title: EFTAn valvontaviranomaisen suositus N:o 93/13/KOL, annettu 21 päivänä helmikuuta 2013 , koordinoidusta valvontasuunnitelmasta petollisten käytäntöjen havaitsemiseksi tiettyjen elintarvikkeiden markkinoille saattamisessa

text:
               30.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 118/44

         EFTAn VALVONTAVIRANOMAISEN SUOSITUS N:o 93/13/KOL,
   annettu 21 päivänä helmikuuta 2013,
   koordinoidusta valvontasuunnitelmasta petollisten käytäntöjen havaitsemiseksi tiettyjen elintarvikkeiden markkinoille saattamisessa
   EFTAn VALVONTAVIRANOMAINEN, joka
   ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 109 artiklan ja pöytäkirjan 1,
   ottaa huomioon EFTA-valtioiden sopimuksen valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja pöytäkirjan 1,
   ottaa huomioon ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 54zzzi kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 882/2004, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta) sellaisena kuin se on korjattuna ja muutettuna, ja erityisesti sen 53 artiklan,
   ottaa huomioon EFTAn valvontaviranomaisen 19 päivänä helmikuuta 2013 antaman päätöksen N:o 75/13/KOL, jossa asiasta vastaava kollegion jäsen valtuutetaan hyväksymään lopullinen suositus sellaisena, kuin EFTAn eläinlääkintä- ja kasvinsuojelukomitea on sen hyväksynyt (tapahtuma nro 663341).
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Asetuksen (EY) N:o 882/2004 53 artiklan nojalla EFTAn valvontaviranomainen voi tarvittaessa suositella tilapäisluonteisesti toteutettavia koordinoituja suunnitelmia, erityisesti jotta voidaan määrittää rehuihin, elintarvikkeisiin tai eläimiin liittyvien vaarojen esiintyvyys.

               (2)

               Myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/13/EY (1) vahvistetaan ETA:n säännöt kaikkiin elintarvikkeisiin sovellettavista merkinnöistä.

               (3)

               Direktiivin 2000/13/EY mukaan merkinnät ja tavat, joilla ne on tehty, eivät saisi olla omiaan johtamaan kuluttajaa harhaan, erityisesti elintarvikkeen ominaispiirteiden osalta, mukaan lukien sen todellinen luonne ja yksilöllisyys. Lisäksi jollei ETA:n tai kansallisia säännöksiä ole annettu, myyntinimityksen olisi oltava siinä ETA-valtiossa, jossa elintarvike myydään, käytössä oleva vakiintunut nimitys tai elintarvikkeen kuvaus, joka on riittävän täsmällinen ilmaisemaan ostajalle elintarvikkeen todellisen luonteen.

               (4)

               Lisäksi loppukuluttajille tai suurtalouksille tarkoitettujen valmiiksi pakattujen elintarvikkeiden merkinnöissä on mainittava kaikki ainesosat. Elintarvikkeissa, joiden ainesosana on lihaa ja jotka on tarkoitettu loppukuluttajille tai suurtalouksille, on myös ilmoitettava eläinlajit, joista liha on peräisin, suoraan pakkauksessa tai siihen kiinnitetyssä merkinnässä. Jos ainesosa mainitaan elintarvikkeen nimessä, sen määrä on mainittava ainesosien luettelossa prosentteina, jotta vältetään kuluttajan johtaminen harhaan elintarvikkeen yksilöllisyyden ja koostumuksen osalta.

               (5)

               Eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 853/2004 (2) vahvistetaan tiettyihin elintarvikkeisiin sovellettavat merkintöjä koskevat lisävaatimukset. Siinä säädetään erityisesti, että loppukuluttajalle toimitettavaksi tarkoitetuissa pakkauksissa, jotka sisältävät muun muassa kavioeläimistä peräisin olevaa jauhelihaa, on mainittava, että kyseiset tuotteet on kypsennettävä ennen nauttimista, jos, ja siinä määrin kuin sitä edellytetään sen jäsenvaltion kansallisissa säännöissä, jonka alueella kyseiset tuotteet saatetaan markkinoille.

               (6)

               Asetuksen (EY) N:o 853/2004 liitteessä II olevassa III jaksossa edellytetään, että teurastamotoimintaa harjoittavien elintarvikealan toimijoiden on pyydettävä, vastaanotettava ja tarkastettava elintarvikeketjua koskevat tiedot kaikkien teurastamoon lähetettyjen tai lähetettäväksi tarkoitettujen eläinten osalta lukuun ottamatta luonnonvaraista riistaa ja toimittava näiden tietojen mukaisesti. Kyseessä olevissa elintarvikeketjua koskevissa tiedoissa on ilmoitettava erityisesti eläinlääkkeet, jotka eläimille on annettu asiaankuuluvalla ajanjaksolla, aina kun varoaika on muu kuin nolla sekä eläinlääkkeiden antamisen päivämäärät ja varoajat. Ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista erityissäännöistä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 854/2004 (3) edellytetään muun muassa, että virkaeläinlääkäri suorittaa tarkastustehtäviä. Virkaeläinlääkärin on erityisesti tarkistettava ja analysoitava asiaankuuluvat tiedot teurastettaviksi tarkoitettujen eläinten alkuperätilan kirjanpidosta, mukaan lukien elintarvikeketjua koskevat tiedot, ja otettava tämän tarkistuksen ja analyysin yhteydessä kirjatut tulokset huomioon tehdessään ante mortem- ja post mortem -tarkastuksia.

               (7)

               Joulukuusta 2012 lähtien useissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa on suoritettu virallisia tarkastuksia, joissa on ilmennyt, että tietyt valmiiksi pakatut elintarvikkeet ovat sisältäneet hevosenlihaa, jota ei ilmoitettu suoraan pakkauksessa tai siihen kiinnitetyssä etiketissä esitetyssä ainesosien luettelossa. Sen sijaan tiettyjen kyseessä olevien elintarvikkeiden nimessä ja/tai niihin liitetyissä ainesosien luettelossa viitattiin harhaanjohtavasti vain naudanlihaan.

               (8)

               Elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 (4) 17 artiklan mukaan kaikissa tuotannon, jalostuksen ja jakelun vaiheissa toimivien elintarvike- ja rehualan toimijoiden on vastuullaan olevissa toiminnoissa huolehdittava siitä, että elintarvikkeet täyttävät niiden toiminnan kannalta asiaankuuluvat elintarvikelainsäädännön vaatimukset ja varmistettava, että kyseiset vaatimukset täyttyvät.

               (9)

               Hevoset voivat olla elintarviketuotantoon käytettäviä eläimiä tai muuhun kuin elintarviketuotantoon käytettäviä eläimiä. Farmakologisesti vaikuttavista aineista ja niiden eläinperäisissä elintarvikkeissa esiintyvien jäämien enimmäismääriä koskevasta luokituksesta 22 päivänä joulukuuta 2009 annetun komission asetuksen (EU) N:o 37/2010 mukaan fenyylibutatsoni on eläinlääke, jonka käyttö on sallittua ainoastaan muiden kuin elintarviketuotantoeläinten hoitoon (5). Näin ollen muuhun kuin elintarviketuotantoon käytettävät hevoset, joita on joskus hoidettu fenyylibutatsonilla, eivät saa päästä elintarvikeketjuun. Kun otetaan huomioon petolliset käytännöt, jotka liittyvät hevosenlihan ilmoittamattomaan käyttöön tietyissä elintarvikkeissa, on syytä ennaltaehkäisevässä mielessä varmistaa, onko elintarvikeketjuun päässyt muuhun kuin elintarviketuotantoon tarkoitettuja hevosia, joita on hoidettu fenyylibutatsonilla.

