title: Neuvoston suositus, annettu 11 päivänä heinäkuuta 2017, Ranskan vuoden 2017 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ranskan vuoden 2017 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               9.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/36

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 11 päivänä heinäkuuta 2017,
   Ranskan vuoden 2017 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ranskan vuoden 2017 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2017/C 261/09)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio hyväksyi 16 päivänä marraskuuta 2016 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2017 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 9 ja 10 päivänä maaliskuuta 2017. Komissio hyväksyi 16 päivänä marraskuuta 2016 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Ranska kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu. Samana päivänä komissio hyväksyi myös suosituksen neuvoston suositukseksi euroalueen talouspolitiikasta. Eurooppa-neuvosto vahvisti suosituksen 9 ja 10 päivänä maaliskuuta 2017. Neuvosto hyväksyi 21 päivänä maaliskuuta 2017 suosituksen euroalueen talouspolitiikasta, jäljempänä ”euroalueen suositus” (3).

               (2)

               Koska Ranska kuuluu jäsenvaltioihin, joiden rahayksikkö on euro, ja koska taloudet ovat talous- ja rahaliitossa vahvasti yhteydessä toisiinsa, Ranskan olisi varmistettava, että jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4 ilmenevä euroalueen suositus pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti.

               (3)

               Ranskaa koskeva vuoden 2017 maaraportti julkaistiin 22 päivänä helmikuuta 2017. Siinä arvioitiin Ranskan edistymistä neuvoston 12 päivänä heinäkuuta 2016 hyväksymien maakohtaisten suositusten noudattamisessa, aiempina vuosina annettujen maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja sen kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteiden saavuttamisessa. Lisäksi siihen sisältyi asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laadittu perusteellinen tarkastelu, jonka tulokset julkaistiin samaten 22 päivänä helmikuuta 2017. Komissio päätteli analyysinsa perusteella, että Ranskan makrotaloudessa on liiallisia epätasapainoja. Ranskan kilpailukyky on heikko, minkä lisäksi julkinen velka on suuri ja kasvaa edelleen, kun taas tuottavuuden kasvu on hidasta. On erityisen tärkeää toteuttaa toimia, joilla voidaan pienentää Ranskan talouteen, ja kun otetaan huomioon sen suuruusluokka ja rajatylittävä merkitys, myös talous- ja rahaliittoon kohdistuvien haittavaikutusten riskiä.

               (4)

               Ranska toimitti vuoden 2017 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2017 vakausohjelmansa 28 päivänä huhtikuuta 2017. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (5)

               Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen (ERI-rahastot) ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (4) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa kyseisen säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla ERI-rahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

               (6)

               Ranskaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen korjaavaa osiota. Hallitus suunnittelee vuoden 2017 vakausohjelmassaan liiallisen alijäämän korjaamista vuonna 2017 neuvoston 10 päivänä maaliskuuta 2015 antaman suosituksen mukaisesti liiallisia alijäämiä koskevassa menettelyssä, niin että julkisen talouden alijäämä olisi 2,8 prosenttia suhteessa BKT:hen. Julkisen talouden alijäämän suunnitellaan supistuvan edelleen 1,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2020. Julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteena oleva 0,4 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen on tarkoitus saavuttaa viimeistään vuonna 2019. Uudelleenlasketun (5) rakenteellisen rahoitusaseman ennustetaan kuitenkin olevan -1,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2020, jolloin julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta ei saavutettaisi ohjelmakaudella. Vuoden 2017 vakausohjelman mukaan julkisen talouden velan odotetaan supistuvan 95,9 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2018 93,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2020. Näiden julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Toimenpiteitä, joita tarvitaan tukemaan suunniteltujen alijäämätavoitteiden saavuttamista vuodesta 2018 eteenpäin, ei kuitenkaan ole vielä riittävästi täsmennetty.

               (7)

               Neuvosto suositti 10 päivänä maaliskuuta 2015, että Ranska lopettaa liiallisen alijäämän tilanteen viimeistään vuonna 2017 ja pyrkii siihen, että julkisen talouden alijäämä on 2,8 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä vastaa rakenteellisen rahoitusaseman paranemista 0,9 prosentilla suhteessa BKT:hen vuonna 2017. Komission kevään 2017 talousennusteen perusteella odotetaan, että julkisen talouden alijäämä on perussopimuksessa asetetun viitearvon mukaisesti 3,0 prosenttia suhteessa BKT:hen, mutta suurempi kuin neuvoston suosittama tavoite. Jos politiikka säilyy muuttumattomana, alijäämän odotetaan vuonna 2018 olevan 3,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Se on enemmän kuin perussopimuksessa asetettu viitearvo ja viittaa siihen, että liiallisen alijäämän kestävään korjaamiseen liittyy riskejä. Myöskään suositetun julkisen talouden sopeutuksen ei ennusteta toteutuvan liiallista alijäämää koskevan menettelyn aikana, koska Ranskan noudattama vakauttamisstrategia perustuu ensisijaisesti suhdannetilanteen paranemiseen ja matalan korkotason säilymiseen. Viranomaiset eivät kuitenkaan voi vaikuttaa näihin tekijöihin.

               (8)

               Jos liiallisen alijäämän korjaaminen toteutuu lopulta vuonna 2018 oikea-aikaisesti ja kestävällä tavalla, Ranskaan aletaan soveltaa vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota ja väliaikaista velkasääntöä. Julkisen talouden tilanteen ja erityisesti velkatason perusteella Ranskan odotetaan vuonna 2018 jatkavan sopeutusta kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta, joka on 0,4 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen. Vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisen yhteisesti sovitun matriisin mukainen sopeutus tarkoittaa vaatimusta, jonka mukaan nettomääräisten julkisten perusmenojen nimellinen kasvu (6) ei ole yli 1,2 prosenttia vuonna 2018. Tällöin vuotuinen rakenteellinen sopeutus olisi 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Jos politiikka säilyy muuttumattomana, on vaarana, että tästä vaatimuksesta poiketaan merkittävästi vuonna 2018. On myös vaarana, että Ranska ei noudata väliaikaista velkasääntöä vuonna 2018, koska rakenteellisen rahoitusaseman ennakoidaan heikkenevän 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun lineaarisen rakenteellisen vähimmäissopeutuksen noudattaminen vaatisi sen vahvistumista 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen. Kaiken kaikkiaan neuvosto katsoo, että Ranskan on oltava valmis toteuttamaan lisätoimia, joilla varmistetaan vaatimusten noudattaminen vuonna 2017, ja että vuodesta 2018 alkaen tarvitaan lisätoimia, jotta vakaus- ja kasvusopimuksen määräyksiä voidaan noudattaa. Kuten asetuksessa (EY) N:o 1466/97 säädetään, talousarviosuunnitelmien ja julkisen talouden toteutuman arvioinnissa olisi kuitenkin otettava huomioon jäsenvaltion rahoitusasema suhdanteet huomioiden. Kuten näihin maakohtaisiin suosituksiin liittyvässä komission tiedonannossa vuoden 2017 eurooppalaisesta ohjausjaksosta todetaan, vuoden 2018 alustavan talousarviosuunnitelman arvioinnissa ja sen jälkeen julkisen talouden vuoden 2018 toteutuman arvioinnissa on otettava asianmukaisella tavalla huomioon, että tavoitteena on saavuttaa sellainen finanssipolitiikan viritys, joka osaltaan sekä vahvistaa meneillään olevaa talouden elpymistä että varmistaa Ranskan julkisen talouden kestävyyden. Tässä yhteydessä neuvosto panee merkille, että komissio aikoo tehdä kokonaisarvioinnin asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti, ottaen erityisesti huomioon Ranskan suhdannetilanteen.

               (9)

               Ranskan julkiset menot suhteessa BKT:hen kuuluvat unionin suurimpiin. Menosuhteen ennakoidaan nousevan 56,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2017, mikä on 9,7 prosenttiyksikköä suurempi kuin unionissa. Ranska on noudattanut vakauttamisstrategiaa, jossa menojen rajoittaminen on perustunut pääasiassa korkojen alenemiseen ja julkisten investointien leikkaamiseen. On kuitenkin epätodennäköistä, että matala korkotaso säilyy keskipitkällä aikavälillä, ja tuotannollisten julkisten investointien leikkaukset voivat heikentää tulevaa taloudellista potentiaalia. Sen sijaan menojen uudelleenarviointien yhteydessä on määritetty useita mahdollisia tehokkuushyötyjä, joita ei ole toteutettu. Menojen uudelleenarviointien yhteydessä on määritetty vain pieni osa (alle 2 prosenttia) vuosiksi 2015–2017 suunnitelluista yli 50 miljardin euron kokonaissäästöistä. Niistä on kuitenkin toteutettu vuoden 2016 talousarviossa vain osa, kun taas vuoden 2017 talousarviolakiin sisältyvät toimenpiteet perustuvat jo vuonna 2015 tehtyyn menojen uudelleenarviointiin. Menojen uudelleenarviointiin perustuvia säästöjä voitaisiin lisätä merkittävästi laajentamalla tarkasteltavia menoaloja ja laatimalla monivuotinen strategia, jonka mukaisesti määritetyt säästöt muunnettaisiin konkreettisiksi talousarviotoimenpiteiksi.

               (10)

               Korkeat sosiaaliturvamaksut yhdessä korkean veroasteen kanssa rasittavat yrityksiä ja voivat olla esteenä yksityisille investoinneille ja heikentää yritysten kasvua ja vähentää uusien työntekijöiden palkkaamista. Työvoimakustannusten alentamiseen tähtäävien politiikkatoimien toteuttamista on jatkettu, ja huhtikuussa 2016 alkoi toinen vaihe työnantajien sosiaaliturvamaksujen alentamisessa osana vastuu- ja solidaarisuussopimusta. Lisäksi hallitus on korottanut kilpailukyvyn ja työllisyyden tukemista koskevaa verohyvitystä (CICE) 6 prosentista 7 prosenttiin vuonna 2017. Näillä verokiilan kaventamiseen tähtäävillä toimilla on parannettu Ranskan kilpailukykyä jo vuodesta 2013, mutta niiden avulla ei ole vielä pystytty kattamaan aiempaa kilpailukyvyn heikkenemistä. Vuonna 2015 työnantajien sosiaaliturvamaksut olivat Ranskassa keskipalkkatasolla edelleen unionin suurimmat, kun tarkastellaan niiden osuutta työnantajan kaikista työvoimakustannuksista, vaikka niitä on jo vähennetty. Näitä toimenpiteitä koskevissa viimeaikaisissa arvioinneissa on korostettu niiden myönteistä vaikutusta työllisyyteen ja yritysten voittomarginaaleihin. Lisäarvioinnit ovat kuitenkin tarpeen, jotta voidaan selvittää perusteellisesti niiden vaikutus palkkoihin, investointeihin, työllisyyteen ja yritysten marginaaleihin. Viimeaikaisten arviointien perusteella näyttäisi myös siltä, että työvoimakustannusten alentamiseen tähtäävien järjestelmien vaikutus työllisyyteen ja investointeihin voitaisiin maksimoida yhdistämällä eri järjestelmät ja muuttamalla ne pysyviksi sosiaaliturvamaksujen alennuksiksi.

               (11)

               Keskimääräinen efektiivinen yritysveroaste oli 1 päivänä heinäkuuta 201638,4 prosenttia, mikä on unionin korkein. Myös muut tuotantoverot ovat erityisen korkeat. Ranska on kuitenkin toteuttanut toimenpiteitä, joilla yritysten lakisääteinen veroaste alennetaan 28 prosenttiin vuonna 2020. Samalla kulutukseen kohdistuva verorasitus on kevyempi kuin muissa jäsenvaltioissa. Vuonna 2014 Ranska oli unionissa sijalla 27, kun tarkastellaan kulutusverotulojen osuutta kokonaisverotuloista. Ranskan arvonlisäverojärjestelmässä yleinen verokanta on keskitasoa, ja matalan alennetun verokannan veropohja on laaja. Monimutkainen verojärjestelmä saattaa muodostaa esteen toimivalle liiketoimintaympäristölle. Ranskassa verorasitus on suuri, sillä vaikka veroihin liittyy monia huojennuksia ja alennettuja verokantoja, eri verojärjestelmien suuri määrä lisää niiden noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia ja epävarmuutta erityisesti yrityksille. Veromenojen kokonaismäärä on Ranskassa huomattava, yli 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Myös veroviranomaisille veronkannosta aiheutuvat hallintokustannukset ovat korkeat ja ylittävät unionin keskiarvon.

