää naisten ja miesten tasapuolista osallistumista niiden toimintaan sekä korostavat niiden vastuuta naisehdokkaiden kannustamisessa ja esittämisessä nimettäessä ehdokkaita eri julkisiin komiteoihin ja toimikuntiin jäsenvaltioissa ja yhteisön tasolla, rajoittamatta kuitenkaan niiden itsemääräämisoikeutta,f) nämä laativat, toteuttavat ja edistävät tiedotuskampanjoita yleisön tietoisuuden lisäämiseksi naisten ja miesten tasapuolisen päätöksentekoon osallistumisen hyödyllisyydestä ja sen koko yhteiskunnalle tuomista eduista,3. a) nämä edistävät ja parantavat sellaisten tilastotietojen keruuta ja julkaisemista, joista käy ilmi naisten ja miesten suhteellinen osuus päätöksenteon kaikilla tasoilla politiikan, talouselämän, yhteiskunnan ja kulttuurin aloilla,b) nämä tukevat, kehittävät ja panevat alulle määrällisiä ja laadullisia tutkimuksia naisten ja miesten osuudesta päätöksenteossa sekä erityisesti:- niistä oikeudellisista, sosiaalisista tai kulttuuriin liittyvistä esteistä, jotka rajoittavat jompaakumpaa sukupuolta olevien henkilöiden osallistumista päätöksentekoon,- niistä strategioista, joiden avulla voidaan voittaa edellä mainitut esteet, sekä- siitä hyödystä ja niistä eduista, joita yhteiskunnalle ja kansanvallan toimivuudelle on naisten ja miesten tasapuolisesta osallistumisesta päätöksentekoon,c) nämä edistävät, tukevat ja panevat alulle aloitteita, jotka toimivat esimerkkeinä hyvistä käytännöistä päätöksenteon eri aloilla, ja aloittavat tiedotusta ja kokemuksen vaihtoa koskevia ohjelmia toiminnan yleistämiseksi,4. a) nämä edistävät naisten ja miesten tasapuolista osallistumista valtiollisiin elimiin ja toimikuntiin kaikilla tasoilla,b) nämä saattavat asianomaiset toimijat tietoisiksi siitä, miten tärkeää on tehdä aloitteita, joiden tarkoituksena on saavuttaa naisten ja miesten tasapuolinen osallistuminen julkisiin toimiin kaikilla tasoilla kiinnittämällä erityistä huomiota komiteoiden, toimikuntien ja työryhmien tasapainoiseen kokoonpanoon sekä kansallisella että yhteisön tasolla,c) nämä suunnittelevat, panevat täytäntöön tai kehittävät tasa-arvon edistämiseksi julkisella sektorilla johdonmukaisen toimenpidekokonaisuuden, jossa noudatetaan tasapuoliseen päätöksentekoon osallistumisen periaatetta, sekä valvovat rekrytointikilpailuja järjestettäessä, että naisten ja miesten välinen tasapaino toteutuu mahdollisimman hyvin kokeiden laadinnasta vastaavien lautakuntien ja valintalautakuntien kokoonpanossa,d) nämä kannustavat yksityistä sektoria vahvistamaan naisten osallistumista kaikilla päätöksenteon tasoilla, erityisesti ottamalla käyttöön tasa-arvosuunnitelmia ja positiivisia toimia koskevia ohjelmia, tai tällaisten suunnitelmien ja ohjelmien puitteissa,II PYYTÄÄ EUROOPAN YHTEISÖJEN TOIMIELIMIÄ, LAITOKSIA JA HAJAUTETTUJA ELIMIÄlaatimaan toimintasuunnitelman, jonka tavoitteena on naisten ja miesten tasapuolinen osallistuminen päätöksentekoon kussakin Euroopan yhteisöjen toimielimessä, laitoksessa ja hajautetussa elimessä,III PYYTÄÄ KOMISSIOTA1. edistämään ja järjestämään miesten ja naisten tasa-arvoisia mahdollisuuksia koskevasta yhteisön keskipitkän aikavälin toimintaohjelmasta (1996-2000) 22 päivänä joulukuuta 1995 tehdyn neuvoston päätöksen 95/593/EY puitteissa järjestelmällistä tietojen ja kokemusten vaihtoa hyvistä käytänteistä jäsenvaltioiden välillä sekä paremman naisten ja miesten välisen tasapainon saavuttamiseksi päätöksenteossa toteutettujen toimenpiteiden vaikutusten arviointia,2. tämän vuoksi ja näissä puitteissa tehostamaan niitä ponnistuksia, jotka koskevat tiedottamista, tietoisuuden lisäämistä sekä tutkimuksen ja toiminnan edistämistä naisten ja miesten tasapuoliseen päätöksentekoon osallistumisen saavuttamiseksi,3. antamaan Euroopan parlamentille, neuvostolle ja talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen tämän suosituksen täytäntöönpanosta jäsenvaltioiden ja Euroopan yhteisöjen toimielinten, laitosten ja hajautettujen elinten sille toimittamien tietojen perusteella ensimmäisen kerran kolmen vuoden kuluttua suosituksen hyväksymisestä sekä sen jälkeen vuosittain.Tehty Brysselissä 2 päivänä joulukuuta 1996.Neuvoston puolestaE. FITZGERALDPuheenjohtaja(1) EYVL N:o C 166, 10.6.1996, s. 276(2) EYVL N:o C 204, 15.7.1996, s. 21(3) - neuvoston direktiivi 75/117/ETY, annettu 10 päivänä helmikuuta 1975, miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (EYVL N:o L 45, 19.2.1975, s. 19)- neuvoston direktiivi 76/207/ETY, annettu 9 päivänä helmikuuta 1976, miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa (EYVL N:o L 39, 14.2.1976, s. 40)- neuvoston direktiivi 79/7/ETY, annettu 19 päivänä joulukuuta 1978, miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä (EYVL N:o L 6, 10.1.1979, s. 24)- neuvoston direktiivi 86/378/ETY, annettu 24 päivänä heinäkuuta 1986, miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta ammatillisissa sosiaaliturvajärjestelmissä (EYVL N:o L 225, 12.8.1986, s. 40)- neuvoston direktiivi 86/613/ETY, annettu 11 päivänä joulukuuta 1986, miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltamisesta itsenäisiin ammatinharjoittajiin, maatalousalalla toimivat ammatinharjoittajat mukaan lukien, ja itsenäisinä ammatinharjoittajina toimivien naisten suojeluun raskauden ja synnytyksen perusteella (EYVL N:o L 359, 19.12.1986, s. 56)- neuvoston direktiivi 92/85/ETY, annettu 19 päivänä lokakuuta 1992, toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä (EYVL N:o L 348, 28.11.1992, s. 1)(4) - neuvoston päätös 95/593/EY, tehty 22 päivänä joulukuuta 1995, miesten ja naisten tasa-arvoisia mahdollisuuksia koskevasta yhteisön keskipitkän aikavälin toimintaohjelmasta (1996-2000) (EYVL N:o L 335, 30.12.1995, s. 37)(5) - neuvoston suositus 84/635/ETY, annettu 13 päivänä joulukuuta 1984, naisia koskevien positiivisten toimenpiteiden edistämisestä (EYVL N:o L 331, 19.12.1984, s. 34)- neuvoston suositus 92/241/ETY, annettu 31 päivänä maaliskuuta 1992, lastenhuollosta (EYVL N:o L 123, 8.5.1992, s. 16)(6) - neuvoston päätöslauselma, annettu 12 päivänä heinäkuuta 1982, naisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämisestä (EYVL N:o C 186, 21.7.1982, s. 3)- neuvoston päätöslauselma, annettu 7 päivänä kesäkuuta 1984, naisten työttömyyden vastaisista toimista (EYVL N:o C 161, 21.6.1984, s. 4)- neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden opetusministereiden päätöslauselma, annettu 3 päivänä kesäkuuta 1985, sisältäen tyttöjen ja poikien yhtäläisiä koulutusmahdollisuuksia koskevan toimintaohjelman (EYVL N:o C 166, 5.7.1985, s. 1)- neuvoston toinen päätöslauselma, annettu 24 päivänä heinäkuuta 1986, naisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämisestä (EYVL N:o C 203, 12.8.1986, s. 2)- neuvoston päätöslauselma, annettu 16 päivänä joulukuuta 1988, naisten saattamisesta uudelleen työelämään (EYVL N:o C 333, 28.12.1988, s. 1)- neuvoston päätöslauselma, annettu 29 päivänä toukokuuta 1990, naisten ja miesten arvokkuuden suojelemisesta työelämässä (EYVL N:o C 157, 27.6.1990, s. 3)- neuvoston päätöslauselma, annettu 21 päivänä toukokuuta 1991, yhteisön kolmannesta naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevasta keskipitkän aikavälin toimintaohjelmasta (1991-1995) (EYVL N:o C 142, 31.5.1991, s. 1)- neuvoston päätöslauselma, annettu 22 päivänä kesäkuuta 1994, naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämisestä Euroopan rakennerahastojen toiminnan avulla (EYVL N:o C 231, 20.8.1994, s. 1)- neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselma, annettu 6 päivänä joulukuuta 1994, naisten oikeudenmukaisesta osallistumisesta taloudelliseen kasvustrategiaan, joka suuntautuu työllisyyden tehostumiseen Euroopan unionissa (EYVL N:o C 368, 23.12.1994, s. 3)- neuvoston päätöslauselma, annettu 27 päivänä maaliskuuta 1995, naisten ja miesten tasapainoisesta osallistumisesta päätöksentekoon (EYVL N:o C 168, 4.7.1995, s. 3)- neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselma, annettu 5 päivänä lokakuuta 1995, naisia ja miehiä koskevien mielikuvien käsittelemisestä mainonnassa ja tiedotusvälineissä (EYVL N:o C 296, 10.11.1995, s. 15)(7) EYVL N:o L 331, 19.12.1984, s. 34(8) EYVL N:o C 203, 12.8.1986, s. 2(9) EYVL N:o C 142, 31.5.1991, s. 1(10) EYVL N:o C 168, 4.7.1995, s. 3(11) EYVL N:o L 335, 30.12.1995, s. 37(12) EYVL N:o C 61, 28.2.1994, s. 248


