               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 5.6.2019
            COM(2019) 523 final
            Suositus
            NEUVOSTON SUOSITUS
            Romanian vuoden 2019 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Romanian vuoden 2019 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

               Suositus

               NEUVOSTON SUOSITUS

               Romanian vuoden 2019 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Romanian vuoden 2019 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,

               ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97
                  1
                ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,

               ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011
                  2
                ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,

               ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,

               ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,

               ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,

               ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,

               ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,

               ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,

               ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Komissio hyväksyi 21 päivänä marraskuuta 2018 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2019 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Se otti huomioon Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission 17 päivänä marraskuuta 2017 antaman Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria koskevan julistuksen. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 21 päivänä maaliskuuta 2019. Komissio hyväksyi 21 päivänä marraskuuta 2018 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella myös varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Romania kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (2)Romaniaa koskeva vuoden 2019 maaraportti
                  3
                julkaistiin 27 päivänä helmikuuta 2019. Siinä arvioitiin Romanian edistymistä neuvoston 13 päivänä heinäkuuta 2018 hyväksymien maakohtaisten suositusten noudattamisessa, aiempina vuosina annettujen suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa. Lisäksi siihen sisältyi asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laadittu perusteellinen tarkastelu
                  4
               , jonka tulokset julkaistiin samaten 27 päivänä helmikuuta 2019. Komissio katsoi analyysinsa perusteella, että Romanian makrotaloudessa on epätasapainoja. Haavoittuvuustekijät liittyvät erityisesti kustannuskilpailukyvyn vähenemiseen ja vaihtotaseen alijäämän kasvuun tilanteessa, jossa finanssipolitiikka on elvyttävää ja liiketoimintaympäristö ennakoimaton. Viimeaikaiset lainsäädäntöaloitteet aiheuttavat riskejä rahoitusalan toiminnalle ja voivat haitata yksityisiä investointeja.

               (3)Romania toimitti vuoden 2019 kansallisen uudistusohjelmansa 9 päivänä toukokuuta 2019 ja vuoden 2019 lähentymisohjelmansa 8 päivänä toukokuuta 2019. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (4)Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen, jäljempänä ’ERI-rahastot’, ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013
                  5
                23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa kyseisen säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla ERI-rahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.
                  6

               (5)Romaniaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota. Hallituksen vuoden 2019 lähentymisohjelman mukaan nimellinen alijäämä on 2,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2019 ja supistuu tämän jälkeen asteittain siten, että se on 2,0 prosenttia vuonna 2022. Uudelleenlasketun rakenteellisen rahoitusaseman
                  7
                perusteella julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta, joka on 1 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, ei saavuteta ohjelmakauden aikana. Lähentymisohjelman mukaan julkisen talouden velkasuhteen odotetaan pysyvän alle 40 prosentissa vuoteen 2022 asti. Näiden julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on suotuisa. Lisäksi toimenpiteitä, joita tarvitaan tukemaan suunniteltujen alijäämätavoitteiden saavuttamista, ei ole riittävästi täsmennetty.

               (6)Neuvosto totesi 22 päivänä kesäkuuta 2018 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 121 artiklan 4 kohdan nojalla, että Romanian oli havaittu vuonna 2017 poikenneen merkittävästi julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteesta. Tämän havaitun merkittävän poikkeaman johdosta neuvosto suositteli
                  8
                22 päivänä kesäkuuta 2018 Romanialle tarvittavien toimenpiteiden toteuttamista, jotta varmistetaan, että nettomääräisten julkisten perusmenojen nimelliskasvu on enintään 3,3 prosenttia vuonna 2018 ja enintään 5,1 prosenttia vuonna 2019. Tämä vastaisi 0,8 prosentin vuotuista rakenteellista sopeutusta suhteessa BKT:hen kumpanakin vuonna. Neuvosto totesi 4 päivänä joulukuuta 2018, että Romania ei ollut toteuttanut tuloksellisia toimia 22 päivänä kesäkuuta 2018 annetun neuvoston suosituksen johdosta ja antoi tarkistetun suosituksen. Neuvosto pyysi uudessa suosituksessa Romaniaa toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että nettomääräisten julkisten perusmenojen nimellinen kasvu on enintään 4,5 prosenttia vuonna 2019. Tällöin vuotuinen rakenteellinen sopeutus olisi 1,0 prosenttia suhteessa BKT:hen. Neuvosto totesi XX päivänä kesäkuuta 2019, että Romania ei ollut toteuttanut tuloksellisia toimia 4 päivänä joulukuuta 2018 annetun neuvoston suosituksen johdosta. Lisäksi vuoden 2018 toteutumaa koskevien tietojen perusteella Romanian todettiin poikenneen merkittävästi suositellusta sopeutuksesta vuonna 2018. Komissio antoi Romanialle SEUT-sopimuksen 121 artiklan 4 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 1466/97 10 artiklan 2 kohdan nojalla 5 päivänä kesäkuuta 2019 varoituksen sillä perusteella, että maa on poikennut merkittävästi julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeutusuraltaan vuonna 2018. Neuvosto antoi XX päivänä kesäkuuta 2019 uuden suosituksen, jonka mukaan Romanian oli toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että nettomääräisten julkisten perusmenojen nimelliskasvu on vuonna 2019 enintään 4,5 prosenttia, minkä perusteella vuotuinen rakenteellinen sopeutus on 1,0 prosenttia suhteessa BKT:hen. Komission kevään 2019 talousennusteen mukaan on vaarana, että tästä vaatimuksesta poiketaan vuonna 2019.

               (7)Vuoden 2020 osalta neuvosto suositteli XX päivänä kesäkuuta 2019, että Romania toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että nettomääräisten julkisten perusmenojen nimelliskasvu on enintään 5,1 prosenttia, minkä perusteella vuotuinen rakenteellinen sopeutus on 0,75 prosenttia suhteessa BKT:hen. Komission kevään 2019 talousennusteen mukaan on vaarana, että Romania poikkeaa tästä vuonna 2020, jos politiikka säilyy muuttumattomana. Lisäksi komission kevään 2019 talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämä ylittää perussopimuksen mukaisen 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen sekä vuonna 2019 että vuonna 2020. Kaiken kaikkiaan neuvosto arvioi voimakkaasti heikkenevien julkisen talouden näkymien perusteella, että vuonna 2019 tarvitaan merkittäviä lisätoimia vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten noudattamiseksi Romanialle XX päivänä kesäkuuta 2019 osoitetun suosituksen mukaisesti, jotta merkittävä poikkeaminen julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavalta sopeutusuralta voitaisiin korjata.

               (8)Romanian talousarvion suunnittelussa jätetään julkisen talouden kehyksen säännökset säännöllisesti huomiotta. Kansallinen rakenteellista alijäämää koskeva sääntö edellyttää julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteen (enintään 1 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen) noudattamista tai sen lähenemistä. Romania poikkesi vuonna 2016 julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteesta ja on siitä lähtien ollut siitä poikkeavalla uralla kansallista alijäämää koskevan säännön vastaisesti. Vuoden 2018 talousarvioon syksyllä 2018 hyväksytyillä kahdella muutoksella poikettiin jälleen useista säännöistä, joilla kielletään alijäämä- ja menokattojen korotukset meneillään olevan varainhoitovuoden aikana. Hallitus antoi helmikuussa 2019 ja parlamentti hyväksyi maaliskuussa vuoden 2019 talousarvion, joka poikkesi taas monista julkisen talouden säännöistä, esimerkiksi rakenteellista alijäämää koskevasta säännöstä. Kuten aiempinakaan vuosina, viranomaiset eivät lähettäneet parlamentille keskipitkän aikavälin julkisen talouden strategian päivitystä elokuun lakisääteiseen määräaikaan mennessä ja ylenkatsoivat näin sen ohjaavaa roolia. Kuten aiempinakaan vuosina, viranomaiset eivät myöskään noudattaneet vaatimusta allekirjoittaa ilmoitus, jonka mukaan vuoden 2019 talousarviossa ja julkisen talouden strategiassa noudatetaan julkista taloutta koskevia sääntöjä ja finanssipoliittisen vastuun periaatteita.

               (9)Verosäännösten noudattaminen on yhä heikkoa. Arvonlisäverosta teoreettisesti odotetun ja tosiasiallisesti saadun tuoton välinen ero on edelleen hyvin suuri. Laaja epävirallinen talous on verosäännösten noudattamisen kannalta lisähaaste, ja pimeän työn vuoksi valtion talousarvioon jää saamatta merkittäviä tuloja. Lisäksi käteismaksujen laaja käyttö helpottaa veronkiertoa. Romania on edistynyt viime vuoden aikana vain vähän verosäännösten noudattamisen ja veronkannon vahvistamista koskevien toistuvien maakohtaisten suositusten toteuttamisessa. Veroviranomaisen tietoteknisiin järjestelmiin liitettyjen sähköisten maksupäätteiden käyttöönotto etenee edelleen varsin hitaasti. Verohallinto on perustamassa riskinarviointijärjestelmää veronmaksajiin kohdistuvien tarkastusten tekemiseksi.

               (10)Rahoitussektoria on pyritty vakauttamaan monen vuoden ajan, mutta vuonna 2018 rahoitusvakaus oli jälleen paineen alla hallituksen ja parlamentin lainsäädäntöaloitteiden vuoksi. Hallitus asetti joulukuun 2018 lopussa poikkeusasetuksella veron pankkien omaisuudelle, mutta ei tehnyt tästä vaikutustenarviointia tai kuullut sidosryhmiä. Tämä toi esiin useita kysymyksiä veron kielteisestä vaikutuksesta pankkien vakavaraisuuteen, rahapolitiikan harjoittamiseen ja lopulta investointeihin ja talouskasvuun. Veron määräämistavalla ja sitä koskevilla säännöksillä on ollut merkittävän kielteinen vaikutus valuuttakurssiin, hallituksen mahdollisuuksiin saada markkinoilta lainaa ja lopulta siihen, millaisina sidosryhmät pitävät operatiivisia riskejä. Joitakin veron ristiriitaisimpia osatekijöitä muutettiin maaliskuussa 2019, mutta muutokset tehtiin jälleen hallituksen poikkeusasetuksella ja ilman vaikutustenarviointia. Pankkien kokonaisvaroihin kohdistuvan veron haastavimmat osatekijät poistettiin. Uuden muotoilun mukaan vero saattaa kuitenkin vääristää luotonannon kannustimia, mikä johtaisi luototuksen vääränlaiseen kohdentumiseen taloudessa. Näiden muutosten mahdolliset vaikutukset rahapolitiikan välittymiseen olisi arvioitava. Parlamentti hyväksyi vuoden 2018 lopussa useita lainsäädäntöaloitteita. Perustuslakituomioistuin totesi ne maaliskuussa 2019 perustuslain vastaisiksi, mutta tästä huolimatta ne ovat aiheuttaneet pankkisektorille lisäpainetta ja vahvistaneet yleistä käsitystä oikeudellisen kehyksen arvaamattomuudesta. Aiemmat kokemukset ovat osoittaneet, että lainsäädäntöelimet voivat esittää uudestaan tällaisia aloitteita.

               (11)Parlamentin joulukuussa 2018 hyväksymä uusi eläkelaki aiheuttaa todennäköisesti riskejä julkisen talouden kestävyydelle. Tärkeimmän eläkkeiden indeksoinnissa käytettävän parametrin eli eläkepisteen on määrä nousta 15 prosenttia syyskuussa 2019 ja 40 prosenttia syyskuussa 2020. Eläkelaki muuttaisi useita eläke-etuuksia laskettaessa käytettäviä parametreja. Eläkepisteen arvon on määrä nousta, kun nykyisten eläkkeiden indeksikerroin ei enää lähenny hintoja, vaan muodostuu pysyvästi palkoista ja hinnoista. Eläkettä laskettaessa käytettävää kertymisjaksoa myös lyhennetään, mikä johtaa uusien eläkkeiden kohdalla suurempiin eläkemenoihin. Toisaalta korjausindeksin (jolla ensimmäinen eläke yhdistettiin aiemmin osittain palkkoihin) poistaminen uusista eläkkeistä vähentää muista parametreista johtuvaa eläkemenojen kasvua kokonaisuutena. Eläkkeiden riittävyyteen vaikuttavat eräät rakenteelliset haasteet, joihin ei ole puututtu. Keskimääräinen todellinen eläkkeellesiirtymisikä on lähellä EU:n keskiarvoa, mutta se ei ole naisille ja miehille sama. Kun naisten kertymisjakso on lisäksi lyhyempi, sukupuolten välinen eläke-ero on merkittävä.