               (12)

               Vuonna 2016 työttömyysaste laski 10,1 prosenttiin. Työttömyys on yleisempää nuorten, matalan osaamistason työntekijöiden ja unionin ulkopuolella syntyneiden keskuudessa. Parhaillaan toteutettavilla hallintouudistuksilla on olennainen merkitys koulutusmahdollisuuksien mukauttamisessa työllisyysnäkymiin ja talouden tarpeisiin. Toisaalta työnhakijoilla, vähemmän koulutetuilla työntekijöillä ja pk-yritysten työntekijöillä on jatkuvasti vaikeuksia päästä koulutukseen. Jotta voitaisiin varmistaa heidän osallistumisensa ja annetun koulutuksen merkityksellisyys, voi olla tarpeen lujittaa voimassa olevia toimenpiteitä ja tasapainottaa resursseja. Nuorilla ja erityisesti vähiten koulutetuilla nuorilla on edelleen vaikeuksia päästä työmarkkinoille. Tässä tilanteessa toimet oppisopimuskoulutuksen tukemiseksi ovat toistaiseksi tuottaneet hyviä tuloksia. Tarjolla oleva ammatillinen peruskoulutus ei kuitenkaan erityisesti koulupohjaisena ja tietyillä palvelualoilla tarjoa riittävästi työllistymismahdollisuuksia. Lisäksi heikommista lähtökohdista tulevat oppilaat ohjataan muita useammin ammatilliseen peruskoulutukseen, mikä on myös useimmissa tapauksissa selitys koulutuksen keskeyttämiseen. Tämä pahentaa koulutuksen suurta epätasa-arvoisuutta. Sosioekonomisen aseman vaikutus opiskelijoiden koulutustuloksiin on OECD:n suurin.

               (13)

               Vuonna 2016 vain 54,5 prosenttia EU:n ulkopuolella syntyneistä työikäisistä oli työelämässä. EU:n ulkopuolella syntyneiden naisten työllisyysaste (45,4 prosenttia) oli unionin alhaisimpia. Vuonna 2016 EU:n ulkopuolella ja Ranskassa syntyneiden välinen työllisyysero kasvoi 17,5 prosenttiyksikköön (naisilla 23,7 prosenttiyksikköön). EU:n ulkopuolella syntyneiden heikko työllisyys heikentää kokonaistyöllisyysastetta ja kertoo työvoiman kroonisesta alikäytöstä. Kaikkia toisen sukupolven maahanmuuttajien heikkoja työllisyystuloksia ei myöskään voida selittää ikään, koulutukseen tai osaamistasoon liittyvillä eroilla. Lisäksi koulutustulosten erot ovat pysyviä, sillä toisen sukupolven maahanmuuttajat ovat onnistuneet kaventamaan niitä vain osittain. Puuttuminen tähän haasteeseen edellyttää kattavaa strategiaa, johon sisältyy muun muassa kielitaitoa, osaamisen täydentämistä ja ammattikoulutusta koskevia erityistoimenpiteitä sekä työvoimaneuvontaa ja muita kohdennettuja aktiivisen työvoimapolitiikan toimenpiteitä. Palvelujen tosiasiallinen saatavuus on keskeistä työvoimaosuuden parantamisessa, samoin kuin toimet sellaisten syrjivien käytäntöjen poistamiseksi, jotka vaikeuttavat EU:n ulkopuolella syntyneiden ja toisen sukupolven maahanmuuttajien työllistämistä.

               (14)

               Ranskan vähimmäispalkka on seurannut indeksointisääntöjä vuodesta 2013. Kun inflaatio ja myös palkkojen nousu on ollut hidasta, vähimmäispalkka on noussut viitepalkkoja vähemmän. Vaikka vähimmäispalkka on mediaanipalkkaan verrattuna suuri, vapautukset sosiaaliturvamaksuista ovat vähentäneet työvoimakustannuksia vähimmäispalkkatasolla. Vähimmäispalkan korotukset johtavat palkankorotuksiin useimmissa työntekijäryhmissä ja vaarana on palkkaerojen kaventuminen ylöspäin. Vaikka vähimmäispalkan indeksointi on työntekijöiden ostovoiman säilyttämisen kannalta tärkeää, nykyinen indeksointimekanismi saattaa osaltaan viivyttää yleistä palkkasopeutusta. Lisäksi vallitsevana korkean työttömyyden aikana on vaarana, että työvoimakustannukset vaikeuttavat vähimmäispalkkatasolla matalan osaamistason työntekijöiden työllistymistä. Riippumattomien asiantuntijoiden ryhmä arvioi vuosittain Ranskan vähimmäispalkkaa ja antaa sen kehityksestä ei-sitovia lausuntoja. Ryhmän suosituksia vähimmäispalkan satunnaiskorotuksista on tähän asti aina noudatettu, ja sillä on merkittävä rooli tällaisten korotusten käytön valvonnassa.

               (15)

               Elokuussa 2016 Ranskassa annettiin työvoimaa, työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua ja uraväyliä koskeva laki, johon sisältyvillä toimenpiteillä pyritään parantamaan yritysten kykyä sopeutua suhdannevaihteluihin ja vähentämään työmarkkinoiden segmentoitumista. Laissa täsmennetään taloudellisista syistä tapahtuviin irtisanomisiin sovellettavia sääntöjä, laajennetaan keskeisten yritystason sopimusten soveltamisalaa ja tehostetaan työehtosopimusneuvotteluja. Pitkään korkeana pysytellyt työttömyysaste rasittaa työttömyysetuusjärjestelmän kestävyyttä. Työmarkkinaosapuolet hyväksyivät sen vuoksi maaliskuussa 2017 uuden työttömyysetuuksia koskevan sopimuksen, jonka hallitus on vahvistanut. Sen nojalla vuotuista alijäämää on tarkoitus supistaa 1,2 miljardilla eurolla.

               (16)

               Vaikka Ranska on parantanut sääntelyn tuloksellisuutta kokonaisuutena, liiketoimintaympäristö on suurimpiin kilpailijoihin verrattuna edelleen keskitasoa. Jatkuvista yksinkertaistamispyrkimyksistä huolimatta yrityksiä rasittavat edelleen sääntelyn suuri määrä ja lainsäädännön nopea muuttuminen. Tämä on yksi suurimmista yksityisten investointien esteistä. Ranskassa on pyritty vähentämään yritysten byrokratiaa yksinkertaistamisohjelman avulla, mutta viidesosaa ennen vuotta 2016 hyväksytyistä toimenpiteistä ei ollut edelleenkään toukokuuhun 2017 mennessä pantu täytäntöön. Samaan aikaan kynnysarvot rajoittavat edelleen yritysten kasvua, mikä heikentää niiden taloudellista ja markkinakehitystä. Koska yritysten sosiaaliturva- ja verovelvollisuudet kasvavat, kun työntekijöiden määrä ylittää tietyn tason, yritykset eivät ole halukkaita laajentumaan niin, että ne voisivat harjoittaa vientiä ja innovointia. Nämä kynnysarvot voivat myös heikentää yritysten tuottavuutta, kilpailukykyä ja kansainvälistymistä. Kokemusten perusteella erityisesti 10 ja 50 työntekijän kynnysarvot aiheuttavat työnantajille suuria kustannuksia. Ranskan taloudessa onkin suhteettoman vähän nämä raja-arvot ylittäviä yrityksiä, mikä osoittaa, että ilmiöt ovat sidoksissa toisiinsa.

               (17)

               Palveluissa kilpailu on vilkastunut useilla sektoreilla, mutta eräillä taloudellisesti tärkeillä sektoreilla, kuten kirjanpidon, arkkitehtuurin, kotihoivapalvelujen, majoitus- ja ravitsemuspalvelujen sekä taksipalvelujen ja yksityisten vuokra-autopalvelujen alalla, kilpailu on edelleen vähäistä ja/tai sääntelystä johtuvia esteitä on paljon. Näihin palveluihin liittyy edelleen esteitä, erityisesti liiallisia sääntelyvaatimuksia, jotka jarruttavat alalle tuloa tai vähentävät tehokasta kilpailua. Näiden esteiden vähentäminen voisi antaa nykyisille tai uusille yrityksille mahdollisuuden parantaa kilpailukykyään ja/tai päästä markkinoille uuden teknologisen ja digitaalisen kehityksen avulla. Kuluttajat hyötyisivät, kun hinnat alenisivat ja palvelujen laatu paranisi. Tätä varten komissio käynnisti tammikuussa 2017 osana palvelumarkkinoiden esteiden poistamista koskevaa toimenpidepakettia keskinäisen arvioinnin, jonka puitteissa jäsenvaltioita kehotetaan selvittämään, mitkä esteet rajoittavat pääsyä tiettyihin ammatteihin.

               (18)

               Ranskassa innovointi ei yllä Euroopan innovointijohtajien tasolle. Innovointitoiminta on monimutkaista ja yleinen koordinointi haasteellista. Ero innovointiin myönnetyn julkisen tuen määrän ja Ranskan keskinkertaisen innovaatiosuorituskyvyn välillä herättää kysymyksiä julkisten tukimekanismien tehokkuudesta. Etenkin yhteistyötä julkisten tutkimuslaitosten ja yritysten välillä olisi varaa parantaa, sillä nyt se heikentää innovointijärjestelmän taloudellisia tuloksia.

               (19)

               Komissio on vuoden 2017 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Ranskan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2017 maaraportissa. Se on arvioinut myös vuoden 2017 vakausohjelman ja vuoden 2017 kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Ranskalle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon ohjelmien ja jatkotoimenpiteiden merkityksen Ranskan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne unionin sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla unionin tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.

               (20)

               Neuvosto on tutkinut vuoden 2017 vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (7) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (21)

               Neuvosto on tutkinut vuoden 2017 kansallisen uudistusohjelman ja vuoden 2017 vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4,

         SUOSITTAA, että Ranska toteuttaa vuosina 2017 ja 2018 toimia, joilla se

               1.

               varmistaa, että neuvoston 10 päivänä maaliskuuta 2015 antamaa suositusta noudatetaan liiallisia alijäämiä koskevassa menettelyssä; pyrkii toteuttamaan merkittäviä julkisen talouden sopeutustoimia vuonna 2018 vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevän osion vaatimusten mukaisesti ja ottaen huomioon tarpeen vahvistaa meneillään olevaa talouden elpymistä ja varmistaa Ranskan julkisen talouden kestävyys; arvioi menoeriä kattavasti uudelleen, jotta tehokkuushyödyistä saadaan aikaan säästöjä;

               2.

               yhdistää työvoimakustannusten vähentämiseen tähtääviä toimenpiteitä, jotta niistä saadaan mahdollisimman suuri teho budjettineutraalilla tavalla ja voidaan lisätä niiden vaikutusta työllisyyteen ja investointeihin; laajentaa kokonaisveropohjaa ja toteuttaa lisätoimia yritysten lakisääteisen veroasteen alentamiseksi suunnitellusti;

               3.

               helpottaa erityisesti vähemmän koulutettujen ja maahanmuuttajataustaisten työnhakijoiden pääsyä työmarkkinoille muun muassa tarkistamalla ammatillisen koulutuksen järjestelmää; huolehtii siitä, että vähimmäispalkka kehittyy johdonmukaisesti työpaikkojen luomisen ja kilpailukyvyn kanssa;

               4.

               keventää edelleen yritysten sääntelyrasitusta muun muassa yksinkertaistamisohjelmaa jatkamalla; jatkaa kilpailun esteiden poistamista palvelualalla, myös yrityspalvelujen ja säänneltyjen ammattien osalta; yksinkertaistaa ja parantaa innovoinnin edistämiseksi tarkoitettuja julkisia tukijärjestelmiä.

      Tehty Brysselissä 11 päivänä heinäkuuta 2017.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         T. TÕNISTE

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUVL C 92, 24.3.2017, s. 1.

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Suhdannetasoitettu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä, komission yksiköiden uudelleen laskemana yhteisesti sovittuja menetelmiä käyttäen.

      (6)  Nettomääräisillä julkisilla menoilla tarkoitetaan julkisia kokonaismenoja ilman korkomenoja, ilman unionin ohjelmista aiheutuvia menoja, jotka korvataan täysin unionin varoista saatavilla tuloilla, ja ilman ei-päätösperäisiä muutoksia työttömyysetuusmenoissa. Kansallisesti rahoitettu kiinteän pääoman bruttomuodostus tasoitetaan neljälle vuodelle. Päätösperäiset tulopuolen toimenpiteet ja lakisääteiset tulojen lisäykset otetaan huomioon. Meno- ja tulopuolen kertaluonteiset toimenpiteet kuittaavat toisensa.

      (7)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Komission suositus (EU) 2017/1804, annettu 3 päivänä lokakuuta 2017, sisärajavalvonnan väliaikaista palauttamista Schengen-alueella koskevien Schengenin rajasäännöstön säännösten soveltamisesta

text:
               7.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 259/25

         KOMISSION SUOSITUS (EU) 2017/1804,
   annettu 3 päivänä lokakuuta 2017,
   sisärajavalvonnan väliaikaista palauttamista Schengen-alueella koskevien Schengenin rajasäännöstön säännösten soveltamisesta
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Rajavalvonnan väliaikaisesta palauttamisesta sisärajoille alueella, jolla ei suoriteta sisärajavalvontaa, voidaan päättää ainoastaan poikkeustapauksissa esimerkiksi tilanteissa, jotka vaikuttavat vakavasti tämän alueen tai jonkin sen osan taikka yhden tai useamman jäsenvaltion yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen. Kun otetaan huomioon, millaisia vaikutuksia sisärajavalvonnan palauttamisesta voi aiheutua kaikille vapaaseen liikkuvuuteen oikeutetuille henkilöille ja tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen alueella, jolla ei suoriteta sisärajavalvontaa, se voidaan sallia ainoastaan viimeisenä keinona tiukoin ehdoin.