				|

		52014DC0427

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Suomen vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja samassa yhteydessä annettu neuvoston lausunto Suomen vuoden 2014 vakausohjelmasta /* COM/2014/0427 final */

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Suomen vuoden 2014 kansallisesta
uudistusohjelmasta
ja samassa yhteydessä annettu neuvoston lausunto Suomen vuoden 2014
vakausohjelmasta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan
4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[1] ja erityisesti sen 5
artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011
annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011[2] ja erityisesti sen 6
artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[3],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[4],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean
lausunnon,
ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean
lausunnon,
ottaa huomioon talouspoliittisen komitean
lausunnon,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä
maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu-
ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa
talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla
tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään
kasvuun ja lisätä sen kilpailukykyä.
(2)
Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010
komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin
talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi
21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista. Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat.
Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon
kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.
(3)
Valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät
29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii
johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille
kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät
toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat
erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)
Neuvosto antoi 9 päivänä heinäkuuta 2013
suosituksen Suomen vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon
Suomen vuosien 2012–2016 tarkistetusta vakausohjelmasta. Komissio esitti 15
päivänä marraskuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 473/2013[5] mukaisesti lausuntonsa
Suomen alustavasta talousarviosuunnitelmasta vuodeksi 2014[6].
(5)
Komissio hyväksyi 13 päivänä marraskuuta 2013
vuotuisen kasvuselvityksen[7],
mikä aloitti vuoden 2014 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio
hyväksyi samana päivänä asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella
varoitusmekanismia koskevan kertomuksen[8],
jossa se katsoi, että Suomi kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin
perusteellinen tarkastelu.
(6)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 20 päivänä
joulukuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen
ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa
eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa
normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua
työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)
Komissio julkaisi 5 päivänä maaliskuuta 2014
asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun Suomea koskevan
perusteellisen tarkastelun[9]
tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Suomen
makrotaloudessa on edelleen epätasapainotiloja, jotka edellyttävät seurantaa ja
politiikkatoimia. Erityisesti Suomen viime vuosien heikkoon vientimenestykseen,
jonka taustalla on teollisuuden rakennemuutos sekä kustannuskilpailukyvyn ja
reaalisen kilpailukyvyn osatekijöitä, on kiinnitettävä jatkuvaa huomiota.
(8)
Suomi toimitti vuoden 2014 kansallisen
uudistusohjelmansa ja vuoden 2014 vakausohjelmansa 17 päivänä huhtikuuta
2014. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on
voitu ottaa huomioon.
(9)
Vuoden 2014 vakausohjelmassa hahmotellun julkisen
talouden strategian tavoitteena on palata keskipitkän aikavälin tavoitteeseen
vuonna 2015, pitää rakenteellinen rahoitusasema tavoitteen yläpuolella ohjelman
loppukauden ajan ja saavuttaa tasapainoinen julkisen talouden rahoitusasema
vuodesta 2017 lukien. Suomen keskipitkän aikavälin tavoite, 0,5 prosentin
rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, on vakaus- ja kasvusopimuksen
vaatimusten mukainen. Suomi saavutti keskipitkän aikavälin tavoitteensa vuonna
2013 ja aikoo pysytellä lähellä sitä vuonna 2014. Suomi noudattaa myös menojen
kasvulle asetettua vertailuarvoa. Suomi aikoo ylittää keskipitkän aikavälin
tavoitteensa vuonna 2015 ja noudattaa edelleen menojen kasvulle asetettua
vertailuarvoa. Kaiken kaikkiaan tämä pitkälti vastaa vakaus- ja kasvusopimuksen
vaatimuksia. Samaan aikaan bruttovelkasuhde on kasvu-uralla, ja sen odotetaan
vuonna 2015 väliaikaisesti ylittävän 60 prosentin kynnysarvon suhteessa BKT:hen
lähinnä heikkojen makrotalouden näkymien vuoksi. Julkisen talouden
kehitysarvioiden taustalla oleva makrotalouden skenaario, jota ei ole laadittu
riippumattomasti, on uskottava, joskin se on vuosien 2014 ja 2015 talouskasvun
suhteen hieman optimistisempi kuin komission kevään talousennuste. Komission
kevään 2014 talousennusteessa rakenteellisen rahoitusaseman ennustetaan vuonna
2014 heikkenevän 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä merkitsee poikkeamista
keskipitkän aikavälin tavoitteesta, ja vuonna 2015 kohenevan 0,6 prosenttia
suhteessa BKT:hen. Sen sijaan menojen kasvulle asetetussa vertailuarvossa
pysytään komission ennusteen mukaan kumpanakin vuonna. Neuvosto katsoo
asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vakausohjelman arvioinnin ja komission
ennusteen perusteella, että Suomen voi odottaa saavuttavan ohjelmansa
tavoitteet, jotka ovat pitkälti vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisia.
(10)
Suomen kestävyysriski on pitkällä aikavälillä
suuri, mikä johtuu väestön ikääntymisen vaikutuksesta julkiseen talouteen.
Suomi on tunnustanut kestävyysvajeen olemassaolon ja laatinut vuonna 2013
rakennepoliittisen ohjelman, jolla pyritään kuromaan vaje umpeen ja
käynnistämään kasvu uudelleen. Toinen tärkeä toimenpide ovat valtiontalouden
menokehykset ja maaliskuussa 2014 hyväksytty julkisen talouden suunnitelma
vuosille 2015–2018, joka sisältää sopeutustoimia, rakenneuudistuksia ja kasvua
tukevia investointeja. Tulopuolen sopeutustoimet koskevat lähinnä tulo- ja
valmisteverojen korotuksia.
(11)
Julkisten palvelujen tehokkuus ei ole lisääntynyt
samaa vauhtia kuin yksityisen sektorin tuottavuus. Suomi valmistelee
kuntarakennetta ja sosiaali- ja terveyspalveluita koskevia hallinnollisia
uudistuksia. Kuntauudistus perustuu vapaaehtoisiin kuntaliitoksiin, joihin
valtio antaa taloudellisia kannustimia. Vapaaehtoisten kuntaliitosten tulos on
vielä epävarma. Sosiaali- ja terveyspalvelut on tarkoitus järjestää viiden
alueellisen järjestäjän toimesta, ja kunnat ovat jatkossakin mukana palvelujen
tuottamisessa. Yksityiskohdat eivät ole vielä selvillä, ja lakiesitys aiotaan
antaa syksyllä 2014. Uusien rakenteiden pitäisi olla valmiina vuoden 2017
alussa. Heinäkuussa 2013 annettiin laki ikääntyneen väestön toimintakyvyn
tukemisesta. Laissa painotetaan voimakkaammin ennaltaehkäisyä, kuntoutusta ja
itsenäistä asumista, ja sen on määrä auttaa vähentämään laitoshoidon tarvetta
ja hillitä pitkäaikaishoidon tulevia kustannuksia.
(12)
Suomen työmarkkinoiden keskeinen haaste on edelleen
työvoiman tarjonta pitkällä aikavälillä, sillä työmarkkinoilta poistuvien määrä
on tällä hetkellä suurempi kuin työmarkkinoille tulevien. Työurien pidentäminen
ja työvoiman tarjonnan parantaminen on välttämätöntä, jotta tulevaisuuden
työvoimatarpeisiin voidaan vastata. Hallituksen rakennepoliittiseen ohjelmaan
vuodelta 2013 sisältyy toimenpiteitä, joilla pidennetään työuria ja parannetaan
