Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52007SC0288

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Belgian tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2010  /* SEK/2007/0288 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 7.3.2007SEK(2007) 288 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/975 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Belgian tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2010(komission esittämä)PERUSTELUTYleistä taustaaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Kun sopimusta vuonna 2005 uudistettiin, todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen finanssipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelma, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistettu ohjelma vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetun) vakausohjelman, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetun) lähentymisohjelman). Belgia toimitti ensimmäisen vakausohjelmansa joulukuussa 1998. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 15 päivänä maaliskuuta 1999 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.Taustaa ohjelman arvioimiseksiKomissio on tutkinut Belgian uusimman tarkistetun vakausohjelman, joka toimitettiin sille 13 päivänä joulukuuta 2006, ja on antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi (ks. jäljempänä keskeiset kohdat, joita on arvioitu).Jotta voitaisiin saada kuva siitä, millaisessa kehyksessä tarkistetussa vakausohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa arvioidaan, jäljempänä esitetään tiivistelmä seuraavista seikoista:1.  talouden ja finanssipolitiikan kehitys kymmenen viime vuoden aikana2.  viimeisin arvio maan tilanteesta vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten perusteella (tiivistelmä edellistä tarkistettua vakausohjelmaa koskevasta neuvoston lausunnosta) ja3.  komission arvio joulukuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta.Talouden ja finanssipolitiikan viimeaikainen kehitysKymmenen viime vuoden analyysien perusteella voidaan yleisesti todeta, että suhdannekierto Belgiassa seuraa hyvin tarkkaan euroaluetta ja kasvuluvut ovat samanlaisia. Tämä on erityisen merkittävää siksi, että samaan aikaan Belgiassa vakautettiin julkista taloutta enemmän kuin euroalueella kokonaisuudessaan niin, että pitkä suurten alijäämien kausi saatiin päätökseen. Belgian tavoitteena on vuodesta 2000 asti ollut tasapainossa oleva rahoitusasema (tai – tähän mennessä tuloksetta – ylijäämien kerääminen), mutta se luottaa edelleen myös kertaluonteisiin toimenpiteisiin tämän tavoitteen saavuttamisessa. Julkisen velan jyrkkä supistuminen lisäsi kotimaista kysyntää ja kuluttajien luottamusta. Viimeksi kuluneen 10 vuoden aikana kotitalouksien säästämisaste on laskenut noin 20 prosentista vuonna 1995 noin 13 prosenttiin vuonna 2005. Nettovienti vaikutti myös myönteisesti talouskasvuun, mutta Belgia on menettänyt merkittäviä markkinaosuuksia, ja tämä voi vaarantaa työllisyyttä ja kasvua pitkällä aikavälillä. Belgian viennin huono tulos liittyy osittain maan vientirakenteeseen, mutta myös korkeisiin työvoimakustannuksiin. Ajallisesti rajoittamattomat työttömyyskorvaukset, vanhempien työnhakijoiden vähäiset työnhakuvelvollisuudet ja avokätiset varhaiseläkejärjestelmät selittävät, miksi työvoimaosuus Belgiassa on euroalueen alhaisimpia (erityisesti iäkkäämpien työntekijöiden).Neuvoston edellisestä ohjelmasta esittämä lausuntoNeuvosto antoi 14 päivänä helmikuuta 2006 lausunnon edellisestä tarkistetusta vakausohjelmasta, joka kattoi vuodet 2005–2009. Neuvosto oli sitä mieltä, että julkisen talouden rahoitusasema on yleisesti terve ja ohjelmassa suunniteltu velan vähentämisen jatkaminen on esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta julkisen talouden hoidosta. Kertaluonteisiin toimenpiteisiin turvautuminen kauden alussa osoittaa selkeästi, että tarvitaan ohjelmakauden alkuun ajoittuvaa rakenteellista vakauttamista. Neuvosto kehotti Belgiaa harkitsemaan toimia, joilla vältetään rakenteellisen rahoitusaseman heikkeneminen vuonna 2006, ja toteuttamaan tarvittavat toimet kunnianhimoisten julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseksi seuraavina vuosina.Komission arvio kansallisesta uudistusohjelmastaBelgia on esittänyt kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman, jonka täytäntöönpanosta toimitettiin kertomus 16 päivänä lokakuuta 2006. Belgian kansallisessa uudistusohjelmassa pidetään keskeisinä haasteina/painopisteinä seuraavia: julkisen talouden kestävyys, työvoimakustannusten alentaminen, dynaamisempien työmarkkinoiden luominen, talouden elvyttäminen investoinneilla ja uudistuksilla, sosiaaliturvajärjestelmän parantaminen sekä ympäristönsuojelun ja kasvun välisen synergian lisääminen.Komission tätä ohjelmaa koskevasta arviosta (joka hyväksyttiin osana joulukuussa 2006 esitettyä vuotuista seurantakertomusta [2] ) kävi ilmi, että Belgia edistyy hyvin vuosien 2005–2008 kansallisen uudistusohjelmansa toteuttamisessa ja vahvistamisessa. Vaikka julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen kohdistuu tietty riski väestön ikääntyessä, poliittiset puitteet ovat yleisesti ottaen asianmukaiset. Huolimatta siitä, että T&K-toiminnassa saavutettu edistys on ollut vain keskinkertaista, Belgia toteuttaa parhaillaan ilmoitettuja toimenpiteitä mikrotalouden alalla ja vahvistaa nykyisiä uudistuksia investointien lisäämiseksi. Työllisyyden osalta kuva on monivivahteisempi, ja Belgian on ryhdyttävä toimiin saavuttaakseen EU:n laajuiset työllisyysastetavoitteet erityisesti vanhempien työntekijöiden kohdalla.Ottaen huomioon havaitut vahvuudet ja heikkoudet suositettiin, että Belgia toteuttaisi toimia työvoiman verotaakan keventämiseksi ja työttömyyden alueellisten erojen vähentämiseksi.Keskeiset kohdat, joita on arvioitu Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan (vakausohjelmat) ja 9 artiklan 1 kohdan (lähentymisohjelmat) nojalla on arvioitu seuraavat seikat: ovatko ohjelman taustalla olevat taloutta koskevat oletukset realistisia; mikä on jäsenvaltioiden esittämä keskipitkän aikavälin tavoite ja onko sopeutusura sopiva; ovatko sopeutusuran suhteen toteutettavat ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi suhdannekierron aikana; arvioitaessa keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa: toteutetaanko sopeutustoimia enemmän taloudellisesti hyvinä aikoina (taloudellisesti huonoina aikoina sopeutustoimia voidaan toteuttaa vähemmän) ja – euroalueen ja ERM II -jäsenvaltioiden osalta – pyrkiikö jäsenvaltio vuosittain parantamaan suhdannetasoitettua rahoitusasemaansa ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi); määriteltäessä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa (jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tavoitettaan) tai sallittaessa väliaikainen poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta (jäsenvaltiot, jotka ovat saavuttaneet tavoitteensa): sellaisten huomattavien rakenneuudistusten toteuttaminen, jotka tuovat suoria pitkäaikaisia kustannussäästöjä (myös potentiaalista kasvua lisäämällä) ja joilla on sen vuoksi todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen (edellyttäen, että säilytetään riittävä varmuusmarginaali, jolla varmistetaan, ettei 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity, ja edellyttäen, että julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan palaavan takaisin keskipitkän aikavälin tavoitteeseen ohjelmakaudella); erityistä huomiota on kiinnitettävä eläkeuudistuksiin, joilla otetaan käyttöön monipilarinen järjestelmä, johon sisältyy pakollinen täysin rahastoiva pilari; vastaako jäsenvaltion talouspolitiikka talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelmassa esitettyjen makrotaloudellisten oletusten realistisuutta arvioidaan komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen perusteella ja soveltaen yhteisesti sovittuja menetelmiä, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa. Arvioitaessa, vastaako ohjelma talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, käytetään perustana vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyviä julkista taloutta koskevia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Arviointi kattaa myös seuraavat: kuinka velkasuhde on kehittynyt ja miltä julkisen talouden kestävyys näyttää pitkällä aikavälillä. Näihin olisi vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2005 annetun neuvoston selvityksen mukaan kiinnitettävä riittävästi huomiota julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnassa. Komission 12 päivänä lokakuuta 2006 antamassa tiedonannossa määritellään, kuinka pitkän aikavälin kestävyyttä olisi arvioitava[3]; kuinka hyvin ohjelma on sopusoinnussa jäsenvaltion esittämän, kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman kanssa. Eurooppa-neuvostolle 7 päivänä kesäkuuta 2005 esittämiensä vuosien 2005–2008 julkista taloutta koskevien laajojen suuntaviivojen saatteessa Ecofin-neuvosto totesi, että kansallisten uudistusohjelmien olisi vastattava vakaus- ja lähentymisohjelmia; onko noudatettu käytännesääntöjä[4], joissa muun muassa määrätään vakaus- ja lähentymisohjelmien yhteisestä rakenteesta ja tietotaulukoista. |-  Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/975 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Belgian tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2010EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:4.  Neuvosto tarkasteli [27 päivänä maaliskuuta 2007] Belgian tarkistetun vakausohjelman, joka kattaa vuodet 2006–2010[6].5.  Ohjelman perustana olevan makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu hidastuu vuoden 2006 2,7 prosentista keskimäärin 2,2 prosenttiin ohjelman jäljellä olevalla kaudella. Saatavilla olevien tietojen perusteella tämä skenaario näyttää perustuvan realistisiin kasvuoletuksiin. Myös ohjelmassa esitetyt inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta.6.  Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämäksi arvioidaan 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, kun edellisessä tarkistetussa vakausohjelmassa tavoitteeksi oli asetettu tasapainossa oleva rahoitusasema. Vuonna 2006 suhdannekehitys osoittautui selvästi edellisessä tarkistuksessa odotettua paremmaksi ja menotilanne kehittyi pitkälti odotusten mukaisesti, mutta tulot olivat odotettua alhaisemmat (etenkin koska vuoden 2006 toisella vuosipuoliskolla kävi selväksi, että vuonna 2001 toteutetun välittömän verotuksen uudistuksen loppuvaiheen vaikutukset oli aliarvioitu). Saamatta jääneiden tulojen korvaamiseksi (osittain) ja tasapainossa olevan rahoitusaseman toteutumisen varmistamiseksi lisättiin kertaluonteisia toimenpiteitä. Tästä syystä julkisen talouden rakenteellinen rahoitusasema (suhdannetasoitettu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä) heikkeni huomattavasti vuonna 2006.7.  Ohjelmassa esitetyn julkisen talouden keskipitkän aikavälin strategian päätavoitteena on varmistaa yhä korkean velkasuhteen (noin 90 prosenttia vuonna 2006) jatkuva supistuminen alle 75 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2010 keräämällä vähittäin nimellisiä ylijäämiä (0,3 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2007 0,9 prosenttiin vuonna 2010) tuleviin ikääntymisen vaikutuksiin valmistautumiseksi. Perusylijäämän, joka on supistunut vuodesta 2001 (jolloin se oli 7 prosenttia suhteessa BKT:hen), oletetaan vakiintuvan noin 4,1 prosentiksi suhteessa BKT:hen. Sopeutus johtuu lähes kokonaan menojen vähenemisestä (1 ¼ prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuosina 2006–2010). Menojen väheneminen selittyy pääasiassa laskeneilla korkomenoilla (¾ prosenttiyksikköä) velan vähennyttyä, mutta säästöä syö osittain valtion tulojen väheneminen (½ prosenttiyksikköä). Vuoden 2007 jälkeiset ennusteet ohjelmassa perustuvat suurelta osin oletukseen, että politiikka säilyy ennallaan, vaikka näyttää (implisiittisesti) myös siltä, että ohjelmassa turvaudutaan edelleen kertaluonteisiin toimenpiteisiin julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseksi. Strategia on pitkälti samanlainen kuin edellisessä vakausohjelman tarkistuksessa esitetty strategia makrotalouden skenaarion pysyessä suurelta osin muuttumattomana.8.  Koska ohjelmassa ei anneta tietoja kertaluonteisten ja muiden väliaikaisten toimenpiteiden käytöstä vuoden 2007 jälkeen, julkisen talouden rakenteellista rahoitusasemaa ei voida vuodesta 2008 eteenpäin laskea ohjelmassa annettujen tietojen perusteella. Jos oletetaan, että kertaluonteisten toimenpiteiden suhteellinen vaikutus pysyy samana vuoden 2007 jälkeen, yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun julkisen talouden rakenteellinen rahoitusasema parantunee vuoden 2006 noin -0,4 prosentista suhteessa BKT:hen 0,7 prosenttiin ohjelmakauden lopussa. Edellisen tarkistetun vakausohjelman tapaan ohjelmassa esitetään julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteeksi rakenteellisesti ylijäämäinen rahoitusasema, joka on ohjelmassa määrä saavuttaa vuoteen 2008 mennessä, mikäli kertaluonteisten toimenpiteiden vaikutus on enintään 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämä on vuotta myöhemmin kuin edellisessä tarkistuksessa. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arviolta noin 1 ¼ prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) tiukempi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite sijoittuu euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä asetetulle vaihteluvälille; tavoite on myös tiukempi kuin mitä julkinen velka suhteessa BKT:hen ja potentiaalisen tuotannon keskimääräinen kasvu edellyttäisivät pitkällä aikavälillä.9.  Julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa hieman ennakoitua huonompi. Tämä koskee erityisesti vuotta 2007, koska talousarvio vaikuttaa jonkin verran optimistiselta, eikä siinä aina esitetä riittävän yksityiskohtaisia tietoja suunnitelluista toimenpiteistä (mm. kiinteistöjen myyntiin liittyvät kertaluonteiset toimenpiteet tai eläkevastuiden siirto julkisilta yrityksiltä, joita ei ole eritelty tarkemmin). Belgia on yleensä saavuttanut julkisen talouden nimellistavoitteet hyvin, mutta vuoden 2007 tavoitteen saavuttamiseen tarvittaneen lisätoimenpiteitä. Vaikka talousarvioon vuoden sisällä tehtävät muutokset ovatkin yleisiä Belgiassa, ne saattavat viivästyä kesäkuuksi 2007 suunniteltujen kansallisten vaalien vuoksi. Tavoitetta huonommalla toteutumalla vuonna 2007 olisi myös kerrannaisvaikutuksia seuraaviin vuosiin. Vuodesta 2008 alkaen on olemassa vaara, ettei päättyneitä kertaluonteisia toimenpiteitä korvata rakenteellisilla toimenpiteillä.10.  Tämän riskinarvioinnin perusteella on mahdollista, ettei ohjelmassa esitetty finanssipolitiikan viritys riitä varmistamaan keskipitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamista vuoteen 2008 mennessä ohjelmassa suunnitellulla tavalla. Kuten edellä todetaan, keskipitkän aikavälin tavoite on kuitenkin vaativampi kuin mitä velkasuhde ja potentiaalisen tuotannon pitkän aikavälin keskimääräinen kasvu edellyttäisivät. Ohjelman finanssipoliittinen strategia näyttäisi riittävän varmistamaan, että saavutetaan julkisen talouden rakenteellinen rahoitusasema, joka voidaan katsoa vakaus- ja kasvusopimuksen mukaiseksi vuodesta 2008 alkaen. Lisäksi ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys näyttää tarjoavan riittävän varmuusmarginaalin sen varmistamiseksi, ettei alijäämä talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa ylitä ohjelmakaudella 3 prosentin kynnysarvoa suhteessa BKT:hen. Vauhtia, jolla julkista taloutta sopeutetaan ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, olisi tiukennettava, jotta se olisi vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä ja että sitä voidaan sopeuttaa vähemmän suhdannetilanteen ollessa huono. Riskit huomioon ottaen sopeutus kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta voi jäädä vähimmäistasoa pienemmäksi jo vuonna 2007 ja hidastua huomattavasti sen jälkeen, vaikkei talouden tilanne Belgiassa näytäkään huonolta.11.  Ohjelmassa todetaan, että velka-aste oli 87,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, mutta tähän ei sisälly rautatieyhtiö SNCB:n velan siirtämistä valtiolle vuonna 2005, mikä Eurostatin mukaan nostaa velka-astetta kyseisenä vuonna 1,7 prosentilla suhteessa BKT:hen. Tästä syystä komission yksiköt arvioivat, että valtion bruttovelka on 89,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, eli se ylittää vielä selvästi perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen, vaikka se onkin laskenut huomattavasti usean viime vuoden ajan. Ohjelmassa ennustetaan, että velkasuhde supistuu nopeasti noin 15 prosenttiyksikköä ohjelmakauden aikana. Riskinarvioinnin ja etenkin edellä mainittujen julkisen talouden tavoitteisiin kohdistuvien riskien perusteella velkasuhteen kehitys ei todennäköisesti ole aivan niin suotuisaa kuin ohjelmassa ennustetaan. Velkasuhde näyttäisi kuitenkin ohjelmakaudella olevan pienenemässä riittävästi viitearvoa kohden.12.  Väestön ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvat pitkän aikavälin vaikutukset ovat Belgiassa suuremmat kuin EU:ssa keskimäärin. Erityisesti tähän vaikuttaa eläkemenojen suuri kasvu suhteessa BKT:hen tulevina vuosikymmeninä. Vaikka julkisen talouden alkuasetelma on heikompi kuin vuonna 2005, suuren perusylijäämän ansiosta se kuitenkin omalta osaltaan lieventää vaikutuksia, joita väestön ikääntymisestä ennakoidaan aiheutuvan julkiseen talouteen pitkällä aikavälillä, mutta ei korvaa menojen merkittävää kasvua kokonaan. Lisäksi bruttovelan määrä, vaikkakin se on laskussa, ylittää yhä selvästi perustamissopimuksessa määrätyn viitearvon. Jotta velan pieneneminen jatkuisi vakaana, perusylijäämien on pysyttävä korkeina pitkän aikaa, mikä vähentäisi julkisen talouden kestävyyteen liittyviä riskejä. Belgian julkisen talouden kestävyyteen näyttää kaiken kaikkiaan liittyvän keskisuuria riskejä.13.  Vakausohjelma ei sisällä laadullista arvioita siitä, miten kansallisen uudistusohjelman täytäntöönpanosta lokakuussa 2006 esitetty kertomus vaikuttaa keskipitkän aikavälin finanssipoliittiseen strategiaan. Ohjelmassa ei myöskään esitetä järjestelmällisesti tietoja siitä, millaisia suoria julkisen talouden kustannuksia tai säästöjä aiheutuisi kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitelluista tärkeimmistä uudistuksista. Julkista taloutta koskevissa ennusteissa näytettäisiin kuitenkin otettavan huomioon, miten kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitellut toimet vaikuttavat julkiseen talouteen. Vakausohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimet vaikuttavat kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien mukaisilta. Erityisesti molempien ohjelmien tavoitteena on panna asteittain täytäntöön ”sukupolvien välinen solidaarisuussopimus” (kattava suunnitelma työllisyyden lisäämiseksi ja sosiaaliturvan vahvistamiseksi), vähentää asteittain työvoiman verotaakkaa ja toteuttaa tutkimusta ja yrittäjyyttä tukevia toimenpiteitä.14.  Ohjelmaan sisältyvä julkisen talouden strategia on pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen.15.  Vakaus- ja lähentymisohjelmia koskevissa käytännesäännöissä täsmennetyistä tietovaatimuksista voidaan todeta, että ohjelmasta puuttuu joitakin pakollisia ja vapaaehtoisia tietoja[7].Yleisenä päätelmänä voidaan todeta, että yhä korkean velan vähentämisen jatkaminen on esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta julkisen talouden hoidosta. Vaikka ohjelmaan sisältyykin ylijäämien vähittäinen kerääminen (erityisesti korkomenojen alenemisen ansiosta) nimellisesti tasapainoisesta aloitusasemasta, julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseen liittyy riskejä. Belgian uskotaan kuitenkin saavuttavan keskipitkän aikavälin tavoitteen ohjelmakauden aikana.Edellä olevan arvion perusteella Belgiaa kehotetaan:(i) varmistamaan, että julkisen talouden tavoite saavutetaan vuonna 2007, ja nopeuttamaan sopeutustahtia kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta sen jälkeen vähentämällä samalla kertaluonteisten toimenpiteiden käyttöä;(ii) ottaen huomioon korkean velka-asteen ja väestön ikääntymiseen liittyvien menojen ennustetun kasvun parantamaan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä vähintään saavuttamalla keskipitkän aikavälin tavoite ja toteuttamaan lisätoimia ikääntymisestä aiheutuvien kulujen vähentämiseksi.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |BKT:n määrä (% muutos) | VO joulukuu 2006 | 1,2 | 2,7 | 2,2 | 2,1 | 2,2 | 2,2 |KOM marraskuu 2006 | 1,1 | 2,7 | 2,3 | 2,2 | Tieto puuttuu | tieto puuttuu |VO joulukuu 2005 | 1,4 | 2,2 | 2,1 | 2,3 | 2,2 | tieto puuttuu |YKHI-inflaatio (%) | VO joulukuu 2006 | 2,5 | 2,4 | 1,9 | 1,8 | 1,8 | 1,9 |KOM marraskuu 2006 | 2,5 | 2,4 | 1,8 | 1,7 | tieto puuttuu | tieto puuttuu |VO joulukuu 2005 | 2,9 | 2,8 | 2,0 | 1,9 | 1,7 | tieto puuttuu |Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | VO joulukuu 20061 | -0,8 | -0,3 | -0,4 | -0,4 | -0,4 | -0,3 |KOM marraskuu 20065 | -1,0 | -0,6 | -0,6 | -0,7 | tieto puuttuu | tieto puuttuu |VO joulukuu 20051 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0,4 | tieto puuttuu |Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 2006 | 0,1 -2,3* | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 | 0,9 |KOM marraskuu 2006 | -2,3 | -0,2 | -0,5 | -0,5 | tieto puuttuu | tieto puuttuu |VO joulukuu 2005 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 | tieto puuttuu |Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 2006 | 4,3 1,9* | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 | 4,2 |KOM marraskuu 2006 | 1,9 | 3,9 | 3,4 | 3,2 | tieto puuttuu | tieto puuttuu |VO joulukuu 2005 | 4,3 | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 | tieto puuttuu |Suhdannetasoitettu rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 20061 | 0,8 -1,6* | 0,2 | 0,5 | 0,7 | 0,9 | 1,1 |KOM marraskuu 2006 | -1,7 | 0,1 | -0,1 | -0,1 | tieto puuttuu | tieto puuttuu |VO joulukuu 20051 | 0,4 | 0,3 | 0,6 | 0,8 | 0,9 | tieto puuttuu |Rakenteellinen rahoitusasema2 (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 20063 | tieto puuttuu | -0,4 | 0,1 | tieto puuttuu | tieto puuttuu | tieto puuttuu |KOM marraskuu 20064 | 0,2 | -0,7 | -0,2 | -0,1 | tieto puuttuu | tieto puuttuu |VO joulukuu 2005 | 0,0 | -0,3 | 0,4 | 0,7 | 0,9 | tieto puuttuu |Julkinen bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 2006 | 91,5 93,2* | 87,7 89,4* | 83,9 85,6* | 80,4 82,1* | 76,6 78,3* | 72,6 74,3* |KOM marraskuu 2006 | 93,2 | 89,4 | 86,3 | 83,2 | tieto puuttuu | tieto puuttuu |VO joulukuu 2005 | 94,3 | 90,7 | 87,0 | 83,0 | 79,1 | tieto puuttuu |Huom. |1 Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. |2 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. |3 Ohjelman mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006 ja 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007; kaikki kyseiset toimenpiteet supistavat alijäämää). Ohjelmassa ei anneta tietoja kertaluonteisten toimenpiteiden käytöstä muina vuosina. |4 Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (2,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 (lisää alijäämää) ja 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006 ja 0,1 suhteessa BKT:hen vuonna 2007 (molemmat supistavat alijäämää). |5 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 2,2 prosenttia vuonna 2005, 2,3 prosenttia vuonna 2006, 2,3 prosenttia vuonna 2007 ja 2,2 prosenttia vuonna 2008. |* Alijäämä- ja velkaluvut eivät vuoden 2005 ohjelmassa ole ESA95-standardin mukaisia. Eurostat muutti 23 päivänä lokakuuta 2006 Belgian ilmoittamia alijäämä- ja velkatietoja sen perusteella, että rautatieyhtiö SNCB:n 7 400 miljoonan suuruinen velka (2,5 prosenttia suhteessa BKT:hen) siirrettiin Belgian valtiolle (FIF/FSI - Fonds de l'infrastructure ferroviaire / Fonds voor spoorweginfrastructuur) vuonna 2005 (ks. Eurostatin lehdistötiedote nro 139/2006). ESA95-sääntöjen mukaan tällä on samansuuruinen vaikutus vuoden 2005 julkiseen velkaan; vaikutus julkiseen velkaan vuoden 2005 lopussa on 5 200 miljoonaa euroa (1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun otetaan huomioon kyseisenä vuonna suoritettu osittainen takaisinmaksu). Eurostat on muuttanut asteriskillä merkityt vuotta 2005 koskevat tiedot. Komission yksiköt ovat mekaanisesti muuttaneet asteriskillä merkityt vuosia 2006–2010 koskevat velkatiedot ESA95-standardin mukaisiksi. Velkatietojen mukautus perustuu oletukseen, että FIF/FSI:n velkakanta on säilynyt ennallaan. |Lähde: |Vakausohjelma (VO), komission yksiköiden syksyn 2006 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat |[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komission tiedonanto kevään Eurooppa-neuvostolle Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian täytäntöönpano – Tulosten vuosi , KOM(2006) 816, 12.12.2006.[3] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys EU:ssa , KOM(2006) 574, 12.10.2006, ja Euroopan komissio, talouden ja rahoituksen pääosasto (2006), The long-term sustainability of public finances in the European Union , European Economy nro 4/2006.[4] Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet , hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005.[5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Tarkistettu ohjelma toimitettiin lähes kaksi viikkoa käytännesäännöissä vahvistetun määräajan eli 1 päivän joulukuuta jälkeen.[7] Julkisen talouden alijäämään ja velkaennusteisiin eivät ohjelmassa sisälly vaikutukset, jotka johtuvat rautatieyhtiö SNCB:n velan siirtämisestä Eurostatin 23 päivänä lokakuuta 2006 tekemän päätöksen mukaisesti. Ohjelmassa ei myöskään anneta tietoja kertaluonteisten ja muiden väliaikaisten toimenpiteiden käytöstä vuosina 2008–2010.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