               (2)

               Schengenin rajasäännöstön nykyisten säännösten mukaan rajavalvonta voidaan palauttaa sisärajoille väliaikaisesti enintään kahden kuukauden ajaksi, jos jäsenvaltion yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuva vakava uhka edellyttää välittömiä toimia asianomaisessa jäsenvaltiossa (28 artikla). Rajasäännöstössä säädetään myös, että rajavalvonta voidaan palauttaa enintään kuuden kuukauden ajaksi, jos yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuu vakava uhka ennakoitavissa olevien tapahtumien vuoksi (25 artikla). Kun Schengenin rajasäännöstön 28 ja 25 artiklaa sovelletaan yhdessä, rajavalvontaa voidaan jatkaa yhteensä enintään kahdeksan kuukauden ajan. Jos yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuu uusi uhka, sääntöjen soveltaminen käynnistyy lisäksi uudelleen (ja näin rajavalvonnan kesto lasketaan uudelleen).

               (3)

               Schengenin rajasäännöstön 29 artiklassa säädetään poikkeusmenettelystä, jonka nojalla rajavalvonta voidaan palauttaa sisärajoille enintään kahden vuoden ajaksi, jos alueen, jolla ei suoriteta sisärajavalvontaa, yleinen toiminta on vaarassa Schengen-arvioinnissa havaittujen ulkorajojen valvontaan liittyvien jatkuvien vakavien puutteiden vuoksi. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/1624 (1), antamisen jälkeen mainittua menettelyä voidaan käyttää myös tilanteessa, jossa jäsenvaltio ei toteuta tarvittavia toimia haavoittuvuusarvioinnin mukaisesti tai ei tee yhteistyötä raja- ja merivartioston kanssa silloin, kun tilanne ulkorajoilla edellyttää kiireellisiä toimia.

               (4)

               Vaikka nykyisin voimassa olevat aikarajoitukset ovat osoittautuneet riittäviksi useimmissa tapauksissa, viime aikoina on käynyt ilmi, että tietyt vakavat uhat yleiselle järjestykselle tai sisäiselle turvallisuudelle, kuten terroriuhat tai merkittävä hallitsematon edelleen liikkuminen unionin sisällä, voivat jatkua paljon edellä mainittuja ajanjaksoja pidempään.

               (5)

               Jotta tällaisiin pitkäaikaisiin uhkiin voitaisiin vastata tulevaisuudessa, komissio on hyväksynyt ehdotuksen Schengenin rajasäännöstön asiaa koskevien säännösten muuttamiseksi. Ehdotuksella muutetaan Schengenin rajasäännöstön 25 artiklassa säädettyjä määräaikoja ennakoitavissa olevia tapahtumia varten ja tunnustetaan näin, että rajavalvonnan palauttamiseen sisärajoille sovellettavia nykyisiä aikarajoituksia voi olla perusteltua pidentää enintään kahteen vuoteen. Ehdotuksessa säädetään myös mahdollisuudesta jatkaa rajavalvontaa sisärajoilla tätäkin aikarajoitusta pidempään silloin, kun on kyse tietystä yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuvasta uhasta.

               (6)

               Näihin uusiin määräaikoihin liittyy täydentäviä menettelyvaatimuksia, jotka jäsenvaltioiden on täytettävä ennen sisärajavalvonnan palauttamista tai sen jatkamista. Jäsenvaltioiden on toimitettava ilmoitustensa tueksi riskinarviointi, joka osoittaa, että suunniteltu sisärajavalvonnan palauttaminen tai sen jatkaminen on viimeinen keino, ja selitettävä, kuinka sisärajavalvonta auttaisi puuttumaan havaittuun uhkaan. Lisäksi komissiolta vaaditaan vastedes lausunto aina kun sisärajavalvonta jatkuu pidempään kuin kuusi kuukautta. Myös komission lausunnon jälkeistä kuulemismenettelyä koskevia säännöksiä muutetaan, jotta voidaan huomioon eurooppalaisen raja- ja merivartioston ja Europolin uudet tehtävät ja varmistaa, että kuulemisen tulokset, erityisesti tiedot naapurijäsenvaltioiden osallistumisesta, otetaan asianmukaisesti huomioon. Kaikilla näillä muutoksilla on tarkoitus varmistaa, että rajavalvonta palautetaan sisärajoille ainoastaan silloin ja vain niin pitkäksi ajaksi kuin se on tarpeen ja perusteltua.

               (7)

               Ehdotetut muutokset Schengenin rajasäännöstöön perustuvat nykyisin säännöksiin. Odotettaessa edellä esitettyjen muutosten hyväksymistä Schengenin rajasäännöstöön on olennaisen tärkeää, että kaikki rajavalvonnan väliaikaista palauttamista sisärajoilleen suunnittelevat jäsenvaltiot noudattavat täysimääräisesti Schengenin rajasäännöstön nykyisiä säännöksiä, joissa jo nyt vaaditaan tämän toimenpiteen käyttöä suunnittelevia jäsenvaltioita harkitsemaan ensin rajavalvonnalle vaihtoehtoisia toimenpiteitä ja tekemään yhteistyötä naapurijäsenvaltioiden kanssa.

               (8)

               Ennen kuin jäsenvaltio päättää palauttaa rajavalvonnan sisärajoilleen taikka jatkaa tällaista palauttamista, sen on Schengenin rajasäännöstön 26 artiklan mukaisesti arvioitava, missä määrin tällainen toimenpide todennäköisesti lieventää asianmukaisesti yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuvaa uhkaa, ja arvioitava toimenpiteen oikeasuhteisuutta suhteessa kyseiseen uhkaan, ottaen huomioon muun muassa tällaisen toimenpiteen todennäköinen vaikutus henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen alueella, jolla ei suoriteta sisärajavalvontaa. Kohdennettu valvonta, joka perustuu jatkuvasti ajan tasalla pidettävään riskianalyysiin ja tiedustelutietoon, voisi sen vuoksi auttaa optimoimaan valvonnasta saatavan hyödyn ja rajoittaa sen kielteistä vaikutusta vapaaseen liikkuvuuteen.

               (9)

               Jäsenvaltioiden, joihin valvonnan palauttaminen tietyille rajaosuuksille vaikuttaa, olisi saatava ilmaista säännöllisesti näkemyksensä valvonnan tarpeesta, jotta voidaan järjestää keskinäistä yhteistyötä kaikkien asianomaisten jäsenvaltioiden kesken ja arvioida säännöllisesti toimenpiteiden oikeasuhteisuutta niihin tapahtumiin ja yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuviin uhkiin nähden, jotka antavat aihetta rajavalvonnan palauttamiseen. Valvonnan palauttamisesta päättäneen Schengen-valtion olisi otettava nämä näkemykset huomioon tarkastellessaan ja tarkistaessaan tarkastusten tarpeellisuutta ja pidettävä tavoitteenaan mukauttaa niitä jatkuvasti olosuhteisiin.

               (10)

               Jäsenvaltion, joka suunnittelee rajavalvonnan palauttamista sisärajoille tai tällaisen palauttamisen jatkamista, olisi Schengenin rajasäännöstön 27 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaisesti annettava tietoa toimenpiteistä, jotka muiden jäsenvaltioiden on määrä toteuttaa suunnitellun rajavalvonnan yhteydessä. Lisäksi Schengenin rajasäännöstön 27 artiklan 5 kohdan mukaisesti voidaan järjestää yhteisiä kokouksia rajavalvonnan palauttamista sisärajoille suunnittelevan jäsenvaltion, muiden jäsenvaltioiden, erityisesti niiden, joihin tällaiset toimenpiteet vaikuttavat suoraan, ja komission kesken, jotta tarvittaessa voidaan järjestää jäsenvaltioiden keskinäistä yhteistyötä. Tällaisia yhteyksiä naapurijäsenvaltioiden kanssa olisi käytettävä, jotta voidaan rajoittaa toimenpiteen vaikutusta vapaaseen liikkuvuuteen.

               (11)

               Koska rajavalvonnan väliaikaista palauttamista sisärajoille voidaan käyttää ainoastaan poikkeuksellisissa olosuhteissa ja viimeisenä keinona, jäsenvaltioiden olisi ensin tarkasteltava, voitaisiinko havaittua uhkaa torjua tehokkaasti muilla rajavalvonnalle vaihtoehtoisilla toimenpiteillä, ja tehtävä päätös rajavalvonnan palauttamisesta sisärajoille ainoastaan viimeisenä keinona, kun muut rajatylittävää liikennettä vähemmän rajoittavat toimenpiteet eivät riitä havaittujen uhkien torjumiseen. Kyseisten jäsenvaltioiden olisi esitettävä Schengenin rajasäännöstön 27 artiklan 1 kohdan nojalla antamassaan ilmoituksessa tämän tarkastelun tulokset ja syyt siihen, miksi ne ovat valinneet rajavalvonnan.

               (12)

               Jäsenvaltioiden olisi toteutettava kaikki tarvittavat toimet pannakseen oikeasuhteisista poliisitarkastuksista ja poliisiyhteistyöstä Schengen-alueella 12 päivänä toukokuuta 2017 annetun komission suosituksen (C(2017) 3349 final) täysimääräisesti täytäntöön ja edistääkseen sen täytäntöönpanoa.

               (13)

               Tämän suosituksen täytäntöönpanossa olisi noudatettava täysimääräisesti perusoikeuksia.

               (14)

               Tämä suositus olisi osoitettava kaikille Schengen-valtioille, joita sitoo Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/399 (2) III osasto,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

      VAPAASEEN LIIKKUVUUTEEN KOHDISTUVAN VAIKUTUKSEN RAJOITTAMINEN

   Jotta voitaisiin saattaa tasapainoon toisaalta jäsenvaltioiden yleisen järjestyksen ja sisäisen turvallisuuden suojelemisen tarve ja toisaalta sellaisen alueen edut, jolla ei suoriteta sisärajavalvontaa, kaikkien sisärajavalvonnan väliaikaista palauttamista suunnittelevien jäsenvaltioiden olisi huolellisesti otettava huomioon ja arvioitava seuraavat näkökohdat, kun ne arvioivat Schengenin rajasäännöstön 26 artiklan mukaisesti, onko tarpeen tai oikeasuhteista palauttaa rajavalvonta väliaikaisesti sisärajoille Schengenin rajasäännöstön 25 artiklan ja 28 artiklan mukaisesti:

               a)

               tällaisen palauttamisen todennäköinen vaikutus henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen alueella, jolla ei suoriteta sisärajavalvontaa;

               b)

               tällaisen palauttamisen todennäköinen vaikutus sisämarkkinoihin.

         Tätä varten sisärajavalvonnan väliaikaista palauttamista suunnittelevien jäsenvaltioiden olisi esitettävä Schengenin rajasäännöstön 27 artiklan 1 kohdan nojalla antamassaan ilmoituksessa arviointinsa tulos siitä, miten sisärajavalvonnan suunniteltu palauttaminen tai jatkaminen vaikuttaa vapaaseen liikkuvuuteen ja sisämarkkinoihin.
   Sisärajavalvonnan väliaikaista palauttamista suunnittelevien jäsenvaltioiden olisi pidättäydyttävä kaikista toimenpiteistä, joita ei voitaisi perustella havaitulla vakavalla uhalla yleiselle järjestykselle tai sisäiselle turvallisuudelle. Niiden olisi esimerkiksi palautettava väliaikainen rajavalvonta rajoitetusti vain sellaisille rajaosuuksille, jossa se on havaittuun uhkaan puuttumiseksi ehdottoman välttämätöntä.

      JAETTU VASTUU JA YHTEISTYÖ

   Jotta voitaisiin rajoittaa vaikutusta vapaaseen liikkuvuuteen, sisärajavalvonnan väliaikaista palauttamista suunnittelevien jäsenvaltioiden olisi

               a)

               kuultava hyvissä ajoin jäsenvaltioita, joihin suunniteltu rajavalvonnan palauttaminen vaikuttaa,

               b)

               tehtävä keskenään kiinteästi ja jatkuvasti yhteistyötä, joka mahdollistaa valvonnan jatkuvan uudelleentarkastelun ja mukauttamisen muuttuvien tarpeiden ja vaikutuksen huomioimiseksi,

               c)

               oltava valmiina avustamaan toisiaan rajavalvonnan tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi siellä, missä se on tarpeen ja perusteltua.

      VAIHTOEHTOISTEN TOIMENPITEIDEN KÄYTTÖ

   Jotta voidaan varmistaa, että rajavalvonnan väliaikaista palauttamista sisärajoille käytetään viimeisenä keinona ainoastaan silloin, kun havaittuun vakavaan uhkaan yleiselle järjestykselle tai sisäiselle turvallisuudelle ei voida vastata asianmukaisesti muilla keinoilla, jäsenvaltioiden olisi pantava oikeasuhteisista poliisitarkastuksista ja poliisiyhteistyöstä Schengen-alueella 12 päivänä toukokuuta 2017 annettu komission suositus (C(2017) 3349 final) täysimääräisesti täytäntöön.