työvoiman tarjontaa, sekä myös toimenpiteitä, joilla lisätään kannustimia
työpaikan vastaanottamiseen. Suomi vähentää varhaista eläkkeelle siirtymistä,
mutta joitakin väyliä siihen on kuitenkin edelleen olemassa, kuten ns.
työttömyysputki, joka tarkoittaa, että ikääntyneiden työttömien
työttömyysetuudet voivat jatkua tietyin ehdoin eläkkeelle jäämiseen asti.
Hiljattain käyttöön otettu elinaikakerroin ja eläkekarttuman
kolminkertaistuminen näyttävät vaikuttavan eläkkeellejäämiskäytäntöihin vain
vähän. Kun elinajanodote kasvaa nopeammin kuin on ennakoitu eivätkä ihmiset
työskentele pidempään, eläkkeiden riittävyys vaarantuu. Suomi on asettanut
tavoitteekseen nostaa tosiasiallisen eläkkeellesiirtymisiän vuoteen 2025
mennessä vähintään 62,4 vuoteen. On kyseenalaista, voidaanko tavoite saavuttaa
ilman uusia toimenpiteitä, joita voisivat olla lakisääteisen eläkeiän
nostaminen ja ikääntyneiden työllistettävyyttä parantavien toimien
vahvistaminen. Työmarkkinaosapuolet valmistelevat ehdotustaan
eläkeuudistukseksi, joka uuden hallituksen on määrä panna täytäntöön kevään
2015 vaalien jälkeen. Eläkeuudistuksen on tarkoitus tulla voimaan vuoden 2017
alusta. Suomi on toteuttanut merkityksellisiä ja kunnianhimoisia toimenpiteitä
pitkäaikais- ja nuorisotyöttömyyden vähentämiseksi. Kohderyhmien työn kannalta
merkityksellisen osaamisen ja työmarkkinanäkymien pysyvä parantaminen vie
aikaa.
(13)
Suomi on toteuttanut toimia yleisen
kilpailuilmaston parantamiseksi, ja terveen kilpailun edistämisohjelman
toteuttamisessa on edistytty jonkin verran. Kilpailu- ja kuluttajavirasto on
yhdistetty, ja uuden rakenteen toteuttaminen on alkuvaiheissaan. Kilpailulaissa
on nyt määräys markkinaosuudesta, jonka ylittyessä päivittäistavarakaupan
harjoittajan katsotaan olevan määräävässä markkina-asemassa, ja kilpailu- ja
kuluttajavirastolle on annettu erityisvaltuudet puuttua tietyin ehdoin
julkisyhteisöjen harjoittamaan taloudelliseen toimintaan, joka vääristää
kilpailua markkinoilla. Suomen vähittäiskaupan markkinat ovat hyvin
keskittyneet, ja sovellettavassa lainsäädännössä on joitakin tekijöitä, jotka
voivat estää tehokasta kilpailua ja vahvistaa kahta vähittäiskaupan
markkinajohtajaa. Tästä ovat esimerkkinä kaavoitusvaatimukset, jotka ovat sekä
suuryksiköiden että pienten yksiköiden osalta hyvin tiukat. Maankäyttö- ja
rakennussääntelyn uudelleentarkastelu on käynnissä, mikä antaa mahdollisuuden
lisätä terveen kilpailun tukemista. Vähittäiskauppasektori on edelleen EU:n
säännellyimpiä, ja kilpailun esteitä on luotu vähittäiskaupan suuryksiköiden
sääntelyllä.
(14)
Kasvun ja kilpailukyvyn palauttaminen on Suomen
talouden keskeinen haaste. Suomi menestyy hyvin kansainvälisissä
kilpailukykyvertailuissa, mutta se on silti menettänyt vientimarkkinaosuuksiaan
vuosina 2007–2012 EU:n jäsenvaltioista nopeimmin. Yritysten
T&K-intensiteetti on laskussa, ja T&K-menoille asetettu kansallinen
tavoite näyttää loittonevan. Ratkaisevaa on, kuinka tehokkaasti Suomen
tutkimus- ja innovointijärjestelmä pystyy muuntamaan T&K-panostukset
uusiksi innovatiivisiksi tuotteiksi ja palveluiksi. Tällä hetkellä ei
investoida riittävästi, jotta T&K-potentiaali voitaisiin muuntaa uusiksi
tuotteiksi. Heikkoon vientitulokseen ja potentiaaliseen kasvuun vaikuttaa se,
että Suomessa on vain joitakin suuria vientiyrityksiä ja niiden tuotevalikoima
on kapea, sekä se, että suomalaisten pienyritysten vientihalukkuus on
vähäisempi. Vientimahdollisuuksia voitaisiin parantaa tarjoamalla pienten
yritysten kansainvälistymiseen lisää kohdennettua tukea. Suomi on käynnistänyt
uudistuksia, joilla lisätään valmiuksia synnyttää innovatiivisia tuotteita ja
tuetaan teollisuuden monipuolistamista. Näistä voidaan mainita valtion
tutkimuslaitosten ja tutkimusrahoituksen kokonaisuudistus. Vuoden 2013
rakennepoliittinen ohjelma, valtiontalouden menokehykset ja maaliskuussa 2014
hyväksytty julkisen talouden suunnitelma vuosille 2015–2018 sisältävät
sopeutustoimien ja rakenneuudistusten lisäksi aloitteita kasvun ja innovoinnin
edistämiseksi. Suomi voisi hyötyä myös energiatoimitusten monipuolistamisesta,
sillä se tukeutuu ainoastaan yhteen kaasulähteeseen.
(15)
Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana
analysoinut kattavasti Suomen talouspolitiikkaa. Se on arvioinut vakausohjelman
ja kansallisen uudistusohjelman. Se on ottanut huomioon ei vain niiden
merkityksen Suomen finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan
kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden
mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla
EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson
yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä
suosituksista 1–5.
(16)
Neuvosto on tutkinut Suomen vakausohjelman tämän
arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[10]
ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.
(17)
Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman
ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin
perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut
neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 2, 4 ja
5.
(18)
Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana
analysoinut myös koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän
analyysin perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö
on euro. Myös Suomen olisi varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan
täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,
SUOSITTAA, että Suomi toteuttaa vuosina
2014–2015 toimia, joilla se
1.           vahvistaa
vuodeksi 2014 suunniteltuja julkisen talouden toimenpiteitä, koska keskipitkän
aikavälin tavoitteeseen nähden on syntymässä ero; vuonna 2015 ja sen jälkeen
noudattaa suunnitellusti keskipitkän aikavälin tavoitetta ja varmistaa, että
velkakriteeriä noudatetaan ja samalla harjoitetaan kasvua tukevaa
finanssipolitiikkaa; toteuttaa nopeasti rakennepoliittiseen ohjelmaan,
valtiontalouden menokehyksiin ja vuosille 2015–2018 laadittuun julkisen
talouden suunnitelmaan sisältyvät uudistukset, jotta julkisen talouden
kestävyysvajetta voidaan supistaa ja kasvun edellytyksiä vahvistaa;
2.           huolehtii, että käynnissä
olevat kuntarakennetta ja sosiaali- ja terveyspalveluita koskevat
hallinnolliset uudistukset tosiasiallisesti toteutetaan, jotta julkisten
palveluiden tarjonnan kustannustehokkuutta voidaan lisätä;
3.           parantaa koko työvoimapotentiaalin
käyttöä työmarkkinoilla, esimerkiksi parantamalla ikääntyneiden työntekijöiden työllisyysastetta
ja työllistettävyyttä, vähentämällä varhaisen työmarkkinoilta poistumisen
väyliä ja sopeuttamalla lakisääteisen eläkeiän elinajanodotteen muutoksiin;
parantaa nuorten ja pitkäaikaistyöttömien työmarkkinanäkymiä keskittyen
erityisesti ammatilliseen koulutukseen ja kohdennettuihin
aktivointitoimenpisteisin;
4.           jatkaa työtä kilpailun
lisäämiseksi tuote- ja palvelumarkkinoilla ja erityisesti vähittäiskaupan
alalla toteuttamalla terveen kilpailun edistämisohjelman, johon kuuluu
maankäyttö- ja rakennuslain muuttaminen niin, että se tukee paremmin tervettä
kilpailua;
5.           lisää edelleen Suomen
valmiuksia synnyttää innovatiivisia tuotteita, palveluita ja kasvuyrityksiä
nopeasti muuttuvassa ympäristössä ja jatkaa teollisuuden monipuolistamista,
erityisesti lisäämällä kannustimia investoida Suomeen ja helpottamalla edelleen
pienempien yritysten pääsyä vientimarkkinoille; vauhdittaa Suomen ja Viron
välisen kaasuyhteyden rakentamista.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 427 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 ja P7_TA(2014)0129.
[5]               EUVL L 140, 27.5.2013, s. 11.
[6]               C(2013) 8012 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 89 final.
[10]             Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan
mukaisesti.