               (10)

               Tämän vuoksi valvontaviranomaisen on syytä suosittaa Norjalle ja Islannille, että ne ottaisivat käyttöön koordinoidun valvontasuunnitelman petollisten käytäntöjen havaitsemiseksi tiettyjen elintarvikkeiden markkinoille saattamisessa yhden kuukauden ajaksi. Tätä ajanjaksoa voidaan pidentää kahden kuukauden jatkoajalla.

               (11)

               Suositetun valvontasuunnitelman tulisi sisältää kaksi tointa.

               (12)

               Ensimmäisen toimen olisi koostuttava vähittäismyyntitasolla suoritettavista tarkastuksista; ne kohdistetaan loppukuluttajille tai suurtalouksille tarkoitettuihin elintarvikkeisiin, jotka saatetaan markkinoille naudanlihaa sisältävinä ja/tai jotka on merkitty naudanlihaa sisältäviksi. Nämä tarkastukset voitaisiin myös ulottaa koskemaan muita laitoksia (esimerkiksi kylmävarastoja). Näiden tarkastusten tavoitteena olisi määrittää, sisältävätkö kyseessä olevat tuotteet hevosenlihaa, josta ei ole asianmukaista merkintää pakkauksessa, tai kun kyseessä ovat muut kuin valmiiksi pakatut elintarvikkeet, onko kuluttajien tai suurtalouksien saataville jätetty asettamasta tietoja siitä, että tuote sisältää hevosenlihaa. Kyseiset tarkastukset olisi suoritettava edustavien näytteiden pohjalta.

               (13)

               Käytettävissä on luotettavia menetelmiä, joiden avulla näytteessä voidaan riittävällä tarkkuudella havaita ilmoittamattomista lajeista peräisin olevat proteiinit. Rehujen eläinperäisiä valkuaisaineita tutkiva Euroopan unionin vertailulaboratorio voi antaa hyödyllisiä neuvoja näistä menetelmistä ja niiden käytöstä. Norjan ja Islannin toimivaltaisia viranomaisia olisi kehotettava hyödyntämään kyseisen laboratorion neuvoja siitä, mitä menetelmiä voidaan käyttää.

               (14)

               Toisen toimen olisi koostuttava asianmukaisista tarkastuksista, jotka suoritetaan ihmisravinnoksi tarkoitettua hevosenlihaa käsittelevissä laitoksissa fenyylibutatsonijäämien määrittämiseksi; tarkastukset koskevat myös kolmansista maista peräisin olevia elintarvikkeita. Myös nämä tarkastukset olisi suoritettava edustavien näytteiden pohjalta ottaen huomioon tuotannon ja viennin määrä. Tässä tapauksessa on syytä viitata menetelmiin, joista säädetään neuvoston direktiivin 96/23/EY täytäntöönpanosta määritysmenetelmien suorituskyvyn ja tulosten tulkinnan osalta annetussa komission päätöksessä 2002/657/EY (6).

               (15)

               Norjan ja Islannin olisi ilmoitettava tarkastusten tuloksista valvontaviranomaiselle säännöllisesti, jotta voidaan arvioida tuloksia ja päättää asianmukaisista toimista. Nämä tulokset toimitetaan Euroopan komissiolle.
               Tässä suosituksessa säädetyt toimenpiteet ovat EFTAn valvontaviranomaista avustavan EFTAn eläinlääkintä- ja kasvinsuojelukomitean lausunnon mukaiset,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   Norjan ja Islannin olisi sovellettava tämän suosituksen liitteessä esitettyä koordinoitua valvontasuunnitelmaa, joka koostuu seuraavista toimista:

               a)

               viralliset tarkastukset, jotka kohdistuvat loppukuluttajille tai suurtalouksille tarkoitettuihin elintarvikkeisiin, jotka saatetaan markkinoille naudanlihaa sisältävinä ja/tai jotka on merkitty naudanlihaa sisältäviksi; ja

               b)

               viralliset tarkastukset, jotka kohdistuvat ihmisravinnoksi tarkoitettuun hevosenlihaan fenyylibutatsonijäämien määrittämiseksi.

      Tehty Brysselissä 21 päivänä helmikuuta 2013.

            EFTAn valvontaviranomaisen puolesta

         Sverrir Haukur GUNNLAUGSSON

            Kollegion jäsen

         Xavier LEWIS

            Johtaja

      (1)  ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 18 kohdassa tarkoitettu säädös.

      (2)  ETA-sopimuksen liitteessä I olevan I luvun 6.1.17 kohdassa tarkoitettu säädös.

      (3)  ETA-sopimuksen liitteessä I olevan I luvun 1.1.12 kohdassa tarkoitettu säädös.

      (4)  ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 54zzzc kohdassa tarkoitettu säädös.

      (5)  ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XIII luvun 13 kohdassa tarkoitettu säädös.

      (6)  ETA-sopimuksen liitteessä I olevan I luvun 7.2.19 kohdassa tarkoitettu säädös.

      LIITE

         Koordinoitu valvontasuunnitelma petollisten käytäntöjen havaitsemiseksi tiettyjen elintarvikkeiden markkinoille saattamisessa

      I.   KOORDINOIDUN VALVONTASUUNNITELMAN TOIMET JA SOVELTAMISALA
      Koordinoidun valvontasuunnitelman olisi koostuttava kahdesta toimesta:

         TOIMI 1:   Niiden elintarvikkeiden valvonta, jotka saatetaan markkinoille naudanlihaa sisältävinä ja/tai jotka on merkitty naudanlihaa sisältäviksi

      A.   Soveltamisalaan kuuluvat tuotteet

                  1.

                  Elintarvikkeet, jotka saatetaan markkinoille naudanlihaa sisältävinä ja/tai jotka on merkitty naudanlihaa sisältäviksi (esimerkiksi jauheliha, lihavalmisteet ja raakalihavalmisteet) ja jotka kuuluvat seuraaviin luokkiin:

                              a)

                              valmiiksi pakatut elintarvikkeet, jotka on tarkoitettu toimitettaviksi loppukuluttajille tai suurtalouksille ja merkitty naudanlihaa sisältäviksi;

                              b)

                              elintarvikkeet, joita ei ole pakattu valmiiksi ja jotka tarjotaan myytäväksi loppukuluttajille tai suurtalouksille, ja elintarvikkeet, jotka on pakattu myyntitiloissa kuluttajan pyynnöstä tai pakattu valmiiksi tarkoituksena myydä ne suoraan, ja jotka saatetaan markkinoille naudanlihaa sisältävinä ja/tai joiden on muulla tavoin ilmoitettu sisältävän naudanlihaa.

                  2.

                  Tässä koordinoidussa valvontasuunnitelmassa sovelletaan direktiivin 2000/13/EY 1 artiklan 3 kohdan b alakohdassa säädettyä valmiiksi pakatun elintarvikkeen määritelmää.

                  3.

                  Tässä koordinoidussa valvontasuunnitelmassa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 853/2004 liitteessä I olevassa 1.13 kohdassa olevaa jauhelihan määritelmää, 1.15 kohdassa olevaa raakalihavalmisteen määritelmää ja 7.1 kohdassa olevaa lihavalmisteen määritelmää.