      Tehty Brysselissä 3 päivänä lokakuuta 2017.

            Komission puolesta

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            Komission jäsen

      (1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/1624, annettu 14 päivänä syyskuuta 2016, Eurooppalaisesta raja- ja merivartiostosta ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/399 muuttamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 863/2007, neuvoston asetuksen (EY) N:o 2007/2004 ja neuvoston päätöksen 2005/267/EY kumoamisesta (EUVL L 251, 16.9.2016, s. 1).

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/399, annettu 9 päivänä maaliskuuta 2016, henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta unionin säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) (EUVL L 77, 23.3.2016, s. 1).


title: Neuvoston suositus, annettu 22 päivänä joulukuuta 2009 , kausi-influenssarokotuksista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               29.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 348/71

      NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 22 päivänä joulukuuta 2009,
   kausi-influenssarokotuksista
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2009/1019/EU)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 168 artiklan 6 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Kausi-influenssa on tarttuva virussairaus, jota esiintyy Euroopassa epidemioina talvikuukausien aikana. Se on yksi merkittävimmistä ja yleisimmin esiintyvistä tartuntataudeista, ja se aiheuttaa paljon sairastuvuutta ja kuolleisuutta kaikissa jäsenvaltioissa.

               (2)

               Joissain tapauksissa on kyse itsestään rajoittuvaa hengitystieinfektiota vakavammista komplikaatioista, joita voi seurata vaikea-asteinen keuhkokuume tai muu mahdollisesti kuolemaan johtava jälkitauti. Näitä komplikaatioita esiintyy paljon yleisemmin vanhemmissa ikäryhmissä ja henkilöillä, joilla on kroonisia sairauksia.

               (3)

               Kausi-influenssaa voidaan hillitä rokotuksilla, mutta viruksen antigeenin koostumus muuttuu tiuhaan, ja siksi Maailman terveysjärjestön (WHO) asiantuntijaryhmät tarkistavat rokotteen koostumusta säännöllisesti.

               (4)

               Vuonna 2003 järjestetty maailman terveyskokous suositteli päätöslauselmassaan 56.19, että kausi-influenssarokotusten kattavuutta nostettaisiin kaikkien korkean riskin henkilöiden joukossa, ja tavoitteeksi asetettiin väestön vanhempien ikäryhmien osalta vähintään 50 prosentin rokotuskattavuus vuoteen 2006 mennessä ja 75 prosentin kattavuus vuoteen 2010 mennessä.

               (5)

               Euroopan parlamentti hyväksyi 26 päivänä lokakuuta 2005 päätöslauselman ”Influenssapandemian torjuntastrategia” ja 14 päivänä kesäkuuta 2006 päätöslauselman ”Influenssapandemiaa koskevat valmius- ja reagointisuunnitelmat Euroopan yhteisössä” kehottaen jäsenvaltioita lisäämään influenssarokotuksia WHO:n suositusten mukaisesti. Päätöslauselmissa kehotetaan jäsenvaltioita myös parantamaan rokotuskattavuutta pandemioiden välisenä aikana WHO:n suositusten mukaisesti.

               (6)

               Sen vuoksi Euroopan unionin tasolla olisi ryhdyttävä yhtenäiseen toimintaan kausi-influenssan vaikutusten hillitsemiseksi kannustamalla riskiryhmiä ja terveydenhuollon työntekijöitä ottamaan rokotus. Tämän suosituksen tarkoituksena on saavuttaa WHO:n suosittelema 75 prosentin rokotuskattavuus vanhempien ikäryhmien keskuudessa mahdollisimmin pian, mieluiten talvikauteen 2014–2015 mennessä. Tämä 75 prosentin tavoite olisi mahdollisuuksien mukaan laajennettava koskemaan myös kroonisista sairauksista kärsivien henkilöiden riskiryhmää, ottaen huomioon Euroopan tautien ehkäisy- ja valvontakeskuksen (ECDC) antamat ohjeistukset.

               (7)

               Korkeampi rokotuskattavuus riskiryhmissä johtaisi myös yleisesti rokotuskattavuuden paranemiseen, myös terveydenhuollon työntekijöiden osalta.

               (8)

               Näiden muutosten ensisijaisena edellytyksenä on, että kaikki terveydenhuollon piiriin kuuluvat tahot, riskiryhmät, terveydenhuollon työntekijät, lääkärit, terveydenhuollon johtajat ja päätöksentekijät saavat tietoa kausi-influenssaongelmasta julkisten ja ammatillisten tiedotuskampanjoiden avulla. Terveydenhuollon työntekijöille olisi tiedotettava heidän huonokuntoisempiin potilaisiinsa kohdistuvista erityisistä riskeistä. Terveydenhuollon työntekijöille olisi tiedotettava myös heidän vastuustaan antaa potilailleen asianmukaista neuvontaa rokotuksista.

               (9)

               Kansallisella tasolla on erityisen tärkeää koota täsmällistä ja vertailukelpoista tietoa rokotuskattavuudesta riskiryhmissä, jotta voidaan arvioida tilannetta asianmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Tällaista tietoa ei tähän saakka ole aina ollut saatavilla. Näiden tietojen perusteella komissio ja jäsenvaltiot voivat jakaa tietoa ja parhaita käytäntöjä kolmansien maiden kanssa käyttäen olemassa olevia terveysalan kansainvälisen yhteistyön kanavia.

               (10)

               Tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen perustamisesta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 851/2004 (1) kyseiselle keskukselle (ECDC) annettiin erityiseksi tehtäväksi tarjota teknistä ja tieteellistä asiantuntemusta komissiolle ja jäsenvaltioille. ECDC huolehtii myös kausi-influenssan seurantaa varten perustetun verkoston toiminnasta yhteisön verkoston piiriin Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 2119/98/EY mukaisesti asteittain otettavista tartuntataudeista 22 päivänä joulukuuta 1999 tehdyn komission päätöksen 2000/96/EY (2) mukaisesti. ECDC:n olisi siten autettava jäsenvaltioita tarjoamaan kausi-influenssarokotuksia koskevaa tieteellistä asiantuntemusta.

               (11)

               Tavoitteena oleva WHO:n suosittelema 75 prosentin rokotuskattavuus vanhemmissa ikäryhmissä on kausi-influenssarokotusten osalta selkeästi helpompi saavuttaa Euroopan unionin tasolla toteutettavalla yhtenäisellä toiminnalla,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1.

               Jäsenvaltioita kannustetaan hyväksymään ja panemaan täytäntöön tilanteen mukaan kansallisia, alueellisia tai paikallisia toimintasuunnitelmia tai -politiikkoja, joiden tavoitteena on kausi-influenssarokotusten kattavuuden parantaminen, jotta saavutettaisiin mahdollisimman pian, mieluiten talvikauteen 2014–2015 mennessä, 75 prosentin rokotuskattavuus ”vanhemmissa ikäryhmissä” ja mahdollisuuksien mukaan myös muissa 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetuissa riskiryhmissä, ellei sitä ole jo saavutettu. Jäsenvaltioita kannustetaan parantamaan rokotuskattavuutta myös terveydenhuollon työntekijöiden piirissä.
               Toimintasuunnitelmissa tai -politiikoissa olisi otettava huomioon kansallisella tasolla todetut puutteet ja organisoitava 2 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitetut toiminnot.

               2.

               Jäsenvaltioita kannustetaan 1 kohdassa tarkoitettujen toimintasuunnitelmien ja -politiikkojen puitteissa

                           a)

                           ottamaan huomioon ECDC:n antamassa ohjeistuksessa olevat ”vanhempien ikäryhmien” ja ”riskiryhmien” määritelmät;

                           b)

                           mittaamaan rokotuskattavuus kaikissa riskiryhmissä ja tutkimaan syitä siihen, miksi jotkut eivät halua ottaa rokotusta;

                           c)

                           edistämään kausi-influenssaa ja rokotuksia koskevaa valistusta, koulutusta ja tiedonvaihtoa järjestämällä

                                       i)

                                       tiedotusta terveydenhuollon työntekijöille;

                                       ii)

                                       tiedotusta riskiryhmiin kuuluville henkilöille ja heidän perheilleen influenssaan liittyvistä riskeistä ja sen ennaltaehkäisystä;

                                       iii)

                                       tehokasta tiedotusta rokotuksen ottamisen esteiden poistamiseksi.

               3.

               Jäsenvaltioita kannustetaan raportoimaan vapaaehtoisesti komissiolle tämän suosituksen täytäntöönpanosta ja erityisesti riskiryhmissä saavutetusta rokotuskattavuudesta.

               4.

               Komissiota kehotetaan raportoimaan säännöllisesti neuvostolle tämän suosituksen täytäntöönpanosta jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella.

               5.

               Komissiota kehotetaan tukemaan edelleen influenssan tutkimusta tutkimuksen puiteohjelmien kautta.

      Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 2009.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         A. CARLGREN

      (1)  EUVL L 142, 30.4.2004, s. 1.

      (2)  EYVL L 28, 3.2.2000, s. 50.


title: EFTAn valvontaviranomaisen suositus, annettu 19 päivänä huhtikuuta 1995, yhteensovitettavaksi ohjelmaksi tarkastuksista vuonna 1995 torjuntaainejäämien enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi tietyissä kasviperäisissä tuotteissa, hedelmät ja vihannekset mukaan lukien

text:
Avis juridique important

|

E1995C0608(02)

Virallinen lehti nro L 125 , 08/06/1995 s. 0028 - 0029

EFTAN VALVONTAVIRANOMAISEN SUOSITUS,annettu 19 päivänä huhtikuuta 1995,yhteensovitettavaksi ohjelmaksi tarkastuksista vuonna 1995 torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi tietyissä kasviperäisissä tuotteissa, hedelmät ja vihannekset mukaan lukien EFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN, jokaottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 109 artiklan ja sen 1 pöytäkirjan,ottaa huomioon valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen, ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja sen 1 pöytäkirjan,ottaa huomioon ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 54 kohdassa tarkoitetun asiakirjan [torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset, 27 päivänä marraskuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/642/ETY (1)], ja erityisesti sen 4 artiklan 3 kohdan, sekä katsoo, ettädirektiivi 90/642/ETY on muutettu direktiivillä 93/58/ETY (2), jossa määrätään direktiivin 90/642/ETY 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen torjunta-ainejäämien enimmäismäärien ensimmäisestä luettelosta, joka EFTA-valtioiden oli otettava käyttöön 1 päivään heinäkuuta 1994 mennessä; direktiivin 90/642/ETY 4 artiklan 1 kohdassa vaaditaan, että jäsenvaltiot laativat myöhemmin toteutettavia ohjelmia, joissa määrätään torjunta-ainejäämien enimmäismääriä koskevan vahvistetun luettelon noudattamisen varmistamiseksi tehtävien tarkastusten ominaisuuksista ja tiheydestä; direktiivin 90/642/ETY 4 artiklan 2 kohdan vaatimuksia, joiden mukaan EFTA-valtioiden on toimitettava EFTAn valvontaviranomaiselle kaikki tarvittavat tiedot kunkin vuoden 1 päivään elokuuta mennessä kaikista niiden edellisenä vuonna toteuttamien tarkastusohjelmien täytäntöönpanosta, ei kuitenkaan panna täytäntöön ennen 1 päivää elokuuta 1995,tämän vuoksi EFTAn valvontaviranomaisen käytettävissä ei ole riittävästi tietoja EFTA-valtioiden toteuttamista ja suunnittelemista tarkastusohjelmista; torjunta-ainejäämien pakollisten enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi sekä sisämarkkinoiden lopullisen toteuttamisen ja toiminnan edistämiseksi on kuitenkin tarpeellista toteuttaa perusjärjestelyjä niiden torjunta-ainejäämiä koskevien tarkastusten yhteensovittamiseksi, jotka EFTA-valtioiden on tehtävä vuoden 1995 aikana; tulevien yhteensovitettujen suositusten vahvistamisen kannalta olisi myös hyödyllistä, että EFTA-valtiot ilmoittaisivat EFTAn valvontaviranomaiselle ennakolta torjunta-ainejäämien enimmäismäärien valvontaa koskevista direktiivissä 93/58/ETY tarkoitetuista myöhemmin toteutettavista ohjelmista,tarkastukset ja näytteiden otot, jotka EFTA-valtiot toteuttavat sen varmistamiseksi, että direktiivin 90/642/ETY 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa luettelossa esitettyjä torjunta-ainejäämien enimmäismääriä noudatetaan, olisi tehtävä ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 20 kohdassa tarkoitetun asiakirjan [yhteisön näytteenottomenettelyistä hedelmien ja vihannesten torjunta-ainejäämien virallisessa tarkastuksessa 24 päivänä heinäkuuta 1979 annetun komission direktiivin 79/700/ETY (3)], ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 37 kohdassa tarkoitetun asiakirjan [elintarvikkeiden tarkastuksessa tarvittavien yhteisön näytteenottomenettelyjen ja analyysimenetelmien käyttöön ottamisesta 20 päivänä joulukuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/591/ETY (4)] ja ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 50 ja 54.N kohdassa tarkoitettujen asiakirjojen [virallisesta elintarvikkeiden tarkastuksesta annetut neuvoston direktiivit 89/397/ETY (5) ja 93/99/ETY (6)] mukaisesti, jaEFTA-valtioita on kuultu EFTAn valvontaviranomaista avustavassa EFTAn elintarvikekomiteassa 19 päivänä joulukuuta 1994,ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:Suositellaan, että EFTA-valtiot:1) ensisijaisesti valvovat direktiivin 90/642/ETY liitteessä I esitettyjen tuoteryhmien huomattavaan osuuteen kuuluvia tuotteita;2) ensisijaisesti ottavat kustakin tuotteesta sen tuotantoa, kulutusta tai ETAan tuontia edustavan vähimmäismäärän näytteitä säännöllisesti vuoden 1995 aikana tai tuotteen markkinointivuoden aikana sekä merkitsevät selvästi tuotteiden alkuperän ja kaupankäynnin tai kaupan pitämisen vaiheen;3) ensisijaisesti analysoivat jäämistä niin monta direktiivin 90/642/ETY liitteessä II luetelluista torjunta-aineista kuin mahdollista ottaen huomioon käytettävät analysointimenetelmät;4) saattaessaan voimaan pakollisia jäämien enimmäismääriä (JEM) myös tarvittaessa määrittävät kussakin näytteestä olevien jäämien määrät;5) toimittavat EFTAn valvontaviranomaiselle mahdollisimman nopeasti yksityiskohtaiset tiedot direktiivin 90/642/ETY 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti vuodeksi 1995 laadituista kansallisista valvontaohjelmista;6) toimittavat EFTAn valvontaviranomaiselle 1 päivään heinäkuuta 1995 mennessä, mikäli mahdollista, mutta viimeistään 1 päivänä elokuuta 1995, kaikki direktiivin 90/642/ETY 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti vaaditut tiedot ja erityisesti selvityksen vuonna 1994 suoritetun valvontatoiminnan tuloksista käyttäen selvitystä koskevia mallilomakkeita; ja7) toimittavat komissiolle viimeistään 1 päivänä syyskuuta 1995 vuodeksi 1996 suunnitellun kansallisen valvontaohjelman.Tehty Brysselissä 19 päivänä huhtikuuta 1995.EFTAn valvontaviranomaisen puolestaKnut ALMESTADPuheenjohtaja(1) EYVL N:o L 350, 14.12.1990, s. 71(2) EYVL N:o L 211, 23.8.1993, s. 6(3) EYVL N:o L 207, 15.8.1979, s. 26(4) EYVL N:o L 372, 31.12.1985, s. 50(5) EYVL N:o L 186, 30.6.1989, s. 23(6) EYVL N:o L 290, 24.11.1993, s. 14