Avis juridique important

|

31986K0198

86/198/EHTY: Komission suositus, annettu 13 päivänä toukokuuta 1986, hiilen ja teräksen tuotantomaksusaatavien asettamisesta etuoikeusasemaan

Virallinen lehti nro L 144 , 29/05/1986 s. 0040 - 0041 Suomenk. erityispainos Alue 1 Nide 2 s. 0067  Ruotsink. erityispainos Alue 1 Nide 2 s. 0067

KOMISSION SUOSITUS,annettu 13 päivänä toukokuuta 1986,hiilen ja teräksen tuotantomaksusaatavien asettamisesta etuoikeusasemaanEUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 49 ja 50 artiklan,neuvostoa kuultuaan (),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (),sekä katsoo, ettäEHTY:n perustamissopimuksen 49 ja 50 artiklassa korkealle viranomaiselle annettuun toimivaltaan määrätä hiilen ja teräksen tuotantomaksuja ja vahvistaa maksujen määräytymisperustetta ja kantamista koskevat edellytykset kuuluu toimivalta toteuttaa kaikki toimenpiteet, joilla varmistetaan maksujen kantaminen myös veronmaksajan ollessa maksukyvytön,tapauksessa 168-83 () 17 päivänä toukokuuta 1983 antamassaan päätöksessä Euroopan yhteisöjen tuomioistuin vahvisti siten korkealle viranomaiselle annetun toimivallan verotuksellisen luonteen, jotta tämä voisi suorittaa parhaissa mahdollisissa olosuhteissa sille perustamissopimuksessa uskotun tehtävän,kaikissa jäsenvaltioissa Tanskaa lukuun ottamatta valtion verosaatavilla on etuoikeus täytäntöönpanomenettelyissä, joissa on kilpailevia saatavia; jotta varmistetaan EHTY:n pääasiallisena tulonlähteenä olevien maksujen periminen yhdenvertaisina jäsenvaltioiden kansallisten verosaatavien kanssa, olisi annettava näille maksusaataville sama etuoikeus,verosaatavien useiden eriasteisten etuoikeuksien olemassaolon vuoksi tietyissä jäsenvaltioissa on tarpeen valita erilaisten kansallisten verojen joukosta sellainen, jonka asemaan EHTY:n maksut samaistetaan; kaikille jäsenvaltioille yhteiseen veroon vertaaminen on toivottavaa, jotta tällä vertaamisella olisi sama merkitys kaikissa kansallisissa lainsäädännöissä; arvonlisävero täyttää tämän edellytyksen,vaikuttaa olevan tarpeen, että EHTY:n maksujen etuoikeusasema on voimassa riittävän kauan ja että se on yhdenmukainen yhteisössä, jotta tämä voi toteuttaa kyseisen etuoikeuden yhtä tehokkaasti kaikissa jäsenvaltioissa,perustamissopimuksen 50 artiklan 3 kohdassa ja korkean viranomaisen päätöksen N:o 3/52 (), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä N:o 3614/85/EHTY (), 6 artiklassa määrätyt myöhästymisestä johtuvat korotukset ovat EHTY:n verosaatavan erottamaton osa,yhteisön on voitava soveltaa kyseistä etuoikeutta kilpailevia saatavia koskevissa menettelyissä, jotka ovat vielä kesken tämän suosituksen tosiasiallisena voimaantulopäivämääränä, jotta varmistetaan suosituksen hyväksymistä edeltävien vuosien aikana maksuja sovellettaessa syntyneiden saatavien mahdollisimman laajalle ulottuva periminen; jäsenvaltioiden olisi tämän vuoksi varmistettava aiheellisin siirtymäsäännöksin maksuun velvollisen yrityksen muiden velkojien oikeuksien riittävä turvaaminen erityisesti tämän suosituksen täytäntöönpanon seurauksena toteutetusta saatavien luokittelusta valitettaessa käytettyjen keinojen osalta,korkea viranomainen vahvistaa perustamissopimuksen 50 artiklan 2 kohdan mukaisesti neuvostoa kuultuaan yleisellä päätöksellä maksujen määräytymisperustetta ja kantamista koskevat edellytykset; ollessaan toimivaltainen tekemään päätöksen korkea viranomainen voi perustamissopimuksen 14 artiklan viimeisen kohdan nojalla tyytyä antamaan suosituksen; tämä oikeudellinen väline vaikuttaa asianmukaisimmalta sen valitun menetelmän kannalta, jolla kunkin jäsenvaltion oikeusjärjestyksessä verosaataviin sovellettavaa menettelyä laajennetaan koskemaan EHTY:n maksuja,ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:1 artikla Jäsenvaltiot, jotka myöntävät valtion verosaataville etuoikeuden, joka koskee verotettavan koko omaisuutta tai osaa siitä, myöntävät saman etuoikeuden EHTY:n perustamissopimuksen 49 ja 50 artiklassa tarkoitettuja maksuja sovellettaessa syntyville saataville kaikissa niiden kansallisessa lainsäädännössä tarkoitetuissa velkojien saatavien kilpailutilanteissa.2 artikla Jäsenvaltiot, joissa valtion verosaatavilla on eri asteisia yleisiä tai erityisiä etuoikeuksia eri veroista riippuen, myöntävät EHTY:n maksuja sovellettaessa syntyville saataville yleisen tai erityisen etuoikeuden, joka vastaa näiden jäsenvaltioiden kansallisessa lainsäädännössä arvonlisäveron nojalla syntyvien saatavien etuoikeutta.3 artikla Edellä 1 ja 2 artiklassa tarkoitettu etuoikeus on voimassa, kunnes maksuja sovellettaessa syntyneet saatavat vanhentuvat.Etuoikeus koskee maksusta johtuvaa määrää, johon lisätään perustamissopimuksen 50 artiklan 3 kohdassa ja korkean viranomaisen päätöksen N:o 3/52 6 artiklassa määrätyt viivästyksestä johtuvat korotukset.4 artikla Jäsenvaltiot panevat täytäntöön lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset, jotka ovat tarpeen tämän suosituksen noudattamiseksi, viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1988; ne antavat tästä viipymättä tiedon komissiolle.Jäsenvaltiot määräävät, että kyseisiä säännöksiä sovelletaan tämän suosituksen voimaantulopäivämääränä käynnissä oleviin perintämenettelyihin varmistaen samalla aiheellisin siirtymäsäännöksin maksuun velvollisen yrityksen muiden velkojien oikeuksien riittävän turvaamisen.5 artikla Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 13 päivänä toukokuuta 1986.Komission puolestaPuheenjohtajaJacques DELORS() EYVL N:o C 65, 20.3.1986, s. 5() EYVL N:o C 229, 9.9.1985, s. 10() ECR, 1983, s. 1681() EHTY:n virallinen lehti N:o 1, 30.12.1952, s. 4() EYVL N:o L 344, 21.12.1985, s. 37


title: Neuvoston suositus, annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013 , Itävallan vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Itävallan vuosien 2012–2017 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               30.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/1

      NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013,
   Itävallan vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Itävallan vuosien 2012–2017 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   2013/C 217/01
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitetään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään kasvuun ja parantaa sen kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.

               (4)

               Neuvosto antoi 10 päivänä heinäkuuta 2012 suosituksen (3) Itävallan vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Itävallan vuosien 2011–2016 vakausohjelmasta.

               (5)

               Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2013 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi niin ikään 28 päivänä marraskuuta 2012 makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen (4), jossa Itävallan ei katsottu kuuluvan niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (6)

               Euroopan parlamentti on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti osallistunut asianmukaisesti talouspolitiikan eurooppalaiseen ohjausjaksoon, ja se on 7 päivänä helmikuuta 2013 hyväksynyt päätöslauselman vuotuisen kasvuselvityksen 2013 työllisyys- ja sosiaalinäkökohdista sekä päätöslauselman osallistumisesta vuotuiseen kasvuselvitykseen 2013.