               (12)Vuonna 2008 käyttöön otettu eläkejärjestelmän uudistus on peruutettu asteittain. Toisen pilarin eläkerahastoihin suoritettavien eläkemaksujen suunniteltuja korotuksia on lykätty toistuvasti. Niiden oli tarkoitus olla 6 % bruttopalkoista vuoteen 2016 mennessä, mutta vuonna 2018 ne olivat vain 3,75 % bruttopalkoista. Toisen pilarin eläkerahastoja heikensivät entisestään toimenpiteet, jotka hallitus hyväksyi poikkeusasetuksella vuoden 2018 lopussa. Näihin rahastoihin suoritettavat maksuosuudet ovat nyt vapaaehtoisia viiden vuoden vähimmäiskertymisjakson jälkeen. Toista eläkepilaria hoitaville rahastoyhtiöille asetettua vähimmäispääomavaatimusta korotettiin merkittävästi, mikä aiheutti riskin, että Romanian markkinoilta poistuu rahastoyhtiöitä. Myös bruttomaksuista suoritettavia hallintopalkkioita leikattiin merkittävästi, mikä saattaa vaikuttaa rahastoyhtiöiden taloudellisiin tuloksiin ja lisätä mahdollisuutta, että yrityksiä poistuu markkinoilta. Tällä voi olla kielteisiä vaikutuksia paikallisten pääomamarkkinoiden kehittymiseen ja käytettävissä oleviin yhteisösijoittajiin, ja taloudellisilta toimijoilta voi poistua kipeästi kaivattu pitkän aikavälin investointien lähde. Lisäksi toisen pilarin heikentäminen tai purkaminen johtaa eläketulojen yksipuolistumiseen ja asettaa eläkkeet alttiiksi entistä suuremmille poliittisille ja väestökehitykseen liittyville riskeille. Hallitus antoi maaliskuussa 2019 poikkeusasetuksen, jonka mukaan uudet rahastoyhtiöille asetetut vähimmäispääomavaatimukset pysyvät voimassa, mutta määräaikaa maksaa koko lisäpääoma lykättiin joulukuuhun 2019. Muuttumattomina pysyvät myös muut joulukuussa 2018 annetussa poikkeusasetuksessa annetut säännökset, jotka vaarantavat toisen pilarin eläkerahastojen elinkelpoisuuden.

               (13)Koulutusjärjestelmän laatuun ja inklusiivisuuteen liittyvillä haasteilla on kielteinen vaikutus Romanian osallistavan kasvun potentiaaliin. Koulutusmenot ovat EU:n alhaisimpia erityisesti niillä koulutusasteilla, jotka ovat tärkeimpiä (edelleen hyvin yleisen) koulunkäynnin varhaisen keskeyttämisen estämiseksi, tasavertaisten mahdollisuuksien varmistamiseksi ja eriarvoisuuden vähentämiseksi myöhemmin elämässä. Laadukkaaseen varhaiskasvatukseen osallistutaan EU:n keskiarvoa vähemmän muun muassa palvelujen puutteen vuoksi. Tällä on vaikutusta naisten työmarkkinaosallistumiseen sekä taitojen varhaiseen oppimiseen. Kouluverkoston nykyaikaistaminen ja optimointi väestökehityksen mukaan edistyy liian hitaasti. Kouluista 10 prosentissa on liikaa oppilaita ja 58 prosentissa ylikapasiteettia. Perustaitojen ja digitaalisten taitojen hankkimisessa on merkittäviä haasteita. Opettajien taitoja soveltaa oppijalähtöistä lähestymistapaa ei ole kehitetty tarpeeksi. Maaseudun ja kaupunkien välillä on yhä eroja, ja muita heikommassa asemassa olevilla ryhmillä, kuten romaneilla, on rajalliset mahdollisuudet saada laadukasta ja inklusiivista opetusta.

               (14)Työmarkkinat ovat olleet yhä lisääntyvän paineen alla, sillä työttömyysaste on hyvin alhainen (4,2 % vuonna 2018), ja samaan aikaan työvoima vähenee ja osaamisvaje jatkuu entisellään. Naisten, erityisesti nuorten ja keski-ikäisten naisten, työvoimaosuus on alhainen. Tämä johtuu pääasiassa henkilökohtaisista ja perheeseen liittyvistä velvoitteista ja siitä, että 0–3-vuotiaista lapsista vain harva on virallisesti järjestetyssä hoidossa. Aktiivinen työvoimapolitiikka vastaa työmarkkinoiden tarpeisiin vain osittain, sillä toimenpiteillä keskitytään pääasiassa taloudellisiin kannustimiin, ei räätälöityihin ja kattaviin lähestymistapoihin. Julkisten työvoimapalvelujen suunnitellun uudistuksen viivästyminen on merkittävä este työnantajille ja työttömille annettavien palvelujen nykyaikaistamiselle. Myös täydennyskoulutus ja integroitujen palvelujen tarjonta on heikkoa. Osaaminen ei lisäänny talouden kasvavien alojen tarpeita vastaavasti, ja 81 prosentilla työnantajista on vaikeuksia täyttää avoimia työpaikkoja. Tieto- ja viestintätekniikan ala kasvaa, mutta luonnontieteiden, teknologian, insinööritieteiden ja matematiikan alan tutkinnon suorittaneiden 20–29-vuotiaiden romanialaisten määrä vähentyi vuosina 2014–2016. Tällä hetkellä Romaniassa ei tehdä yleistä tai sektorikohtaista osaamistarpeiden arviointia, eikä osaamisen tarve-ennusteita käytetä, mikä haittaa koulutusjärjestelmän mukauttamista työmarkkinoiden tarpeisiin. Duaalikoulutusjärjestelmän käyttöönotto on alkanut, jotta osaamisvajeeseen voitaisiin puuttua. Opiskelijat ja vanhemmat pitävät ammattikoulutusta kuitenkin edelleen muita huonompana vaihtoehtona. Hiljattain ammattikoulusta valmistuneiden varsin alhainen työllisyysaste osoittaa työmarkkinarelevanssin haasteellisuuden. Korkea-asteen koulutusta ei ole riittävästi mukautettu työmarkkinoihin. Vaikka korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden osuus on kaksinkertaistunut viime vuosikymmenen aikana, se on edelleen pieni.

               (15)Viime aikoina aikaansaaduista parannuksista huolimatta köyhyys ja tuloerot ovat suuria ja alueelliset erot kasvavat. Yksi kolmesta romanialaisesta on edelleen köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa. Tämä koskee erityisesti tiettyjä ryhmiä, kuten lapsia, romaneja, vammaisia ja vanhuksia. Sosiaalipalveluiden laatu ja kattavuus ovat riittämättömiä. Niiden maantieteellinen jakautuminen on epätasaista eikä vastaa yhteisöjen erityisiä tarpeita. Vain noin 20 prosentilla aluehallinnon yksiköistä on luvanvaraisia sosiaalipalveluja. Palvelut keskittyvät useimmiten vauraammille alueille tai kaupunkeihin, vaikka tarpeet ovat suurempia köyhemmillä alueilla ja maaseudulla. Se, etteivät työvoima-, koulutus-, terveys- ja sosiaalipalvelut toimi riittävästi yhdessä, ei edistä erilaisten muita heikommassa asemassa olevien ryhmien kestävää osallistamista. Vammaisille annetaan vain vähän tukea itsenäiseen asumiseen ja työnsaantiin. Romaniyhteisön tilanne osoittaa hyvin vähän kehittymisen merkkejä. Puutteellisissa asuinoloissa asuvien osuus on EU:n suurin ja haittaa sosiaalista osallisuutta. Asuntopoliittisia toimia hajautetaan ilman strategista kehystä, eikä köyhillä yhteisöillä useinkaan ole taloudellisia resursseja. Sosiaalietuuksien viiteindeksiä, johon useimpien sosiaalietuuksien määrä perustuu, ei ole päivitetty vuoden 2008 jälkeen. Indeksi on myös heikentynyt merkittävästi suhteessa vähimmäispalkkaan. Tämän tuloksena niiden kotitalouksien köyhyysaste, joiden työssäkäyntiaste on alhainen tai hyvin alhainen, on kasvanut puolella vuodesta 2010. Lisäksi epätyypillisessä työsuhteessa olevien työntekijöiden sosiaaliturva on riittämätön. Joka kolmannella tällaisella työntekijällä on vakava aineellisen puutteen riski. Tilapäis- ja kausityöntekijöillä ei ole virallisia sosiaaliturvaoikeuksia, jotka kattaisivat työttömyyden, äitiysvapaan, onnettomuudet ja työtapaturmat. Vuonna 2016 aloitettua vähimmäistoimeentulotukea koskevaa uudistusta, jonka myötä sosiaaliturvan kattavuus ja riittävyys paranisivat, on edelleen lykätty vuoteen 2021.

               (16)Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelulle on tyypillistä työehtosopimusten vähäinen kattavuus erityisesti sektoritasolla, mikä johtuu myös sektoreiden nykyisestä määrittelystä. Viranomaiset ovat alkaneet laatia suunnitelmia talouden sektoreiden määritelmien muuttamiseksi, mutta niistä ei ole vielä päästy yksimielisyyteen. Keskitetyn sopimisen kehyksen ulkopuolella työmarkkinaosapuolten oikea-aikainen ja tarkoituksenmukainen osallistuminen politiikkakysymysten ja uudistusten käsittelyyn on rajallista. Suurin osa työmarkkinaosapuolten vuoropuhelusta tapahtuu muodollisesti talous- ja sosiaalineuvoston ja tästä vuoropuhelusta vastaavien komiteoiden puitteissa. Vaikka vuoropuhelulla ja kuulemisilla on vakiintunut kehys, näiden instituutioiden vakaus ja rooli ovat kuitenkin heikentyneet viime vuoden aikana.

               (17)Palkkojen kehitys on ollut Romaniassa vuosia maltillista, mutta nyt palkkojen nousuvauhti on yksi EU:n nopeimmista. Tämän taustalla ovat hallituksen politiikkatoimet, jotka nostavat julkisen sektorin palkkoja ja vähimmäispalkkoja, sekä ennätyksellisen alhainen työttömyysaste ja rakenteellinen työvoimapula. Vähimmäispalkka määräytyy edelleen epäjärjestelmällisellä tavalla ilman objektiivista mekanismia. Vuosien kuluessa toteutettujen vähimmäispalkan korotusten seurauksena vuonna 2017 joka kolmas työntekijä sai vähimmäispalkkaa. Tämä on miltei neljä kertaa enemmän kuin vuonna 2011.