title: Suositus: neuvoston lausunto 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukaisesti Yhdistyneen kuningaskunnan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuodesta 2001-2002 vuoteen 2007-2008

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


title: Komission suositus (EU) 2016/2125, annettu 30 päivänä marraskuuta 2016, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/125/EY nojalla toimialan toteuttamia itsesääntelytoimia koskevista suuntaviivoista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti )

text:
               3.12.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 329/109

         KOMISSION SUOSITUS (EU) 2016/2125,
   annettu 30 päivänä marraskuuta 2016,
   Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/125/EY nojalla toimialan toteuttamia itsesääntelytoimia koskevista suuntaviivoista
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/125/EY (1) 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jos tuote täyttää 2 kohdassa luetellut edellytykset, sen osalta on toteutettava täytäntöönpanotoimenpide tai itsesääntelytoimi.

               (2)

               Direktiivin 2009/125/EY 15 artiklan 2 kohdassa vahvistetaan edellytykset tuotteille, joiden osalta on toteutettava täytäntöönpanotoimenpide tai itsesääntelytoimi, esimerkiksi jos tuotteella on merkittävä myyntivolyymi unionissa (ohjeellisesti yli 200 000 yksikköä vuodessa), sillä on merkittävä ympäristövaikutus ja siihen liittyy merkittäviä mahdollisuuksia ympäristövaikutusten parantamiseen ilman kohtuuttomia kustannuksia, ottaen huomioon muun asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön puuttuminen, markkinavoimien kyvyttömyys ja suuret eroavaisuudet markkinoilla saatavissa olevien toimivuudeltaan vastaavien tuotteiden ympäristötehokkuudessa.

               (3)

               Direktiivin 2009/125/EY 17 artiklan mukaan vapaaehtoiset sopimukset ja muut itsesääntelytoimet voidaan esittää täytäntöönpanotoimenpiteiden vaihtoehtoina jollekin tuoteryhmälle, ja ne on arvioitava ainakin direktiivin liitteen VIII perusteella.

               (4)

               Tuotteisiin olisi sovellettava pikemminkin vaihtoehtoisia toimia, kuten direktiivin 2009/125/EY 17 artiklassa säädettyjä tuotannonalan vapaaehtoisia itsesääntelysopimuksia, jos tällaisilla toimenpiteillä saavutetaan tavoitteet todennäköisesti nopeammin tai vähemmillä kustannuksilla kuin pakollisilla täytäntöönpanotoimenpiteillä.

               (5)

               Komissio on laatinut toimialan tekemiä itsesääntelytoimia koskevat suuntaviivat, joilla helpotetaan tällaisten toimien laatimista ja täytäntöönpanoa ja varmistetaan itsesääntelytoimien johdonmukaisuus.

               (6)

               Suuntaviivoissa käsitellään erityisesti direktiivin 2009/125/EY liitteessä VIII esitettyä ohjeellisten edellytysten luetteloa, jota komissio voi käyttää arvioidessaan itsesääntelyaloitteen hyväksyttävyyttä vaihtoehtona täytäntöönpanotoimenpiteille ja jossa viitataan osallistumisen avoimuuteen, lisäarvoon, edustavuuteen, määrällisiin ja vaiheittaisiin tavoitteisiin, kansalaisyhteiskunnan osallistumiseen, seurantaan ja raportointiin, itsesääntelyaloitteen hallinnoimisen kustannustehokkuuteen, kestävyyteen ja kannustimien yhdenmukaisuuteen.

               (7)

               Direktiivin 2009/125/EY liitteen VIII mukaan siihen sisältyvä edellytysten luettelo ei ole tyhjentävä, ja direktiivin 17 artiklan mukaan itsesääntelytoimi on arvioitava ainakin direktiivin liitteen VIII perusteella. Suuntaviivoissa olisi keskityttävä erityisesti siihen, miten itsesääntelytoimen toimintaa olisi hallinnoitava ja kuka voi osallistua, sekä tiedottamiseen, seurantaan, raportointiin ja noudattamiseen.

               (8)

               Suuntaviivoista keskusteltiin jäsenvaltioiden ja sidosryhmien kanssa direktiivin 2009/125/EY 18 artiklan nojalla perustetussa kuulemisfoorumissa.

               (9)

               Kuten direktiivin 2009/125/EY liitteessä VIII olevassa 6 kohdassa edellytetään, itsesääntelytoimiin on sisällyttävä hyvin suunniteltu seuranta- ja raportointijärjestelmä. Komissio – kuulemisfoorumin ja direktiivin 2009/125/EY 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun komitean avustamana – seuraa itsesääntelytoimien soveltamista ja harkitsee pakollisten täytäntöönpanotoimenpiteiden käyttöönottoa, jos itsesääntelytoimen tavoitteita ei ole saavutettu,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1.

               Toimialan olisi noudatettava liitteessä esitettyjä suuntaviivoja. Suuntaviivoja noudattamalla voidaan varmistaa, että komissio pitää ekologista suunnittelua koskevaa itsesääntelytoimea pätevänä vaihtoehtona täytäntöönpanotoimenpiteelle.

               2.

               Tämä suositus olisi julkaistava Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Brysselissä 30 päivänä marraskuuta 2016.

            Komission puolesta

         Miguel ARIAS CAÑETE

            Komission jäsen

      (1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/125/EY, annettu 21 päivänä lokakuuta 2009, energiaan liittyvien tuotteiden ekologiselle suunnittelulle asetettavien vaatimusten puitteista (EUVL L 285, 31.10.2009, s. 10).

      LIITE
      1.   TAVOITTEET
      Itsesääntelystä on kyse silloin, kun yritys tai toimiala muotoilee omasta aloitteestaan käytännesääntöjä tai toimintarajoituksia, joiden täytäntöönpanosta se itse vastaa. Puhdas itsesääntely on harvinaista, ja unionin tasolla siinä on yleensä mukana komissio, joka käynnistää itsesääntelytoimen laatimisen tai helpottaa sitä. Parempaa sääntelyä koskevan aloitteen (1) puitteissa komissio pitää hyvin suunniteltuja muuhun kuin sääntelyyn perustuvia lähestymistapoja vaihtoehtoisina toimintaratkaisuina.
      Direktiivissä 2009/125/EY, jäljempänä ’direktiivi’, säädetään vapaaehtoisista sopimuksista tai muista itsesääntelytoimista vaihtoehtona sen nojalla annettaville täytäntöönpanoasetuksille ja asetetaan ne etusijalle, jos niillä todennäköisesti päästään tavoitteisiin nopeammin tai pienemmin kustannuksin kuin pakollisilla vaatimuksilla (2). Direktiivissä säädetään ohjeellisista edellytyksistä itsesääntelytoimien arvioimiseksi (3), mutta komission tähän mennessä tunnustamista kolmesta vapaaehtoisesta sopimuksesta (4) saatujen kokemusten perusteella direktiivin 18 artiklalla perustetun kuulemisfoorumin jäsenet katsovat, että on tarvetta antaa näihin edellytyksiin liittyviä suuntaviivoja, etenkin seurannan ja raportoinnin suhteen.
      Näillä suuntaviivoilla pyritään helpottamaan direktiivin mukaisten itsesääntelytoimien laatimista ja täytäntöönpanoa. Niiden tarkoituksena on avustaa toimialaa ja helpottaa itsesääntelytoimien johdonmukaista täytäntöönpanoa. Niissä otetaan huomioon parempaa itse- ja yhteissääntelyä koskevat periaatteet (5).
      Suuntaviivoja noudattamalla voidaan varmistaa, että komissio pitää ekologista suunnittelua koskevaa itsesääntelytoimea pätevänä vaihtoehtona täytäntöönpanotoimenpiteelle. Nykyisten ekologista suunnittelua koskevien itsesääntelytoimien osalta komission olisi saatava viimeistään vuonna 2018 tarkistusta koskeva ehdotus, jolla toimet linjataan mahdollisuuksien mukaan suuntaviivojen mukaiseksi.
      2.   EKOLOGISTA SUUNNITTELUA KOSKEVIEN ITSESÄÄNTELYTOIMIEN TUNNUSTAMINEN
      Komissio asettaa etusijalle sellaisia tuoteryhmiä koskevat itsesääntelytoimet, jotka sisältyvät direktiivin 16 artiklassa säädettyyn ekologista suunnittelua koskevaan työohjelmaan. Toimialan olisi toimitettava komissiolle mahdolliset ehdotukset tällaisia ryhmiä koskevista itsesääntelytoimista ennen kyseistä tuoteryhmää koskevaa teknistä, taloudellista ja ympäristöanalyysiä (valmistelututkimus) tai tällaisen analyysin aikana.
      Toimialaa voidaan pyytää muuttamaan ehdotusta niin, että siinä otetaan huomioon komissiolta ja kuulemisfoorumilta saadut mahdolliset huomautukset.
      Jos komissio päättää tunnustaa itsesääntelytoimen, se ei anna ekologista suunnittelua koskevaa täytäntöönpanoasetusta. Jos itsesääntelytoimen seurannassa tai sidosryhmiltä saadussa palautteessa tulee kuitenkin esiin puutteita itsesääntelytoimen täytäntöönpanossa, komissio arvioi tilanteen uudelleen.
      Itsesääntelytoimen tunnustaminen ei estä komissiota antamasta lainsäädäntöä muiden toimintavälineiden nojalla (esim. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/30/EU (6) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 66/2010 (7)) kyseisen tuoteryhmän osalta.
      3.   SUUNTAVIIVAT EKOLOGISTA SUUNNITTELUA KOSKEVIA ITSESÄÄNTELYTOIMIA VARTEN
      Kaikkien toimialan tekemien ekosuunnittelua koskevien itsesääntelytoimien olisi sisällettävä sääntöjä niiden toiminnasta. Jotta varmistetaan direktiivin nojalla tunnustettujen itsesääntelytoimien yhdenmukaisuus ja helpotetaan niiden laatimista ja täytäntöönpanoa, itsesääntelytoimissa olisi noudatettava jäljempänä esitettyjä suuntaviivoja. Itsesääntelytoimi voi sisältää suuntaviivoissa esitettyjen sääntöjen lisäksi muitakin sääntöjä, ja siinä voidaan laajentaa suuntaviivoissa esitettyjä sääntöjä.
      3.1   Osallistumisen avoimuus