               (7)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 14 päivänä maaliskuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (8)

               Itävalta toimitti vuoden 2013 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuosia 2012–2017 koskevan vakausohjelmansa 16 päivänä huhtikuuta 2013. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (9)

               Asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vuoden 2013 vakausohjelman arvioinnin perusteella neuvosto katsoi, että Itävalta toteutti huomattavia vakauttamistoimia talousarvion saattamiseksi liiallisen alijäämän korjaamiseen johtavalle uralle. Vakausohjelmassa julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on optimistinen. Vakausohjelmassa kaavaillun julkisen talouden strategian tärkeimpänä tavoitteena on supistaa julkisen talouden alijäämää vähitellen siten, että saavutetaan nimellisesti tasapainoinen julkisen talouden rahoitusasema viimeistään vuonna 2016 ja keskipitkän aikavälin tavoite viimeistään vuonna 2017. Vakausohjelmassa vahvistetaan aiempi keskipitkän aikavälin tavoite, joka on 0,45 prosentin rakenteellinen rahoitusasema suhteessa BKT:hen. Keskipitkän aikavälin tavoite vastaa vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Nykyisten ennusteiden perusteella Itävalta etenee suunnitelman mukaisesti voidakseen korjata liiallisen alijäämänsä viimeistään vuonna 2013, kun otetaan huomioon, että julkisen talouden alijäämä oli 2,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2012, ja komission yksiköiden ennusteen mukaan sen odotetaan laskevan edelleen 2,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2013 ja 1,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2014. Erään suuren pankin lopettamiseen saattaa kuitenkin liittyä lisäkustannuksia, joilla voi olla merkittävä alijäämää kasvattava vaikutus. Rakenteellisen alijäämän supistuttua voimakkaasti, liiallisia alijäämiä koskevassa menettelyssä vuonna 2012 edellytettyä sopeuttamisuraa nopeammin, sen ennustetaan kasvavan vuonna 2013 jopa 1,8 prosenttiin. Myös komission yksiköiden ennusteessa vahvistetaan rakenteellisen alijäämän hienoinen kasvu vuonna 2013. Vuoden 2014 jälkeistä aikaa koskevien vakausohjelman tietojen mukaan uudelleen lasketun rakenteellisen rahoitusaseman perusteella rakenteellisen sopeutuksen ennakoidaan ylittävän 0,5 prosenttia vuonna 2014 ja vuonna 2015, mikä antaa Itävallalle mahdollisuuden saavuttaa keskipitkän aikavälin tavoite kaksi vuotta vakausohjelmassa esitettyä skenaariota aiemmin, toisin sanoen vuonna 2015 vuoden 2017 sijaan.
               Vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisen menojen kasvun vertailuarvon osalta vakausohjelmassa esitettyjen tietojen perusteella julkisen talouden menojen kasvuvauhdin (ilman päätösperäisten toimien vaikutusta) odotetaan vuosina 2014 ja 2016 edistävän vuotuista rakenteellista sopeutusta kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta, joka on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vakausohjelman skenaariossa ennustettu menojen huomattava lasku suhteessa BKT:hen on kuitenkin hyvin kunnianhimoinen, sillä menojen arvioidaan laskevan suhteessa BKT:hen tasolle, jolla ne eivät ole olleet yli viiteentoista vuoteen. Itävallan voidaan odottaa olevan velkakriteerin noudattamisen suhteen siirtymävaiheessa vuosina 2014–2016, ja suunnitelmilla varmistettaneen riittävä edistyminen kohti velkakriteerin noudattamista.
               Talousarviokehyksen vahvistaminen ei ole johtanut juurikaan muutoksiin hallintotasojen välisissä julkisen talouden suhteissa, ja päällekkäiset vastuualueet ja epäjohdonmukaisuudet rahoitus- ja menovastuissa ovat edelleen haasteellisia. Liittohallituksen, sosiaaliturvalaitosten ja liittovaltiota alempien hallintotasojen välisistä jatkuvista sopimuksista koostuva monimutkainen mekanismi on riski terveydenhuoltomenojen kurissa pitämiseen tarkoitettujen toimenpiteiden toteuttamiselle. Koulutussektorilla käytävät neuvottelut kuusikohtaisesta ehdotuksesta, jossa esitetään muun muassa piiritason kouluviranomaisten lakkauttamista, ovat myönteinen askel kohti julkishallinnon eri tasojen vastuualueiden järkeistämistä, mutta yksinkertaistamista olisi tarpeen lisätä pirstaloitumisen vähentämiseksi laajemmin.

               (10)

               Itävallan työvoimapotentiaalin ennustetaan supistuvan vuodesta 2020 alkaen, ja talous on muuttumassa osaamisintensiivisemmäksi. Maan on mahdollista optimoida työikäisen väestönsä, erityisesti naisten, maahanmuuttajien ja ikääntyneiden työntekijöiden käyttöä.

               (11)

               Ikääntyneiden työntekijöiden työllisyysaste (43,1 %) on edelleen EU:n keskiarvoa (48,8 %) alhaisempi, vaikka se on parantunut merkittävästi ja lähenee EU:n keskiarvoa, ja koska lähes 30 prosenttia väestöstä on juuri ennen eläkkeelle siirtymistä 1,5–3 vuoden ajan työttömänä tai sairauslomalla. Varhaiseläke- ja työkyvyttömyyseläkejärjestelmien edelleen melko laaja käyttö ja naisten suhteellisen alhainen lakisääteinen eläkeikä (60 vuotta), joka nousee tulevaisuudessa vain hyvin hitaasti, vaikuttaa kielteisesti ikääntyneempien työntekijöiden työvoiman tarjontaan. Vuonna 2012 hyväksyttiin joukko toimenpiteitä, jonka tarkoituksena on nostaa tosiasiallista eläkkeellesiirtymisikää lähinnä rajoittamalla varhaiseläke ja työkyvyttömyyseläkkeiden käyttöä.

               (12)

               Vaikka naisten työllisyysaste on Itävallassa melko korkea (70,3 % vuonna 2012, kun EU-tasolla se oli 62,4 %), sitä on edelleen varaa nostaa vähentämällä työmarkkinoiden jakautumista sukupuolen mukaan. Osa-aikatyötä tekevien naisten osuus on unionin korkeimpia, ja lastenhoito- ja pitkäaikaishoitopalvelujen saatavuus on rajoitettua. Naisten kokoaikavastaava työllisyysaste viittaa siihen, että Itävallalla on erityisiä vaikeuksia hyödyntää naisten työvoimaa täysimääräisesti. Lisäksi naiset kuuluvat lähes kaksi kertaa miehiä useammin marginaalisesti työllistyvien ryhmään, ja heidän työpaikkansa keskittyvät pienpalkka-aloille. Tämä malli on johtanut siihen, että Itävallassa on unionin kolmanneksi suurin sukupuolten välinen palkkaero, 24 prosenttia. Pienituloisten työntekijöiden verorasituksen keventämisellä voitaisiin saada aikaan voimakkaampia kannustimia lisätä työvoimaosuutta. Itävallan verojärjestelmän rakenne mahdollistaa verotuksen painopisteen siirtämisen muihin lähteisiin, jotka ovat kasvun kannalta vähemmän haitallisia. Esimerkiksi omaisuusverotulojen osuus on Itävallassa 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja ne ovat merkittävästi EU:n keskiarvoa (2,1 %) alhaisemmat. Tulot kiinteästä omaisuudesta perittävistä juoksevista veroista, joiden katsotaan olevan kasvun kannalta vähiten haitallisia, ovat unionin kolmanneksi alhaisimmat (0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2011, kun EU:n keskiarvo oli 1,3 prosenttia).

               (13)

               Muissa maissa syntyneiden osuus Itävallan työikäisestä väestöstä vuonna 2011 oli 19 prosenttia, joka on yksi suurimmista työikäisten maahanmuuttajien osuuksista Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) maissa. Maahanmuuttajilla on usein vaikeuksia työmarkkinoilla, ja heidän työttömyysasteensa on huomattavasti korkeampi (9,7 %) kuin itävaltalaisten (3,6 %) ja heidän työllisyysasteensa on matalampi (EU:n 27 jäsenvaltion ulkopuolisten maiden kansalaiset: 62,8 %, itävaltalaiset: 76,4 %). Maahanmuuttajataustaisten henkilöiden työ ja palkka ovat kolme kertaa useammin heidän varsinaista pätevyystasoaan alhaisemmat kuin itävaltalaisilla (vuonna 2008 luvut olivat 27,5 % ja 9,7 %). Lisäksi maahanmuuttajataustaisen väestön koulutustulokset ovat heikommat ja heihin kohdistuu kaksinkertainen köyhyysriski (26,6 % verrattuna 12,6 %:iin).