31999H0519

1999/519/EY: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 1999, väestön sähkömagneettisille kentille (0 Hz-300 GHz) altistumisen rajoittamisesta

Virallinen lehti nro L 199 , 30/07/1999 s. 0059 - 0070

NEUVOSTON SUOSITUS,annettu 12 päivänä heinäkuuta 1999,väestön sähkömagneettisille kentille (0 Hz-300 GHz) altistumisen rajoittamisesta(1999/519/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 152 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),sekä katsoo seuraavaa:1) perustamissopimuksen 3 artiklan b kohdan mukaisesti yhteisön toimintaan on sisällyttävä myötävaikuttaminen korkean terveyden suojelun tason saavuttamiseen. Perustamissopimuksessa määrätään myös työntekijöiden ja kuluttajien terveyden suojelusta,2) Euroopan parlamentti kehotti ionisoimattoman säteilyn haittavaikutusten torjumisesta 5 päivänä toukokuuta 1994 antamassaan päätöslauselmassa(2) komissiota antamaan lainsäädäntöehdotuksia, joilla rajoitettaisiin työntekijöiden ja väestön altistumista ionisoimattomalle sähkömagneettiselle säteilylle,3) työntekijöiden turvallisuutta ja terveyttä varten on asetettu yhteisön tason vähimmäisvaatimukset näyttöpäätetyön osalta(3). Yhteisön tason toimenpiteisiin on ryhdytty raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä(4), mihin sisältyy muun muassa työnantajien velvollisuus arvioida tehtävät, joihin liittyy erityinen riski altistua ionisoimattomalle säteilylle. On tehty ehdotus vähimmäisvaatimuksiksi työntekijöiden suojelemiseksi fysikaalisille tekijöille altistumiselta(5), ionisoimatonta säteilyä koskevat suojelutoimenpiteet mukaan lukien. Tämän vuoksi tämä suositus ei koske työntekijöiden suojelua altistumiselta sähkömagneettisille kentille työpaikalla,4) on erittäin tärkeää suojella yhteisön väestöä tutkimuksissa osoitetuilta terveyshaitoilta, joita voi aiheutua altistumisesta sähkömagneettisille kentille,5) sähkömagneettisia kenttiä koskevien toimenpiteiden on annettava kaikille yhteisön kansalaisille korkeatasoinen suoja altistumista vastaan. Jäsenvaltioiden tästä aiheesta antamien säännösten olisi perustuttava yhteisesti sovittuun järjestelmään, jotta vaikutettaisiin osaltaan suojelun yhtenäisyyden varmistamiseen koko yhteisössä,6) toissijaisuusperiaatteen mukaisesti yhteisö voi toteuttaa tällä alalla uusia toimenpiteitä, jotka eivät kuulu sen yksinomaiseen toimivaltaan, esimerkiksi väestön suojeleminen ionisoimattomalta säteilyltä, ainoastaan, jos ehdotetun toiminnan tavoitteet voidaan toiminnan laajuuden tai vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön kuin jäsenvaltioiden toteuttaman toiminnan avulla,7) väestön sähkömagneettisille kentille altistumisen rajoittamista koskevien toimien on oltava tasapainoisessa suhteessa muihin elämänlaatua parantaviin terveys- ja turvallisuusseikkoihin, joita sähkömagneettisia kenttiä lähettävät laitteet tuottavat esimerkiksi televiestinnän, energia-alan ja yleisen turvallisuuden osalta,8) on tarpeen luoda sähkömagneettisille kentille altistumista koskeva yhteisön järjestelmä, jonka tavoitteena on väestön suojelu antamalla suosituksia jäsenvaltioille,9) tämän suosituksen tavoitteena on suojella kansalaisten terveyttä ja sitä sovelletaan tämän johdosta erityisesti sellaisiin alueisiin, joilla kansalaiset ovat merkittävän ajan tämän suosituksen soveltamisalaan kuuluville vaikutuksille alttiina,10) yhteisön järjestelmässä käytetään jo olemassa olevaa laajaa tieteellistä aineistoa ja sen on perustuttava tätä aihetta koskevaan parhaaseen saatavissa olevaan tieteelliseen tietämykseen ja asiantuntemukseen ja sen on sisällettävä sähkömagneettisille kentille altistumista koskevat perusrajoitukset ja viitearvot ottaen huomioon sen, että altistumisen suositellun rajoittamisen perustana on käytetty ainoastaan osoitettuja vaikutuksia. Kansainvälinen säteilysuojelutoimikunta (ICNIRP) on antanut tätä asiaa koskevia ohjeita, jotka komission tieteellinen ohjauskomitea on hyväksynyt. Järjestelmää olisi säännöllisesti tarkistettava ja arvioitava uudelleen sähkömagneettisille kentille altistumista aiheuttavien säteilylähteiden ja käytäntöjen tekniikkaa ja sovelluksia koskevien uusien tietojen ja kehityksen pohjalta,11) perusrajoituksia ja viitearvoja olisi sovellettava kaikkeen sähkömagneettisten kenttien aiheuttamaan säteilyyn lukuun ottamatta optista säteilyä ja ionisoivaa säteilyä. Optista säteilyä koskevia tieteellisiä tietoja ja lausuntoja on edelleen tarkasteltava, ja ionisoivasta säteilystä on jo annettu yhteisön säännöksiä,12) kansallisia ja Euroopan standardointijärjestöjä (esimerkiksi CENELEC ja CEN) olisi rohkaistava kehittämään yhteisön lainsäädännön puitteissa laitteiden suunnittelua ja testausta varten standardeja, jotta voitaisiin arvioida tämän suosituksen mukaisten perusrajoitusten noudattamista,13) suositeltuja rajoituksia ja viitearvoja noudattamalla on tarkoitus luoda korkeatasoinen suoja sähkömagneettisten kenttien osoitettuja terveysvaikutuksia vastaan, mutta näin ei välttämättä vältytä säteilyn häiritseviltä tai muilta vaikutuksilta lääkinnällisten laitteiden, kuten metallisten proteesien, sydämentahdistimien, kammionvärinänpoistajien ja kuuloelinsiirrännäisten ja muiden siirrännäisten, toimintaan. Sydämentahdistimen toiminta voi häiriintyä myös säteilytason ollessa alle suosituksen viitearvojen, joten tahdistimen käytölle on varattava asianmukaiset turvatoimet, jotka eivät kuitenkaan kuulu tämän suosituksen alaan, vaan niitä käsitellään sähkömagneettista soveltuvuutta ja lääkinnällisiä laitteita koskevan lainsäädännön yhteydessä,14) tässä suosituksessa annetaan suhteellisuusperiaatetta noudattaen yleiset periaatteet ja keinot väestön suojelemiseksi sekä jätetään jäsenvaltioiden harkintaan antaa sähkömagneettisille kentille altistumista aiheuttavista säteilylähteistä ja käytännöistä yksityiskohtaisia säännöksiä ja luokitella henkilöiden altistumisolosuhteet työperäisiksi tai ei-työperäisiksi työturvallisuutta ja työterveyttä koskevien yhteisön säännösten mukaisesti,15) jäsenvaltiot voivat perustamissopimuksen mukaisesti säätää tätä suositusta korkeatasoisemmasta terveyden suojelusta,16) jäsenvaltioiden toteuttamista tätä alaa koskevista pakollisista ja vapaaehtoisista toimenpiteistä ja siitä, miten niissä on otettu huomioon tämä suositus, olisi laadittava kansalliset ja yhteisön tason kertomukset,17) sähkömagneettisten kenttien aiheuttamien riskien ja suojautumiskeinojen tuntemuksen lisäämiseksi jäsenvaltioiden olisi edistettävä tiedon ja alan käytäntöihin liittyvien sääntöjen jakamista erityisesti laitteiden suunnittelun, asennuksen ja käytön osalta, jotta altistumistasot eivät ylitä suositeltuja rajoituksia,18) olisi kansalaisilla riskeistä olevat käsitykset huomioon ottavalla tavalla kiinnitettävä huomiota asianmukaiseen tiedottamiseen sähkömagneettisiin kenttiin liittyvistä riskeistä ja niiden asianmukaiseen ymmärtämiseen,19) jäsenvaltioiden olisi pantava merkille ionisoimattomaan säteilyyn liittyvää suojelua koskevan tieteellisen tietämyksen ja teknologian kehitys ottaen huomioon varotoimenpiteisiin liittyvät näkökohdat ja säädettävä säännöllisestä tutkimuksesta ja tarkistamisesta sekä säännöllisestä arvioinnista toimivaltaisten kansainvälisten järjestöjen kuten kansainvälisen säteilysuojelutoimikunnan antamien ohjeiden perusteella,SUOSITTELEE SEURAAVAA:I Jäsenvaltioiden olisi käytettävä tähän suositukseen liittyvissä toimissaan liitteessä I olevassa A osassa annettuja merkityssisältöjä fysikaalisille suureille.II Jäsenvaltioiden olisi mahdollistaakseen terveyden korkeatasoisen suojelun sähkömagneettisille kentille altistumista vastaana) otettava käyttöön perusrajoitusten ja viitearvojen järjestelmä käyttämällä perustana liitteessä I olevaa B osaa;b) toteutettava tämän järjestelmän mukaisesti toimenpiteitä, jotka liittyvät väestön sähkömagneettista altistumista aiheuttaviin säteilylähteisiin tai -käytäntöihin, kun altistumisaika on huomattava lukuun ottamatta lääketieteellisessä tarkoituksessa tapahtuvaa altistumista, jossa perusrajoitukset ylittävät altistumisen riskit ja hyödyt on arvioitava asianmukaisella tavalla; jac) pyrittävä noudattamaan liitteessä II väestön altistumiselle vahvistettuja perusrajoituksia.III Jäsenvaltioiden olisi liitteessä II vahvistettujen perusrajoitusten noudattamisen helpottamiseksi ja edistämiseksia) otettava altistusta arvioidessaan huomioon liitteessä III esitetyt viitearvot tai jäsenvaltion mahdollisesti hyväksymät Euroopan tai kansallisen tason standardit, jotka perustuvat hyväksyttyihin tieteellisesti todistettuihin mittaus- ja laskentamenetelmiin, joiden tarkoituksena on arvioida perusrajoitusten noudattamista;b) arvioitava tilanteita, joissa eritaajuista säteilyä lähettäviä säteilylähteitä on useita, käyttämällä liitteessä IV vahvistettuja kaavoja sekä perusrajoitusten että viitearvojen osalta; jac) tarvittaessa voitava ottaa huomioon eri perusteita, kuten altistumisen keston, altistuneet kehonosat, iän ja väestön terveydentilan.IV Jäsenvaltioiden olisi otettava huomioon sekä riskit että hyödyt päättäessään siitä, ovatko tämän suorituksen mukaiset toimet tarpeen silloin, kun ne hyväksyvät toimintaperiaatteita tai toteuttavat toimenpiteitä, jotka koskevat väestön altistumista sähkömagneettisille kentille.V Jäsenvaltioiden olisi lisätäkseen tietoa sähkömagneettisille kentille altistumisen riskeistä ja parantaakseen altistumissuojaa annettava kansalaisille sopivassa muodossa tietoja sähkömagneettisten kenttien terveysvaikutuksista sekä sähkömagneettisiin kenttiin kohdistetuista toimenpiteistä.VI Jäsenvaltioiden olisi lisätäkseen tietoa sähkömagneettisten kenttien terveysvaikutuksista edistettävä ja tarkistettava kansallisten tutkimusohjelmiensa osana tehtävää sähkömagneettisiin kenttiin ja ihmisen terveyteen liittyvää tutkimusta, ottaen huomioon yhteisön ja kansainvälisen tutkimusyhteisön suositukset ja saavutukset mahdollisimman laajasta lähdeaineistosta.VII Jäsenvaltioiden olisi myötävaikuttaakseen yhtenäisen suojelujärjestelmän luomiseen sähkömagneettisille kentille altistumisen riskejä vastaan laadittava kertomuksia niistä toimenpiteistä saamistaan kokemuksista, joita ne ovat toteuttaneet tämän suosituksen kohteena olevalla alalla, ja ilmoitettava niistä komissiolle kolmen vuoden kuluttua tämän suosituksen antamisesta osoittaen, miten suositus on otettu toimenpiteissä huomioon,KEHOTTAA komissiota1) pyrkimään III jaksossa olevassa a kohdassa tarkoitettujen Euroopan tason standardien vahvistamiseen, mukaan lukien laskenta- ja mittausmenetelmät,2) edistämään sähkömagneettisille kentille altistumisesta aiheutuvien pitkän ja lyhyen aikavälin vaikutusten tutkimusta kaikkien asiaankuuluvien taajuuksien osalta tutkimuksen tämänhetkisen puiteohjelman täytäntöönpanon yhteydessä,3) jatkamaan osallistumista alan toimivaltaisten kansainvälisten järjestöjen toimintaan, ja edistämään kansainväliseen yhteisymmärrykseen pääsemistä suojaavia ja ennalta ehkäiseviä toimia koskevista suuntaviivoista ja ohjeista, ja4) seuraamaan tämän suosituksen soveltamisalaan kuuluvien seikkojen kehitystä suosituksen tarkistamiseksi ja saattamiseksi ajan tasalle ottaen huomioon myös parhaillaan tutkittavina olevat mahdolliset vaikutukset, myös asiaankuuluvat varotoimenpiteet, sekä laatimaan viiden vuoden kuluessa kertomuksen, jossa otetaan huomioon jäsenvaltioiden laatimat kertomukset sekä viimeisimmät tieteelliset tiedot ja ohjeet.Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 1999.Neuvoston puolestaS. NIINISTÖPuheenjohtaja(1) EYVL C 175, 21.6.1999.(2) EYVL C 205, 25.7.1994, s. 439.(3) EYVL L 156, 21.6.1990, s. 14.(4) EYVL L 348, 28.11.1992, s. 1.(5) EYVL C 77, 18.3.1993, s. 12 jaEYVL C 230, 19.8.1994, s. 3.LIITE IMÄÄRITELMÄTTässä suosituksessa tarkoitetaan sähkömagneettisilla kentillä sellaisia staattisia kenttiä, erittäin pienitaajuisia kenttiä ja radiotaajuisia kenttiä, mikroaallot mukaan lukien, joiden taajuus on 0 Hz-300 GHz.A. FYSIKAALISET SUUREETSähkömagneettisille kentille altistumisen yhteydessä käytetään yleisesti seuraavia kahdeksaa fysikaalista suuretta:Kosketusvirta (IC), joka vallitsee henkilön ja kohteen välillä, ilmaistaan ampeereina (A). Sähkökentässä sijaitseva sähköä johtava kohde voi varautua kentän vaikutuksesta.Virrantiheys (J) on esimerkiksi ihmiskehon tai sen osan kaltaisessa tilavuusjohtimessa kulkeva virta virran suuntaan nähden kohtisuoran tason pinta-alayksikköä kohti. Virrantiheys ilmaistaan ampeereina neliömetriä kohti (A/m²).Sähkökentän voimakkuus on vektorisuure (E), joka vastaa varautuneeseen hiukkaseen kohdistuvaa, hiukkasen liiketilasta riippumatonta voimaa. Se ilmaistaan voltteina metriä kohti (V/m).Magneettikentän voimakkuus on vektorisuure (H), joka yhdessä magneettivuon tiheyden kanssa määrittää magneettikentän annetussa avaruuden pisteessä. Se ilmaistaan ampeereina metriä kohti (A/m).Magneettivuon tiheys on vektorisuure (B), jonka vaikutuksesta syntyy liikkuviin varauksiin kohdistuva voima. Suureen arvo ilmaistaan tesloina (T). Vapaassa tilassa ja eloperäisessä väliaineessa magneettivuon tiheyden ja magneettikentän voimakkuuden vastaavuus voidaan määrittää käyttämällä kaavaa 1 A m-1 = 4π 10-7 T.Tehotiheys (S) on suure, jota käytetään erittäin suurten taajuuksien kuvaamisessa tapauksissa, joissa säteily ei tunkeudu syvälle kehoon. Suure määritellään kohteen pintaan nähden kohtisuoran säteilyn tehona kohteen pinta-alayksikköä kohti, ja se ilmaistaan watteina neliömetriä kohti (W/m²).Omninaisabsorptio (SA) määritellään biologisen kudoksen absorboimana energiana massayksikköä kohti (J/kg). Tässä suosituksessa suuretta käytetään asetettaessa rajoituksia pulssimuotoisen mikroaaltosäteilyn muille kuin lämpövaikutuksille.Ominaisarbsorptionopeus (SAR), joka määritetään keskiarvona koko keholle tai kehon osille, määritellään energian absorboitumisnopeutena kudoksen massayksikköä kohti. Se ilmaistaan watteina kilogrammaa kohti (W/kg). Koko kehon SAR-arvo on laajalti hyväksytty suure mitattaessa radiotaajuuksille altistumisen lämpöhaittavaikutuksia. Koko kehon SAR-arvon ohella käytetään paikallisia SAR-arvoja, joita tarvitaan arvioitaessa ja rajoitettaessa pieniin kehon osiin erityisissä altistusolosuhteissa syntyviä liiallisia energiakertymiä. Tällaisia olosuhteita ovat esimerkiksi kosketuksissa maahan olevan henkilön altistuminen alhaisen megahertsitaajuuden radiosäteilylle ja antennin kentän läheisyydessä tapahtuva altistuminen.Näistä suureista ovat suoraan mitattavissa magneettivuon tiheys, kosketusvirta, sähkö- ja magneettikentän voimakkuus sekä tehotiheys.B. PERUSRAJOITUKSET JA VIITEARVOTSähkömagneettisten kenttien mahdollisten terveysvaikutusten arviointiin perustuvien rajoitusten soveltamista varten on erotettava toisistaan perusrajoitukset ja viitearvot.Huomautus:Nämä perusrajoitukset ja viitearvot altistumisen rajoittamiseksi on määritelty kaiken julkaistun tieteellisen aineiston perusteellisen tarkastelun pohjalta. Tarkastelun aikana sovellettujen perusteiden avulla oli tarkoitus arvioida erilaisten ilmoitettujen tutkimustulosten luotettavuutta. Ehdotettujen altistumisrajoitusten perusteena käytettiin ainoastaan osoitettuja vaikutuksia. Pitkällä aikavälillä tapahtuneen sähkömagneettisille kentille altistumisen yhteyttä syövän syntyyn ei voitu katsoa osoitetuksi. Koska akuutteja vaikutuksia koskevien raja-arvojen ja perusrajoitusten välillä on varmuuskertoimia, joiden suuruus on arviolta 50, tämä suositus kattaa epäsuorasti mahdolliset pitkän aikavälin vaikutukset koko taajuusalueella.Perusrajoitukset. Sellaisia muuttuville sähkö-, magneetti- ja sähkömagneettisille kentille altistumiselle asetettavia rajoituksia, jotka perustuvat suoraan osoitettuihin terveysvaikutuksiin ja biologisiin tekijöihin, nimitetään perusrajoituksiksi. Kentän taajuuden mukaan rajoitusten määrittelyssä käytetään seuraavia fysikaalisia suureita: magneettivuon tiheys (B), virrantiheys (J), ominaisabsorptionopeus (SAR) ja tehotiheys (S). Magneettivuon tiheys ja tehotiheys voidaan helposti mitata altistuneesta henkilöstä.Viitearvot. Viitearvot on tarkoitettu käytettäviksi käytännön altistumismittauksissa määritettäessä sitä, onko perusrajoitusten ylittyminen todennäköistä. Osa viitearvoista on johdettu perusrajoituksista mittausten ja/tai laskennallisten keinojen avulla, kun taas osa koskee sähkömagneettisille kentille altistumisen havaitsemista ja altistumisen välillisiä haittavaikutuksia. Johdettuja suureita ovat sähkökentän voimakkuus (E), magneettikentän voimakkuus (H), magneettivuon tiheys (B), tehotiheys (S) ja raajassa kulkeva virta (IL). Havaitsemista ja muita välillisiä haittavaikutuksia koskevia suureita ovat virta (kosketusvirta) (IC) ja pulssimuotoisten kenttien osalta ominaisabsorptio (SA). Yksittäisissä altistustilanteissa voidaan verrata näiden suureiden mitattuja tai laskennallisia arvoja vastaavaan viitearvoon. Viitearvon noudattaminen takaa myös vastaavan perusrajoituksen noudattamisen. Vaikka mitattu arvo ylittäisikin viitearvon, perusrajoitus ei välttämättä ylity. Tällaisessa tilanteessa on kuitenkin tarpeen tarkistaa, onko altistus perusrajoituksen mukainen.Tähän suositukseen ei sisälly staattisia sähkökenttiä koskevia kvantitatiivisia rajoituksia. On kuitenkin suositeltavaa välttää häiritsevän voimakkaita pinnan sähkövarauksia sekä kipinäpurkauksia, jotka aiheuttavat stressiä tai epämiellyttävää oloa.Joitakin suureita, kuten magneettivuon tiheyttä (B) ja tehotiheyttä (S), käytetään tiettyjen taajuuksien osalta sekä perusrajoituksina että viitearvoina (ks. liitteet II ja III).LIITE IIPERUSRAJOITUKSETSähkömagneettisia kenttiä koskevien perusrajoitusten määrittelyssä käytetään kentän taajuuden mukaan seuraavia fysikaalisia (dosimetrisiä/eksposimetrisiä) suureita:- 0-1 Hz: Perusrajoitukset koskevat staattisten magneettikenttien (0 Hz) magneettivuon tiheyttä ja taajuudeltaan enintään 1 Hz:n muuttuvien magneettikenttien virrantiheyttä. Tavoitteena on estää sydän- ja verisuonijärjestelmään sekä keskushermostoon kohdistuvat vaikutukset.- 1 Hz-10 MHz: Perusrajoitukset koskevat virrantiheyttä; tavoitteena on estää hermojärjestelmän toimintaan kohdistuvat vaikutukset.- 100 kHz-10 GHz: Perusrajoitukset koskevat SAR-arvoa; tavoitteena on estää koko kehoon kohdistuva lämpörasitus sekä liiallinen kudoksen paikallinen kuumeneminen. Taajuudella 100 kHz-10 MHz perusrajoitukset koskevat sekä virrantiheyttä että SAR-arvoa.- 10 GHz-300 GHz: Perusrajoitukset koskevat tehotiheyttä, ja tavoitteena on estää kehon pinnalla tai lähellä pintaa olevien kudosten kuumeneminen.Perusrajoitukset (taulukko 1) asetetaan niin, että voidaan ottaa huomioon yksilölliseen herkkyyteen ja ympäristöoloihin liittyvät epävarmuustekijät sekä se, että kansalaiset ovat iältään ja terveydentilaltaan erilaisia.Taulukko 1Perusrajoitukset sähkö-, magneetti- ja sähkömagneettisille kentille (0 Hz-300 GHz)>TAULUKON PAIKKA>Huomautuksia:1. [fnof    ] on taajuus hertseinä (Hz).2. Virrantiheyden perusrajoituksen tarkoituksena on antaa suoja pään ja vartalon keskushermostokudosten akuuttia altistumista vastaan. Rajoitukseen sisältyy varmuuskerroin. Erittäin pienitaajuisia kenttiä koskevat perusrajoitukset perustuvat osoitettuihin keskushermostoon kohdistuviin haitallisiin vaikutuksiin. Kyseiset akuutit vaikutukset ovat pääasiassa hetkellisiä, eikä ole tieteellisiä perusteita lyhytaikaista altistumista koskevien perusrajoitusten muuttamiseksi. Koska perusrajoituksessa viitataan kuitenkin keskushermostoon kohdistuviin haitallisiin vaikutuksiin, perusrajoituksen mukaisesti voidaan mahdollisesti sallia samoissa altistusolosuhteissa suurempia virrantiheyksiä muiden kehon kudosten kuin keskushermoston osalta.3. Koska keho ei ole sähköisesti homogeeninen, virrantiheys olisi ilmoitettava keskimääräisenä virran suuntaan nähden kohtisuoraa 1 cm²:n alaa kohti.4. Enintään 100 kHz:n taajuudet: huippuvirrantiheysarvo lasketaan kertomalla tehollisarvo (rms value)>VIITTAUS KAAVIOON>([sim     ]1,414). Kun pulssin kesto on tp, perusrajoituksissa sovellettava vastaava taajuus olisi laskettava kaavalla [fnof    ]=1/(2tp).5. Enintään 100 kHz:n taajuudet ja pulssimuotoiset magneettikentät: pulssin maksimivirrantiheys voidaan laskea nousu- ja laskuaikojen sekä magneettivuon tiheyden maksimivaihtelun perusteella. Indusoituneen virran tiheyttä voidaan sitten verrata vastaavaan perusrajoitukseen.6. Kaikki SAR-arvot ilmoitetaan keskimääräisinä 6 minuutin jaksoa kohti.7. Paikallisen SAR:n keskimääräinen arvo lasketaan 10 gramman yhtenäistä kudosmassaa kohti. Altistuksen arvioinnissa käytetään näin saatua SAR:n maksimiarvoa. Kyseisen 10 gramman kudosmassan on tarkoitus olla yhtenäistä kudosta, jolla on tasaisesti lähes yhteneväiset sähköiset ominaisuudet. Yhtenäisen kudoksen massan käsitteen määrittelyn yhteydessä todetaan, että tällaista käsitettä voidaan soveltaa laskennallisessa dosimetriassa, mutta että se voi aiheuttaa vaikeuksia suoria fysikaalisia mittauksia suoritettaessa. Yksinkertaista, esimerkiksi kudoksen massan tilavuuteen perustuvaa geometristä menetelmää voidaan käyttää sillä