      Jos yritykset aikovat laatia itsesääntelytoimia, niiden olisi ilmoitettava aikeestaan julkisesti ennen toimen laatimisprosessin aloittamista. Niiden olisi ilmoitettava taho, johon muut yritykset voivat ottaa yhteyttä ja osallistua näin toimeen.
      Itsesääntelytoimeen olisi sisällyttävä luettelo yrityksistä, jotka ovat allekirjoittaneet toimen. Samoilla tuotemarkkinoilla toimivien yritysten pitäisi voida liittyä itsesääntelytoimeen milloin tahansa, kunhan ne osallistuvat sen toimintakustannuksiin. Itseääntelytoimeen olisi liitettävä jäsenyyslomake, joka toimen allekirjoittajaksi haluavan yrityksen on täytettävä ja allekirjoitettava. Allekirjoittajien olisi lähetettävä täytetyt ja allekirjoitetut alkuperäiset jäsenyyslomakkeet viipymättä komissiolle.
      Allekirjoittajan, joka vetäytyy itsesääntelytoimesta, olisi ilmoitettava tästä kirjallisesti vähintään kuukautta aikaisemmin ohjauskomitean puheenjohtajalle (ks. 3.5 kohta). Puheenjohtajan olisi ilmoitettava ohjauskomitealle allekirjoittajan vetäytymisestä viikon kuluessa kirjallisen ilmoituksen vastaanottamisesta.
      3.2   Lisäarvo

      Itsesääntelytoimia koskeviin ehdotuksiin tai tarkistettuihin versioihin olisi liitettävä huomautus, jossa selitetään, miten ehdotuksella saavutetaan ekologista suunnittelua koskevat tavoitteet nopeammin tai pienemmillä kustannuksilla kuin pakollisilla vaatimuksilla; tämän tueksi on esitettävä näyttöä.
      Jos jotkin tai kaikki allekirjoittajat ovat tehneet jonkinlaisen erillisen sopimuksen tai yhteenliittymän, joka liittyy itsesääntelytoimen tavoitteisiin, kaikki sopimukseen tai yhteenliittymään liittyvät asiakirjat olisi mainittava ja asetettava julkisesti saataville.
      Itsesääntelytoimeen olisi sisällyttävä kaikkien olennaisten osien uudelleentarkastelua koskevia sääntöjä, joissa ilmoitetaan päivämäärä tai erityiset olosuhteet, jotka käynnistävät uudelleentarkastelun. Uudelleentarkastelun aikataulun olisi perustuttava toimenpiteen tarpeeseen tuottaa (edelleen) lisäarvoa, ottaen huomioon toimeen sisältyvien vaatimusten vaiheet sekä kyseisen tuoteryhmän teknologisen kehityksen vauhti.
      Uudelleentarkastelussa olisi vahvistettava, tarvitaanko toimesta uusi versio. Uudelleentarkastelu- ja tarkistusprosessin olisi oltava avoin niin, että ohjauskomitean tarkkailijat voivat osallistua siihen. Uudelleentarkasteluprosessin tulokset ja tapauksen mukaan ehdotus tarkistetuksi itsesääntelytoimeksi olisi toimitettava komissiolle.
      3.3   Edustavuus

      Itsesääntelytoimessa olisi ilmoitettava, kuinka suuren osuuden markkinoista allekirjoittajat kattavat; kattavuuden olisi oltava vähintään 80 prosenttia unionin markkinoille saatetuista ja/tai käyttöön otetuista (8) toimen kattamien tuotelajien yksiköistä. Allekirjoittajien olisi toimitettava näyttöä, jonka on koonnut tai todentanut riippumaton luonnollinen tai oikeushenkilö ja joka osoittaa, että itsesääntelytoimen markkinakattavuus on vähintään 80 prosenttia. Tämä olisi lähetettävä komissiolle

                  —

                  toimitettaessa itsesääntelytoimi tai sen tarkistettu versio, ja tulokset on täytynyt saada tai päivittää edeltävien kuuden kuukauden aikana,

                  —

                  kolmen kuukauden kuluessa mahdollisista muutoksista allekirjoittajien parissa (esim. allekirjoittajan vetäytymisen jälkeen tai sen jälkeen, kun allekirjoittajan asiaan liittyvä yksikkö on myyty taholle, joka ei ole allekirjoittaja), paitsi jos tuorein raportti osoittaa, että markkinakattavuus on edelleen vähintään 80 prosenttia muutoksen jälkeen, ja

                  —

                  kaksi vuotta viimeisimmän raportin lähettämisen jälkeen, jotta voidaan päivittää kattavuus markkinoilla tapahtuneiden muutosten jälkeen.
                  Itsesääntelytoimessa olisi määritettävä tarkat indikaattorit, joita on käytetty väitetyn markkinakattavuuden arvioimiseen. Indikaattoreiden olisi oltava puolueettomia, mitattavissa olevia ja riippumattoman elimen todennettavissa olevia. Indikaattoreiden olisi katettava kaikki toimen piiriin kuuluvat tuoteryhmät, jotka liittyvät energiaan.

            3.4   Määrälliset ja vaiheittaiset tavoitteet

      Itsesääntelytoimessa olisi lueteltava kaikki sen piiriin kuuluvat tuotelajit, annettava näiden tuotteiden määritelmät ja lueteltava tuotelajit, jotka kuuluvat itsesääntelytoimen piiriin kuuluvaan tuoteryhmään mutta joihin ei sovelleta sen vaatimuksia. Mahdollisten poikkeusten osalta on toimitettava perustelut.
      Itsesääntelytoimeen olisi sisällyttävä sen piiriin kuuluvia tuotteita koskevat suunnitteluvaatimukset ja tarvittaessa tietovaatimukset. Vaatimusten olisi liityttävä merkittäviin ympäristövaikutuksiin tuotteen elinkaaren aikana, ja niillä olisi pyrittävä parantamaan tuotteen ympäristötehokkuutta.
      Vaatimusten noudattamista olisi voitava mitata selkeillä ja luotettavilla indikaattoreilla. Noudattamisen mittaamista ja todentamista koskevat tarkemmat tiedot olisi annettava. Itsesääntelytoimessa olisi esitettävä asiakirjat, joihin ehdotetut vaatimukset perustuvat. Mahdolliset merkittävät erot ehdotettujen vaatimusten ja asiakirjojen välillä olisi tuotava esiin.
      Vaatimusten yhteydessä olisi esitettävä niiden soveltamispäivä, ja jos itsesääntelytoimi kattaa pitkän ajanjakson, siihen olisi sisällyttävä peräkkäisiä vaatimustasoja. Vaatimuksia olisi sovellettava vähintään 90 prosenttiin kaikista (itsesääntelytoimen kattamista) yksiköistä, jotka kukin allekirjoittaja on saattanut markkinoille ja/tai ottanut käyttöön.
      3.5   Kansalaisyhteiskunnan osallistuminen

      Ehdotetuista itsesääntelytoimista olisi kuultava kuulemisfoorumia, jossa on jäsenvaltioiden, toimialan, ammattiliittojen, kauppiaiden, vähittäiskauppiaiden, tuojien, ympäristönsuojeluryhmien ja kuluttajajärjestöjen edustajia.

         Ohjauskomitea

      Itsesääntelytoimen toiminnan hallinnointia varten olisi perustettava ohjauskomitea.
      Ohjauskomiteaan olisi kuuluttava kaikki itsesääntelytoimen allekirjoittajat ja komissio. Kunkin ryhmän edustajana olisi oltava yksi jäsen, ja kullakin on yhtäläinen äänioikeus.
      Kuulemisfoorumin jäsenillä ja riippumattomalla tarkastajalla olisi oltava tarkkailijan asema ohjauskomiteassa ilman äänioikeutta.
      Ohjauskomitean olisi kokoonnuttava vähintään kerran vuodessa Brysselissä. Ohjauskomitean kokousten olisi oltava avoimia asiaan liittyville osapuolille, mukaan luettuna itsesääntelytoimen piiriin kuuluvan sektorin yritykset, jotka eivät ole toimen allekirjoittajia.
      Ohjauskomitean olisi valittava keskuudestaan puheenjohtaja. Puheenjohtajan olisi sisällytettävä ohjauskomitean kokouksen esityslistaluonnokseen kaikki kohdat, joita jäsenet ja tarkkailijat ovat pyytäneet. Kutsut ohjauskomitean kokoukseen olisi lähetettävä kaikille jäsenille ja tarkkailijoille. Ilmoitus ohjauskomitean kokouksesta, mukaan luettuna esityslistaluonnos, olisi julkaistava itsesääntelytoimea käsittelevällä verkkosivustolla vähintään kuukausi ennen kokousta.
      Ohjauskomitean kokouksessa esitettävät ja keskusteltavat asiakirjat olisi lähetettävä kaikille ohjauskomitean jäsenille ja tarkkailijoille, ja ne olisi julkaistava itsesääntelytoimea käsittelevällä verkkosivustolla vähintään viikko ennen kokousta.
      Kaikilla osallistujilla olisi oltava oikeus puheenvuoroon ohjauskomitean kokouksissa ja oikeus pyytää, että puheenjohtaja kirjaa heidän näkökantansa pöytäkirjaan.
      Pöytäkirjaluonnos olisi lähetettävä kaikille ohjauskomitean jäsenille ja tarkkailijoille, ja heille olisi annettava vähintään kaksi viikkoa aikaa toimittaa sitä koskevia huomautuksia. Lopullinen pöytäkirja olisi julkaistava itsesääntelytoimea käsittelevällä verkkosivustolla kuukauden kuluessa kokouksesta.

         Verkkosivusto

      Olisi perustettava itsesääntelytoimea käsittelevä verkkosivusto. Verkkosivustolla olisi oltava vähintään seuraavat tiedot:

                  —

                  itsesääntelytoimen tuorein versio ja aiemmat versiot,

                  —

                  ajantasainen luettelo allekirjoittajista ja tiedot allekirjoittajien hiljattaisista vetäytymisistä ja poissulkemisista,

                  —

                  markkinakattavuutta koskevien raporttien tiivistelmät (paljastamatta yksittäisten allekirjoittajien kaupallisia tai luottamuksellisia tietoja),

                  —

                  ajantasaiset luettelot tuotteista, jotka allekirjoittajat ovat ilmoittaneet olevan itsesääntelytoimen mukaisia (tuotteita, jotka riippumaton tarkastaja on todennut vaatimusten vastaisiksi, ei pitäisi sisällyttää luetteloon),

                  —

                  riippumattoman tarkastajan laatimat raportit itsesääntelytoimen noudattamisesta,

                  —

                  ajantasainen luettelo allekirjoittajista, jotka eivät noudata itsesääntelytoimea,

                  —

                  jokaista ohjauskomitean kokousta varten: kokouskutsu, esityslistaluonnos, kokousasiakirjat ja kokouspöytäkirja, ja

                  —

                  tiedot riippumattomasta tarkastajasta, mukaan luettuna yhteystiedot.
                  Verkkosivustolla vierailevien olisi voitava esittää itsesääntelytoimea koskevia kysymyksiä allekirjoittajille ja riippumattomalle tarkastajalle. Näihin olisi vastattava kuukauden kuluessa.

         Valitukset

      Itsesääntelytoimessa olisi varmistettava, että kaikki osapuolet voivat esittää maksutta perusteltuja väitteitä mahdollisesta itsesääntelytoimen noudattamatta jättämisestä riippumattomalle tarkastajalle. Riippumattoman tarkastajan olisi arvioitava nämä väitteet ja tarpeen mukaan toteutettava jatkotoimia ja pyydettävä tietoja asianomaiselta allekirjoittajalta tekemällä testejä ja/tai tarkastus. Riippumattoman tarkastajan olisi tehtävä kussakin ohjauskomitean kokouksessa katsaus edellisen kokouksen jälkeen esitetyistä väitteistä ja esitettävä syyt, jos se ei ole tutkinut mitään näistä väitteistä.