               (14)

               Ennustetut keskipitkän ja pitkän aikavälin eläke- ja terveydenhuoltokustannukset muodostavat riskin julkisen talouden kestävyydelle. Myös pitkäaikaishoidon kustannuksia koskevat ennusteet viittaavat kestävyysriskiin, vaikkakin vähäisemmässä määrin. Eläkejärjestelmään hiljattain tehdyt uudistukset vähentävät kestävyysriskejä todennäköisesti jossain määrin, jos niiden rinnalla toteutetaan työmarkkinaolosuhteiden parannuksia, joiden ansiosta ikääntyneet työntekijät voivat jatkaa työelämässä nykyistä pidempään. Miesten ja naisten eläkeiän yhdenmukaistamista ei ole edelleenkään nopeutettu eikä tosiasiallista eläkkeellesiirtymisikää ole nostettu mukauttamalla eläkeikä tai eläke-edut muutoksiin elinajanodotuksessa. Terveydenhuolto- ja pitkäaikaishoitojärjestelmän rahoituksen kestävyyttä koskeva ongelma on ratkaistava, ottaen huomioon myös pitkäaikaishoidon tarjonnan lisääntyvä tarve ja kysyntä. Terveyssektoreilla äskettäin toteutetut toimenpiteet vievät tilannetta todennäköisesti oikeaan suuntaan, vaikkakin niiden tuloksellisuutta on arvioitava huolellisesti tulevina vuosina. Ennaltaehkäisyä, kuntoutusta ja itsenäistä asumista on mahdollista kehittää pitkäaikaishoidon tulevien kustannusten hillitsemiseksi.

               (15)

               Vertailevien kansainvälisten tutkimusten ja testien mukaan Itävallan koulutustulokset ovat 10–15-vuotiaiden ikäryhmässä alle keskitason huolimatta siitä, että Itävalta käytti vuonna 2009 koulutukseen varoja 6,01 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä on selvästi yli EU:n keskiarvon (5,41 %) Yli 25 prosentilla 15-vuotiaista nuorista on heikko lukutaito, ja matematiikan osalta tulokset ovat vain hiukan parempia. Maahanmuuttajataustaisten nuorten ja kantaväestöön kuuluvien ikätovereiden väliset erot koulutussaavutuksissa ovat unionin suurimpia. Korkea-asteen koulutuksessa opiskelijamäärät kasvavat, mikä aiheuttaa rahoitukseen ja organisointiin painetta, mutta opintonsa menestyksekkäästi päättävien opiskelijoiden osuus on kuitenkin alhainen. Lisäksi koulutusjärjestelmän johtamisvastuu ja rahoitus jakautuu hajanaisesti.

               (16)

               Itävalta kuuluu niihin jäsenvaltioihin, jotka hyötyisivät kaikkein eniten (BKT:llä mitattuna) rajatylittävän palveluntarjonnan esteiden madaltamisesta. Palvelusektorilla on kuitenkin edelleen merkittäviä markkinoille tulon ja tehokkaan kilpailun esteitä. Nämä esteet ovat erityisen huomattavia vapaiden ammattien ja rautatieliikenteen aloilla. Asiantuntijapalvelut ovat merkittävässä asemassa yrityspalvelujen markkinoilla, ja niiden osuus on 10 prosenttia suhteessa BKT:hen ja 11 prosenttia kokonaistyöllisyydestä. Maassa on edelleen rajoituksia, jotka koskevat palvelusektorille pääsyä ja ammatinharjoittamista sen piirissä ja jotka kohdistuvat esimerkiksi oikeudelliseen muotoon ja osakkuusvaatimuksiin. Monet seikat puhuvat sen puolesta, että olisi arvioitava, kuinka perusteltuja nämä rajoitukset ovat ja voitaisiinko samat yleisen edun mukaiset tavoitteet saavuttaa kevyemmin sääntelyjärjestelmin. Vaikka Itävallan kilpailuviranomaisen valtuuksia tehostetaan äskettäin toteutetun kilpailulainsäädännön muutoksen myötä, sen rahoitus- ja henkilöresurssit ovat silti heikommat kuin monissa samankokoisissa tai jopa pienemmissä talouksissa.

               (17)

               Itävalta on edistynyt kotijäsenvaltion ja vastaanottavan jäsenvaltion rahoitusalan valvontaviranomaisten rajatylittävän yhteistyön osa-alueella. Lisäksi maassa on edetty uudelleenjärjestelytukea saaneiden kansallistettujen tai osittain kansallistettujen pankkien uudelleenjärjestelyssä. Näiden pankkien omaisuuserien laadun jatkuvaan heikkenemiseen liittyvien riskien vuoksi järjestelmässä on edelleen haavoittuvia osia, joita on seurattava tarkasti.

               (18)

               Komissio on talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä analysoinut kattavasti Itävallan talouspolitiikkaa. Se on arvioinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Itävallan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–7.

               (19)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (5) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (20)

               Komissio on talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut myös koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro (6). Koska Itävallan rahayksikkö on euro, sen olisi myös varmistettava, että nämä suositukset pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,

         SUOSITTAA, että Itävalta toteuttaa vuosina 2013–2014 toimia, joilla se

               1.

               toteuttaa vuoden 2013 talousarvion suunnitellulla tavalla korjatakseen liiallisen alijäämän kestävällä tavalla ja toteuttaakseen liiallista alijäämää koskevan menettelyn yhteydessä annetuissa neuvoston suosituksissa määritellyn keskimääräisen rakenteellisen sopeutuksen; jatkaa liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeen rakenteellista sopeutusta asianmukaisella vauhdilla siten, että keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan viimeistään vuonna 2015; selkeyttää julkisen talouden suhteita eri hallintotasojen välillä esimerkiksi yksinkertaistamalla organisatorista rakennetta ja yhdentämällä meno- ja rahoitusvastuita keskenään;

               2.

               edistää naisten ja miesten eläkeiän yhdenmukaistamista, nostamalla tosiasiallista eläkkeellesiirtymisikää liittämällä eläkkeellesiirtymisiän tai eläke-etuudet muutoksiin eliniän odotteessa, toteuttaa ja valvoo hiljattain päätettyjä uudistuksia, joilla rajoitetaan pääsyä varhaiseläkkeelle, ja parantaa edelleen ikääntyneiden työntekijöiden työllistettävyyttä, jotta tosiasiallinen eläkkeellesiirtymisikä ja ikääntyneiden työntekijöiden työllisyysaste nousevat;

               3.

               toteuttaa uusia toimenpiteitä naisten työvoimaosuuden lisäämiseksi kehittämällä edelleen lastenhoito- ja pitkäaikaishoitopalveluja ja puuttumalla sukupuolten välisiin suuriin eroihin palkoissa ja eläkkeissä; hyödyntää täysimääräisesti maahanmuuttajataustaisten henkilöiden työmarkkinapotentiaalin parantamalla edelleen heidän tutkintojensa tunnustamista ja koulutustuloksiaan; keventää työhön kohdistuvaa tosiasiallista veroastetta ja sosiaaliturvarasitusta pienipalkkaisten työntekijöiden osalta ilman talousarviovaikutuksia turvautumalla suuremmassa määrin muihin kasvun kannalta vähemmän haitallisiin verotuslähteisiin, kuten juokseviin kiinteistöveroihin;

               4.

               panee tosiasiallisesti täytäntöön äskettäin päätetyt terveydenhuoltojärjestelmän uudistukset, jotta voidaan varmistaa odotettujen kustannustehokkuusetujen toteutuminen; kehittää taloudellisesti kestävän pitkäaikaishoidon mallin ja painottaa enemmän ennaltaehkäisyä, kuntoutusta ja itsenäistä asumista;

               5.

               parantaa koulutustuloksia, erityisesti vähäosaisten nuorten koulutustuloksia, muun muassa kehittämällä varhaiskasvatusta ja vähentämällä kielteisiä vaikutuksia, jotka aiheutuvat oppilaiden ohjaamisesta varhaisessa vaiheessa erityyppisiin kouluihin; parantaa edelleen korkea-asteen koulutuksen strategista suunnittelua ja tehostaa toimenpiteitä koulutuksen keskeyttämisen vähentämiseksi;

               6.

               jatkaa liittovaltion kilpailuviranomaisen valtuuksien ja resurssien lisäämistä ja valvoo kilpailulainsäädännön uudistuksen toteuttamista; poistaa palveluntarjoajille asetetut liialliset esteet; tähän kuuluu sen tarkistaminen, ovatko nykyiset säänneltyihin ammatteihin pääsyä ja niiden harjoittamista koskevat rajoitukset yleisen edun mukaisesti perusteltuja, ja kilpailun edistäminen erityisesti rautatiealalla;

               7.

               rahoitusvakauden säilyttämiseksi seuraa edelleen tarkasti kansallistettuja ja osittain kansallistettuja pankkeja ja nopeuttaa niiden uudelleenjärjestelyä.

      Tehty Brysselissä 9 päivänä heinäkuuta 2013.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetty voimassa vuodelle 2013 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 22 päivänä huhtikuuta 2013 annetulla neuvoston päätöksellä 2013/208/EU (EUVL L 118, 30.4.2013, s. 21).

      (3)  EUVL C 219, 24.7.2012, s. 1.