            B.   Tavoite

      Norjan ja Islannin toimivaltaisten viranomaisten olisi ETA:n ja tarvittaessa kansallisten säännösten mukaisesti suoritettava virallisia tarkastuksia sen todentamiseksi, sisältävätkö A kohdassa tarkoitetut tuotteet hevosenlihaa, jota ei ole asianmukaisesti merkitty pakkaukseen, tai jos on kyse muista kuin valmiiksi pakatuista elintarvikkeista, onko kuluttajien tai suurtalouksien saataville jätetty asettamatta tietoja siitä, että tuotteet sisältävät hevosenlihaa.
      C.   Näytteenottopaikat ja -menettely

                  1.

                  Näytteen olisi oltava asianomaisten tuotteiden osalta edustava ja katettava useita erilaisia tuotteita.

                  2.

                  Näytteenoton olisi tapahduttava vähittäismyyntitasolla (esimerkiksi supermarketeissa, pienemmissä kaupoissa ja lihakaupoissa), ja se voidaan ulottaa koskemaan myös muita laitoksia (esimerkiksi kylmävarastot).

            D.   Näytteiden lukumäärä ja ehdot

      Jäljempänä olevassa taulukossa on suositus ohjeelliseksi vähimmäismääräksi näytteitä, jotka on otettava II jaksossa säädetyn ajanjakson aikana. Norjan ja Islannin toimivaltaisia viranomaisia pyydetään ottamaan mahdollisuuksien mukaan useampia näytteitä. Näytteiden maakohtainen jaottelu perustuu väestön määrään; kussakin maassa asianomaisista tuotteista on otettava vähintään 10 näytettä kalenterikuukautta kohden, kuten II jaksossa esitetään.

                  Elintarvikkeet, jotka saatetaan markkinoille naudanlihaa sisältävinä ja/tai jotka on merkitty naudanlihaa sisältäviksi

                  Myyntimaa

                  Suositeltu ohjeellinen näytteiden määrä kuukausittain

                  Norja

                  50

                  Islanti

                  10

            E.   Menetelmät

      Norjan ja Islannin toimivaltaisten viranomaisten olisi mieluiten käytettävä rehujen eläinperäisiä valkuaisaineita tutkivan Euroopan unionin vertailulaboratorion suosittamaa menetelmää tai suosittamia menetelmiä

         TOIMI 2:   Ihmisravinnoksi tarkoitetun hevosenlihan valvonta

      A.   Soveltamisalaan kuuluvat tuotteet

      Hevosen-, aasin-, muulin- tai muuliaasien tuore liha, joka on jäähdytetty tai jäädytetty ja luokiteltu yhdistetyn nimikkeistön koodilla 0205 ja tarkoitettu ihmisravinnoksi.
      B.   Tavoite

      Norjan ja Islannin toimivaltaisten viranomaisten olisi suoritettava virallisia tarkastuksia, jotta voidaan havaita mahdolliset fenyylibutatsonijäämät A kohdassa tarkoitetuissa tuotteissa.
      C.   Näytteenottopaikat ja -menettely

      Näytteet olisi otettava tuotteista laitoksissa, jotka käsittelevät A kohdassa tarkoitettuja tuotteita (esimerkiksi teurastamot ja rajatarkastusasemat).
      D.   Näytteiden lukumäärä ja ehdot

      Suositus vähimmäismääräksi näytteitä, jotka on otettava II jaksossa säädetyn ajanjakson aikana, olisi oltava yksi näyte kutakin 50:tä tonnia A kohdassa tarkoitettua tuotetta kohden, ja kussakin maassa olisi otettava vähintään viisi näytettä.
      E.   Menetelmät

      Norjan ja Islannin toimivaltaisten viranomaisten olisi käytettävä komission päätöksen 2002/657/EY mukaisesti validoituja menetelmiä. Nämä menetelmät ovat saatavilla eläinperäisissä elintarvikkeissa olevia eläinlääkejäämiä ja vierasaineita tutkivan Euroopan vertailulaboratorion verkkosivulla niiden jäämien osalta, jotka luetellaan direktiivin 96/23/EY (1) liitteessä I olevassa ryhmässä A olevassa 5 kohdassa ja ryhmässä B olevan 2 kohdan a, b ja e alakohdassa.
      II   KOORDINOIDUN VALVONTASUUNNITELMAN KESTO
      Koordinoitua valvontasuunnitelmaa olisi toteutettava yhden kuukauden ajan alkaen tämän suosituksen hyväksymispäivästä tai viimeistään 1 päivästä maaliskuuta 2013.
      III   TULOSTEN ILMOITTAMINEN

                  1.

                  Norjan ja Islannin toimivaltaisten viranomaisten olisi tämän liitteen I jaksossa tarkoitetun kummankin toimen osalta toimitettava raportti, joka sisältää tiivistetysti seuraavat tiedot:

                              a)

                              otettujen näytteiden lukumäärä tuoteluokittain;

                              b)

                              analyysissä käytetty menetelmä / käytetyt menetelmät ja suoritetun analyysin tyyppi;

                              c)

                              positiivisten tulosten lukumäärä;

                              d)

                              seurantatarkastukset, jotka suoritetaan toimeen 1 kuuluvassa A kohdassa tarkoitetuista tuotteista saatujen positiivisten tulosten johdosta, kun hevosenlihaa on havaittu esiintyvän tuotteissa yli yksi prosenttia;

                              e)

                              seurantatarkastukset, jotka suoritetaan toimeen 2 kuuluvassa A kohdassa tarkoitetuista tuotteista saatujen positiivisten tulosten johdosta;

                              f)

                              seurantatarkastusten tulokset;

                              g)

                              kun on kyse toimeen 2 kuuluvassa A kohdassa tarkoitetuista tuotteista saaduista positiivisista tuloksista, maa, jossa asianomaiselle eläimelle oli annettu todistus teurastusta varten.

                        Raportti olisi toimitettava valvontaviranomaiselle 15 päivän kuluessa II jaksossa tarkoitetun yhden kuukauden pituisen ajanjakson päättymisestä.
                  Raportti olisi esitettävä muodossa, jonka valvontaviranomainen vahvistaa.

                  2.

                  Norjan ja Islannin toimivaltaisten viranomaisten olisi viipymättä ilmoitettava valvontaviranomaiselle kaikista positiivisista tuloksista, jotka havaitaan I jaksossa mainittujen toimien 1 ja 2 osalta suoritettavissa virallisissa tarkastuksissa, elintarvikkeita ja rehuja koskevan nopean hälytysjärjestelmän kautta.

                  3.

                  Norjan ja Islannin toimivaltaisten viranomaisten olisi ilmoitettava valvontaviranomaiselle myös mahdollisten omien tarkastustensa tuloksista, jos elintarvikealan toiminnanharjoittajat tekevät näitä tarkastuksia niiden pyynnöstä. Tällaisiin tietoihin olisi liitettävä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot ja nämä tiedot olisi esitettävä muodossa, jonka valvontaviranomainen vahvistaa.