               (18)Terveydenhuoltojärjestelmällä on edessään monia haasteita. Vähäinen rahoitus, julkisten varojen tehoton käyttö ja uudistusten puute rajoittavat terveydenhuoltojärjestelmän tuloksellisuutta. Maastamuuton jatkuminen on johtanut mittavaan lääkäri- ja sairaanhoitajapulaan. Terveydenhuollon infrastruktuuri ja epävirallisten maksujen yleisyys aiheuttavat edelleen huolta. Maaseudulla elävien ja muita heikommassa asemassa olevien ryhmien pääsy terveydenhuollon palvelujen piiriin on rajallista. Näillä osatekijöillä on puolestaan kielteinen vaikutus ihmisten terveydentilaan, joka on yhä EU:n keskiarvoa huonompi huolimatta hiljattain aikaansaaduista parannuksista. Avohoitotilanteeseen tarvitaan kipeästi parannuksia, mutta ne ovat viivästyneet. Avohoitokeskusten perustamiseen tähtäävän pilottihankkeen käyttöönotto on viivästynyt, mikä on vaikuttanut integroitujen hoitopalvelujen käyttöönottoon. Pitkäaikaishoidon sektori ei ole valmis huolehtimaan nopeasti ikääntyvästä väestöstä. Koti- ja päivähoitopalveluja on hyvin vähän, ja nekin keskittyvät pääasiassa suurituloisten alueille. Pitkäaikaishoidon kattavuus ja siihen käytetyt julkiset varat ovat EU:n pienimpiä. Pääsy pitkäaikaishoitoon, kuntoutukseen ja palliatiiviseen hoitoon on vaikeaa.

               (19)Esimerkiksi liikenteen, energian, jätehuollon ja jätevesien infrastruktuurin laatu on edelleen heikko ja rajoittaa Romanian kasvunäkymiä. Vaikka Romanian fyysiseen infrastruktuuriin on tehty merkittäviä investointeja Romanian liityttyä EU:hun, se on edelleen heikosti kehittynyttä. Maantie- ja rautatieverkostojen yleinen kunto ja luotettavuus ovat hyvin heikkoja. Infrastruktuuri ei pysy talouskasvusta johtuvan liikennekysynnän tahdissa. Maantieverkosto on yksi EU:n vähiten kehittyneistä, ja rautatiesektorin uudistus laahaa perässä. Tieliikenteen kasvihuonekaasupäästöt ovat lisääntyneet voimakkaasti viiden viime vuoden aikana. Kunnossapitoon on lisäksi investoitu aivan liian vähän, mikä on hidastanut raideliikenteen nopeutta ja vaikuttanut rautateiden tavaraliikenteen kuljetusaikoihin. Kaupunkiliikenne kärsii jatkuvasti liian vähäisestä rahoituksesta, sektorin huonosta organisoinnista ja paikallisten palveluntarjoajien heikoista hallinnollisista valmiuksista. Lisäksi energia-, jäte-, vesi- ja jätevesi-infrastruktuureissa sekä energiaverkkojen yhdistämisessä on edelleen puutteita. Jätehuoltojärjestelmälle tyypillistä on edelleen se, että yhdyskuntajätettä kierrätetään hyvin vähän ja kaatopaikkoja käytetään hyvin paljon. Energiatehokkuustavoitteen saavuttamisessa on yhä haasteita. Erityisesti rakennusten energiatehokkuudessa on parantamisen varaa.

               (20)Romanian innovointikyky on yleisesti vähäinen, ja sen tulevaa kilpailukykyä haittaa suuri tuottavuus- ja innovaatiokuilu ulkomaisessa omistuksessa olevien ja kotimaisten yritysten välillä. Romania investoi tutkimukseen ja kehittämiseen vähiten EU:ssa (0,5 % suhteessa BKT:hen), ja julkiset tutkimus- ja kehittämismenot vähenivät vuonna 2017 edelleen 0,21 prosenttiin suhteessa BKT:hen (kun ne vuonna 2011 olivat 0,32%), mikä estää valmiuksien kehittämistä. Tämän seurauksena julkisen tiedeperustan laatu on hyvin heikko ja tiede- ja yritysmaailman väliset yhteydet kehittymättömiä. Myös luonnontieteissä, teknologiassa, insinööritieteissä ja matematiikassa korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden määrä on vähentynyt edelleen, joten osaamisvaje aiheuttaa suuria haasteita Romanian talouden innovaatiopotentiaalille. Romanian innovoinnin ja kilpailukyvyn parantamisen keskeinen haaste on digitalisaatio. Romania suoriutuu heikosti useilla digitaalitalouden ja -yhteiskunnan indeksin (DESI) osa-alueilla, esimerkiksi digitaalisten julkisten palvelujen, koko väestön digiosaamisen ja yritysten digitalisaation aloilla.

               (21)Romania on edennyt vain vähän julkisten investointihankkeiden priorisoinnin ja valmistelun parantamista koskevan maakohtaisen suosituksen noudattamisessa. Romanian valtiovarainministeriö on vastuussa yli 100 miljoonaa Romanian leuta (21 miljoonaa euroa) maksavien julkisten investointihankkeiden ensisijaisuusjärjestyksen laatimisesta ja näiden hankkeiden toteuttamisen valvonnasta, mutta itse hankkeista vastaavat substanssiministeriöt. Tärkeimpien hankkeiden luettelossa on tällä hetkellä noin 130 hanketta. Suurin osa hankkeista on liikenteen alalta. Valtaosaa hankkeista voitaisiin yhteisrahoittaa EU:n varoista. EU:n varojen käyttöä rajoittavat monet tekijät, esimerkiksi rajalliset hallinnolliset valmiudet valmistella, priorisoida ja toteuttaa suuria investointihankkeita. Vaikka hiljattain on valmisteltu suuria infrastruktuurihankkeita, jotka on lähetetty Euroopan komissiolle hyväksyttäviksi, tietyt tärkeät hankkeet, kuten Sibiun ja Piteştin välinen moottoritie (joka muodostaa yhteyden Reinin–Tonavan TEN-T-käytävään ja idän–Itä-Välimeren käytävään) puuttuvat vielä, ja yleinen täytäntöönpano on edelleen jäljessä. Lisäksi EU-varojen käyttöä ovat tähän asti edistäneet aiemmilla ohjelmakausilla valmistellut hankkeet, mutta tämän kauden uusien hankkeiden suunnittelu ei ole vielä täysin valmis.

               (22)Julkisten hankintojen tehokkuus on tärkeää, jotta Romania voi saavuttaa tärkeät politiikkatavoitteet, joita ovat julkisten varojen käytön tehostaminen, julkishallinnon nykyaikaistaminen sekä innovoinnin ja kestävän ja osallistavan kasvun edistäminen. Romania on edistynyt vain vähän julkisten hankintojen läpinäkyvyyttä koskevan maakohtaisen suosituksen noudattamisessa. Julkisissa hankinnoissa on edelleen tehostettavaa, ja tiettyjen toimenpiteiden, erityisesti ennakkovalvonnan yksinkertaistamisen, peruuttamattomuus on ongelma. Kansallisessa julkisia hankintoja koskevassa strategiassa painotetaan, miten tärkeää on saada aikaan kansallisen julkisten hankintojen viraston toteuttama yhtenäinen ennakkovalvonta. Toistuvissa lainsäädäntöhankkeissa on vaarana, etteivät strategian tavoitteet täyty. Julkisia hankintoja koskevan lainsäädännön ennakoitavuuteen ja vakauteen kohdistuu edelleen suuria haasteita, eikä kansallista julkisten hankintojen strategiaa ole täysin pantu täytäntöön.

               (23)Julkisesta päätöksenteosta on tullut yhä ennakoimattomampaa, mikä haittaa liiketoimintaympäristöä. Esimerkki tästä on hiljattain annettu hallituksen poikkeusasetus useista pitkälle menevistä toimenpiteistä, jotka vaikuttavat pankkisektorin toimintaan, toisen pilarin eläkerahastojen hoitajiin sekä energia- ja tietoliikenneyrityksiin. Poikkeusasetus annettiin ilman sidosryhmien kuulemista tai vaikutustenarviointia. Lakisääteiset vaikutustenarvioinnit ovat edelleen vain muodollisuus, mutta niiden laatu ja tosiasiallinen käyttö vaihtelevat sektoreittain. Lainsäädännön vaikutusten arviointia ja politiikkatoimien suunnittelun laatua valvotaan vain vähän. Romaniassa ei ole kestävää toimintapolitiikan seuraamismekanismia, johon sisältyisi läpinäkyvä raportointijärjestelmä ja jälkiarviointeja. Tärkeistä lainsäädäntöaloitteista ilmoitetaan usein juuri ennen niiden käyttöönottoa. Sidosryhmät ovat heikosti mukana uudistusten suunnittelemisessa ja toteuttamisessa. Aitoa vuoropuhelua käydään harvoin, vaikka sitä varten on olemassa institutionaaliset rakenteet. Raskaat hallinnolliset menettelyt rasittavat erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Esimerkiksi yrityksen perustamiseen liittyvät työläät hallinnolliset menettelyt sekä palveluntarjoajille asetetut sääntelyä koskevat vaatimukset haittaavat markkinoiden kehittymistä. Julkishallinnon henkilöstöhallintoa koskevan lainsäädännön hyväksyminen viivästyy edelleen. Tehtävien ja varojen hajautuminen laajalle vaikuttaa tarjottavien julkisten palvelujen johdonmukaisuuteen ja saatavuuteen varsinkin paikallistasolla. Eri julkisia palveluja koskevat kansalliset ja alueelliset strategiat eivät ole toteutuneet integroituina toimenpiteinä paikallisella ja alueellisella tasolla. Julkisten palvelujen rahoitus jakautuu epätasaisesti eri puolille maata. Se ei myös useinkaan vastaa paikallistason tarpeisiin. Tietyt osatekijät sivuutetaan. Näitä ovat esimerkiksi palvelutyyppikohtainen yhtenäinen strateginen lähestymistapa, vallitsevat puutteet ja tarve luoda uusia palveluja. Paikallisten viranomaisten tulot eivät ole vakaita ja ennustettavia. Vain vähän toimia on toteutettu hajautettujen tehtävien ja taloudellisten resurssien tasapainon parantamiseksi, jotta paikallisviranomaiset voisivat tarjota laadukkaita palveluja. Lisätoimia tarvitaan paikallistason hallinnollisten valmiuksien lisäämiseksi.

               (24)Valtionyhtiöillä on keskeinen rooli kriittisen infrastruktuurin sektoreilla, esimerkiksi energia- ja raideliikennesektoreilla. Valtionyhtiöiden talous- ja rahoitustilanne on viime aikoina parantunut, kun makrotaloudellinen toimintaympäristö on ollut suotuisa. Taloudellisten ja operatiivisten tulosten läpinäkyvyys ja julkisuus eivät kuitenkaan ole parantuneet, ja hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää koskevia sääntöjä sovelletaan edelleen vain hajanaisesti. Esimerkkejä tästä ovat esimerkiksi väliaikaisten hallintoneuvostojen nimittäminen toistuvasti, lain hengestä poikkeaminen ja vaatimusten vastaisesti toimivia yrityksiä koskevan lainsäädännön mukaisten valvontavälineiden käyttämättä jättäminen. Riskit, että valtionyhtiöitä koskeva lainsäädäntö voi heiketä merkittävästi, eivät ole poistuneet. Tämä merkitsee sitä, että vuosina 2015 ja 2016 aikaansaatu edistyminen maakohtaisten suositusten suhteen on valunut tyhjiin. Tämän tuloksena tärkeimmät edellytykset julkisten varojen tehokkaalle käytölle heikentyvät ja liikkumavara tehdä vääristyneitä investointipäätöksiä kasvaa. Useiden suurten valtionyhtiöiden omistuksen siirtäminen uudelle valtion kehittämis- ja investointirahastolle (FSDI) edellyttää sekä FSDI:tä että siihen kuuluvia yrityksiä koskevia vahvoja hallintotapasääntöjä ja niiden määrätietoista täytäntöönpanoa.