      (4)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

      (6)  Katso tämän virallisen lehden sivu 97.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52005SC0140

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Maltan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2004–2007  /* SEK/2005/0140 lopull. */

	Bryssel 2.2.2005SEK(2005) 140 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTOMaltan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2004–2007(komission esittämä)PERUSTELUTJulkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1] säädetään, että jäsenvaltioiden, jotka eivät ole ottaneet yhteistä rahaa käyttöön, on toimitettava neuvostolle ja komissiolle lähentymisohjelmat. Tämän asetuksen 9 artiklan mukaisesti neuvosto tutkii kunkin lähentymisohjelman komission ja perustamissopimuksen 114 artiklassa perustetun komitean (talous- ja rahoituskomitea) arvioiden perusteella. Komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan neuvosto antaa ohjelmaa tarkasteltuaan siitä lausunnon. Asetuksen mukaan jäsenvaltioiden on toimitettava vuosittain tarkistetut lähentymisohjelmat, jotka neuvosto voi tutkia samaa menettelyä noudattaen.Euroopan unioniin 1 päivänä toukokuuta 2004 liittyneet jäsenvaltiot eivät osallistu yhteisen rahan käyttöön, mutta niiden on määräajassa täytettävä lähentymiskriteerit, mukaan luettuna julkisen talouden kestävyyttä koskeva kriteeri, jotta ne voivat ottaa euron käyttöön. Koska Maltan julkisen talouden alijäämä oli 9,7 prosenttia ja velkasuhde 70,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2003, neuvosto päätti 5 päivänä heinäkuuta 2004, että Maltan julkisen talouden alijäämä oli liiallinen ja suositteli, että liiallinen alijäämä korjattaisiin viimeistään vuoteen 2006 mennessä. Neuvosto suositteli myös, että Malta toteuttaisi luonteeltaan rakenteelliset toimet, joiden tavoitteena on menojen järkeistäminen ja vähentäminen, ja ryhtyisi 5 päivään marraskuuta 2004 mennessä tehokkaasti toteuttamaan suunniteltuja toimenpiteitä vuoden 2005 alijäämätavoitteen saavuttamiseksi. Maltan viranomaisia pyydettiin myös huolehtimaan siitä, että velkaantuneisuuden kasvu pysähtyy vuonna 2005 ja kääntyy sen jälkeen laskuun. Joulukuun 22 päivänä 2004 antamassaan tiedonannossa komissio katsoi, että Maltan hallitus oli toteuttanut tehokkaita toimia vuoden 2005 alijäämätavoitteen saavuttamiseksi.EU:hun 1 päivänä toukokuuta 2004 liittyneet jäsenvaltiot sitoutuivat toimittamaan lähentymisohjelmansa 15 päivään toukokuuta 2004 mennessä ja ensimmäisen tarkistetun ohjelman vuoden 2004 lopulla.Malta toimitti 21 päivänä toukokuuta 2004 ensimmäisen lähentymisohjelmansa, joka kattaa vuodet 2004–2007. Neuvosto antoi ohjelmasta lausunnon 5 päivänä heinäkuuta 2004. Malta toimitti tarkistetun lähentymisohjelmansa 7 päivänä joulukuuta 2004. Komission yksiköt ovat suorittaneet tarkistetun ohjelman teknisen arvioinnin ottaen huomioon komission yksiköiden syksyn 2004 talousennusteet, vakaus- ja lähentymisohjelmien sisällöstä ja muodosta annetut käytännesäännöt[2], potentiaalisen tuotannon arvioinnissa yleisesti hyväksytyt menetelmät, vuosien 2003–2005 talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa annetut suositukset sekä periaatteet, jotka esitetään finanssipolitiikan koordinoinnin tehostamisesta 27 päivänä marraskuuta 2002 neuvostolle ja Euroopan parlamentille annetussa komission tiedonannossa[3]. Arvioinnin tuloksena voidaan todeta seuraavaa:-  Malta toimitti vuosien 2004–2007 lähentymisohjelmansa ensimmäisen tarkistuksen 7 päivänä joulukuuta 2004. Ohjelma noudattaa pääpiirteissään käytännesääntöjä. Erityisesti julkisten menojen jakauma on epätäydellinen eivätkä hintatiedot ole yhdenmukaistettujen määritelmien mukaisia.-  Tarkistetussa ohjelmassa esitetyn makrotalouden skenaarion mukaan taloudellinen toiminta kiihtyy vähitellen. BKT:n määrän kasvun (0,6 prosenttia) arvioidaan olevan vuonna 2004 hitaampaa kuin mitä komission syksyn 2004 talousennusteessa on esitetty (1 prosentti), mutta vuosia 2005 (1,5 prosenttia) ja 2006 (1,8 prosenttia) koskevat kasvuennusteet näyttävät realistisilta ja ovat täysin komission ennusteiden mukaisia. Kasvun odotetaan vauhdittuvan edelleen ohjelmakauden lopussa ja olevan 2,2 prosenttia vuonna 2007. Kasvuennusteet näyttävät kokonaisuudessaan realistisilta.-  Vuosi-inflaatio, joka Maltassa lasketaan vähittäishintaindeksin vuosimuutoksella, on hidastunut hieman viime kuukausina ja sen arvioidaan olevan 2,9 prosenttia vuonna 2004. Ohjelmakautta koskevissa ennusteissa oletetaan, että inflaatio hidastuu edelleen ja on 2,4 prosenttia vuonna 2005 ja 1,9 prosenttia vuosina 2006–2007. Maltan liiran efektiivinen valuuttakurssi vahvistui hieman vuonna 2004 sekä nimellisesti että reaalisesti. Liiran nimellisen efektiivisen valuuttakurssin odotetaan pysyvän pääosin ennallaan ohjelmakauden aikana. Maltan keskuspankki on pitänyt lyhyet korot, jotka ovat sen tärkeimmät ohjauskorot, muuttumattomina 3 prosentissa (100 pistettä yli euroalueen tason) syyskuusta 2003 lähtien. Korkojen ennustetaan nousevan puoli prosenttiyksikköä vuonna 2005 ja pysyvän 3,5 prosentissa vuoteen 2007 saakka.-  Vuoden 2004 talousarvion toteuttamista koskevien viimeaikaisten tietojen mukaan näyttää siltä, että vuodeksi 2004 asetettu ja ohjelmassa vahvistettu 5,2 prosentin alijäämätavoite suhteessa BKT:hen on saavutettavissa. Tarkistetussa ohjelmassa on myös vahvistettu alijäämätavoitteet vuoteen 2007 saakka. Lähentymisohjelman tavoitteena on edelleen alijäämän supistaminen alle 3 prosentin viitearvon vuonna 2006. Julkisen talouden alijäämän ennustetaan supistuvan 5,2 prosentista vuonna 2004 3,7 prosenttiin vuonna 2005 ja 2,3 prosenttiin vuonna 2006 ja vähenevän edelleen 1,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2007. Edelliseen ohjelmaan verrattuna tarkistetussa ohjelmassa vahvistetaan suunniteltu julkisen talouden sopeutus pääpiirteissään makrotalouden skenaarion pysyessä muuttumattomana. Julkisen talouden vakauttaminen perustuu sekä tuloja lisääviin toimenpiteisiin että menoleikkauksiin.-  Maltan talouden koko ja avoimuus tekevät siitä erittäin epävakaan ja alttiin ulkoisille häiriöille. Tämä lisää sekä myönteisiä että kielteisiä riskejä, jotka liittyvät paitsi makrotalouden skenaarioon myös ohjelmassa esitetyn julkisen talouden sopeutuksen toteuttamiseen. Vaikka nämä riskit otettaisiin huomioon, makrotalouden skenaarion varovainen perusta, alijäämän supistamiseen tähtäävien toimenpiteiden luonne ja ohjelmassa esitetyt julkista taloutta koskevat ennusteet tekevät vakauttamiskehityksestä laajalti uskottavan.-  Julkisen bruttovelan arvioidaan nousevan 70,4 prosentista 73,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuosina 2003–2004. Ohjelman mukaan velkasuhteen pitäisi supistua 72 prosenttiin vuonna 2005 ja lähetä jälleen 70 prosenttia ohjelmakauden lopulla. Maltan viranomaiset arvioivat, että talouden kasvu, perusjäämän vähittäinen vahvistuminen ja omaisuuserien myynti kiihdyttävät velan supistumista suhteessa BKT:hen vuodesta 2005 alkaen. Ennustettu velan kehitys edellyttää kuitenkin yksityiskohtaisempia tietoja talousarvion ulkopuolisista rahoitustoimista ja niiden tarkempaa seurantaa. Nämä rahoitustoimet kumoavat osittain yksityistämisestä saatujen huomattavien tulojen vaikutukset (yli 2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2005 ja 2006).