edellytyksellä, että lasketut dosimetriset suureet ovat arvoiltaan altistumisohjeiden mukaisissa rajoissa.8. Kun pulssin kesto on tp, perusrajoituksissa sovellettava vastaava taajuus olisi laskettava kaavalla [fnof    ]=1/(2tp). Taajuudeltaan 0,3-10 GHz olevan pulssialtistuksen sekä pään paikallisaltistuksen osalta suositellaan, että lämpölaajentumisen aiheuttamien, kuuloaistimuksina havaittavien vaikutusten rajoittamiseksi ja välttämiseksi sovelletaan lisäksi toista perusrajoitusta. Tämän lisärajoituksen mukaan SA-arvo ei saisi olla yli 2 mJ kg-1 laskettuna keskimäärin 10 grammaan kudosmassaa kohti.LIITE IIIVIITEARVOTAltistuksen viitearvot on tarkoitettu mitattujen suurearvojen vertailukohdaksi. Kun noudatetaan kaikkia viitearvoja, noudatetaan samalla myös perusrajoituksia.Vaikka mitattu arvo ylittää viitearvon, perusrajoitus ei välttämättä ylity. Tällaisessa tilanteessa on kuitenkin tarpeen arvioida, onko altistus perusrajoitusten alapuolella.Altistuksen rajoittamiseen tähtäävät viitearvot perustuvat sellaista tilannetta varten asetettuihin perusrajoituksiin, jossa kentän ja altistuvan henkilön välinen vuorovaikutus on suurin. Näin saavutetaan paras mahdollinen suojataso. Viitearvot esitetään yhteenvetona taulukoissa 2 ja 3. Viitearvojen pitäisi yleensä olla spatiaalisia keskiarvoja altistuvan henkilön koko kehosta, kuitenkin siten, että paikallisaltistusta koskevia perusrajoituksia ei ylitetä.Viitearvojen käyttö ei sovellu tiettyihin tilanteisiin, joissa altistus on erityisen paikallista, esimerkiksi ihmisen pään altistuminen kädessä pidettävästä puhelimesta aiheutuvalle säteilylle. Tällaisissa tapauksissa olisi suoraan arvioitava paikallisaltistusta koskevan perusrajoituksen noudattamista.Kenttiä koskevat arvotTaulukko 2Viitearvot sähkö-, magneetti- ja sähkömagneettisille kentille (0 Hz-300 GHz, häiriöttömät tehollisarvot)>TAULUKON PAIKKA>Huomautuksia:1. [fnof    ] on taajuussarakkeessa ilmoitettu taajuus.2. 100 kHz-10 GHz:n taajuudet: Seq, E², H², ja B² ilmoitetaan 6 minuutin jakson keskiarvoina.3. Yli 10 GHz:n taajuudet: Seq, E², H², ja B² ilmoitetaan 68/[fnof    ]1,05 minuutin jakson keskiarvoina ([fnof    ] ilmoitetaan gigahertseinä).4. E-kenttää koskevaa arvoa ei aseteta kentille, joiden taajuus on alle 1 Hz, sillä nämä ovat käytännössä staattisia sähkökenttiä. Useimmat ihmiset eivät havaitse häiritseviä pintasähkövarauksia kentän voimakkuuden ollessa alle 25 kV/m. Stressiä tai epämiellyttävää oloa aiheuttavia kipinäpurkauksia on syytä välttää.Huomautus:Erittäin pienitaajuisille kentille altistumiselle ei aseteta korkeampia viitearvoja, jos kyseessä on lyhytkestoinen altistuminen (ks. taulukon 1 huomautus 2). Monissa tapauksissa vaikka mitatut arvot ylittävät viitearvot, se ei kuitenkaan välttämättä tarkoita sitä, että perusrajoitukset ylittyvät. Jos altistumisen välillisten vaikutusten (kuten heikot sähköiskut) haitalliset terveysvaikutukset voidaan välttää, voidaan yleiset väestöä koskevat viitearvot ylittää sillä ehdolla, että virrantiheyden perusrajoituksia ei ylitetä. Monissa käytännön altistumistilanteissa viitearvojen mukaiset erittäin pienitaajuiset kentät indusoivat keskushermostokudoksiin virtaa, jonka tiheys on perusrajoituksia alempi. Tiedetään myös, että jotkut yleisesti käytössä olevat laitteet muodostavat paikallisia kenttiä, joiden arvot ylittävät viitearvot. Tämä tilanne ilmenee kuitenkin yleensä sellaisissa altistumisolosuhteissa, joissa perusrajoitukset eivät ylity kentän ja kehon välisen heikon kytkennän vuoksi.Huippuarvojen osalta sovelletaan E-kentän voimakkuuteen (V/m), H-kentän voimakkuuteen (A/m) ja B-kenttään (μT) seuraavia arvoja:- Enintään 100 kHz:n taajuudet: huippuarvo lasketaan kertomalla tehollisarvo (rms)>VIITTAUS KAAVIOON>([sim     ]1,414). Kun pulssin kesto on tp vastaava taajuus lasketaan kaavalla [fnof    ] = 1/(2tp).- 100 kHz-10 MHz:n taajuudet: huippuarvo lasketaan kertomalla tehollisarvo tekijällä10α, jossa>VIITTAUS KAAVIOON>; f ilmaistaan hertseinä.- 10 MHz-300 GHz:n taajuudet: huippuarvo lasketaan kertomalla tehollisarvo 32:lla.Huomautus:Matalataajuisten pulssimuotoisten ja/tai hetkellisten kenttien osalta on asetettu yleisellä tasolla taajuuskohtaiset perusrajoitukset ja viitearvot, joista voidaan johtaa pulssimuotoisille ja/tai hetkellisille lähteille altistumisen riskiarviot ja altistumista koskevat ohjeet. Varovainen lähestymistapa edellyttää, että pulssimuotoisen tai hetkellisen sähkömagneettisen kentän signaali esitetään kuvaamalla sen osat jokaisen taajuuskaistan osalta Fourierin spektrinä, jota voidaan sitten verrata kyseisiä taajuuksia koskeviin viitearvoihin. Voidaan myös soveltaa yhtäaikaisen eri säteilytaajuuksille altistumisen yhteenlaskukaavaa sen arvioimiseksi, pysytäänkö perusrajoitusten rajoissa.Vaikka pulssimuotoisten kenttien biologisten vaikutusten ja huippuarvojen suhteesta on varsin vähän tietoa, suositellaan, että kun kentän taajuus ylittää 10 MHz, pulssin leveyden keskimääräinen Seq-arvo olisi korkeintaan 1000 kertaa viitearvon suuruinen tai että kentän voimakkuus olisi korkeintaan 32 kertaa kentän voimakkuudelle asetetun viitearvon suuruinen. Kun taajuus on 0,3:sta useaan gigahertsiin tai kun kyse on pään paikallisaltistuksesta, on lämpölaajentumisen aiheuttamien kuuloaistimuksina havaittavien vaikutusten rajoittamiseksi ja välttämiseksi rajoitettava pulssien aiheuttamaa ominaisabsorptiota. Vaikutuksen laukaiseva SA-raja-arvo on näillä taajuuksilla 4-16 mJ kg-1, mikä vastaa 30 us:n kestoisten pulssien osalta suuruudeltaan 130-520 W kg-1 olevaa SAR:n huippuarvoa aivoissa. 100 kHz:n ja 10 MHz:n välisillä taajuuksilla kentän voimakkuuden huippuarvo saadaan interpolaation avulla siten, että interpolaatiossa käytettävä alempi arvo on 1,5 kertaa 100 kHz:n taajuudella mitattu huippuarvo ja ylempi arvo 32 kertaa 10 MHz:n taajuudella mitattu huippuarvo.Kosketusvirrat ja raajassa kulkevat virratAina 110 MHz:n taajuuksiin saakka suositellaan käytettäväksi lisäviitearvoja, jotta vältyttäisiin kosketusvirran aiheuttamilta vaaroilta. Kosketusvirtaan liittyvät viitearvot on esitetty taulukossa 3. Kosketusvirran viitearvoja määritettäessä on otettu huomioon, että biologisen reaktion laukaiseva kosketusvirran raja-arvo on aikuisilla naisilla noin kaksi kolmasosaa ja lapsilla puolet aikuisten miesten vastaavasta arvosta.Taulukko 3Viitearvot kosketuksesta sähköä johtavan kohteen kanssa aiheutuvalle kosketusvirralle (f kilohertseinä)>TAULUKON PAIKKA>Taajuuden ollessa 10 MHz-110 MHz suositellaan minkä tahansa raajan lävitse kulkevan virran viitearvoksi 45 mA. Näin pyritään rajoittamaan 6 minuutin jaksoa kohti laskettua paikallista SAR-arvoa.LIITE IVYHTÄAIKAINEN ALTISTUMINEN ERI SÄTEILYTAAJUUKSILLEAltistuttaessa samanaikaisesti usealle eritaajuiselle kentälle on otettava huomioon se mahdollisuus, että altistusten vaikutukset voivat kumuloitua. Kumulaatioon perustuvat laskelmat on suoritettava erikseen kunkin vaikutuksen osalta, kehoon kohdistuvat lämpö- ja sähköstimulaatiovaikutukset olisi siten arvioitava erikseen.PerusrajoituksetTilanteessa, jossa henkilö altistuu samanaikaisesti usealle eritaajuiselle kentälle, on perusrajoitusten osalta sovelletettava seuraavia kriteerejä.Sähköstimulaation osalta taajuuden ollessa 1 Hz-10 MHz lisätään indusoituneen virran tiheys seuraavasti:>VIITTAUS KAAVIOON>Lämpövaikutusten osalta - koskee yli 100 kHz:n taajuuksia - lisätään ominaisabsorptionopeus ja tehotiheys seuraavasti:>VIITTAUS KAAVIOON>joissaJi on virrantiheys taajuudella iJL,i on taulukossa 1 esitetty virrantiheyden perusrajoitus taajuudella iSARi on altistuksen aiheuttama SAR-arvo taajuudella iSARL on taulukossa 1 esitetty SAR-arvon perusrajoitusSi on tehotiheys taajuudella iSL on taulukossa 1 esitetty tehotiheyden perusrajoitus.ViitearvotSovellettaessa perusrajoituksia olisi kentän voimakkuuden viitearvojen osalta sovellettava seuraavia kriteerejä:Indusoituneen virran tiheyden ja sähköstimulaation osalta taajuuden ollessa enintään 10 MHz kenttiä koskeviin viitearvoihin sovelletaan seuraavaa kahta edellytystä:>VIITTAUS KAAVIOON>ja>VIITTAUS KAAVIOON>joissaEi on sähkökentän voimakkuus taajuudella iEL,i on taulukossa 2 ilmoitettu sähkökentän voimakkuuden viitearvoHj on magneettikentän voimakkuus taajuudella jHL,j on taulukossa 2 ilmoitettu magneettikentän voimakkuuden viitearvoa = 87 V/m ja b = 5 A/m (6,25 μT).Toisin kuin sekä työperäistä että yleistä altistusta käsittelevissä ICNIRP:n ohjeissa(1) tässä esitettyjen laskentakaavojen raja arvot vastaavat väestön altistusoloja yleisesti.Vakioiden (a ja b) käyttö yli 1 MHz:n tajuisten sähkökenttien ja yli 150 kHz:n magneettikenttien yhteydessä perustuu siihen, että laskentakaavojen perustana on indusoituneen virran tiheys eikä sitä pidä sekoittaa lämpövaikutusten esiintymisoloihin. Jälkimmäiset ovat perustana muuttujalle EL,i yli 1 Mhz:n taajuudella ja muuttujalle HL,j yli 150 kHz:n taajuudella. Arvot on esitetty taulukossa 2.Yli 100 kHz:n taajuuksilla esiintyvien lämpövaikutusten osalta kenttien viitearvoihin olisi sovellettava seuraavia kahta kriteeriä:>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>joissaEi on sähkökentän voimakkuus taajuudella iEL,i on taulukossa 2 ilmoitettu sähkökentän voimakkuuden viitearvoHj on magneettikentän voimakkuus taajuudella jHL,j on taulukossa 2 saatu magneettikentän viitearvoc= 87/f1/2 V/m ja d= 0,73/f A/m.Myös tässä yhteydessä jotkin raja-arvot on mukautettu vastaamaan vain yleistä altistusta toisin kuin ICNIRP:n ohjeissa.Raajassa kulkevaan virtaan sovelletaan seuraavista kriteereistä ensimmäistä ja kosketusvirtaan jälkimmäistä:>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>joissaIk on raajassa kulkevaa virtaa edustava tekijä taajuudella kIL,k on raajassa kulkevan virran viitearvo eli 45 mAIn on kosketusvirtaa edustava tekijä taajuudella nIC,n on kosketusvirran viitearvo taajuudella n (ks. taulukko 3).Edellä esitettyjen laskentakaavojen taustalla on oletuksena, että useasta eritaajuisesta lähteestä peräisin olevien kenttien vaiheet summautuvat haitallisimmalla tavalla. Tyypillisissä altistustilanteissa vallitsevat altistustasot voivat näin ollen käytännössä olla lievempiä kuin edellä olevien laskentakaavojen perusteella saadut viitearvot.(1) International Commission on Non-Ionizing Radiation Protection. Guidelines for Limiting Exposure to Time-Varying Electric, Magnetic, and Electromagnetic Fields (up to 300 GHz). Health Physics 74(4): 494-522 (1998).Response to Questions and Comments on ICNIRP. Health Physics 75(4): 438-439 (1998).