               (25)Koko viime vuoden ajan tuli esiin tilanteita, jotka aiheuttivat oikeusvaltioperiaatteen noudattamiseen liittyviä huolia. Ne myös voimistivat aiempia vakavia huolia, jotka liittyvät Romanian oikeusjärjestelmänsä uudistamisessa ja korkean tason korruption torjunnassa aiemmin aikaansaaman kehityksen peruuttamattomuuteen ja kestävyyteen. Näitä kysymyksiä valvotaan osana yhteistyö- ja seurantamekanismia. Oikeudenkäyttöä koskevien lakien muutokset ovat nyt voimassa. Ne sisältävät useita toimenpiteitä, jotka heikentävät oikeuslaitoksen riippumattomuuden lakisääteisiä takeita. Tämä todennäköisesti haittaa sekä tuomareiden ja syyttäjien päivittäisen työn tehoa että yleisön luottamusta oikeuslaitokseen. Oikeudellisiin instituutioihin ja yksittäisiin tuomareihin kohdistetaan painetta. Hiljattain esimerkiksi perustettiin erityinen syytteeseenpanojaosto tuomareiden väitettyjä rikoksia varten. Rikoslakiin ja rikosprosessilakiin ollaan tekemässä muutoksia, joilla olisi kielteinen vaikutus rikostutkinnan ja -oikeudenkäyntien tehokkuuteen ja joilla myös kavennettaisiin rikoksena pidettävän korruption määritelmää. Myös korkean tason tuomareiden erottamis- ja nimittämisprosesseihin liittyy huolenaiheita. Viime aikoina tehtyjen ilmoitusten perusteella voidaan päätellä, että oikeuslaitoksen uudistamista saatetaan tarkastella uudelleen.

               (26)Komissio valvoo yhteistyö- ja seurantamekanismin puitteissa edelleen oikeuslaitoksen uudistamista ja korruption torjuntaa Romaniassa. Tämän vuoksi näitä aloja ei käsitellä Romanian maakohtaisissa suosituksissa, mutta ne ovat tärkeitä myönteisen sosioekonomisen ympäristön kehittämiseksi maassa.

               (27)Kaudella 2021–2027 voitaisiin EU:n rahastoja koskevan ohjelmasuunnittelun avulla auttaa korjaamaan joitakin suosituksissa havaituista puutteista, erityisesti maaraportin
                  9
                liitteen D kattamilla osa-alueilla. Näin Romania voisi mainituilla aloilla hyödyntää kyseisiä rahastoja parhaalla mahdollisella tavalla alueelliset erot huomioon ottaen. Maan hallinnollisten valmiuksien vahvistaminen näiden varojen hallinnoimiseksi on tärkeä tekijä tämän investoinnin onnistumisen kannalta.

               (28)Komissio on vuoden 2019 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Romanian talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2019 maaraportissa. Se on arvioinut myös vuoden 2019 lähentymisohjelman ja vuoden 2019 kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Romanialle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon ohjelmien ja jatkotoimenpiteiden merkityksen Romanian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne unionin sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla unionin tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.

               (29)Neuvosto on tutkinut vuoden 2019 lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto
                  10
                ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (30)Neuvosto on tutkinut vuoden 2019 kansallisen uudistusohjelman ja vuoden 2019 lähentymisohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1, 2, 4 ja 5. Suosituksessa 1 tarkoitetuilla julkisen talouden toimilla edistetään muun muassa kilpailukykyyn ja ulkoiseen rahoitusasemaan liittyvien epätasapainojen korjaamista,

               SUOSITTAA, että Romania toteuttaa vuosina 2019 ja 2020 toimia, joilla se

               1.varmistaa, että neuvoston XX päivänä kesäkuuta 2019 antamaa suositusta noudatetaan, jotta voitaisiin korjata merkittävä poikkeaminen julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeutusuralta; varmistaa, että julkisen talouden kehystä sovelletaan kaikilta osin; vahvistaa verosäännösten noudattamista ja veronkantoa;

               2.suojaa finanssimarkkinoiden vakautta ja pankkisektorin häiriönsietokykyä ja varmistaa julkisen eläkejärjestelmän kestävyyden ja toisen pilarin eläkerahastojen pitkän aikavälin elinkelpoisuuden.

               3.parantaa koulutuksen laatua ja inklusiivisuutta erityisesti romanien ja muiden heikommassa asemassa olevien väestöryhmien kohdalla; parantaa osaamista ja erityisesti digitaalisia taitoja varsinkin lisäämällä ammatillisen koulutuksen ja korkea-asteen koulutuksen työmarkkinarelevanssia; parantaa sosiaalipalvelujen kattavuutta ja laatua ja saattaa vähimmäistoimeentulotukea koskevan uudistuksen loppuun; parantaa työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun toimivuutta; varmistaa, että käyttöön otetaan objektiivisiin kriteereihin perustuva vähimmäispalkka, joka kehittyy johdonmukaisesti työpaikkojen luomisen ja kilpailukyvyn kanssa; parantaa pääsyä terveydenhuollon piiriin ja terveydenhuollon kustannustehokkuutta esimerkiksi siirtymällä enemmän avohoitoon;

               4.keskittää investointeihin liittyvän talouspolitiikan liikenteeseen ja erityisesti sen kestävyyteen, vähähiiliseen energiaan ja energiatehokkuuteen, ympäristöinfrastruktuuriin sekä innovointiin, alueelliset erot huomioon ottaen; parantaa suurten infrastruktuurihankkeiden valmistelua ja priorisointia ja nopeuttaa niiden toteuttamista; tehostaa julkisia hankintoja ja varmistaa, että kansallinen julkisten hankintojen strategia toteutetaan kokonaisuudessaan ja kestävästi;

               5.varmistaa, ettei lainsäädäntöaloitteilla heikennetä oikeusvarmuutta, parantamalla päätöksenteon laatua ja ennustettavuutta esimerkiksi asianmukaisten sidosryhmäkuulemisten, tehokkaiden vaikutustenarviointien ja yksinkertaistettujen hallinnollisten menettelyjen avulla; vahvistaa valtionyhtiöiden hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        SWD(2019) 1022 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Komission yhteisesti sovittuja menetelmiä noudattaen uudelleen laskema suhdannekorjattu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä.

                     (8)

                        Nettomääräisillä julkisilla perusmenoilla tarkoitetaan julkisten menojen kokonaismäärää ilman korkomenoja, ilman unionin ohjelmista aiheutuvia menoja, jotka korvataan täysin unionin varoista saatavilla tuloilla, ja ilman ei-päätösperäisiä työttömyysetuusmenojen muutoksia. Kansallisesti rahoitettu kiinteän pääoman bruttomuodostus jaetaan neljälle vuodelle. Päätösperäiset tulopuolen toimenpiteet ja lakisääteiset tulojen lisäykset otetaan huomioon. Meno- ja tulopuolen kertaluonteiset toimenpiteet kuittaavat toisensa.

                     (9)

                        SWD(2019) 1022 final.

                     (10)

                        Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 5.2.2019
            COM(2019) 71 final
            Suositus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            luvan antamisesta tietoverkkorikollisuutta koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen (CETS N:o 185) toisesta lisäpöytäkirjasta käytäviin neuvotteluihin osallistumiseen

               PERUSTELUT

               1.TAUSTA

               Tieto- ja viestintätekniikan kehitys tarjoaa ihmiskunnalle ennennäkemättömiä mahdollisuuksia, mutta tuo mukanaan myös haasteita. Haasteita liittyy muun muassa rikosoikeuteen ja oikeusvaltioperiaatteen vaalimiseen kybertoimintaympäristössä. Kyberrikollisuus ja muut rikokset, joista on sähköistä todistusaineistoa tietojärjestelmissä, ovat lisääntyneet, ja tällaisia rikoksia koskevaa todistusaineistoa on yhä enemmän tallennettu palvelemille, jotka sijaitsevat ulkomaisilla, muuttuvilla tai tuntemattomilla lainkäyttöalueilla, toisin sanoen pilvessä. Tästä huolimatta lainvalvontavaltuudet eivät ylitä alueellisia rajoja.

               Euroopan komissio sitoutui huhtikuussa 2015 annetussa Euroopan turvallisuusagendassa
                  1
                tarkastelemaan kyberympäristöä hyväksi käyttäen tehtäviä rikoksia koskevaa rikostutkintaa haittaavia esteitä, erityisesti sähköisen todistusaineiston rajat ylittävää saatavuutta. Komissio esitti 17. huhtikuuta 2018 Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen asetukseksi sähköistä todistusaineistoa rikosoikeudellisissa asioissa koskevista eurooppalaisista esittämis- ja säilyttämismääräyksistä
                  2
                ja ehdotuksen direktiiviksi yhdenmukaisista säännöistä laillisten edustajien nimeämiseksi todistusaineiston keräämistä varten rikosoikeudellisissa menettelyissä
                  3
               , jäljempänä ’sähköistä todistusaineistoa koskevat ehdotukset’. Näiden ehdotusten tavoitteena on myös vauhdittaa Euroopan unionissa prosessia sellaisen sähköisen todistusaineiston turvaamiseksi ja saamiseksi, jonka palveluntarjoajat ovat tallentaneet toiselle lainkäyttöalueelle ja/tai joka on palveluntarjoajien hallussa toisella lainkäyttöalueella.

               Euroopan neuvoston tietoverkkorikollisuutta koskeva yleissopimus

               Euroopan neuvoston tietoverkkorikollisuutta koskevan yleissopimuksen (CETS N:o 185) tavoitteena on helpottaa sellaisten rikosten torjuntaa, joissa käytetään tietoverkkoja. Se sisältää määräyksiä, joilla 1) yhdenmukaistetaan kansallisen rikosoikeuden aineellisten säännösten rikostunnusmerkistöjä ja niihin liittyviä määräyksiä tietoverkkorikollisuuden alalla, 2) määrätään tällaisten rikosten sekä muiden sellaisten tietojärjestelmän avulla tehtyjen rikosten, joita koskeva todistusaineisto on sähköisessä muodossa, tutkinnassa ja syytteeseenpanossa tarvittavista kansallisen rikoslainsäädännön mukaisista valtuuksista ja 3) pyritään luomaan nopea ja tehokas kansainvälisen yhteistyön järjestelmä. Yleissopimus on avoin Euroopan neuvoston jäsenvaltioille ja muille kuin jäsenille. Yleissopimuksen sopimuspuolina on tällä hetkellä 62 valtiota, joista 26 on Euroopan unionin jäsenvaltioita
                  4
               . Yleissopimuksessa ei määrätä, että Euroopan unioni voi liittyä yleissopimukseen. Euroopan unionin tunnustetaan kuitenkin olevan tarkkailijajärjestö yleissopimuksen komiteassa. Tällä perusteella Euroopan unioni osallistuu yleissopimuksen komitean kokouksiin.

               Yleissopimuksen 46 artiklan 1 kohdan c alakohdassa määrätään, että sopimuspuolet neuvottelevat ajoittain ja tarpeen mukaan helpottaakseen yleissopimuksen mahdollisen täydentämisen tai muuttamisen käsittelyä. Tietoverkkorikollisuutta koskevan yleissopimuksen sopimuspuolet ovat jo pitkään tarkastelleet olemassa olevia haasteita ja esteitä, jotka vaikeuttavat kansallisten oikeus- ja poliisiviranomaisten pääsyä rikostutkinnan kohteena olevia rikoksia koskevaan sähköiseen todistusaineistoon, joka on datan muodossa. Tällaista tarkastelutyötä on tehty vuosina 2012–2014 tietojen rajat ylittävää saatavuutta käsittelevässä työryhmässä ja vuosina 2015–2017 Cloud Evidence Group työryhmässä.

               Neuvottelut yleissopimukseen liitettävästä toisesta lisäpöytäkirjasta

               Cloud Evidence Group -työryhmän ehdotusten
                  5
                jälkeen tietoverkkorikollisuutta koskevaa yleissopimusta käsittelevä komitea (T-CY) hyväksyi useita suosituksia, jotka koskivat muun muassa kansainvälisen yhteistyön tehostamista käsittelevän toisen lisäpöytäkirjan
                  6
               , jäljempänä ’toinen lisäpöytäkirja’, neuvottelemista tietoverkkorikollisuutta koskevaan yleissopimukseen. Tietoverkkorikollisuutta koskevaa yleissopimusta käsittelevä komitea hyväksyi kesäkuussa 2017 toimeksiannon valmistella toinen lisäpöytäkirja syyskuun 2017 ja joulukuun 2019 välisenä aikana.