         Tietojen saatavuus

      Itsesääntelytoimeen olisi sisällyttävä vaatimus, jonka mukaan allekirjoittajat antavat pyynnöstä komissiolle ja ohjauskomitean tarkkailijoille pääsyn toimen piiriin kuuluvien tuotteiden ja mallien ympäristötehokkuutta koskeviin teknisiin tietoihin, mukaan luettuna kaikki erityisedellytyksiin liittyvät ominaisuudet, jotta komissio ja ohjauskomitean tarkkailijat voivat arvioida ehdotettujen ja voimassa olevien itsesääntelytoimien tavoite- ja vaikutustason. Tietojen saantia koskevia sääntöjä ei tarvitse soveltaa kaupallisesti arkaluonteisiin tietoihin.
      Itsesääntelytoimeen olisi sisällyttävä vaatimus, jonka mukaan allekirjoittajat antavat pyynnöstä ekologisesta suunnittelusta vastaaville jäsenvaltioiden markkinavalvontaviranomaisille asiakirjoja ja tietoja, jotka eivät sisälly tuotteiden mukana oleviin asiakirjoihin, jotta nämä voivat todentaa itsesääntelytoimen vaatimusten noudattamisen, myös testeillä.
      3.6   Seuranta ja raportointi

         Riippumaton tarkastaja

      Riippumattoman tarkastajan olisi seurattava, että allekirjoittajat noudattavat itsesääntelytoimea. Itsesääntelytoimessa olisi esitettävä säännöt, joita sovelletaan riippumattomaan tarkastajaan, joka voi olla luonnollinen tai oikeushenkilö.
      Riippumattomalla tarkastajalla olisi oltava tarvittavat taidot vaatimusten noudattamisen todentamiseen, eikä hänellä/sillä saisi olla eturistiriitoja. Riippumattoman tarkastajan sopimusvelvoitteiden ei pitäisi rajoittaa noudattamisen todentamiseksi suoritettavaa tehtävää.
      Riippumattoman tarkastajan olisi

                  —

                  suoritettava tehtävänsä huolellisesti ja valvottava riittävästi kaikkia tehtäviä, joista hän/se on vastuussa,

                  —

                  oltava puolueeton kaikissa tehtävissään ja perustettava lausuntonsa ja raporttinsa pelkästään tosiseikkoihin, ja

                  —

                  noudatettava tarvittaessa luottamuksellisuutta, jotta suojataan allekirjoittajien kaupallisia etuja tai arkaluonteisia tietoja, ja allekirjoitettava pyydettäessä tätä varten itsesääntelytoimen allekirjoittajien kanssa salassapitosopimus.

            Itsesääntelytoimessa olisi vahvistettava menettely, jolla riippumaton tarkastaja valitaan ja varmistetaan, että tarkastajalla ei ole eturistiriitoja ja on tarvittavat taidot vaatimusten noudattamisen todentamiseksi. Valitun riippumattoman tarkastajan nimittämisestä on sovittava komission yksikköjen kanssa. Ohjauskomitean olisi oltava mukana riippumattoman tarkastajan sopimuksen ehtojen määrittelyssä.

         Noudattamista koskeva allekirjoittajien raportti

      Itsesääntelytoimessa olisi vahvistettava vähintään seuraavia näkökohtia koskevat säännöt niiden asiakirjojen osalta, jotka kunkin allekirjoittajan on toimitettava riippumattomalle tarkastajalle:

                  —

                  raportoitavien markkinatietojen ja teknisten tietojen tyyppi,

                  —

                  tietojen toimitusmuoto,

                  —

                  asiakirjojen lähetystapa, ja

                  —

                  asiakirjojen toimittamisen tiheys ja ajankohta.

            Kunkin allekirjoittajan olisi raportoitava kaikki tiedot (mukaan luettuna tuotteiden markkinatiedot ja ympäristötehokkuustiedot), jotka riippumaton tarkastaja tarvitsee voidakseen todentaa luotettavasti, että allekirjoittaja noudattaa kaikkia toimeen sisältyviä sitoumuksia.
      Allekirjoittajien olisi toimitettava markkinatiedot, joiden perusteella riippumaton tarkastaja voi vahvistaa, onko niiden tuotteista vähintään 90 prosenttia sitoumusten mukaisia. Jos allekirjoittajat sitoutuvat takaamaan, että niiden tuotteista 100 prosenttia on sitoumusten mukaisia, niitä ei vaadita toimittamaan erityisiä markkinatietoja riippumattomalle tarkastajalle.
      Raportoinnin olisi kohdistuttava kaikkiin malleihin, jotka itsesääntelytoimi kattaa ja jotka saatetaan unionin markkinoille ja/tai otetaan käyttöön. Jos joidenkin mallien välinen ero ei ole merkityksellinen itsesääntelytoimen kannalta (eli se ei koske mitään vaatimuksiin liittyvää näkökohtaa), raporteissa voidaan yhdistää samanlaisia malleja, kunhan se ilmoitetaan. Allekirjoittajien raportoimat tiedot voivat erota toisistaan vain siinä määrin kuin niiden sitoumukset eroavat toisistaan.
      Kaikkien allekirjoittajien olisi toimitettava tiedot samassa muodossa riippumattomalle tarkastajalle.
      Toimitustavoissa olisi mahdollisuuksien mukaan hyödynnettävä sähköisiä viestintäkeinoja ottaen samalla huomioon luottamuksellisuutta koskevat vaatimukset ja kaikkiin osapuoliin kohdistuva hallinnollinen rasite.
      Raportoinnin kohteena olevan kauden olisi oltava yksi vuosi. Kunkin allekirjoittajan olisi toimitettava asiakirjat joka vuosi kahden kuukauden kuluessa raportointikauden päättymisestä. Jos riippumaton tarkastaja esittää allekirjoittajille määräajan jälkeen täydentäviä pyyntöjä puuttuvien tietojen toimittamiseksi, näihin olisi vastattava lyhyellä määräajalla, joka olisi täsmennettävä itsesääntelytoimessa.

         Noudattamisen todentaminen

      Itsesääntelytoimessa olisi annettava riippumattomalle tarkastajalle valtuudet todentaa itsesääntelytoimen vaatimusten noudattaminen

                  —

                  tarkastamalla allekirjoittajien toimittamat asiakirjat,

                  —

                  testaamalla tuotteita, ja

                  —

                  tutkimalla allekirjoittajien toimitilat.

            Riippumattoman tarkastajan olisi päätettävä näiden menetelmien asianmukaisesta yhdistelmästä.

         Testaus

      Testauksessa todennetaan itsesääntelytoimen piiriin kuuluvien tuotteiden ominaisuudet laboratoriossa suoritettavilla fyysisillä testeillä. Yleisenä sääntönä on, että testit olisi tehtävä riippumattomassa ja mielellään akkreditoidussa laboratoriossa. Vaihtoehtoisesti testejä voidaan suorittaa jonkin allekirjoittajan toimitiloissa, kunhan täysi objektiivisuus voidaan taata.
      Riippumattoman tarkastajan olisi valittava testattavaksi satunnaisesti riittävä määrä tuotteita eri allekirjoittajilta, mieluiten hankkimalla ne vähittäismyyjiltä ei jäsenvaltioista (fyysisesti tai verkkokaupoista). Jos allekirjoittajat toimittavat tuotteet suoraan, niiden ei pitäisi olla mukana näytteiden valinnassa.
      Riippumaton tarkastaja voi valita yksittäisiä malleja tai valita malleja yksittäiseltä allekirjoittajalta, jos jostakin lähteestä saatujen tietojen mukaan kyseiset mallit tai kyseinen allekirjoittaja eivät mahdollisesti noudata vaatimuksia.
      Allekirjoittajien olisi toimitettava riippumattoman tarkastajan pyynnöstä testausta varten tarvittavia asiakirjoja ja tietoja, jos nämä eivät sisälly tuotteen mukana oleviin asiakirjoihin.
      Yksityiskohtaiset testausselosteet kustakin testatusta tuotteesta olisi toimitettava komissiolle ja asianomaiselle allekirjoittajalle.

         Tarkastukset

      Riippumaton tarkastaja voi suorittaa yksittäisen allekirjoittajan tarkastuksen tällaiseen tarkastukseen oikeuttavien tiettyjen tietojen perusteella. Nämä tietyt tiedot olisi paljastettava asianomaiselle allekirjoittajalle.
      Tarkastusta olisi käytettävä keinona tarkastaa itsesääntelytoimen mukaisten sitoumusten noudattaminen vain, jos muuta kustannustehokkaampaa keinoa ei ole käytettävissä. Tarkastuksen aikana riippumattoman tarkastajan olisi tehtävä vain toimet, jotka ovat välttämättömiä sen tarkastamiseksi, noudattaako allekirjoittaja itsesääntelytoimen mukaisia sitoumuksia.
      Riippumattoman tarkastajan ei pitäisi antaa allekirjoittajalle ennakkovaroitusta tarkastuksesta tai antaa vain lyhyt varoitusaika. Allekirjoittajan olisi annettava kaikki pyydetty tuki.
      Riippumattoman tarkastajan olisi lähetettävä tarkastusraportin luonnos asianomaiselle allekirjoittajalle kommentoitavaksi kuukauden kuluessa tarkastuksesta. Allekirjoittajan olisi toimitettava kommenttinsa kahden viikon kuluessa raporttiluonnoksen saamisesta. Riippumattoman tarkastajan olisi tarvittaessa muutettava luonnosraporttia kahden viikon kuluessa allekirjoittajalta saatujen kommenttien huomioon ottamiseksi. Raportti ja tarkastuksen syyt olisi toimitettava komissiolle ja asianomaiselle allekirjoittajalle. Raportin valmistumisen jälkeen pidetyssä ensimmäisessä ohjauskomitean kokouksessa raportista olisi esitettävä tiivistelmä. Tiivistelmässä ei pitäisi paljastaa mitään kaupallisesti arkaluonteisia tietoja, ellei se ole tarpeen noudattamatta jättämisen osoittamiseksi.

         Riippumattoman tarkastajan raportti

      Riippumattoman tarkastajan olisi laadittava noudattamista koskeva raporttiluonnos ja lähetettävä se ohjauskomitean jäsenille kolmen kuukauden kuluessa raportointijakson päättymisestä. Ohjauskomitean jäsenille pitäisi antaa kaksi viikkoa aikaa toimittaa kommentteja raportista. Riippumattoman tarkastajan olisi toimitettava noudattamista koskeva lopullinen raportti ohjauskomitealle neljän kuukauden kuluessa raportointijakson päättymisestä. Noudattamista koskevan raportin olisi sisällettävä seuraavat:

                  —

                  tietoja tiedonkeruusta ja käytetyistä käsittelymenetelmistä ja mahdollisista raportin laatimisessa kohdatuista vaikeuksista*,

                  —

                  asiakirjojen tarkastuksen tulokset*,

                  —

                  menetelmä testattavien tuotteiden valintaa varten ja perustelut, jos testaus kohdennettiin tiettyihin malleihin tai allekirjoittajiin*,

                  —

                  luettelo testatuista tuotteista ja tiivistelmä yksittäisistä tuloksista,

                  —

                  tiivistelmät raportointikaudella tehdyistä tarkastuksista,

                  —

                  luettelo allekirjoittajista, jotka eivät noudata vaatimuksia,

                  —

                  tiedot syistä mahdolliseen noudattamatta jättämiseen*, ja

                  —

                  suositukset tulevia raportointikausia varten.

            Itsesääntelytoimessa voidaan täsmentää, että tähdellä (*) merkityt kohdat olisi esitettävä aggregoidussa muodossa niin, että esitetään tiivistelmänä kaikkien allekirjoittajien yhdistetyt tulokset eikä esitetä yksittäisten allekirjoittajien kaupallisia tai luottamuksellisia tietoja. Tällöin yksilölliset raportit, jotka sisältävät tietoja erikseen kustakin allekirjoittajasta näiden seikkojen osalta, olisi toimitettava komissiolle ja asianomaiselle allekirjoittajalle.

         Noudattamatta jättäminen

      Noudattamatta jättämiseen olisi sovellettava porrastettuja seuraamuksia.
      Allekirjoittajaan, joka ei toimita noudattamista koskevaa raporttiaan riippumattomalle tarkastajalle, olisi kohdistettava riippumattoman tarkastajan suorittama tarkastus kyseistä raportointikautta seuraavana vuotena. Jos noudattamista koskeva raportti jätetään toistuvasti toimittamatta, allekirjoittaja olisi suljettava välittömästi itsesääntelytoimen ulkopuolelle.
      Allekirjoittajaa, joka riippumattoman tarkastajan tarkastuksen tai noudattamista koskevan raportin mukaan ei ole noudattanut itsesääntelytoimen vaatimuksia, olisi vaadittava toteuttamaan korjaavia toimia. Jos noudattamatta jättäminen jatkuu yli kuusi kuukautta riippumattoman tarkastajan raportin jälkeen, allekirjoittaja olisi suljettava välittömästi itsesääntelytoimen ulkopuolelle.
      Puheenjohtajan olisi ilmoitettava ohjauskomitealle kirjallisesti sellaisen allekirjoittajan, joka ei noudata vaatimuksia, toimen ulkopuolelle sulkemisesta viikon kuluessa siitä, kun hän on saanut riippumattomalta tarkastajalta tiedon, jonka mukaan edellytys välittömään ulkopuolelle sulkemiseen täyttyy.
      3.7   Itsesääntelyaloitteen hallinnoimisen kustannustehokkuus

      Allekirjoittajien olisi kannettava kaikki riippumattomaan tarkastajaan ja tämän toimintaan, verkkosivustoon ja ohjauskomitean toimintaan liittyvät kustannukset, lukuun ottamatta komission edustajien ja muiden tarkkailijoiden kuin riippumattoman tarkastajan osallistumiseen liittyviä kustannuksia.
      Itsesääntelytoimessa olisi kannustettava allekirjoittajia jakamaan asiantuntemusta, kokemuksia, tietoja ja hyviä toimintatapoja muiden ekologista suunnittelua koskevien itsesääntelytoimien allekirjoittajien kanssa.
      3.8   Kestävyys

      Itseääntelytoimessa olisi ilmoitettava sen toimintatavoitteet. Niiden olisi oltava johdonmukaisia direktiivin tavoitteiden kanssa.
      3.9   Kannustimien yhdenmukaisuus

      Ehdotetun itsesääntelytoimen olisi oltava johdonmukainen muiden kansallisen tason tekijöiden ja kannustimien kanssa.