title: Suositukset tuomioistuimille ennakkoratkaisupyyntöjen tekemisestä

text:
               1.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/1

      SUOSITUKSET

   tuomioistuimille ennakkoratkaisupyyntöjen tekemisestä
   2014/C 30/01
   Suositusten suomenkielinen versio on jo julkaistu 6. marraskuuta 2012 virallisessa lehdessä C 338.


Avis juridique important

|

31999H0063

1999/63/EY: Komission suositus, annettu 13 päivänä tammikuuta 1999, metallirahojen, mitaleiden ja rahakkeiden keräilykappaleista (tiedoksiannettu numerolla SEK(1999) 24/2)

Virallinen lehti nro L 020 , 27/01/1999 s. 0061 - 0062

KOMISSION SUOSITUS,annettu 13 päivänä tammikuuta 1999,metallirahojen, mitaleiden ja rahakkeiden keräilykappaleista (tiedoksiannettu numerolla SEK(1999) 24/2) (1999/63/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 155 artiklan,sekä katsoo, että(1) eurosta tulee rahaliittoon osallistuvien jäsenvaltioiden valuutta 1 päivästä tammikuuta 1999; 1 päivästä tammikuuta 1999 31 päivään joulukuuta 2001 kestävänä siirtymäkautena euro on olemassa vain tilirahana; eurosetelit ja -metallirahat lasketaan liikkeeseen 1 päivästä tammikuuta 2002; euron seteleitä ja metallirahoja käytetään niiden vuonna 2002 tapahtuvasta käyttöönotosta lähtien koko euroalueella,(2) euroon siirtymisen helpottamiseksi on tarpeen välttää sekaannuksen aiheuttamista kansalaisten keskuudessa; kolmen vuoden siirtymäkauden aikana ihmiset eivät tunne uusia euron metallirahoja ja seteleitä, ja siksi heidän harhauttamisensa ja pettämisensä voi olla tavallista helpompaa; euroa on suojattava yhtä hyvin kaikissa jäsenvaltioissa,(3) sekaannusten vaaran vähentämiseksi siirtymäkauden aikana on suotavaa kieltää Euroopan unionin alueella kaikki eurokeräilyrahat tai mitalit tai rahakkeet, joissa on sana "euro" tai "eurosentti" tai joiden kuva on samankaltainen kuin eurometallirahan yhteisellä sivulla oleva,(4) edellä mainitun kiellon toteuttamiseksi jäsenvaltioiden ei pidä siirtymäkauden aikana laskea liikkeeseen euromääräisiä keräilyrahoja eikä jäsenvaltioiden virallisten rahapajojen eikä yksityisten liikkeeseenlaskijoiden pidä laskea liikkeeseen myyntiä eikä muita kaupallisia tarkoituksia varten edellä kuvatun kaltaisia mitaleja eikä rahakkeita; jotta vältettäisiin se, että kolmansien valtioiden liikkeeseen laskemia, edellä kuvatun kaltaisia mitaleja tai rahakkeita olisi liikkeessä yhteisön alueella, kiellon ei tule koskea vain liikkeeseenlaskemista vaan myös kyseisten keräilyrahojen, mitalien ja rahakkeiden myyntiä, tuotantoa, varastointia, maahantuontia ja jakelua myyntiin tai muihin kaupallisiin tarkoituksiin,(5) keräilytarkoituksiin valmistettujen eurometallirahojen kieltoa siirtymävaiheen aikana on tukenut 23 päivänä marraskuuta kokoontunut Ecofin-neuvosto; joissakin jäsenvaltioissa on olemassa tai aiotaan antaa tämän suosituksen suuntaista lainsäädäntöä mitaleista ja rahakkeista,(6) on toivottavaa, että kolmannet maat tukevat Euroopan unionia sen pyrkiessä suojaamaan kansalaisiaan sekaannuksilta ja petoksilta, ja että ne siksi välttävät keräilykäyttöön tarkoitettujen edellä kuvatun kaltaisten metallirahojen, mitalien ja rahakkeiden liikkeeseenlaskemista siirtymäkauden aikana;ANTAA SEURAAVAN SUOSITUKSEN:1 artikla MääritelmätTässä suosituksessa esiintyvät käsitteet määritellään seuraavasti:a) "keräilymetallirahoilla" tarkoitetaan muisto- ja juhlarahoja, jotka ovat laillisia maksuvälineitä, mutta joita ei ole tuotettu liikkeeseenlaskua varten;b) "mitaleilla ja rahakkeilla" tarkoitetaan pyöreitä metalliesineitä, jotka näyttävät metallirahoilta, mutta jotka eivät ole laillisia maksuvälineitä (eli joita ei ole laskettu liikkeeseen kansallisen tai ulkomaisen säädöksen nojalla);c) "euro" on euroalueeseen osallistuvien jäsenvaltioiden laillinen valuutta, joka on määritelty euron käyttöönotosta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 974/98 2 artiklassa;d) "siirtymäkausi" on ajanjakso, joka alkaa 1 päivänä tammikuuta 1999 ja päättyy 31 päivänä joulukuuta 2001.2 artikla Suositeltavat käytännötSiirtymäkautena sovelletaan seuraavia suositeltavia käytäntöjä:1. Jäsenvaltioiden ei tule laskea liikkeeseen euromääräisiä keräilymetallirahoja. Tämä rajoitus koskee samoin keräilymetallirahoja, joilla on sekä euroina että kansallisena valuuttana ilmoitettu arvo.2. Sellaisten keräilyrahojen, mitalien ja rahakkeiden myyntiä ja tuotantoa, liikkeeseenlaskua, varastointia, maahantuontia ja jakelua myyntiä tai muita kaupallisia tarkoituksia varten, joissa on sana "euro" tai "eurosentti" tai joiden kuva on samanlainen kuin eurometallirahan yhteisellä sivulla esiintyvä tai jonka lyömisestä näihin metallirahoihin tulevaisuudessa on jo virallisesti päätetty, ei saa harjoittaa.3 artikla Jäsenvaltioiden täytäntöönpanotoimetJäsenvaltioiden on mahdollisimman pian ryhdyttävä kaikkiin tarpeellisina pidettäviin toimiin, kuten kansallisen lisälainsäädännön antamiseen, varmistaakseen suositeltujen käytäntöjen toteuttamisen siirtymäkauden aikana.4 artikla Kenelle suositus on osoitettuTämä suositus on osoitettu jäsenvaltioille ja kaikille talouden toimijoille, jotka voivat laskea liikkeeseen, tuottaa, jaella, tuoda maahan tai myydä mitaleja ja rahakkeita.Annettu Brysselissä 13 päivänä tammikuuta 1999.Komission puolestaYves-Thibault DE SILGUYKomission jäsen