               Toimeksiannon mukaan toiseen lisäpöytäkirjaan voi sisältyä

               ·keskinäistä oikeusapua tehostavia määräyksiä, erityisesti:

               –keskinäistä oikeusapua koskevien pyyntöjen yksinkertaistaminen tilaajatietojen osalta;

               –kansainväliset esittämismääräykset;

               –oikeusviranomaisten välinen suora yhteistyö keskinäistä oikeusapua koskevissa pyynnöissä;

               –yhteiset tutkimukset ja yhteiset tutkintaryhmät;

               –pyynnöt englannin kielellä;

               –todistajien, uhrien ja asiantuntijoiden audio-/videokuuleminen;

               –keskinäistä oikeusapua koskevat kiireelliset menettelyt;

               ·määräyksiä, jotka mahdollistavat suoran yhteistyön muilla lainkäyttöalueilla toimivien palveluntarjoajien kanssa tilaajatietoja koskevien pyyntöjen, säilyttämispyyntöjen ja hätätilanteessa tehtyjen pyyntöjen osalta;

               ·selkeämmät puitteet ja vahvemmat suojatoimet rajat ylittävää tiedonsaantia koskeville nykyisille käytännöille;

               ·suojatoimet, mukaan lukien tietosuojavaatimukset.

               Toisen lisäpöytäkirjan eri määräyksistä käytävät neuvottelut etenevät eri tahtiin. Tämänhetkinen tilanne työryhmissä, jotka koskevat toimeksiannossa hahmoteltua neljää päälohkoa, on seuraava:

               ·Heinäkuussa 2018 pidetyssä pöytäkirjan valmistelutäysistunnossa hyväksyttiin alustavasti ’pyynnöissä käytettäviä kieliä’ ja ’keskinäistä oikeusapua hätätilanteissa’ koskevat määräykset.

               ·Marraskuussa 2018 pidetyssä pöytäkirjan valmistelutäysistunnossa hyväksyttiin alustavasti ’videokonferensseja’ koskevat määräykset.

               ·Marraskuussa 2018 pidetyssä pöytäkirjan valmistelutäysistunnossa käytiin myös yksityiskohtaisia keskusteluja (’toimivaltaa’ ja ’hyväksyntämallia’ koskevat määräykset) ja tehtiin päivityksiä (’suora yhteistyö palveluntarjoajien kanssa’, ’kansainväliset esittämismääräykset’, ’hakujen/pääsyn laajentaminen turvatunnusten perusteella’, ’yhteiset tutkimukset ja yhteiset tutkintaryhmät’ ja ’tutkintatekniikat’).

               ·Muissa kysymyksissä (suojatoimet, tietosuojavaatimukset mukaan luettuina) ei ole vielä edistytty riittävästi.

               2.EHDOTUKSEN TAVOITTEET

               Tämä suositus annetaan neuvostolle, jotta se antaisi SEUT-sopimuksen 218 artiklan mukaisesti luvan osallistua Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden puolesta neuvotteluihin toisesta lisäpöytäkirjasta, hyväksyisi neuvotteluohjeet ja nimittäisi komission neuvottelijaksi liitteenä olevien neuvotteluohjeiden luonnoksen mukaisesti.

               SEUT-sopimuksen 3 artiklan 2 kohdassa määrätään, että unionilla on yksinomainen toimivalta ”tehdä kansainvälinen sopimus ... siltä osin kuin se voi vaikuttaa yhteisiin sääntöihin tai muuttaa niiden ulottuvuutta”. Kansainvälinen sopimus voi vaikuttaa yhteisiin sääntöihin tai muuttaa niiden ulottuvuutta, jos sopimuksen soveltamisala on päällekkäinen unionin lainsäädännön soveltamisalan kanssa tai jos unionin lainsäädäntö kattaa sopimuksen soveltamisalan suurelta osin.

               Euroopan unioni on hyväksynyt SEUT-sopimuksen 82 artiklan 1 kohtaan ja 16 artiklaan perustuvia yhteisiä sääntöjä seikoista, joiden sisällyttämistä toiseen lisäpöytäkirjaan harkitaan. Euroopan unionin nykyinen lainsäädäntökehys sisältää erityisesti lainvalvonta- ja oikeusviranomaisten yhteistyötä rikosasioissa koskevia säädöksiä, joihin kuuluvat direktiivi 2014/41/EU rikosasioita koskevasta eurooppalaisesta tutkintamääräyksestä
                  7
               , yleissopimus keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä
                  8
               , asetus (EU) 2018/1727 Eurojustista
                  9
               , asetus (EU) 2016/794 Europolista
                  10
               , neuvoston puitepäätös 2002/465/YOS yhteisistä tutkintaryhmistä
                  11
                sekä neuvoston puitepäätös 2009/948/YOS rikosoikeudellisia menettelyjä koskevien toimivaltaristiriitojen ehkäisemisestä ja ratkaisemisesta
                  12
               . Lisäksi unioni on antanut useita direktiivejä, joilla vahvistetaan epäiltyjen ja syytettyjen prosessuaalisia oikeuksia
                  13
               .

               Euroopan unioni on tehnyt useita unionin ja kolmansien maiden välisiä kahdenvälisiä sopimuksia, kuten keskinäisestä oikeusavusta Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen
                  14
                sekä Euroopan unionin ja Japanin
                  15
                välillä tehdyt sopimukset.

               Henkilötietojen suoja on perusoikeus, joka on vahvistettu EU:n perussopimuksissa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa. Henkilötietoja saa käsitellä ainoastaan asetuksen (EU) 2016/679
                  16
                (yleinen tietosuoja-asetus) ja direktiivin (EU) 2016/680
                  17
                (poliisin tietosuojadirektiivi) mukaisesti. Kaikkien ihmisten perusoikeus yksityis- ja perhe-elämän, kodin ja viestien kunnioittamiseen on vahvistettu myös perusoikeuskirjassa, ja siihen kuuluu olennaisena osana myös viestien yksityisyyden kunnioittaminen. Sähköisen viestinnän tietoja voidaan käsitellä ainoastaan direktiivin 2002/58/EY
                  18
                (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi) mukaisesti.

               Sen arvioimiseksi, kattaako unionin lainsäädäntö suurelta osin tietyn alan, on lisäksi otettava huomioon paitsi unionin lainsäädäntö sellaisena kuin se on tällä hetkellä kyseisellä alalla, myös sen tuleva kehitys siltä osin kuin sitä on mahdollista ennakoida arviointiajankohtana. Toisen lisäpöytäkirjan kattamalla alalla on välitöntä merkitystä asiaa koskevien yhteisten sääntöjen tulevan kehityksen kannalta. Komission huhtikuussa 2018 tekemät ehdotukset sähköisen todistusaineiston rajat ylittävästä saatavuudesta ovat myös merkittäviä tässä yhteydessä
                  19
               .

               Ehdotuksen soveltamisalaan kuuluu tietyntyyppisiä palveluntarjoajia, jotka tarjoavat palveluja Euroopan unionissa. Palveluntarjoaja tarjoaa palveluja Euroopan unionissa, kun se antaa yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa oleville käyttäjille mahdollisuuden käyttää palvelujaan ja kun sillä on olennainen yhteys unioniin, esimerkiksi kun sillä on toimipaikka jäsenvaltiossa tai se tarjoaa palveluja suurelle määrälle käyttäjiä kyseisessä jäsenvaltiossa. Niillä palveluntarjoajilla, joilla ei ole toimipaikkaa Euroopan unionissa, on velvollisuus nimetä laillinen edustaja, jota vastaan esittämismääräykset voidaan panna täytäntöön.

               Eurooppa-neuvoston 18. lokakuuta antamissa päätelmissä todetaan seuraavaa: ”Olisi löydettävä ratkaisuja, joilla varmistetaan sähköisen todistusaineiston nopea ja tehokas saatavuus yli rajojen, jotta terrorismia ja muita vakavan ja järjestäytyneen rikollisuuden muotoja voidaan torjua tuloksellisesti sekä EU:ssa että kansainvälisesti. Sähköistä todistusaineistoa ja rahoitustietojen saatavuutta sekä rahanpesun tehokkaampaa torjuntaa koskevista komission ehdotuksista olisi päästävä sopuun vaalikauden loppuun mennessä. Komission olisi myös pikaisesti esitettävä neuvotteluvaltuuksia sähköistä todistusaineistoa koskevia kansainvälisiä neuvotteluja varten.”

               Sähköistä todistusaineistoa koskevat komission ehdotukset luovat pohjan koordinoidulle ja johdonmukaiselle lähestymistavalle, jota noudatetaan Euroopan unionin sisällä ja jota Euroopan unioni noudattaa kansainvälisesti. Niissä otetaan asianmukaisesti huomioon Euroopan unionin säännöt, myös Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja niiden kansalaisten välisen syrjintäkiellon osalta. Komissio totesi jo sähköistä todistusaineistoa koskevien ehdotusten vaikutustenarvioinnissa, että ehdotuksia voisi olla hyödyllistä täydentää kahdenvälisillä tai monenvälisillä sopimuksilla, jotka koskevat sähköisen todistusaineiston saatavuutta rajojen yli ja siihen liittyviä suojatoimia. Komissio päätti kuitenkin ehdottaa EU:n sääntöjä sähköisen todistusaineiston rajat ylittävää saatavuutta koskevista asianmukaisista menettelyistä ja suojatoimista jo ennen kuin se aloittaa kansainväliset neuvottelut kolmansien osapuolten kanssa
                  20
               .

               Kansainvälisellä tasolla komissio on edelleen osallistunut tarkkailijana tietoverkkorikollisuutta koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen
                  21
                puitteissa asiasta käytäviin keskusteluihin. Sähköisen todistusaineiston rajat ylittävä saatavuus on ollut säännöllisesti esillä EU:n ja Yhdysvaltojen oikeus- ja sisäasioiden ministerien viimeaikaisissa kokouksissa.

               Komissio hyväksyy samaan aikaan kaksi suositusta, joista toinen koskee osallistumista tietoverkkorikollisuutta koskevan yleissopimuksen toista lisäpöytäkirjaa koskeviin neuvotteluihin ja toinen neuvottelujen aloittamista Yhdysvaltojen kanssa. Vaikka nämä kaksi prosessia edistyvät eri tahtiin, niissä käsitellään toisiinsa liittyviä kysymyksiä ja yksissä neuvotteluissa tehdyt sitoumukset voivat vaikuttaa suoraan neuvottelujen muihin osiin.

               Sähköistä todistusaineistoa koskevissa ehdotuksissa puututaan EU:n markkinoilla palveluja tarjoavien tietyntyyppisten palveluntarjoajien tilanteeseen, mutta vaarana on, että asetetut velvoitteet ovat ristiriidassa kolmansien maiden lakien kanssa. Näihin lakiristiriitoihin puuttumiseksi ja kansainvälisen kohteliaisuuden periaatteen mukaisesti sähköistä todistusaineistoa koskeviin ehdotuksiin sisältyy määräyksiä erityisistä mekanismeista siltä varalta, että palveluntarjoajaan kohdistuu kolmannen maan lainsäädännöstä johtuvia ristiriitaisia velvoitteita todistusaineiston pyytämisen yhteydessä. Näihin mekanismeihin sisältyy uudelleentarkastelumenettely tällaisen tilanteen selvittämiseksi. Tietoverkkorikollisuutta koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen toisella lisäpöytäkirjalla olisi pyrittävä välttämään ristiriitaiset velvoitteet tietoverkkorikollisuutta koskevan yleissopimuksen sopimuspuolten välillä.