         (1)  ETA-sopimuksen liitteessä I olevan I luvun 7.1.2 kohdassa tarkoitettu säädös.


				|

		52014DC0401

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS euroa rahayksikkönään käyttävien jäsenvaltioiden talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanosta /* COM/2014/0401 final */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
euroa rahayksikkönään käyttävien
jäsenvaltioiden talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanosta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 136 artiklan yhdessä sen 121 artiklan 2
kohdan kanssa,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011[2] ja erityisesti sen 6
artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[3],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean
lausunnon,
ottaa huomioon
talouspoliittisen komitean lausunnon,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Euroalueen nykyiselle
taloustilanteelle on ominaista asteittainen, mutta edelleen hauras talouden
elpyminen. Vuonna 2013 ja alkuvuodesta 2014 euroalueen inflaatio hidastui
merkittävästi, ja sen odotetaan kiihtyvän ennustejakson aikana vain hyvin
hitaasti, mikä johtuu talouden tämänhetkisestä ylikapasiteetista, suhteellisten
hintojen sopeuttamisesta haavoittuvissa talouksissa ja euron vaihtokurssin
jatkuvasta noususta. Vaikka elpyminen on laajenemassa, erot euroalueen eri
maiden välillä ovat edelleen huomattavat.
(2)       Euroalue
on kokonaisuutena enemmän kuin jäsentensä summa. Talous-
ja finanssikriisi on tuonut selvästi esiin euroalueen tiiviit keskinäiset
yhteydet ja korostanut tarvetta koordinoida tiukemmin euroalueen
jäsenvaltioiden finanssipolitiikkaa sekä rahoitus- ja rakennepolitiikkaa, jotta
voidaan varmistaa johdonmukainen politiikan kokonaisviritys koko euroalueella. Euroalueen jäsenvaltiot ovat sitoutuneet pitkälle meneviin
politiikan uudistuksiin ja politiikan koordinointiin allekirjoittamalla 2
päivänä maaliskuuta 2012 sopimuksen talous- ja rahaliiton vakaudesta,
yhteensovittamisesta sekä ohjauksesta ja hallinnasta. Budjettikuripaketin (ns.
two-pack) voimaantulo vuonna 2013 on entisestään syventänyt finanssi- ja
talouspolitiikan koordinointia euroalueella. Euroalueen jäsenvaltioilla on
erityinen vastuu uuden talouden ohjausjärjestelmän tuloksellisesta
toteuttamisesta. Tämä edellyttää voimakkaampaa vertaispainetta, jotta
voidaan tukea kansallisten uudistusten toteuttamista ja varovaista
finanssipolitiikkaa, kansallisten uudistusten perusteellisempaa arviointia
euroalueen näkökulmasta, potentiaalisten heijastusvaikutusten estämistä ja
sellaisten toimintalinjojen edistämistä, jotka ovat erityisen tärkeitä talous-
ja rahaliiton toimivuuden kannalta.
(3)       Koska euroalueen jäsenvaltiot
ovat tiiviisti sidoksissa toisiinsa, rakenneuudistusten toteuttamiseen liittyy
potentiaalisesti suuria heijastusvaikutuksia, jotka on otettava huomioon, jotta
voidaan varmistaa toimenpiteiden paras mahdollinen koostumus ja toteutus sekä
yksittäisten euroalueen jäsenvaltioiden että koko euroalueen kannalta.
Esimerkiksi uudistusten toteuttamisessa yhtenäisempi toiminta edistäisi
tarvittavaa lähentymistä jäsenvaltioiden välillä. Tätä varten on olennaisen
tärkeää keskustella euroalueen jäsenvaltioiden uudistussuunnitelmista olemassa
olevien käytänteiden pohjalta jo varhaisessa vaiheessa ja panna makrotalouden
epätasapainotiloja koskeva menettely tuloksellisesti täytäntöön.
(4)       Yksi euroalueen keskeisistä
politiikkahaasteista on julkisen velan vähentäminen jatkamalla eriytettyjä,
kasvua edistäviä julkisen talouden toimia ja vahvistamalla samalla euroalueen
kasvupotentiaalia. Euroalueen julkisen talouden
tilanne on viime vuosien julkisen talouden vakauttamistoimien ansiosta
parantunut, mutta useiden euroalueen jäsenvaltioiden on edelleen jatkettava
julkisen talouden sopeutusta erittäin suuren julkisen velan vähentämiseksi.
Kaikkien euroalueen jäsenvaltioiden olisi parannettava julkisen talouden
laatua, jotta voidaan edistää tuottavuutta ja työllisyyttä.
(5)       Investoinnit supistuivat euroalueella voimakkaasti kriisin
alkuvaiheissa, eivätkä ne ole vielä palautuneet pitkän aikavälin keskitasolle. Investointien heikko kehitys johtuu yksityisen
sektorin velkaantumisen vähentämisen, rahoitusmarkkinoiden hajanaisuuden ja
tarvittavien julkisen talouden vakautustoimien yhteisvaikutuksesta, jonka
vuoksi julkiset investoinnit ovat vähentyneet. Elpymisen
ja potentiaalisen kasvun tukemiseksi on olennaisen tärkeää lisätä investointeja
infrastruktuuriin ja osaamiseen. Suuri osa investoinneista on saatava
yksityiseltä sektorilta, mutta myös viranomaisilla voi olla merkittävä tehtävä
investoinneille suotuisten edellytysten luomisessa.
(6)       Luottovirrat reaalitalouteen
ovat euroalueella edelleen heikkoja, ja rahoitusmarkkinoiden hajanaisuus on
merkittävää, vaikka valtionvelkaan liittyvä paine on vähentynyt. Etenkin pk-yrityksille rahoituksen saatavuus on monissa
jäsenvaltioissa edelleen haaste, joka haittaa talouden elpymistä. Tilanteen
korjaamiseksi tarvitaan aloitteita, joilla voidaan parantaa luottovirtoja,
syventää pääomamarkkinoita ja edistää talouden pitkäaikaista rahoitusta.
Pankkien taseiden tervehdyttämisen loppuunsaattaminen ja pääomapuskureiden
vahvistamisen jatkaminen tarvittaessa sekä omaisuuserien laadun tarkastelu ja stressitestit
auttavat havaitsemaan mahdolliset jäljellä olevat haavoittuvat osa-alueet ja
vahvistavat luottamusta koko sektoriin. Pankkiunionin
suhteen on tapahtunut merkittävää edistymistä, kun on perustettu yhteinen
valvontamekanismi ja sovittu yhteisestä kriisinratkaisumekanismista.
(7)       Finanssikriisi on paljastanut
puutteita talous- ja rahaliiton rakenteessa. Komissio esitti 28 päivänä
marraskuuta 2012 tiedonannon hahmotelmasta tiiviin ja aidon talous- ja
rahaliiton luomiseksi käynnistääkseen asiaa koskevan eurooppalaisen
keskustelun. Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja julkaisi 5 päivänä joulukuuta
2012 tiiviissä yhteistyössä komission puheenjohtajan, euroryhmän puheenjohtajan
ja EKP:n pääjohtajan kanssa laaditun kertomuksen, jossa kehitellään eräitä komission
hahmotelmassa esitettyjä ideoita ja ehdotetaan aikataulua ja vaiheittaista
prosessia talous- ja rahaliiton viimeistelemiseksi. Euroopan parlamentti esitti
asiasta näkemyksensä 20 päivänä marraskuuta 2012 antamassaan päätöslauselmassa.
Sittemmin asian edistämiseksi on toteutettu merkittäviä toimenpiteitä. Talous-
ja rahaliiton jatkokehittäminen edellyttää vaiheittaista prosessia, jossa
yhdistyvät kurinalaisuus ja yhteisvastuu. Talouspolitiikan ohjauspaketin
(six-pack) ja budjettikuripaketin (two-pack) täytäntöönpanoa on tarkoitus
tarkastella uudelleen ensimmäisen kerran vuoden 2014 loppuun mennessä,
SUOSITTAA, että rajoittamatta neuvoston
toimivaltaa sovittaa yhteen jäsenvaltioiden talouspolitiikkaa, euroalueen
jäsenvaltiot toteuttavat vuosina 2014 ja 2015 jäsenvaltiokohtaisesti ja
yhdessä, erityisesti euroryhmän toteuttaman talouspolitiikan koordinoinnin
yhteydessä, toimia, joilla ne
1.           edistävät ja seuraavat
tiiviissä yhteistyössä komission kanssa rakenneuudistusten toteuttamista
euroalueen toimivuuden kannalta kaikkein keskeisimmillä aloilla, jotta voidaan
edistää lähentymistä ja sisäisten ja ulkoisten epätasapainotilojen korjaamista;
arvioivat ja nopeuttavat etenemistä uudistusten toteuttamisessa niissä
euroalueen jäsenvaltioissa, joiden makrotaloudessa on liiallisia
epätasapainotiloja, ja niissä jäsenvaltioissa, joiden epätasapainotilat
edellyttävät määrätietoisia toimia negatiivisten heijastusvaikutusten
rajoittamiseksi muualla euroalueella, ja edistävät asianmukaisia toimenpiteitä
niissä maissa, joissa on suuri vaihtotaseen ylijäämä, jotta voidaan optimoida
myönteiset heijastusvaikutukset; käyvät säännöllisesti temaattista keskustelua
rakennepolitiikoista, joilla on potentiaalisesti suuret heijastusvaikutukset,
keskittyen työn suuren verokiilan kaventamiseen ja palvelumarkkinoiden
uudistamiseen;
2.           koordinoivat euroalueen
jäsenvaltioiden julkisen talouden toimia tiiviissä yhteistyössä komission
kanssa, erityisesti alustavien talousarviosuunnitelmien arvioinnin yhteydessä,
jotta voidaan varmistaa johdonmukainen ja kasvua edistävä finanssipolitiikan
kokonaisviritys koko euroalueella; parantavat julkisen talouden laatua ja
kestävyyttä edistämällä aineellisia ja aineettomia investointeja kansallisella
ja EU:n tasolla; huolehtivat siitä, että kansallisia julkisen talouden
kehyksiä, muun muassa kansallisia finanssipoliittisia neuvostoja, vahvistetaan;