title: Komission suositus, annettu 6 päivänä toukokuuta 2008 , yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen tilintarkastuksia tekeviin lakisääteisiin tilintarkastajiin ja tilintarkastusyhteisöihin sovellettavasta ulkoisesta laadunvarmistuksesta (tiedoksiannettu numerolla K(2008) 1721)

text:
               7.5.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 120/20

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 6 päivänä toukokuuta 2008,
   yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen tilintarkastuksia tekeviin lakisääteisiin tilintarkastajiin ja tilintarkastusyhteisöihin sovellettavasta ulkoisesta laadunvarmistuksesta
   (tiedoksiannettu numerolla K(2008) 1721)
   (2008/362/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Lakisääteisen tilintarkastuksen ulkoinen laadunvarmistus on erittäin tärkeää tilintarkastusten korkean laadun varmistamiseksi. Se lisää julkaistujen taloudellisten tietojen uskottavuutta ja suojaa paremmin osakkaita, sijoittajia, velkojia ja muita asianosaisia. Tästä syystä ulkoisen laadunvarmistusjärjestelmän on oltava objektiivinen ja riippumaton tilintarkastusalasta.

               (2)

               Tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteisestä tilintarkastuksesta, direktiivien 78/660/ETY ja 83/349/ETY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 84/253/ETY kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/43/EY (1) 29 ja 43 artiklassa säädetään kaikkien tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen laadunvarmistusjärjestelmää koskevista tiukoista perusteista. Mainittu direktiivi sisältää joitakin ehdotuksia, jotka esitetään lakisääteisen tilintarkastuksen laadunvarmistuksen vähimmäisvaatimuksista Euroopan unionissa 15 päivänä marraskuuta 2000 annetussa komission suosituksessa 2001/256/EY (2).

               (3)

               Kyseisen suosituksen tietyt, yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteiseen tilintarkastukseen liittyvät osat ovat kuitenkin jo vanhentuneet viimeaikaisen kansainvälisen kehityksen vuoksi ja koska suuntauksena on, että tällaisissa tilintarkastuksissa aletaan käyttää ulkoisia laadunvarmistusjärjestelmiä, joita hallinnoidaan tilintarkastusalasta erillään ja joiden yhteydessä laadunvarmistustarkastuksia tekevät muut kuin tilintarkastajina toimivat henkilöt.

               (4)

               Direktiivissä 2006/43/EY säädetyt perusteet mahdollistavat vielä huomattavat erot tavoissa, joilla lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen ulkoiset laadunvarmistusjärjestelmät on nykyisin organisoitu jäsenvaltioissa. Olisi vältettävä tilannetta, jossa asianosaiset katsovat lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen laadun olevan eri jäsenvaltioissa erilainen erityisesti direktiivin 2006/43/EY 34 artiklan suhteen. Direktiivissä 2006/43/EY säädetään myös, että jäsenvaltioiden julkisen valvonnan järjestelmiä olisi kannustettava löytämään yhteinen lähestymistapa laadunvarmistustarkastusten toteuttamiseen.

               (5)

               Jäsenvaltioiden välinen yhteistyö on asetettava etusijalle yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen tilintarkastuksissa. Tällaisten yhteisöjen tilintarkastuksia tekevien lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen laadunvarmistusjärjestelmistä on annettava lisää ohjeistusta. Tästä syystä on aiheellista antaa uusi suositus, joka vastaa nykytilannetta paremmin kuin suositus 2001/256/EY ja jossa otetaan huomioon uudet kansainväliset suuntaukset ja jäsenvaltioiden erityistarpeet. Muiden kuin yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen tilintarkastuksia tekeviin lakisääteisiin tilintarkastajiin ja tilintarkastusyhteisöihin sovellettavista laadunvarmistusjärjestelmistä ei kuitenkaan ole tarpeen antaa yksityiskohtaista ohjeistusta.

               (6)

               Tarkastusten pitäisi osaltaan parantaa tarkastetun lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön tilintarkastusten laatua; tarkastuksia pitäisi tehdä säännöllisesti ja niiden pitäisi olla luonteeltaan ennaltaehkäiseviä. Tarkastusten tavoitteena tulisi olla luottamuksen luominen ja säilyttäminen lakisääteisiä tilintarkastuksia ja viime kädessä rahoitusmarkkinoita kohtaan. Sen vuoksi tässä suosituksessa ei tulisi keskittyä lakien ja asetusten mahdollisen rikkomisen vuoksi käynnistettäviin yksittäisiin tutkimuksiin.

               (7)

               Tilintarkastusten laadun parantamiseksi yhteisössä riippumattomilla valvontaelimillä olisi oltava aikaisempaa aktiivisempi rooli tilintarkastusyhteisöjen tarkastuksissa. Tarkastusjärjestelmän riippumattomuudesta olisi annettava ohjeistusta. Julkisesta valvonnasta vastaavien viranomaisten, ammatillisten yhdistysten ja muiden asiaan liittyvien elinten mahdollista roolia sekä asiantuntijoiden roolia tarkastusten suorittamisessa olisi täsmennettävä. On myös tarpeen täsmentää laadunvarmistusjärjestelmän rahoitusta.

               (8)

               Direktiivin 2006/43/EY 43 artiklassa säädetään, että laadunvarmistustarkastuksia on kohdistettava vähintään joka kolmas vuosi yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen tilintarkastuksia suorittaviin lakisääteisiin tilintarkastajiin ja tilintarkastusyhteisöihin. Julkisen valvonnan järjestelmässä voi olla vaikeaa löytää tarpeeksi tarkastajia kunkin tarkastuksen yhteydessä paikalla suoritettaviin tarkastuksiin. Tästä syystä olisi oltava mahdollista, että asiantuntijat, jotka eivät ole itse tarkastajia, osallistuvat myös tietyin edellytyksin paikalla suoritettaviin tarkastuksiin.

               (9)

               Jotta voitaisiin varmistaa, että asianomainen lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö toteuttaa jatkotoimia lopullisen tarkastuskertomuksen perusteella ja että kertomuksessa annetaan tarpeeksi ohjeistusta todettujen ongelmien välttämiseksi tulevaisuudessa, tarkastajien ja asianomaisen lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön olisi kommunikoitava tehokkaasti keskenään sekä ennen lopullisen kertomuksen laatimista että jatkotoimien toteuttamisvaiheessa.

               (10)

               Laadunvarmistusjärjestelmän vastuullisuuden ja verrattavuuden parantamiseksi yhteisössä kaikkia tarkastustuloksia koskevan vuosikertomuksen olisi sisällettävä keskeiset suorituskykyä koskevat tiedot, joiden perusteella voidaan arvioida sekä käytettyjä resursseja että laadunvarmistusjärjestelmän tehokkuutta ja vaikuttavuutta.

               (11)

               Komissio aikoo arvioida tilannetta vuonna 2011 ottaen huomioon uuden kansainvälisen kehityksen ja erityisesti asianmukaisten elinten ja asiantuntijoiden osuuden tarkastusten suorittamisessa,

         SUOSITTELEE:
   Sisältö

               1.

               Tässä suosituksessa annetaan direktiivin 2006/43/EY 29 ja 43 artiklan mukaisesti ohjeistusta yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen tilintarkastuksia tekevien lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen riippumattomien laadunvarmistusjärjestelmien toteuttamisesta.

               2.

               Kun jäsenvaltio on päättänyt myöntää direktiivin 2006/43/EY 39 artiklan mukaisen vapautuksen tietyille yleisen edun kannalta merkittäville yhteisöille, jäsenvaltion on myönnettävä tällaisille yleisen edun kannalta merkittäville yhteisöille vapautus myös tämän suosituksen perusteella toteutetuista toimenpiteistä.

         Määritelmät

               3.

               Tässä suosituksessa sovelletaan direktiivin 2006/43/EY 2 artiklassa vahvistettuja määritelmiä. Lisäksi tässä suosituksessa tarkoitetaan

                           a)

                           ’julkisesta valvonnasta vastaavalla viranomaisella’ direktiivin 2006/43/EY 2 artiklan 10 kohdassa tarkoitettua toimivaltaista viranomaista, joka edustaa mainitun direktiivin 32 artiklassa säädettyihin periaatteisiin perustuvaa julkisen valvonnan järjestelmää;

                           b)

                           ’tarkastajalla’ tarkastuksen suorittajaa, joka täyttää direktiivin 2006/43/EY 29 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan d alakohdassa säädetyt vaatimukset ja työskentelee julkisesta valvonnasta vastaavan viranomaisen tai muun asianmukaisen elimen, jonka tehtäväksi tarkastusten suorittaminen on annettu, palveluksessa;

                           c)

                           ’tarkastuksilla’ lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen laadunvarmistustarkastuksia, joita tarkastaja johtaa ja jotka eivät ole direktiivin 2006/43/EY 32 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuja tutkimuksia;

                           d)

                           ’asiantuntijalla’ luonnollista henkilöä, jolla on erityisasiantuntemusta rahoitusmarkkinoista, tilinpäätösraportoinnista, tilintarkastuksista tai muilta tarkastuksiin liittyviltä aloilta, lakisääteisenä tilintarkastajana toimiminen mukaan luettuna.

         Laadunvarmistusjärjestelmän riippumattomuus

               4.