               Sen vuoksi voidaan katsoa, että toisen lisäpöytäkirjan tekeminen voi vaikuttaa yhteisiin sääntöihin tai muuttaa niiden ulottuvuutta.

               Unionilla on näin ollen yksinomainen toimivalta neuvotella tietoverkkorikollisuutta koskevaa Euroopan neuvoston yleissopimusta täydentävästä toisesta lisäpöytäkirjasta (SEUT-sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan nojalla).

               Toisen lisäpöytäkirjan aihe kuuluisi EU:n politiikan ja toimivallan piiriin, erityisesti rikosasioissa tehtävää oikeudellista yhteistyötä (SEUT-sopimuksen 82 artiklan 1 kohta) ja tietosuojaa (SEUT-sopimuksen 16 artikla) koskevien säädösten alalla, ja EU:n lainsäädännön mukaan neuvotteluja ei voitaisi käydä ilman EU:n osallistumista. Lisäksi komissiolla on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaan yleinen rooli Euroopan unionin edustamisessa. Edellä esitetyn perusteella neuvoston olisi nimitettävä komissio tietoverkkorikollisuutta koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen (CETS nro 185) toisen lisäpöytäkirjan neuvottelijaksi.

               3.ALAA KOSKEVIEN POLITIIKKOJEN SÄÄNNÖKSET

               Neuvotteluissa olisi varmistettava, että sovitut määräykset ovat sopusoinnussa EU:n lainsäädännön ja siitä johtuvien jäsenvaltioiden velvoitteiden kanssa ottaen huomioon myös EU:n lainsäädännön tuleva kehitys. Sen vuoksi on myös tarpeen varmistaa, että toiseen lisäpöytäkirjaan sisällytetään irtautumislauseke, jonka nojalla Euroopan unionin jäsenvaltiot, joista tulee toisen lisäpöytäkirjan sopimuspuolia, voivat säännellä keskinäisiä suhteitaan EU:n lainsäädännön perusteella. Olisi etenkin varmistettava, että Euroopan komission sähköistä todistusaineistoa koskevien ehdotusten ja lainsäädäntövallan käyttäjien niihin lainsäädäntömenettelyn aikana tekemien muutosten ja viime kädessä ehdotusten lopullisten (hyväksyttyjen) versioiden toimivuus Euroopan unionin jäsenvaltioiden keskuudessa säilyy.

               Toiseen lisäpöytäkirjaan olisi sisällyttävä tarvittavat suojatoimet, joilla suojataan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja perusoikeuksia ja vapauksia, erityisesti perusoikeuskirjan 7 artiklassa tunnustettua oikeutta yksityis- ja perhe-elämän, kodin ja viestien kunnioittamiseen, perusoikeuskirjan 8 artiklassa tunnustettua oikeutta henkilötietojen suojaan, perusoikeuskirjan 47 artiklassa tunnustettua oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, perusoikeuskirjan 48 artiklassa tunnustettua syyttömyysolettamaa ja oikeutta puolustukseen sekä perusoikeuskirjan 49 artiklassa tunnustettua laillisuusperiaatetta ja rikoksista määrättävien rangaistusten oikeasuhteisuuden periaatetta. Toista lisäpöytäkirjaa olisi sovellettava näiden oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti.

               Pöytäkirjaan on sisällyttävä henkilötietojen ja sähköisen viestinnän tietojen keräämistä, siirtoa ja myöhempää käyttöä koskevat asianmukaiset tietosuoja- ja yksityisyystakeet. Näin varmistetaan, että EU:n palveluntarjoajat noudattavat täysimääräisesti EU:n tietosuojalainsäädännön ja yksityisyyden suojaa koskevan lainsäädännön mukaisia velvoitteitaan, sikäli kuin tällainen kansainvälinen sopimus voisi muodostaa oikeusperustan tietojen siirrolle vastauksena lisäpöytäkirjan sopimuspuolena olevan EU:n ulkopuolisen maan viranomaisen tekemiin esittämismääräyksiin tai pyyntöihin, joissa vaaditaan rekisterinpitäjää tai henkilötietojen käsittelijää paljastamaan henkilötietoja ja sähköisen viestinnän tietoja. Tietosuoja- ja yksityisyystakeiden olisi näin ollen varmistettava EU:n kansalaisten perusoikeuksien ja -vapauksien suojelu, mukaan lukien yksityisyyden suoja ja henkilötietojen suoja, kun henkilötietoja tai sähköisen viestinnän tietoja luovutetaan lainvalvontaviranomaisille Euroopan unionin ulkopuolisissa maissa.

               Koska sähköistä todistusaineistoa koskevissa Euroopan komission ehdotuksissa ei ole säännöksiä viranomaisten pääsystä tietoihin ilman välittäjän apua (’suora pääsy’), näiden toimenpiteiden käyttö voi perustua ainoastaan kansalliseen lainsäädäntöön. Vaikka toinen lisäpöytäkirja voi sisältää määräyksiä, jotka koskevat ’hakujen ja pääsyn laajentamista turvatunnusten perusteella’ ja ’tutkintatekniikoita’, päätavoitteena olisi oltava vahvempien suojatoimien luominen tällaiselle rajat ylittävälle tietojen suoralle saatavuudelle. Näin voidaan varmistaa EU:n kansalaisten perusoikeuksien ja -vapauksien suojelu, mukaan lukien yksityisyyden suoja ja henkilötietojen suoja.

               Toisen lisäpöytäkirjan tekemisen pitäisi mahdollistaa sellaisten pöytäkirjan sopimuspuolten sekä pöytäkirjan sopimuspuolten ja Euroopan unionin välisten kahdenvälisten sopimusten tekeminen, joilla säännellään niiden suhteita. Tämän vuoksi tekstiin olisi lisättävä asianmukainen lauseke, jossa todetaan, että jos vähintään kaksi yleissopimuksen sopimuspuolta on jo tehnyt sopimuksen yleissopimuksessa käsiteltävistä asioista tai jos ne tulevaisuudessa tekevät tällaisen sopimuksen, niillä on oikeus soveltaa kyseistä sopimusta tai säännellä suhteitaan sen mukaisesti edellyttäen, että tämä tehdään yleissopimuksen tavoitteiden ja periaatteiden mukaisesti. Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välistä sopimusta rajat ylittävästä pääsystä sähköiseen todistusaineistoon rikosasioissa tehtävää oikeudellista yhteistyötä varten olisi Amerikan yhdysvaltojen ja Euroopan unionin kahdenvälisissä suhteissa pidettävä ensisijaisena suhteessa toista lisäpöytäkirjaa koskevissa neuvotteluissa mahdollisesti aikaansaatavaan sopimukseen tai järjestelyyn siltä osin kuin se koskee samoja asioita.

               Suositus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               luvan antamisesta tietoverkkorikollisuutta koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen (CETS N:o 185) toisesta lisäpöytäkirjasta käytäviin neuvotteluihin osallistumiseen

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 218 artiklan 3 ja 4 kohdan,

               ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Tietoverkkorikollisuutta koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen (CETS nro 185) sopimuspuolten komitea teki 9 päivänä kesäkuuta 2017 päätöksen, jolla hyväksytään yleissopimuksen toisen lisäpöytäkirjan valmistelua koskeva toimeksianto.

               (2)Toista lisäpöytäkirjaa koskevaan toimeksiantoon sisältyvät seuraavat neuvoteltavat aiheet: määräykset, jotka koskevat tehokkaampaa keskinäistä oikeusapua (yksinkertaistettu menettely tilaajatietoihin liittyvien keskinäistä oikeusapua koskevien pyyntöjen varalta; kansainväliset esittämismääräykset; oikeusviranomaisten välinen suora yhteistyö keskinäistä oikeusapua koskevissa pyynnöissä; yhteiset tutkimukset ja yhteiset tutkintaryhmät; pyynnöt englannin kielellä; todistajien, uhrien ja asiantuntijoiden audio-/videokuuleminen; keskinäistä oikeusapua koskevat kiireelliset menettelyt); määräykset, jotka mahdollistavat suoran yhteistyön muilla lainkäyttöalueilla toimivien palveluntarjoajien kanssa tilaajatietoja koskevien pyyntöjen, säilyttämispyyntöjen ja hätätilanteessa tehtyjen pyyntöjen osalta; selkeämmät puitteet ja vahvemmat suojatoimet rajat ylittävää tiedonsaantia koskeville nykyisille käytännöille; suojatoimet, mukaan lukien tietosuojavaatimukset.

               (3)Euroopan unioni on hyväksynyt yhteisiä sääntöjä, jotka ovat suurelta osin päällekkäisiä niiden seikkojen kanssa, joiden sisällyttämistä toiseen lisäpöytäkirjaan harkitaan. Näihin sisältyy erityisesti laaja joukko säädöksiä, joilla helpotetaan oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa
                  22
                ja varmistetaan prosessuaalisia oikeuksia koskevat vähimmäisvaatimukset
                  23
                sekä tietosuoja- ja yksityisyystakeet
                  24
                .

               (4)Komissio on esittänyt myös lainsäädäntöehdotukset asetukseksi sähköistä todistusaineistoa rikosoikeudellisissa asioissa koskevista eurooppalaisista esittämis- ja säilyttämismääräyksistä sekä direktiiviksi yhdenmukaisista säännöistä laillisten edustajien nimeämiseksi todistusaineiston keräämistä varten rikosoikeudellisissa menettelyissä. Niissä otetaan käyttöön velvoittavat, rajat ylittävät eurooppalaiset esittämis- ja säilyttämismääräykset, jotka osoitetaan suoraan toisessa jäsenvaltiossa toimivan palveluntarjoajan edustajalle
                  25
               .

               (5)Sen vuoksi toinen lisäpöytäkirja voi vaikuttaa unionin yhteisiin sääntöihin tai muuttaa niiden ulottuvuutta.

               (6)Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 82 artiklan 1 kohdassa ja 16 artiklassa määritellään unionin toimivalta rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön sekä tietosuojan ja yksityisyyden suojan alalla. Unionin lainsäädännön eheyden suojelemiseksi ja sen varmistamiseksi, että kansainvälisen oikeuden ja unionin oikeuden sääntöjen välinen johdonmukaisuus säilytetään, unionin on tarpeen osallistua toisesta lisäpöytäkirjasta käytäviin neuvotteluihin.

               (7)Toisessa lisäpöytäkirjassa olisi määrättävä tarvittavista suojatoimista perusoikeuksien ja -vapauksien suojelemiseksi, mukaan lukien oikeus henkilötietojen ja yksityisyyden suojaan, perusoikeuskirjan 7 artiklassa tunnustettu oikeus yksityis- ja perhe-elämän, kodin ja viestien kunnioittamiseen, perusoikeuskirjan 8 artiklassa tunnustettu oikeus henkilötietojen suojaan, perusoikeuskirjan 47 artiklassa tunnustettu oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, perusoikeuskirjan 48 artiklassa tunnustettu syyttömyysolettama ja oikeus puolustukseen sekä perusoikeuskirjan 49 artiklassa tunnustettu laillisuusperiaate ja rikoksista määrättävien rangaistusten oikeasuhteisuuden periaate. Toista lisäpöytäkirjaa olisi sovellettava näiden oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti.

               (8) Euroopan tietosuojavaltuutettua on kuultu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/1725
                  26
                42 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ja hän on antanut lausunnon ...
                  27
               ,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Komissiolle annetaan lupa neuvotella unionin puolesta tietoverkkorikollisuutta koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen (CETS N:o 185) toinen lisäpöytäkirja.

               2 artikla

               Neuvotteluohjeet ovat tämän päätöksen liitteenä.

               3 artikla

               Neuvottelut käydään neuvoston nimeämää erityiskomiteaa kuullen.

               4 artikla

               Tämä päätös on osoitettu komissiolle.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle – Euroopan turvallisuusagenda, 28. huhtikuuta 2015, COM(2015) 185 final.