3.           varmistavat
pankkijärjestelmän häiriönsietokyvyn erityisesti toteuttamalla omaisuuserien
laadun tarkastelun ja stressitestien perusteella tarvittavat jatkotoimet ja
panemalla täytäntöön pankkiunionia koskevat asetukset sekä yhteisen
kriisinratkaisumekanismin siirtymäkauden aikana tarvittavat lisätoimet; edistävät yksityisen sektorin investointeja ja vahvistavat
luottovirtoja talouteen edistämällä
toimia, joilla tuetaan pk-yritysten luotonsaantia, syventämällä
pääomamarkkinoita ja käynnistämällä uudelleen arvopaperistamismarkkinat
Euroopan talouden pitkäaikaista rahoitusta koskevan komission tiedonannon ja
siinä esitetyn aikataulun mukaisesti;
4.           edistävät
talous- ja rahaliiton syventämistä ja talouden valvontakehyksen parantamista
vuoden 2014 lopussa toteutettavan uudelleentarkastelun yhteydessä.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 401 final.


title: Neuvoston suositus, annettu 19 päivänä maaliskuuta 2007 , Euroopan kehitysrahaston (seitsemäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2005

text:
               8.5.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 103/2

      NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 19 päivänä maaliskuuta 2007,
   Euroopan kehitysrahaston (seitsemäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2005
   (2007/C 103/02)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon Loméssa 15 päivänä joulukuuta 1989 allekirjoitetun neljännen AKT–EY-yleissopimuksen (1), sellaisena kuin se on muutettuna Mauritiuksella 4 päivänä marraskuuta 1995 allekirjoitetulla sopimuksella (2),
   ottaa huomioon sisäisen sopimuksen 91/401/ETY yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta neljännen AKT–EY-yleissopimuksen osalta (3), jolla muun muassa perustetaan seitsemäs Euroopan kehitysrahasto, jäljempänä ’seitsemäs EKR ’ja erityisesti mainitun sopimuksen 33 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon 29 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neljännen AKT–EY-yleissopimuksen mukaisten kehityshankkeiden rahoitusyhteistyöhön (4) sovellettavan varainhoitoasetuksen ja erityisesti sen 69–77 artiklan,
   on tutkinut seitsemännen EKR:n toimenpiteisiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2005, sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen varainhoitovuodelta 2005 siihen liitettyine komission (5) vastauksineen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               1)

               Sisäisen sopimuksen 33 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden seitsemännen EKR:n varainhoidosta.

               2)

               Komissio on pannut seitsemännen EKR:n toimet täytäntöön varainhoitovuoden 2005 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,

         SUOSITTELEE Euroopan parlamentille, että tämä myöntää komissiolle vastuuvapauden seitsemännen EKR:n toimien täytäntöönpanosta varainhoitovuodelta 2005.

      Tehty Brysselissä 19 päivänä maaliskuuta 2007.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         H. SEEHOFER

      (1)  EYVL L 229, 17.8.1991, s. 3.

      (2)  EYVL L 156, 29.5.1998, s. 3.

      (3)  EYVL L 229, 17.8.1991, s. 288.

      (4)  EYVL L 266, 21.9.1991, s. 1.

      (5)  EUVL C 263, 31.10.2006, s. 205.