         (1)  EU-agenda: paremmalla sääntelyllä parempiin tuloksiin (COM(2015) 215).

         (2)  Ks. direktiivin johdanto-osan 18–21 kappale, 15 artiklan 3 kohdan b alakohta ja 17 artikla.

         (3)  Direktiivin liite VIII.

         (4)  COM(2012) 684, COM(2013) 23 ja COM(2015) 178.

         (5)  https://ec.europa.eu/digital-agenda/best-practice-principles-better-self-and-co-regulation

         (6)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/30/EU, annettu 19 päivänä toukokuuta 2010, energiaan liittyvien tuotteiden energian ja muiden voimavarojen kulutuksen osoittamisesta merkinnöin ja yhdenmukaisin tuotetiedoin (EUVL L 153, 18.6.2010, s. 1).

         (7)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 66/2010, annettu 25 päivänä marraskuuta 2009, EU-ympäristömerkistä (EUVL L 27, 30.1.2010, s. 1).

         (8)  EU:n tuotesääntöjen täytäntöönpano-oppaassa (nk. sininen opas) selitetään, mitä markkinoille saattamisella ja käyttöönotolla tarkoitetaan (http://ec.europa.eu/DocsRoom/documents/4942/).


Avis juridique important

|

31995H0377

95/377/EY: Komission suositus, annettu 13 päivänä syyskuuta 1995, Euroopan yhteisöjen tilastollisen toimialaluokituksen ottamisesta huomioon nettoliikevaihdon erittelyssä toimialoittain (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 225 , 22/09/1995 s. 0018 - 0020

KOMISSION SUOSITUS,annettu 13 päivänä syyskuuta 1995,Euroopan yhteisöjen tilastollisen toimialaluokituksen ottamisesta huomioon nettoliikevaihdon erittelyssä toimialoittain (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (95/377/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon 25 päivänä heinäkuuta 1978 annetun neuvoston neljännen direktiivin 78/660/ETY (1) ja erityisesti sen 43 artiklan 1 kohdan 8 alakohdan yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä,sekä katsoo, ettäsisämarkkinoiden toiminta edellyttää taloudellista tietoa koskevien standardien soveltamista, jotta yrityksillä, rahoituslaitoksilla ja hallinnolla olisi käytettävissään luotettavaa ja vertailukelpoista tilastotietoa, ja nämä tiedot ovat erityisen tarpeellisia yrityksille niiden suorituskyvyn mittaamiseksi ja niiden kilpailukyvyn tason arvioimiseksi sekä niiden aseman paikantamiseksi suhteessa kilpailijoihin,taloudellisten tietojen kansainvälisen vertailukelpoisuuden tarve on saanut jäsenvaltiot ja yhteisön toimielimet hyväksymään yhteisiä luokituksia, jotta erityisesti toimiala- ja tuoteryhmien sisältöä tulkitaan yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa ja että se olisi johdonmukainen Yhdistyneiden kansakuntien kansainvälisten luokitusten kanssa; tätä tarkoitusta varten on asetuksella perustettu "Euroopan yhteisön tilastollinen toimialaluokitus, NACE Rev. 1" (2), jota komission osastot samoin kuin jäsenvaltiot käyttävät kaikissa toimialakohtaisissa tilastoissa joko suoraan tai siitä johdetun kansallisen toimialaluokituksen muodossa,direktiivissä 78/660/ETY säädetään toimenpiteistä yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksiä koskevien kansallisten säännösten yhteensovittamiseksi ja vaaditaan, että näiden tilinpäätösten on annettava oikea kuva yhtiön varoista ja vastuista, rahoitusasemasta sekä tuloksesta; tätä tarkoitusta varten on vahvistettava liitetietojen vähimmäissisältö: 43 artiklan 1 kohdan 8 alakohdassa säädetään, että liitetiedoissa on annettava tietoja nettoliikevaihdon erittelystä toimialoittain,direktiivissä 78/660/ETY säädettyjen poikkeusten vuoksi kaikki jäsenvaltioiden yhtiöt eivät ole velvollisia antamaan näitä tietoja, joten niiden antaminen perustuu vapaaehtoisuuteen,niiden yhtiöiden kannalta, jotka antavat nämä tiedot vapaaehtoisesti, on suotavaa luoda edellytykset sille, että julkaistut tiedot vastaavat vertailukelpoisuuden periaatetta niin yhden jäsenvaltion sisällä kuin Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä,koska- tilinpidossa ja tilastoinnissa käytetyn kielen lähentäminen voi parantaa taloudellisen tiedon laatua ja vertailukelpoisuutta,- NACE Rev. 1 -luokituksen yleistynyt käyttö nettoliikevaihdon erittelemiseksi toimialoittain direktiivin 78/660/ETY 43 artiklan 1 kohdan 8 alakohdan mukaisesti muodostaisi tämän lähentämisen hyödyllisen soveltamisalan, sillä se antaisi vähimmäissisällön kyseiselle säännökselle; tämä käyttö tarjoaisi lukuisia taloudellisen ja tilinpidollisen kielenkäytön parempaan johdonmukaisuuteen liittyviä etuja, erityisesti1. tilastotietojen keräämisestä yhtiöille koituvan taakan keventyminen yhteisen viitteen käytön ansiosta,2. yrityksiltä kerättyjen tietojen ja taloudellisen tiedon käyttäjille tarjotun tilastollisen tiedon parempi lähentyminen,- on erittäin suotavaa saavuttaa nämä tavoitteet langettamatta kuitenkaan uusia velvollisuuksia yhtiöille,toissijaisuusperiaatteen mukaisesti sellaisten yhteisten tilastollisten ja tilinpidollisten standardien luominen, jotka mahdollistaisivat yhdenmukaisten tietojen tuottamisen, on toimi, jota ei voida toteuttaa tehokkaasti kuin yhteisön tasolla, ja näiden standardien täytäntöönpanon on tapahduttava kussakin jäsenvaltiossa, jatämä tilanne on saanut komission katsomaan tarpeelliseksi suositella jäsenvaltioita rohkaisemaan sellaisia toimenpiteitä, jotka parantavat sisämarkkinoiden avoimuutta ja toimivuutta; yhteyskomitean, josta on säädetty edellä mainitun neuvoston neljännen direktiivin 52 artiklassa ja jonka tehtävänä on helpottaa kyseisen direktiivin yhdenmukaista soveltamista sen soveltamisessa kohdattuja käytännön ongelmia koskevan kuulemisen avulla, jäsenistä enemmistö on ilmaissut tukensa komission ehdotukselle, että yhtiöt käyttäisivät vapaaehtoisuuteen perustuen NACE Rev. 1 -luokitusta nettoliikevaihtonsa erittelyyn toimialoittain,SUOSITTELEE JÄSENVALTIOITA:- rohkaisemaan kaikkia yhtiöitä, jotka erittelevät nettoliikevaihtonsa toimialoittain direktiivin 78/660/ETY 43 artiklan 1 kohdan 8 alakohdan nojalla, käyttämään NACE Rev. 1 -luokitusta,- kannustamaan niitä yhtiöitä, jotka käyttävät viitteenä tilastollista toimialaluokitusta, käyttämään NACE Rev. 1 -luokitusta tämän suosituksen liitteessä määrättyjen edellytysten mukaisesti.Tehty Brysselissä 13 päivänä syyskuuta 1995.Komission puolestaMario MONTIKomission jäsen(1) EYVL N:o L 222, 14.8.1978, s. 11(2) 9 päivänä lokakuuta 1990 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3037/90, EYVL N:o L 293, 24.10.1990, sellaisena kuin se on muutettuna 24 päivänä maaliskuuta annetulla komission asetuksella (ETY) N:o 761/93, EYVL N:o L 83, 3.4.1993.LIITE NACE Rev. 1 -luokituksen käyttäminen viitteellisenä toimialaluokituksena liikevaihdon erittelyssä toimialoittain Toimialoittain eriteltyä liikevaihtoa koskevien tietojen vertailukelpoisuus voidaan saavuttaa seuraavan menettelyn avulla:- yritykset käyttävät tavaroiden ja palveluiden myynnin erittelemiseksi tilinpidossaan niiden sisäisen hallinnon tarpeisiin sopivaa luokitussuunnitelmaa,- yritysten on suositeltavaa laatia toimialoittainen luokitusjärjestelmänsä siten, että se vastaa Euroopan yhteisöjen tilastollista toimialaluokitusta, NACE Rev. 1 -luokitusta tai tämän luokituksen kansallista versiota (1).1. VastaavuusasteSisäisen hallinnossa käytettävän luokituksen katsotaan vastaavan Euroopan tilastollista toimialaluokitusta, jos kyseinen luokitus on joko- otsakkeiltaan identtinen (2-numerotaso, 3-numerotaso, 4-numerotaso) NACE Rev. 1 -luokituksen kanssa (2) (3), tai- muodostaa näiden otsakkeiden alajaottelun siten, että NACE Rev. 1 -luokituksen otsakkeet saadaan yhdistämällä sisäisen luokituksen kohtia.2. Suotava yksityiskohtaisuuden tasoNACE Rev. 1 -luokitus sisältää useita otsaketasoja: 2-numerotaso, 3-numerotaso, 4-numerotaso.Kaikille jäsenvaltioille yhteinen osa ulottuu NACE Rev. 1 -luokituksen 4-numerotasolle, ja on suotavaa, että tiedot annettaisiin tätä tarkimmaksi katsottua tasoa viitteenä käyttäen. Luokitus on kaikkien maiden osalta identtinen 4-numerotasolle asti. Se muodostaa myös päätoimialan paikantamisvälineen ja takaa johdonmukaisuuden jäsenvaltioiden kesken.3. Erityistapaukset ja poikkeukset3.1 Eräät yhtiöt voivat katsoa, että NACE Rev. 1 -luokituksen 4-numerotaso johtaa niiden osalta liian yksityiskohtaiseen liikevaihdon erittelyyn ja siten haitalliseen tilanteeseen. Tällaisessa tapauksessa on hyväksyttävää, että liikevaihdon toimialoittainen erittely tehdään käyttäen viitteenä NACE Rev. 1 -luokituksen 3-numerotasoa tai jopa 2-numerotasoa.3.2 Eräissä tapauksissa, joissa sisäinen luokitus ja tilastollinen luokitus vastaavat toisiaan vain osittain, koska liikevaihtoa ei voida laskea osaksi yhtä ainoaa NACE Rev. 1 -luokituksen tasoa, tai jos tämä aiheuttaisi kohtuuttomia kustannuksia annetun tiedon hyötyyn nähden, nämä osatekijät voidaan merkitä kohtaan "Erittelemätön liikevaihto".4. HuomautusYhtiöiden liikevaihdon erittelemiseksi toimialoittain on suotavaa, että yhtiöt erottavat puhtaasti kaupallisen (kaupankäynti) (4) toimintansa ja tuotantotoimintansa (yrityksen tuottamien tavaroiden ja palvelujen myynti).(1) Toimialoja koskevan sisäisen luokitussuunnitelman vastaavuus NACE Rev. 1 -luokituksen kanssa johtaa automaattisesti tuotteita koskevan sisäisen luokituksen vastaavuuteen Euroopan unionin tilastollisen toimialoittaisen tuoteluokituksen (CPA) kanssa. CPA-luokitus, joka perustettiin asetuksella (ETY) N:o 3696/93, on yhdistetty NACE Rev. 1 -luokitukseen siten, että tuoteluokitus vastaa rakenteeltaan tuotannon toimialaluokitusta (Euroopan unionissa). Tämä johdonmukaisuus helpottaa NACE Rev. 1 -luokituksen toimialakoodien löytämistä tuotteiden perusteella ja päinvastoin. NACE Rev. 1 -luokitusta ja CPA-luokitusta koskevien asetusten liitteinä ovat kuvaukset, joiden tarkoituksena on helpottaa ja yhdenmukaistaa luokitusten käyttöä kaikissa jäsenvaltioissa.(2) NACE Rev. 1 -luokitus sisältää useita tasoja, erityisesti:- otsakkeita, joiden tunnuksena on kaksi numeroa (2-numerotaso),- otsakkeita, joiden tunnuksena on kolme numeroa (3-numerotaso),- otsakkeita, joiden tunnuksena on neljä numeroa (4-numerotaso).(3) Vastaavuus voi olla vain osittainen silloin, kun joitakin sisäisen luokituksen kohtia ei voida laskea osaksi yhtä ainoaa NACE Rev. 1 -luokituksen tasoa. Tässä tapauksessa sisäisen luokituksen kohtia yhdistämällä voidaan yhdistää myös useita NACE Rev. 1 -luokituksen kohtia (2-, 3- tai 4-numerotasolla).(4) Ostettujen tavaroiden jälleenmyynti sellaisenaan (ilman jatkojalostusta).