                     (2)

                        Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi sähköistä todistusaineistoa rikosoikeudellisissa asioissa koskevista eurooppalaisista esittämis- ja säilyttämismääräyksistä, 17.4.2018, COM (2018) 225 final.

                     (3)

                        Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yhdenmukaisista säännöistä laillisten edustajien nimeämiseksi todistusaineiston keräämistä varten rikosoikeudellisissa menettelyissä, 17. huhtikuuta 2018, COM(2018) 226 final.

                     (4)

                        Kaikki paitsi Irlanti ja Ruotsi, jotka ovat allekirjoittaneet yleissopimuksen mutta eivät ole ratifioineet sitä. Ne ovat kuitenkin ovat sitoutuneet liittymään yleissopimukseen.

                     (5)

                        T-CY:n Cloud Evidence Group -työryhmän loppuraportti rikosoikeusviranomaisten pääsystä pilvipalveluissa olevaan sähköiseen todistusaineistoon ”Criminal justice access to electronic evidence in the cloud: Recommendations for consideration by the T-CY”, annettu 16. syyskuuta 2016.

                     (6)

                        Tietoverkkorikollisuutta koskevan yleissopimuksen ensimmäinen lisäpöytäkirja (CETS nro 189) koskee tietojärjestelmien välityksellä tehtyjen luonteeltaan rasististen ja muukalaisvihamielisten tekojen kriminalisointia. Se oli avoinna allekirjoittamista varten valtioille, jotka allekirjoittivat yleissopimuksen vuonna 2003. Ensimmäisen lisäpöytäkirjan sopimuspuolina on 31 valtiota, joista 17 on EU:n jäsenvaltioita.

                     (7)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/41/EU, annettu 3 päivänä huhtikuuta 2014, rikosasioita koskevasta eurooppalaisesta tutkintamääräyksestä (EUVL L 130, 1.5.2014, s. 1).

                     (8)

                        Neuvoston säädös, annettu 29 päivänä toukokuuta 2000, Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artiklan mukaisen yleissopimuksen tekemisestä keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä (EYVL C 197, 12.7.2000, s. 1).

                     (9)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2018/1727, annettu 14 päivänä marraskuuta 2018, Euroopan unionin rikosoikeudellisen yhteistyön virastosta (Eurojust) ja neuvoston päätöksen 2002/187/YOS korvaamisesta ja kumoamisesta.

                     (10)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/794, annettu 11 päivänä toukokuuta 2016, Euroopan unionin lainvalvontayhteistyövirastosta (Europol) sekä neuvoston päätösten 2009/371/YOS, 2009/934/YOS, 2009/935/YOS, 2009/936/YOS ja 2009/968/YOS korvaamisesta ja kumoamisesta (EUVL L 135, 24.5.2016, s. 53).

                     (11)

                        Neuvoston puitepäätös 2002/465/YOS, tehty 13 päivänä kesäkuuta 2002, yhteisistä tutkintaryhmistä (EYVL L 162, 20.6.2002, s. 1).

                     (12)

                        Neuvoston puitepäätös 2009/948/YOS rikosoikeudellisia menettelyjä koskevien toimivaltaristiriitojen ehkäisemisestä ja ratkaisemisesta (EUVL L 328, 15.12.2009, s. 42);

                     (13)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/64/EU, annettu 20 päivänä lokakuuta 2010, oikeudesta tulkkaukseen ja käännöksiin rikosoikeudellisissa menettelyissä (EUVL L 280, 26.10.2010, s. 1); Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2012/13/EU, annettu 22 päivänä toukokuuta 2012, tiedonsaantioikeudesta rikosoikeudellisissa menettelyissä (EUVL L 142, 1.6.2012, s. 1); Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/48/EU, annettu 22 päivänä lokakuuta 2013, oikeudesta käyttää avustajaa rikosoikeudellisissa menettelyissä ja eurooppalaista pidätysmääräystä koskevissa menettelyissä sekä oikeudesta saada tieto vapaudenmenetyksestä ilmoitetuksi kolmannelle osapuolelle ja pitää vapaudenmenetyksen aikana yhteyttä kolmansiin henkilöihin ja konsuliviranomaisiin (EUVL L 294, 6.11.2013, s. 1); Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/1919, annettu 26 päivänä lokakuuta 2016, oikeusavusta rikosoikeudellisissa menettelyissä epäillyille ja syytetyille henkilöille ja eurooppalaista pidätysmääräystä koskevissa menettelyissä etsityille henkilöille (EUVL L 297, 4.11.2016, s. 1); Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/800, annettu 11 päivänä toukokuuta 2016, rikoksesta epäiltyjä tai syytettyjä lapsia koskevista menettelytakeista rikosoikeudellisissa menettelyissä (EUVL L 132, 21.5.2016, s. 1); Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/343, annettu 9 päivänä maaliskuuta 2016, eräiden syyttömyysolettamaan liittyvien näkökohtien ja läsnäoloa oikeudenkäynnissä koskevan oikeuden lujittamisesta rikosoikeudellisissa menettelyissä (EUVL L 65, 11.3.2016, s. 1); Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2012/13/EU, annettu 22 päivänä toukokuuta 2012, tiedonsaantioikeudesta rikosoikeudellisissa menettelyissä.

                     (14)

                        Neuvoston päätös 2009/820/YUTP, tehty 23 päivänä lokakuuta 2009, rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevan Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välisen sopimuksen ja keskinäistä oikeusapua koskevan Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välisen sopimuksen tekemisestä Euroopan unionin puolesta (EUVL L 291, 7.11.2009, s. 40–41).

                     (15)

                        Euroopan unionin ja Japanin välinen sopimus keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa (EUVL L 39, 12.2.2010, s. 20).

                     (16)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/679, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2016, luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta.

                     (17)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/680, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2016, luonnollisten henkilöiden suojelusta toimivaltaisten viranomaisten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä rikosten ennalta estämistä, tutkimista, paljastamista tai rikoksiin liittyviä syytetoimia tai rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoa varten sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja neuvoston puitepäätöksen 2008/977/YOS kumoamisesta.

                     (18)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/58/EY, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2002, henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi) (EYVL L 201, 31.7.2002, s. 37), sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/136/EY, annettu 25 päivänä marraskuuta 2009, yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla annetun direktiivin 2002/22/EY, henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla annetun direktiivin 2002/58/EY ja kuluttajansuojalainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten viranomaisten yhteistyöstä annetun asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta.

                     (19)

                        Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi sähköistä todistusaineistoa rikosoikeudellisissa asioissa koskevista eurooppalaisista esittämis- ja säilyttämismääräyksistä, 17.4.2018, COM (2018) 225 final; ehdotus direktiiviksi yhdenmukaisista säännöistä laillisten edustajien nimeämiseksi todistusaineiston keräämistä varten rikosoikeudellisissa menettelyissä, 17.4.2018, COM(2018) 226 final.

                     (20)

                        Neuvottelut Euroopan parlamentin ja neuvoston kanssa ovat edelleen käynnissä, mutta neuvosto muodosti 7. joulukuuta 2018 oikeus- ja sisäasioiden neuvostossa yleisnäkemyksen komission asetusehdotuksesta.

                     (21)

                        Tietoverkkorikollisuutta koskeva Euroopan neuvoston Budapestin yleissopimus (CETS N:o 185), 23. marraskuuta 2001, http://conventions.coe.int.

                     (22)

                        Neuvoston säädös, annettu 29 päivänä toukokuuta 2000, yleissopimuksen tekemisestä keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä (EYVL C 197, 12.7.2000, s. 1); Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2018/1727 Euroopan unionin rikosoikeudellisen yhteistyön virastosta (Eurojust) ja neuvoston päätöksen 2002/187/YOS korvaamisesta ja kumoamisesta (EUVL L 295, 21.11.2018); Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/794, annettu 11 päivänä toukokuuta 2016, Euroopan unionin lainvalvontayhteistyövirastosta (Europol) sekä neuvoston päätösten 2009/371/YOS, 2009/934/YOS, 2009/935/YOS, 2009/936/YOS ja 2009/968/YOS korvaamisesta ja kumoamisesta (EUVL L 135, 24.5.2016, s. 53); neuvoston puitepäätös 2002/465/YOS, tehty 13 päivänä kesäkuuta 2002, yhteisistä tutkintaryhmistä (EYVL L 162, 20.6.2002, s. 1); neuvoston puitepäätös 2009/948/YOS rikosoikeudellisia menettelyjä koskevien toimivaltaristiriitojen ehkäisemisestä ja ratkaisemisesta (EUVL L 328, 15.12.2009, s. 42); direktiivi 2014/41/EU rikosasioita koskevasta eurooppalaisesta tutkintamääräyksestä (EUVL L 130, 1.5.2014, s. 1).

                     (23)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/64/EU, annettu 20 päivänä lokakuuta 2010, oikeudesta tulkkaukseen ja käännöksiin rikosoikeudellisissa menettelyissä (EUVL L 280, 26.10.2010, s. 1); Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2012/13/EU, annettu 22 päivänä toukokuuta 2012, tiedonsaantioikeudesta rikosoikeudellisissa menettelyissä (EUVL L 142, 1.6.2012, s. 1); Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/48/EU, annettu 22 päivänä lokakuuta 2013, oikeudesta käyttää avustajaa rikosoikeudellisissa menettelyissä ja eurooppalaista pidätysmääräystä koskevissa menettelyissä sekä oikeudesta saada tieto vapaudenmenetyksestä ilmoitetuksi kolmannelle osapuolelle ja pitää vapaudenmenetyksen aikana yhteyttä kolmansiin henkilöihin ja konsuliviranomaisiin (EUVL L 294, 6.11.2013, s. 1); Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/1919, annettu 26 päivänä lokakuuta 2016, oikeusavusta rikosoikeudellisissa menettelyissä epäillyille ja syytetyille henkilöille ja eurooppalaista pidätysmääräystä koskevissa menettelyissä etsityille henkilöille (EUVL L 297, 4.11.2016, s. 1); Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/800, annettu 11 päivänä toukokuuta 2016, rikoksesta epäiltyjä tai syytettyjä lapsia koskevista menettelytakeista rikosoikeudellisissa menettelyissä (EUVL L 132, 21.5.2016, s. 1).

                     (24)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/679, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2016, luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/680, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2016, luonnollisten henkilöiden suojelusta toimivaltaisten viranomaisten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä rikosten ennalta estämistä, tutkimista, paljastamista tai rikoksiin liittyviä syytetoimia tai rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoa varten sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja neuvoston puitepäätöksen 2008/977/YOS kumoamisesta.

                     (25)

                        COM(2018) 225 final ja COM(2018) 226 final.

                     (26)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2018/1725, annettu 23 päivänä lokakuuta 2018, luonnollisten henkilöiden suojelusta unionin toimielinten, elinten ja laitosten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta sekä asetuksen (EY) N:o 45/2001 ja päätöksen N:o 1247/2002/EY kumoamisesta (EUVL L 295, 21.11.2018, s. 39).

                     (27)

                        EUVL C ...

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 5.2.2019
            COM(2019) 71 final
            LIITE
            asiakirjaan
            suositus NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI
            luvan antamisesta tietoverkkorikollisuutta koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen (CETS N:o 185) toisesta lisäpöytäkirjasta käytäviin neuvotteluihin osallistumiseen

               LIITE

               1.TAVOITTEET

               Komission olisi neuvottelujen aikana pyrittävä seuraaviin tavoitteisiin:

               (a)Neuvotteluissa olisi varmistettava, että yleissopimus ja sen lisäpöytäkirjat ovat täysin EU:n lainsäädännön ja jäsenvaltioille siitä johtuvien velvoitteiden mukaisia, erityisesti siltä osin kuin on kyse EU:n ulkopuolisille sopimuspuolille annetuista tutkintavaltuuksista.