title: Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005-2009

text:
Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52006SC0023

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen Neuvoston lausunto Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005-2009  /* SEK/2006/0023 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 11.1.2006SEK(2006) 23 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainenNEUVOSTON LAUSUNTO Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005–2009(komission esittämä)PERUSTELUTTaustaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan samalla entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle ja uusien työpaikkojen syntyä edistävälle vahvalle ja kestävälle kasvulle. Sopimusta on muutettu kerran, vuonna 2005. Muuttamisen yhteydessä todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen budjettipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä parantamaan sopimuksen tehokkuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97,[1] joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai kasvuohjelmat, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistetut ohjelmat vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetut) vakausohjelmat, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetut) lähentymisohjelmat). Suomi toimitti ensimmäisen lähentymisohjelmansa syyskuussa 1998. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 12 päivänä lokakuuta 1998 ohjelmasta komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan lausunnon. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.Jäsenvaltioiden on näissä ohjelmissa ilmoitettava keskipitkän aikavälin tavoitteena oleva julkisen talouden rahoitusasema ja esiteltävä sen saavuttamiseksi ja säilyttämiseksi toteutettavat toimenpiteet sekä ohjelman toteuttamiseen vaikuttavat taloutta koskevat oletukset. Koska talouden ja julkisen talouden tilanne on unionin eri jäsenvaltioissa erilainen ja koska myös kestävyyteen kohdistuvat finanssipoliittiset riskit ovat erilaisia, keskipitkän aikavälin tavoite olisi tarkistetun sopimuksen mukaan eriytettävä jäsenvaltioittain. Sopimukseen tehtyjen muiden tarkistusten mukaan olisi lisäksi saavutettava koko suhdannekierron ajaksi symmetrisempi lähestymistapa finanssipolitiikkaan tehostamalla budjettikuria taloudellisesti hyvinä aikoina. Samalla sellaiset suuret rakenneuudistukset, joilla on todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen, olisi otettava huomioon arvioitaessa, voidaanko keskipitkän aikavälin tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeutusurasta poiketa.Komissio on tutkinut Suomen viimeksi toimittaman tarkistetun lähentymisohjelman. Se on tässä yhteydessä ottanut huomioon yksiköidensä syksyn 2005 talousennusteen, käytännesäännöt,[2] potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa sovelletut, yhteisesti sovitut menetelmät sekä vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvät talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja on jäljempänä esitetyn arvion perusteella antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi.Arviointi1.  Suomen tarkistettu vakausohjelma toimitettiin 24 päivänä marraskuuta 2005. Ohjelma kattaa vuodet 2005–2009. Ohjelma noudattaa pääpiirteissään vakaus- ja lähentymisohjelmille uusissa käytännesäännöissä määritettyä mallirakennetta. Puutteita esiintyy uusien käytännesääntöjen mukaisten pakollisten ja valinnaisten tietojen esittämisessä (ohjelmasta puuttuvat erityisesti vuosia 2007–2009 koskevat ulkoiset oletukset). Julkisen talouden rahoitusasemalle ei tarkistetussa ohjelmassa selvästi määritellä keskipitkän aikavälin tavoitetta, vaikka tätä edellytetään käytännesäännöissä.2.  Suomea koetteli 1990-luvun alussa poikkeuksellisen syvä laskusuhdanne, minkä jälkeen talous kasvoi voimakkaasti vuosina 1995–2004 keskimäärin 3 ½ prosenttia vuodessa. Kasvu oli 1 ½ prosenttiyksikköä nopeampaa kuin euroalueella keskimäärin. Vahvan talouskasvun myötä työllisyysaste onnistuttiin nostamaan laman jälkeisestä 60 prosentista 68 prosenttiin vuonna 2004. Inflaatio oli vuosina 1995–2004 keskimäärin 1 ½ prosenttia vuodessa eli ½ prosenttiyksikköä alle euroalueen keskiarvon. Ohjelman perustana olevan makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu hidastuu vuosien 2005–2006 keskimäärin 2,7 prosentista keskimäärin 2,3 prosenttiin ohjelmakauden muina vuosina. Paperi- ja selluteollisuuden työkiistasta johtuneet tuotantoseisokit vaikuttavat selvästi kokonaistuotannon kasvuvauhtiin vuosina 2005 ja 2006. Kasvu hidastui selvästi vuonna 2005, mutta nopeutuu taas vuonna 2006. Ohjelmassa esitetyt lyhyen ja keskipitkän aikavälin ennusteet ovat varovaisempia kuin komission yksiköiden ennusteet. Ohjelman inflaatioennusteet näyttävät realistisilta ja ne ovat komission yksiköiden arvioiden mukaisia.3.  Neuvosto hyväksyi ohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian 17 päivänä helmikuuta 2005 antamassaan lausunnossa, joka koskee vuodet 2004–2008 kattavaa vakausohjelman edellistä tarkistusta. Komission yksiköiden ennusteiden perusteella julkisen talouden ylijäämän arvioidaan olevan 1,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Tämä vastaa edellisessä tarkistetussa vakausohjelmassa esitettyä ylijäämätavoitetta.4.  Viimeksi toimitetussa tarkistetussa vakausohjelmassa Suomen keskeisiä tavoitteita ovat tasapainossa oleva valtiontalous normaalin talouskasvun aikana sekä julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden varmistaminen väestön ikääntymisen aiheuttaessa epäsuotuisia vaikutuksia. Myös paikallishallinnon talouden kohentamiseksi on ehdotettu toimenpiteitä, joilla pyritään saavuttamaan tasapainossa oleva rahoitusasema ohjelmakauden loppuun mennessä. Julkisen talouden ylijäämä supistuu hieman ja on 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen ohjelmakauden lopussa. Sekä tulot että menot supistuvat suhteessa BKT:hen vuosina 2005–2007 (molemmat noin yhden prosenttiyksikön), minkä jälkeen tulojen ja menojen (sekä samalla nettoluotonannon) ennustetaan pysyvän vakaalla tasolla suhteessa BKT:hen. Perusylijäämä supistunee jonkin verran enemmän, koska korkomenojen BKT-osuuden ennustetaan pienentyvän. Ylijäämän supistuminen vastaa veronkevennysten vaiheittaista toteuttamista. Menot on tarkoitus pitää kurissa valtiontaloudessa sovellettavilla menokatoilla sekä korkomenoja vähentämällä. Edelliseen tarkistukseen verrattuna vuosien 2006–2009 ylijäämäarvioita on tarkistettu alaspäin noin 0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Tämä johtuu veronkevennyksistä sekä sosiaaliturvarahastojen ja paikallishallinnon rahoitusasemaa koskevista aiempaa varovaisemmista ennusteista.5.  Rakenteellisen ylijäämän ennustetaan supistuvan hieman noin 2 prosentista suhteessa BKT:hen (2005) 1 ¾ prosenttiin suhteessa BKT:hen vuosina 2006–2008, minkä jälkeen ylijäämä kääntyy taas kasvuun vuonna 2009. Tämä kasvu johtuu kuitenkin kokonaan siitä, että tuotantokuilun arvioidaan levenevän noin –1 prosenttiin suhteessa BKT:hen ohjelmakauden lopussa. Rakenteellisen ylijäämän ennustetaan supistuvan noin 1 ½ prosenttiin suhteessa BKT:hen ohjelmakauden loppuun mennessä vuonna 2009.