-  Ohjelmassa tarkastellaan hallituksen rakenneuudistusohjelmaa, joka keskittyy julkisyhteisöjen rakenneuudistusta ja tiettyjen toimialojen, kuten teollisuuden, satamien, liikenteen ja energian, toiminnan parantamista koskeviin aloitteisiin. Yksityistäminen on osa ohjelman mukaista uudistuskokonaisuutta. Lisäksi ohjelmassa tarkastellaan verotukseen ja sosiaaliturvaetuuksiin liittyvien petosten torjunnan vahvistamista. Hallitus esitteli myös valkoisen kirjan Maltan eläkejärjestelmän uudistamisesta. Muut vero- ja sosiaaliturvajärjestelmien ja terveydenhuoltojärjestelmän tärkeät rakenneuudistukset ovat toteuttamatta.-  Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen liittyy riskejä, jotka kuvastavat väestön ikääntymisestä aiheutuvia kustannuksia. Ohjelmassa esitetyn kestävyyden varmistava strategia riippuu julkisen talouden tavoitteiden saavuttamisesta. Se sisältää myös eläke- ja terveydenhuoltojärjestelmien uudistukset, joita ei ole vielä määritelty tai toteutettu. Vaikka julkisen talouden tavoitteiden saavuttamatta jääminen vaarantaisi julkisen talouden kestävyyden, uudistusten toteuttaminen on myös tärkeää, jotta väestön ikääntymisestä aiheutuvien julkisten menojen kasvu saadaan kuriin pitkällä aikavälillä.-  Tarkistetussa ohjelmassa esitetty talouspolitiikka noudattaa pääosin julkista taloutta koskevia maakohtaisia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelma noudattaa erityisesti neuvoston suositusta supistaa julkisen talouden alijäämää.Tämän arvion perusteella komissio on hyväksynyt oheisen suosituksen neuvoston lausunnoksi Maltan tarkistetusta lähentymisohjelmasta ja esittää sen edelleen neuvostolle.Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTOMaltan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2004–2007EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[4] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:Neuvosto tarkasteli [17 päivänä helmikuuta 2005] Maltan tarkistettua lähentymisohjelmaa, joka kattaa vuodet 2004–2007. Ohjelma noudattaa pääpiirteissään käytännesääntöjä. Julkisten menojen jakauma on kuitenkin epätäydellinen eivätkä hintatiedot ole Maastrichtin yhdenmukaistettujen määritelmien mukaiset. Tämän vuoksi Maltaa kehotetaan noudattamaan tietovaatimuksia.Ohjelman perustana olevassa makrotalouden skenaariossa oletetaan, että kokonaistuotannon kasvu kiihtyy 0,6 prosentista vuonna 2004 keskimäärin 1,8 prosenttiin ohjelman jäljellä olevalla kaudella. Tämän skenaarion mukaiset kasvuoletukset vaikuttavat tällä hetkellä käytettävissä olevien tietojen perusteella realistisilta. Myös ohjelman inflaatioennusteet lienevät realistisia.Neuvosto teki 5 päivänä heinäkuuta 2004 päätöksen, jonka mukaan Maltalla on liiallinen julkisen talouden alijäämä, ja suositteli tilanteen korjaamista vuoteen 2006 mennessä.Ohjelman tavoitteena on edelleen alijäämän supistaminen alle 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen vuonna 2006. Julkisen talouden vakauttaminen perustuu sekä tuloja lisääviin toimenpiteisiin että menoleikkauksiin. Julkisen talouden alijäämän ennustetaan supistuvan 5,2 prosentista vuonna 2004 2,3 prosenttiin vuonna 2006 ja edelleen 1,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2007. Ohjelmassa vahvistetaan edellisessä ohjelmassa esitetty julkisen talouden sopeutus pääpiirteissään makrotalouden skenaarion pysyessä suurelta osin muuttumattomana.Ohjelmassa esitettyjen julkista taloutta koskevien ennusteiden riskit näyttävät olevan pitkälti tasapainossa. Erityisesti julkisen talouden 5,2 prosentin alijäämätavoite vuodeksi 2004 näyttää olevan saavutettavissa. Lisäksi ohjelman perustana oleva varovainen makrotalouden skenaario ja ilmoitettujen, alijäämän supistamiseksi toteutettavien toimenpiteiden luonne samoin kuin ohjelmassa esitetyt julkisen talouden tavoitteet tekevät vuoden 2005 ja sen jälkeisestä vakauttamiskehityksestä pääosin realistisen tämänhetkisten ennusteiden mukaisessa ulkoisessa ympäristössä.Tämän riskiarvioinnin perusteella näyttää siltä, että ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys on riittävä alijäämän supistamiseksi alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2006 mennessä. Se näyttää myös tarjoavan riittävän varmuusmarginaalin sen varmistamiseksi, ettei alijäämä ylitä viitearvoa ohjelmakaudella talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa. Finanssipolitiikan viritys ei kuitenkaan näytä riittävältä varmistamaan sitä, että vakaus- ja kasvusopimuksen keskipitkän aikavälin tavoitteeksi asetettu lähellä tasapainoa oleva julkisen talouden rahoitusasema saavutetaan ohjelmakauden aikana.Ohjelmassa arvioidaan, että velkasuhde nousee 70,4 prosentista 73,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuosina 2003–2004. Sen jälkeen sen ennustetaan supistuvan 70,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen ohjelmakauden lopulla. Maltan viranomaiset arvioivat, että talouden kasvu, perusjäämän vähittäinen vahvistuminen ja omaisuuserien myynti kiihdyttävät velan supistumista suhteessa BKT:hen vuodesta 2005 alkaen. Eräät tekijät, jotka osittain kumoavat yksityistämisestä saatujen huomattavien tulojen vaikutukset (yli 2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2005 ja 2006), edellyttävät yksityiskohtaisempia tietoja talousarvion ulkopuolisista rahoitustoimista ja niiden tarkempaa seurantaa.Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen liittyy riskejä, jotka kuvastavat väestön ikääntymisestä aiheutuvia kustannuksia. Ohjelmassa esitetyn kestävyyden varmistava strategia riippuu julkisen talouden tavoitteiden saavuttamisesta. Se sisältää myös eläke- ja terveydenhuoltojärjestelmien uudistukset, joita ei ole vielä määritelty tai toteutettu. Vaikka julkisen talouden tavoitteiden saavuttamatta jääminen vaarantaisi selvästi julkisen talouden kestävyyden, uudistusten toteuttaminen on myös tärkeää, jotta väestön ikääntymisestä aiheutuvien julkisten menojen kasvu saadaan kuriin pitkällä aikavälillä.Tarkistetussa ohjelmassa esitetty talouspolitiikka noudattaa pääosin julkista taloutta koskevia maakohtaisia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelma noudattaa erityisesti neuvoston suositusta supistaa julkisen talouden alijäämää.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2004 | 2005 | 2006 | 2007 |BKT:n määrä (muutos, %) | CP joulukuu 2004 | 0,6 | 1,5 | 1,8 | 2,2 |COM lokakuu 2004 | 1,0 | 1,5 | 1,8 | - |CP toukokuu 2004 | 1,1 | 1,7 | 2,1 | 2,1 |YKHI-inflaatio (%) | CP joulukuu 2004 | 2,9 | 2,4 | 1,9 | 1,9 |COM lokakuu 2004 | 3,7 | 3,1 | 2,6 | - |CP toukokuu 2004 | 3,4 | 2,1 | 2,1 | 2,0 |Julkisen talouden rahoitusasema (suhteessa BKT:hen) | CP joulukuu 2004 | -5,2 | -3,7 | -2,3 | -1,4 |COM lokakuu 2004 | -5,1 | -4,0 | -3,3 | - |CP toukokuu 2004 | -5,2 | -3,7 | -2,3 | -1,4 |Perusjäämä (suhteessa BKT:hen) | CP joulukuu 2004 | -1,4 | 0,3 | 1,6 | 2,4 |COM lokakuu 2004 | -1,3 | -0,2 | 0,4 | - |CP toukokuu 2004 | -1,4 | 0,1 | 1,4 | 2,2 |Julkisen talouden bruttovelka (suhteessa BKT:hen) | CP joulukuu 2004 | 73,2 | 72,0 | 70,5 | 70,4 |COM lokakuu 2004 | 72,4 | 73,7 | 74,2 | - |CP toukokuu 2004 | 72,1 | 72,4 | 70,5 | 70,4 |Lähteet: Lähentymisohjelma (CP), komission yksiköiden vuonna 2004 julkaisemat talousennusteet (COM) | [1] EYVL L 209, 2.8.1997. Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavasta Internet-osoitteesta: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskeva talous- ja rahoituskomitean tarkistettu lausunto, jonka Ecofin-neuvosto on hyväksynyt 10.7.2001.[3] KOM(2002) 668 lopullinen, 27.11.2002.[4] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Kaikki asiakirjat, joihin tässä lausunnossa viitataan, löytyvät seuraavasta Internet-osoitteesta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.