               (b)Neuvotteluissa olisi erityisesti varmistettava perusoikeuksien, vapauksien ja EU:n oikeuden yleisten periaatteiden, sellaisina kuin ne on vahvistettu Euroopan unionin perussopimuksissa ja perusoikeuskirjassa, kunnioittaminen, mukaan lukien oikeasuhteisuus, prosessuaaliset oikeudet, syyttömyysolettama ja rikosoikeudellisten menettelyjen kohteena olevien henkilöiden oikeus puolustukseen sekä yksityisyyden suoja ja henkilötietojen ja sähköisen viestinnän tietojen suoja, kun tällaisia tietoja käsitellään, myös kun niitä siirretään Euroopan unionin ulkopuolisten maiden lainvalvontaviranomaisille, sekä lainvalvonta- ja oikeusviranomaisten mahdolliset velvoitteet tältä osin.

               (c)Lisäksi toisen lisäpöytäkirjan olisi oltava sopusoinnussa sähköistä todistusaineistoa koskevien komission lainsäädäntöehdotusten kanssa, myös lainsäädäntövallan käyttäjien niihin lainsäädäntömenettelyn aikana mahdollisesti tekemien muutosten ja viime kädessä ehdotusten lopullisten (hyväksyttyjen) versioiden kanssa. Lisäksi olisi estettävä lainvalintatilanteet. Erityisesti tällaisen pöytäkirjan olisi mahdollisimman suuressa määrin vähennettävä sitä riskiä, että tulevan EU:n säädöksen nojalla tehdyt esittämismääräykset johtavat ristiriitaan toisen lisäpöytäkirjan sopimuspuolina olevien kolmansien maiden lainsäädännön kanssa. Jos toiseen lisäpöytäkirjaan sisällytetään asianmukaiset tietosuojaa ja yksityisyyden suojaa koskevat suojatoimet, se auttaisi EU:n palveluntarjoajia noudattamaan täysimääräisesti tietosuojaa ja yksityisyyttä koskevan EU:n lainsäädännön mukaisia velvoitteitaan, sikäli kuin tällainen kansainvälinen sopimus voisi muodostaa oikeusperustan tietojen siirrolle vastauksena lisäpöytäkirjan sopimuspuolena olevan EU:n ulkopuolisen maan viranomaisen tekemiin esittämismääräyksiin tai pyyntöihin, joissa vaaditaan rekisterinpitäjää tai henkilötietojen käsittelijää paljastamaan henkilötietoja tai sähköisen viestinnän tietoja.

               2.ERITYISKYSYMYKSET

               I. Suhde EU:n lainsäädäntöön ja muihin (mahdollisiin) sopimuksiin

               (d)Olisi varmistettava, että toinen lisäpöytäkirja sisältää irtautumislausekkeen, jonka mukaan Euroopan unionin jäsenvaltiot soveltavat edelleen keskinäisissä suhteissaan Euroopan unionin sääntöjä toisen lisäpöytäkirjan sijasta.

               (e)Toista lisäpöytäkirjaa voidaan soveltaa, jos ei ole olemassa muita yksityiskohtaisempia kansainvälisiä sopimuksia, jotka velvoittavat Euroopan unionia tai sen jäsenvaltioita ja muita yleissopimuksen sopimuspuolia, tai, jos tällaisia kansainvälisiä sopimuksia on olemassa, ainoastaan siinä määrin kuin tiettyjä seikkoja ei säännellä kyseisissä sopimuksissa. Tällaisia yksityiskohtaisempia kansainvälisiä sopimuksia olisi näin ollen pidettävä ensisijaisina suhteessa toiseen lisäpöytäkirjaan edellyttäen, että ne ovat yleissopimuksen tavoitteiden ja periaatteiden mukaisia.

               II. Keskinäisen oikeusavun tehostamista koskevat määräykset

               (f)’Pyynnöissä käytettäviä kieliä’ koskevissa määräyksissä määrätään tällä hetkellä, että pyynnöt olisi tehtävä pyynnön vastaanottavan sopimuspuolen hyväksymällä kielellä tai niihin olisi liitettävä käännös tällaiselle kielelle. Euroopan unionin olisi tuettava alustavasti hyväksyttyä tekstiluonnosta ja perusteluja.

               (g)’Keskinäistä oikeusapua hätätilanteissa’ koskevat määräykset mahdollistavat tällä hetkellä keskinäisen oikeusavun pyytämisen nopeutetussa menettelyssä lähettämällä pyynnön sähköisesti, kun pyynnön esittävä sopimuspuoli katsoo, että kyseessä on hätätilanne. Hätätilanteeksi määritellään tilanne, jossa on olemassa merkittävä ja välitön vaara luonnollisen henkilön hengelle tai turvallisuudelle. Euroopan unionin olisi tuettava alustavasti hyväksyttyä tekstiluonnosta ja perusteluja. Keskinäisen oikeusavun kattaman alan olisi oltava sama kuin yleissopimuksen 25 artiklassa.

               (h)’Videokonferensseja’ koskevien määräysten osalta Euroopan unionin olisi pyrittävä siihen, että toinen lisäpöytäkirja on yhdenmukainen Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä yleissopimuksen muiden sopimuspuolten voimassa olevien kansainvälisten sopimusten vastaavien määräysten kanssa, jos se on mahdollista. Määräysten olisi mahdollistettava se, että jäsenvaltiot voivat varmistaa sovellettavien, unionin ja jäsenvaltioiden lainsäädännöstä johtuvien menettelyllisiä oikeuksia koskevien suojatoimien noudattamisen.

               (i)’Hyväksyntämallia’ koskevien määräysten osalta Euroopan unionin olisi pyrittävä siihen, että tekstiluonnos ja perustelut sisältävät elementtejä (kuten kansallisten viranomaisten tekemien päätösten pakolliset enimmäismääräajat), joilla voidaan varmistaa, että sen käyttö johtaa nopeampiin menettelyihin; lisäksi olisi varmistettava, että palveluntarjoajiin kohdistuva rasite on kohtuullinen ja että tarvittaessa sovelletaan korjaavia toimenpiteitä.

               III.Määräykset, jotka mahdollistavat suoran yhteistyön muilla lainkäyttöalueilla sijaitsevien palveluntarjoajien kanssa

               (j)Siltä osin kuin on kyse määräyksistä, jotka koskevat ’suoraa yhteistyötä palveluntarjoajien kanssa eri lainkäyttöalueilla’, Euroopan unionin olisi varmistettava, että toinen lisäpöytäkirja on johdonmukainen EU:n lainsäädännön kanssa, että siihen sisältyy asianmukaiset suojatoimet ja palveluntarjoajille aiheutuva rasite on kohtuullinen.

               (k)’Kansainvälisiä esittämismääräyksiä’ koskevien määräysten osalta Euroopan unionin olisi varmistettava, että toiseen lisäpöytäkirjaan sisältyy perusoikeuksia koskevia asianmukaisia suojatoimia, joissa otetaan huomioon asianomaisten tietoryhmien erilaiset luottamuksellisuustasot sekä eurooppalaisiin esittämismääräyksiin sisältyvät eri tietoryhmiä koskevat suojatoimet.

               (l)Mitä tulee ’kansainvälisiä esittämismääräyksiä’ koskeviin määräyksiin, Euroopan unionin ei pitäisi vastustaa sellaisten suojatoimien ja kieltäytymisperusteiden sisällyttämistä toiseen lisäpöytäkirjaan, jotka eivät ole mukana komission sähköistä todistusaineistoa koskevissa ehdotuksissa ja lainsäädäntövallan käyttäjien niihin lainsäädäntömenettelyn aikana tekemissä muutoksissa ja viime kädessä ehdotusten lopullisissa (hyväksytyissä) versioissa. Tällaisia ovat esimerkiksi palveluntarjoajan valtion ilmoitus ja hyväksyntä sekä tuomioistuimen tai riippumattoman hallintoelimen etukäteisvalvonta, sikäli kuin tämä ei suhteettomasti vähennä toisen lisäpöytäkirjan mukaisen välineen tehokkuutta (esimerkiksi asianmukaisesti perustelluissa kiireellisissä tapauksissa). Mahdollisten lisäsuojatoimien ja kieltäytymisperusteiden ei pitäisi vaikuttaa EU:n sähköistä todistusaineistoa koskevien ehdotusten toimintaan jäsenvaltioissa.

               IV.Vahvemmat suojatoimet rajat ylittävää tiedonsaantia koskeville nykyisille käytännöille

               (m)Euroopan unionin olisi varmistettava, että toiseen lisäpöytäkirjaan sisällytetään asianmukaiset perusoikeuksia koskevat suojatoimet niiden määräysten osalta, jotka koskevat ’hakujen ja pääsyn laajentamista turvatunnusten perusteella’ ja ’tutkintatekniikoita’. Sen vuoksi tekstiluonnokseen olisi sisällytettävä myös ehto, jonka mukaan yhdistettyyn tietokonejärjestelmään tallennetut tiedot ovat laillisesti saatavilla alkuperäisestä järjestelmästä ja pääsy niihin on välttämätön ja oikeasuhteinen eikä siihen liity laitteiden turvatoimenpiteiden rikkomista jäljempänä esitettyjen suojatoimien mukaisesti.

               (n)Euroopan unionin olisi myös varmistettava, että toisella lisäpöytäkirjalla ei rajoiteta sellaisia mahdollisuuksia saada tietoja, joista tällä hetkellä säädetään jäsenvaltioissa.

               V.Suojatoimet, mukaan lukien tietosuojavaatimukset

               (o)Euroopan unionin olisi varmistettava, että toisessa lisäpöytäkirjassa määrätään direktiivissä (EU) 2016/680 ja asetuksessa (EU) 2016/679 sekä direktiivissä 2002/58/EY tarkoitetuista asianmukaisista tietosuojatoimista, jotka koskevat pyynnön esittäneen viranomaisen pyytämään sähköiseen todistusaineistoon sisältyvien henkilötietojen ja sähköisen viestinnän tietojen keruuta, siirtoa ja myöhempää käyttöä. Nämä suojatoimet olisi sisällytettävä toiseen lisäpöytäkirjaan ottaen huomioon suojatoimet, joista määrätään EU:n sopimuksissa, kuten EU:n ja Yhdysvaltojen puitesopimuksessa ja uudistetussa Euroopan neuvoston yleissopimuksessa yksilöiden suojelusta henkilötietojen automaattisessa tietojenkäsittelyssä (CETS N:o 108). Näiden suojatoimien olisi koskettava tilanteita, joissa tietoja käsitellään sekä lainvalvontaviranomaisten keskinäisen oikeusavun että lainvalvontaviranomaisten ja palveluntarjoajien suoran yhteistyön yhteydessä. Euroopan unionin olisi pyrittävä siihen, että näitä suojatoimia sovelletaan kaikkiin tutkintavaltuuksiin, sekä yleissopimuksen puitteissa jo olemassa oleviin että toisessa lisäpöytäkirjassa luotaviin valtuuksiin.

               3.ALUEELLINEN SOVELTAMINEN, VOIMAANTULO JA MUUT LOPPUMÄÄRÄYKSET

               Lisäpöytäkirjan loppumääräysten, mukaan lukien voimaantuloa, varaumia ja irtisanomista koskevat määräykset, mallina olisi mahdollisuuksien mukaan käytettävä tietoverkkorikollisuutta koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen (CETS N:o 185) määräyksiä. Vakiolausekkeista poikkeavia määräyksiä olisi käytettävä ainoastaan silloin, kun se on tarpeen toisen lisäpöytäkirjan tavoitteiden saavuttamiseksi tai sen erityisolosuhteiden huomioon ottamiseksi.


title: Suositus NEUVOSTON PÄÄTÖS valtuuksien antamisesta neuvottelujen käynnistämiseen pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin ja/tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymisestä sekä näiden vaatimusten mukaisesti myönnettyjen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevista ehdoista tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission sopimuksen (vuoden 1958 tarkistettu sopimus) tarkistamisesta

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---