               Julkisesta valvonnasta vastaavan viranomaisen olisi oltava viime kädessä vastuussa yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen tilintarkastuksia tekeviin lakisääteisiin tilintarkastajiin ja tilintarkastusyhteisöihin sovellettavasta ulkoisesta laadunvarmistusjärjestelmästä. Jäsenvaltiot eivät saisi nimetä julkisesta valvonnasta vastaavaksi viranomaiseksi kirjanpito- tai tilintarkastusalalla toimivaa yhdistystä tai elintä.

               5.

               Julkisesta valvonnasta vastaavan viranomaisen olisi tarkastettava yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen tilintarkastuksia tekevät lakisääteiset tilintarkastajat ja tilintarkastusyhteisöt joko yksin tai yhdessä toisen asianmukaisen elimen kanssa 6 kohdan mukaisesti.

               6.

               Tarkastusten suorittamiseen liittyvät tehtävät olisi voitava siirtää toiselle asianmukaiselle elimelle edellyttäen, että varmistetaan tämän elimen vastuu julkisesta valvonnasta vastaavalle viranomaiselle ja että viimeksi mainittu viranomainen vastaa edelleen vähintään seuraavista tehtävistä:

                           a)

                           tarkastusmenetelmien hyväksyminen ja, jos julkisesta valvonnasta vastaava viranomainen katsoo tämän aiheelliseksi, niiden muuttaminen, mukaan luettuina tarkastus- ja seurantakäsikirjat, raportointimenetelmät ja määräaikaiset tarkastusohjelmat;

                           b)

                           tarkastus- ja seurantakertomusten hyväksyminen, ja jos julkisesta valvonnasta vastaava viranomainen katsoo tämän aiheelliseksi, niiden muuttaminen;

                           c)

                           kutakin tarkastusta varten nimettyjen tarkastajien hyväksyminen, ja jos julkisesta valvonnasta vastaava viranomainen katsoo tämän aiheelliseksi, nimeämisen muuttaminen;

                           d)

                           kaikkien suositusten ja ohjeiden antaminen elimelle, jonka hoidettavaksi tehtävät on annettu.

               7.

               Julkisesta valvonnasta vastaavalla viranomaisella olisi oltava oikeus osallistua tarkastuksiin ja tutustua tarkastusaineistoon, tilintarkastukseen liittyviin työpapereihin ja muihin asian kannalta merkityksellisiin asiakirjoihin.

               8.

               Mitään laadunvarmistusjärjestelmän rahoitusjärjestelyä, rahoituksen määrä ja varainhoidon valvonta mukaan luettuina, ei saisi alistaa kirjanpitoalaa, tilintarkastusalaa tai tilintarkastusyhteisöä edustavien tai muulla tavalla edellä mainituilla aloilla toimivien henkilöiden tai organisaatioiden hyväksynnälle tai epäämisoikeudelle. Rahoitustason olisi varmistettava, että julkisesta valvonnasta vastaava viranomainen saa palvelukseensa riittävästi henkilöstöä, joka avustaa sitä 6 ja 7 kohdan täytäntöönpanossa.

               9.

               Jos varat laadunvarmistusjärjestelmän rahoittamiseen saadaan tarkastusten alaan kuuluvilta lakisääteisiltä tilintarkastajilta tai tilintarkastusyhteisöiltä, kaikkien niiden maksamien palkkioiden ja muiden maksujen olisi oltava pakollisia ja ne olisi maksettava kokonaisuudessaan määräajassa.

         Tarkastusten riippumattomuus

               10.

               Julkisesta valvonnasta vastaavan viranomaisen olisi varmistettava, että käyttöön otetaan asianmukaiset henkilöstön, myös tarkastajien, riippumattomuutta ja puolueettomuutta sekä tarkastusjärjestelmän hallintoa koskevat ohjeet ja menettelytavat.

               11.

               Tarkastajana ei saisi toimia henkilö, joka toimii lakisääteisenä tilintarkastajana tai työskentelee lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön palveluksessa tai on muulla tavalla yhteydessä lakisääteiseen tilintarkastajaan tai tilintarkastusyhteisöön.

               12.

               Henkilö ei saisi toimia lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön tarkastuksessa tarkastajana ennen kuin vähintään kaksi vuotta on kulunut siitä, kun kyseinen henkilö lakkasi olemasta kyseisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön osakas tai työntekijä tai muulla tavalla yhteydessä lakisääteiseen tilintarkastajaan tai tilintarkastusyhteisöön.

               13.

               Tarkastajien olisi vakuutettava, ettei tarkastettavien lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen ja heidän itsensä välillä ole eturistiriitoja. Puutteellisen tai väärän vakuutuksen antaneet tarkastajat eivät saisi enää suorittaa tarkastuksia, ja tällaisiin tarkastajiin olisi kohdistettava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia.

               14.

               Ainoastaan julkisesta valvonnasta vastaavan viranomaisen tai elimen, jonka tehtäväksi tarkastusten suorittaminen on annettu, olisi maksettava tarkastajille korvaus suoritetuista tarkastuksista. Tarkastajat eivät saisi ottaa vastaan minkäänlaista korvausta valvonnan kohteena olleilta lakisääteisiltä tilintarkastajilta, tilintarkastusyhteisöiltä tai niiden ketjuilta.

               15.

               Jos julkisesta valvonnasta vastaava viranomainen katsoo, että tarkastuksen suorittamiseksi asianmukaisesti tarvitaan erityisasiantuntemusta, tarkastajien olisi käytettävä apunaan asiantuntijoita. Asiantuntijoiden olisi toimittava tarkastajan suorassa valvonnassa ja täytettävä 10, 12 ja 14 kohdassa tarkoitetut edellytykset.

         Tarkastusmenetelmiä koskevat ohjeet

               16.

               Kun jossakin jäsenvaltiossa ei väliaikaisesti ole riittävästi tarkastajia paikalla tehtävien tarkastusten suorittamiseksi, julkisesta valvonnasta vastaavalla viranomaisella olisi oltava oikeus päättää asiantuntijoiden käyttämisestä paikalla tehtävissä tarkastuksissa edellyttäen, että kyseiset asiantuntijat täyttävät direktiivin 2006/43/EY 29 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan d alakohdassa säädetyt vaatimukset, että asiantuntijat ovat kaikin puolin vastuussa julkisesta valvonnasta vastaavalle viranomaiselle ja että tarkastajat tarkastavat paikalla saman lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön vähintään joka kuudes vuosi.

               17.

               Tarkastuksiin olisi sisällyttävä:

                           a)

                           tilintarkastusyhteisön sisäisen laadunvalvontajärjestelmän rakenteen arviointi;

                           b)

                           menettelyjen asianmukainen vaatimustenmukaisuuden tarkastaminen ja yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen tilintarkastusaineiston tarkastaminen sisäisen laatuvalvontajärjestelmän tehokkuuden varmistamiseksi;

                           c)

                           a ja b alakohdan mukaisten tarkastushavaintojen perusteella lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön direktiivin 2006/43/EY 40 artiklan mukaisesti julkaiseman viimeisimmän vuosittaisen avoimuusraportin sisällön arviointi.

               18.

               Ainakin seuraavat lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön sisäiset valvontaohjeet ja -menettelytavat olisi tarkastettava:

                           a)

                           se, että lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö noudattaa sovellettavia tilintarkastus- ja laadunvalvontastandardeja, etiikkaa ja riippumattomuutta koskevia vaatimuksia, mukaan luettuina direktiivin 2006/43/EY IV lukuun ja 42 artiklaan liittyvät vaatimukset, sekä asianomaisen jäsenvaltion asiaankuuluvia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä;

                           b)

                           käytettyjen resurssien määrä ja laatu, mukaan luettuna direktiivin 2006/43/EY 13 artiklassa säädettyjen jatkuvaa koulutusta koskevien vaatimusten noudattaminen;

                           c)

                           direktiivin 2006/43/EY 25 artiklassa säädettyjen tilintarkastuksesta maksettavia palkkioita koskevien vaatimusten noudattaminen.

               19.

               Vaatimustenmukaisuuden tarkastamiseksi vähintäänkin huomattava osa tilintarkastusaineistosta olisi valittava lakisääteisten tilintarkastusten puutteellista suorittamista koskevan riskianalyysin perusteella.

         Tarkastusten tulokset

               20.

               Tarkastushavainnot ja päätelmät, joihin suositukset perustuvat, mukaan luettuina avoimuusraporttiin liittyvät havainnot ja päätelmät, olisi ilmoitettava asianmukaisesti, ja niistä olisi keskusteltava tarkastetun lakisääteiden tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön kanssa ennen lopullisen tarkastuskertomuksen laatimista. Tarkastetulle lakisääteiselle tilintarkastajalle tai tilintarkastusyhteisölle olisi asetettava enintään 12 kuukauden määräaika tarkastuskertomuksen antamisesta toteuttaa toimia tilintarkastusyhteisön sisäistä laadunvalvontajärjestelmää koskevien suositusten perusteella. Jos tarkastettu lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö ei toteuta asianmukaisia jatkotoimia suositusten perusteella, julkisesta valvonnasta vastaavan viranomaisen on julkistettava sisäisessä laadunvalvontajärjestelmässä todetut suurimmat puutteet.

               21.

               Julkisen valvonnan järjestelmässä olisi pystyttävä kyseisen jäsenvaltion asianomaisten oikeudellisten menettelyjen mukaisesti toteuttamaan kurinpitotoimia tai määräämään seuraamuksia lakisääteisille tilintarkastajille ja tilintarkastusyhteisöille.

               22.

               Julkisesta valvonnasta vastaavan viranomaisen olisi ainakin annettava yleisölle tiedoksi ajoissa ja asianmukaisella tavalla lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen osalta lakisääteiseen tilintarkastukseen liittyvät toteutetut lopulliset kurinpitotoimet tai määrätyt seuraamukset. Viranomaisen olisi yksilöitävä asianomainen lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö ja kuvattava kyseisiin toimiin tai seuraamuksiin johtaneet suurimmat puutteet.

               23.

               Jos tarkastuksen aikana on todettu, että lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön direktiivin 2006/43/EY 40 artiklan mukaisesti julkaistussa avoimuusraportissa on tietoja, mukaan luettuina tiedot tilintarkastusyhteisön sisäisen laadunvalvontajärjestelmän vaikuttavuudesta, joita julkisesta valvonnasta vastaava viranomainen pitää merkittävän harhaanjohtavina, julkisesta valvonnasta vastaavan viranomaisen olisi varmistettava, että avoimuusraporttiin tehdään viipymättä tarvittavat muutokset.

         Laadunvarmistusjärjestelmää koskevien kaikkien tulosten avoimuus

               24.

               Virallisesta valvonnasta vastaavien viranomaisten olisi raportoitava vuosittain laadunvarmistusjärjestelmää koskevista kaikista tuloksista. Raportissa olisi annettava tiedot annetuista suosituksista, suositusten perusteella toteutetuista jatkotoimista, toteutetuista kurinpitotoimista ja määrätyistä seuraamuksista. Raportin olisi sisällettävä myös rahavaroja ja henkilöstöä sekä laadunvarmistusjärjestelmän tehokkuutta ja vaikuttavuutta koskevat määrälliset tiedot ja muut keskeiset suorituskykyä koskevat tiedot.

         Jatkotoimet

               25.

               Jäsenvaltioita pyydetään ilmoittamaan komissiolle tämän suosituksen perusteella toteuttamansa toimet 6 päivään toukokuuta 2009 mennessä.

         Osoitus

               26.

               Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 6 päivänä toukokuuta 2008.

            Komission puolesta

         Charlie McCREEVY

            Komission jäsen

      (1)  EUVL L 157, 9.6.2006, s. 87. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2008/30/EY (EUVL L 81, 20.3.2008, s. 53).

      (2)  EYVL L 91, 31.3.2001, s. 91.