[3] Tätä pidetään komission arviossa ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteena. Koska ohjelmaan sisältyvä keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (noin 1 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) vaativampi, sen pitäisi tuottaa riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoitteen asianmukaisuutta arvioitaessa voidaan todeta, että se sijoittuu euroalueen jäsenvaltioille ja valuuttakurssimekanismiin (ERM II) osallistuville jäsenvaltioille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä asetetulle vaihteluvälille; tavoite on myös huomattavasti vaativampi kuin mitä julkinen velka suhteessa BKT:hen ja potentiaalisen tuotannon keskimääräinen kasvu edellyttäisivät pitkällä aikavälillä. Vähimmäisvaatimukset selvästi ylittävää keskipitkän aikavälin tavoitetta perustellaan ohjelmassa sillä, että pyrkimyksenä on julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden varmistaminen.6.  Julkisen talouden tavoitteisiin liittyvät riskit näyttävät tarkistetussa ohjelmassa olevan pitkälti tasapainossa. Vuoteen 2007 saakka ulottuvat tavoitteet vastaavat komission yksiköiden syksyllä 2005 tekemää talousennustetta, joka on hieman Suomen tarkistettua ohjelmaa optimistisempi. Julkisia menoja on toistaiseksi onnistuttu hillitsemään valtion monivuotisilla menokatoilla, ja verokertymään liittyvät ennusteet näyttävät perustuvan varovaisiin arvioihin. Talouskasvun osalta vakausohjelmassa kiinnitetään huomiota riskiin, joka liittyy väestön ikääntymisen ja työvoiman tarjonnan vähenemisen epäsuotuisien vaikutusten mahdolliseen aliarviointiin; kasvunäkymiin liittyvät riskit näyttävät kuitenkin olevan hallinnassa, kun otetaan huomioon, että ohjelman mukainen kasvuennuste on varovainen komission yksiköiden ennusteisiin verrattuna.7.  Edellä esitetyn riskinarvioinnin perusteella näyttää siltä, että tarkistetun ohjelman mukaisella julkisen talouden strategialla pystytään noudattamaan ohjelmasta johdettua keskipitkän aikavälin tavoitetta koko ohjelmakauden ajan. Lisäksi se tarjoaa myös riittävän varmuusmarginaalin sen varmistamiseksi, ettei julkisen talouden alijäämälle asetettu 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa ohjelmakauden aikana. Yleisesti ottaen julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla ja Suomen noudattama strategia on hyvä esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta.8.  Julkisen talouden bruttovelkasuhteen ennustetaan pysyttelevän huomattavasti alle 60 prosentissa suhteessa BKT:hen koko ohjelmakauden ajan. Tarkistetussa ohjelmassa velkasuhteen odotetaan alenevan vuodelle 2005 arvioidusta 42,7 prosentista suhteessa BKT:hen 40,1 prosenttiin vuoteen 2009 mennessä. Velkasuhteen alenemista, jonka perustana ovat huomattavat perusylijäämät, hidastavat velkaa lisäävät virta-varanto-korjauserät, jotka puolestaan ovat seurausta varojen kertymisestä sosiaaliturvarahastoihin.9.  Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät Suomessa olevan vähäinen riski julkisen talouden kestävyyden kannalta. Bruttovelkasuhde alittaa tällä hetkellä 60 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen ja tilanteen ennustetaan jatkuvan samanlaisena suurimman osan aikaa vuoteen 2050 ulottuvalla ennustekaudella. Väestön ikääntymisen vaikutusta julkiseen talouteen lieventävät osaltaan myös suuret sosiaaliturvavarat ja tämänhetkinen suotuisa julkisen talouden rahoitusasema. Kasvavat eläkemenot saattavat kuitenkin rasittaa Suomen julkisen talouden kestävyyttä pitkällä aikavälillä. Pyrittäessä vähentämään julkisen talouden kestävyyteen liittyviä riskejä pitkällä aikavälillä olisi keskityttävä hillitsemään väestön ikääntymiseen liittyvä menoja muun muassa toteuttamalla tuoreet uudistukset, joilla pyritään nostamaan todellista eläkeikää. Samalla olisi säilytettävä terve julkisen talouden rahoitusasema.[4]10.  Suunnitellut julkista taloutta koskevat toimet ovat pääpiirteissään yhdenmukaisia vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Parhaillaan toteuttamisvaiheessa olevalla suurella eläkeuudistuksella ja muilla toimilla pyritään erityisesti varmistamaan kestävä talous- ja finanssipolitiikka sekä edistämään talouskasvua ja työpaikkojen luomista.11.  Talouskasvua ja työpaikkojen luomista edistävän uudistetun Lissabonin strategian mukaisessa kansallisessa uudistusohjelmassa, jonka Suomi toimitti lokakuun 14 päivänä 2005, määritetään seuraavat haasteet, joilla on merkittäviä vaikutuksia julkiseen talouteen: i) julkisen talouden kestävyys ja ii) työmarkkinoiden toimivuus. Kansallisessa uudistusohjelmassa määritettyjen toimien vaikutukset julkiseen talouteen on otettu täysimääräisesti huomioon vakausohjelmaan sisältyvissä julkisen talouden ennusteissa. Vakausohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimet ovat johdonmukaisia kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien kanssa. Vakausohjelmaan sisältyy erityisesti toimia, joilla tehostetaan sekä valtion- että paikallishallintoa, ja sitoudutaan edelleen soveltamaan valtiontalouden menokattoja vaalikauden yli.Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainenNEUVOSTON LAUSUNTO Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005–2009EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:12.  Neuvosto tutki 24 päivänä tammikuuta 2006 Suomen tarkistetun vakausohjelman, joka kattaa vuodet 2005–2009. Ohjelma noudattaa pääpiirteissään vakaus- ja lähentymisohjelmille uusissa käytännesäännöissä määritettyä mallirakennetta. Puutteita esiintyy uusien käytännesääntöjen mukaisten pakollisten ja valinnaisten tietojen esittämisessä (ohjelmasta puuttuvat erityisesti vuosia 2007–2009 koskevat ulkoiset oletukset). Julkisen talouden rahoitusasemalle ei tarkistetussa ohjelmassa selvästi määritellä keskipitkän aikavälin tavoitetta, vaikka tätä edellytetään käytännesäännöissä.13.  Suomi koki 1990-luvun alussa poikkeuksellisen syvän laman, minkä jälkeen talous kasvoi voimakkaasti keskimäärin 3,6 prosenttia vuodessa vuosina 1995–2004. Talouden toimeliaisuuden voimakas elpyminen edisti työllisyysasteen nousua; inflaatiovauhti alitti tästä huolimatta euroalueen keskiarvon. Ohjelman perustana olevan makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu hidastuu vuosien 2005–2006 2,7 prosentista keskimäärin 2,3 prosenttiin ohjelmakauden muina vuosina. Käytettävissä olevien tietojen perusteella kyseinen skenaario näyttää perustuvan varovaisiin kasvuennusteisiin. Ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta.14.  Neuvosto hyväksyi ohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian 17 päivänä helmikuuta 2005 antamassaan lausunnossa, joka koskee vuodet 2004–2008 kattavaa vakausohjelman edellistä tarkistusta. Komission yksiköiden ennusteiden perusteella julkisen talouden ylijäämän arvioidaan olevan 1,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Tämä vastaa hyvin edellisessä tarkistetussa vakausohjelmassa esitettyä ylijäämätavoitetta.15.  Suomen keskeisiä tavoitteita ovat tasapainossa oleva valtiontalous normaalin talouskasvun aikana sekä julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden varmistaminen. Julkisen talouden ylijäämän arvioidaan supistuvan hieman ja olevan 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2008–2009; perusylijäämä supistuu jonkin verran enemmän, koska korkomenojen ennustetaan pienentyvän. Ylijäämän supistuminen johtuu pääasiassa tulopuolesta, jossa näkyy veronkevennysten vaiheittainen toteuttaminen. Menot on tarkoitus pitää kurissa valtiontalouteen sovellettavilla menokatoilla sekä korkomenoja vähentämällä. Edelliseen tarkistukseen verrattuna vuosien 2006–2009 ylijäämäarvioita on tarkistettu alaspäin noin 0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Tämä johtuu veronkevennyksistä sekä sosiaaliturvarahastojen ja paikallishallinnon rahoitusasemaa koskevista aiempaa varovaisemmista ennusteista.16.  Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen ylijäämän (eli suhdannekorjatun rahoitusaseman, josta on vähennetty kertaluonteiset ja muut tilapäiset toimenpiteet) ennustetaan heikentyvän hieman ohjelmakauden kolmen ensimmäisen vuoden aikana 2 prosentista (vuonna 2005) 1 ¾ prosenttiin suhteessa BKT:hen vuosina 2006–2008; vuonna 2009 ylijäämä kääntyy taas kasvuun, mikäli tuotantokuilu kasvaa arvioiden mukaisesti. Ohjelman ennusteiden mukaan rakenteellinen ylijäämä on noin 1 ½ prosenttia suhteessa BKT:hen ohjelmakauden loppuun mennessä;[6] tätä voidaan pitää ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteena, koska se vastaa keskipitkän aikavälin tavoitteille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä määritettyjä periaatteita. Koska ohjelmaan sisältyvä keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (noin 1 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) vaativampi, sen pitäisi tuottaa riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoitteen asianmukaisuutta arvioitaessa voidaan todeta, että se sijoittuu euroalueen jäsenvaltioille ja valuuttakurssimekanismiin (ERM II) osallistuville jäsenvaltioille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä asetetulle vaihteluvälille; tavoite on myös huomattavasti vaativampi kuin mitä julkinen velka suhteessa BKT:hen ja potentiaalisen tuotannon keskimääräinen kasvu edellyttäisivät pitkällä aikavälillä. Vähimmäisvaatimukset selvästi ylittävää keskipitkän aikavälin tavoitetta perustellaan ohjelmassa sillä, että pyrkimyksenä on julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden varmistaminen.17.  Julkista taloutta koskeviin ennusteisiin liittyvät riskit näyttävät tarkistetussa ohjelmassa olevan pitkälti tasapainossa. Verokertymään liittyvät ennusteet näyttävät perustuvan varovaisiin arvioihin, ja menokattoja on sovellettu hyvin tehokkaasti. Talouskasvun osalta vakausohjelmassa kiinnitetään huomiota riskiin, joka liittyy väestön ikääntymisen ja työvoiman tarjonnan vähenemisen epäsuotuisien vaikutusten mahdolliseen aliarviointiin laskelmissa; kuten edellä on todettu, tarkistettuun ohjelmaan sisältyviä talouskasvua koskevia ennusteita voidaan pitää varovaisina.18.  Tämän riskinarvioinnin perusteella ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys vaikuttaa riittävältä varmistamaan, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite täyttyy suunnitelmien mukaisesti koko ohjelmakaudella. Se tarjoaa lisäksi riittävän varmuusmarginaalin sen varmistamiseksi, ettei julkisen talouden alijäämälle asetettu 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa ohjelmakauden aikana. Yleisesti ottaen julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla, ja Suomen noudattama strategia on hyvä esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta.19.  Julkisen velan arvioidaan olleen 42,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, joten velkasuhde on huomattavasti pienempi kuin sille perustamissopimuksessa asetettu 60 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen. Ohjelmaan sisältyvien ennusteiden mukaan velkasuhde pienenee 2,6 prosenttiyksikköä ohjelmakauden aikana.20.  Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät Suomessa olevan vähäinen riski julkisen talouden kestävyyden kannalta. Bruttovelkasuhde alittaa 60 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen ja tilanteen ennustetaan jatkuvan samanlaisena suurimman osan aikaa vuoteen 2050 ulottuvalla ennustekaudella. Väestön ikääntymisen vaikutusta julkiseen talouteen lieventävät osaltaan myös suuret sosiaaliturvavarat ja hyvällä tasolla oleva julkisen talouden rahoitusasema. Kasvavat eläkemenot saattavat kuitenkin rasittaa Suomen julkisen talouden kestävyyttä pitkällä aikavälillä. Pyrittäessä vähentämään julkisen talouden kestävyyteen liittyviä riskejä pitkällä aikavälillä olisi keskityttävä hillitsemään väestön ikääntymiseen liittyvä menoja muun muassa toteuttamalla tuoreet uudistukset, joilla pyritään nostamaan todellista eläkeikää. Samalla olisi säilytettävä vakaa julkisen talouden rahoitusasema.[7]21.  Suunnitellut julkista taloutta koskevat toimet ovat pääpiirteissään yhdenmukaisia vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Parhaillaan toteuttamisvaiheessa olevalla suurella eläkeuudistuksella ja muilla toimilla pyritään erityisesti varmistamaan kestävä talous- ja finanssipolitiikka sekä edistämään talouskasvua ja työpaikkojen luomista.22.  Talouskasvua ja työpaikkojen luomista edistävän uudistetun Lissabonin strategian mukaisessa kansallisessa uudistusohjelmassa, jonka Suomi toimitti lokakuun 14 päivänä 2005, määritetään seuraavat haasteet, joilla on merkittäviä vaikutuksia julkiseen talouteen: i) julkisen talouden kestävyys ja ii) työmarkkinoiden toimivuus. Kansallisessa uudistusohjelmassa määritettyjen toimien vaikutukset julkiseen talouteen on otettu täysimääräisesti huomioon vakausohjelmaan sisältyvissä julkisen talouden ennusteissa. Vakausohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimet ovat johdonmukaisia kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien kanssa. Vakausohjelmaan sisältyy erityisesti toimia, joilla tehostetaan sekä valtion- että paikallishallintoa, ja sitoudutaan edelleen soveltamaan valtiontalouden menokattoja vaalikauden yli.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |BKT:n määrä (muutos, %) | VO marraskuu 2005 | 3,6 | 2,1 | 3,2 | 2,6 | 2,3 | 2,1 |KOM marraskuu 2005 | 3,6 | 1,9 | 3,5 | 3,1 | tieto puut-tuu | tieto puut-tuu |VO joulukuu 2004 | 3,2 | 2,8 | 2,4 | 2,2 | 2,0 | tieto puut-tuu |YKHI-inflaatio (%) | VO marraskuu 2005 | 0,2 | 1,0 | 1,3 | 1,5 | 1,8 | 1,8 |KOM marraskuu 2005 | 0,1 | 1,0 | 1,4 | 1,3 | tieto puut-tuu | tieto puut-tuu |VO joulukuu 2004 | 0,2 | 1,4 | 1,8 | 1,8 | 1,8 | tieto puut-tuu |Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | VO marraskuu 20051 | 0,0 | –0,7 | –0,2 | –0,2 | –0,5 | –0,9 |KOM marraskuu 20055 | –0,2 | –1,2 | –0,7 | –0,5 | tieto puut-tuu | tieto puut-tuu |VO joulukuu 20041 | –0,3 | –0,1 | –0,2 | –0,4 | –0,6 | tieto puut-tuu |Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2005 | 2,1 | 1,8 | 1,6 | 1,6 | 1,5 | 1,5 |KOM marraskuu 2005 | 2,1 | 1,9 | 1,9 | 1,8 | tieto puut-tuu | tieto puut-tuu |VO joulukuu 2004 | 2,0 | 1,8 | 2,1 | 2,2 | 2,0 | tieto puut-tuu |Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2005 | 3,7 | 3,4 | 3,1 | 2,9 | 2,8 | 2,8 |KOM marraskuu 2005 | 3,8 | 3,8 | 3,7 | 3,6 | tieto puut-tuu | tieto puut-tuu |VO joulukuu 2004 | 3,7 | 3,4 | 3,8 | 3,9 | 3,7 | tieto puut-tuu |Suhdannetasoitettu rahoitusasema = rakenteellinen rahoitusasema2,3 (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 20051 | 2,1 | 2,1 | 1,7 | 1,7 | 1,7 | 2,0 |KOM marraskuu 20054 | 2,3 | 2,7 | 2,3 | 2,1 | tieto puut-tuu | tieto puut-tuu |VO joulukuu 20041 | 2,2 | 1,9 | 2,2 | 2,4 | 2,4 | tieto puut-tuu |Julkisen talouden bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2005 | 44,9 | 42,7 | 41,7 | 41,1 | 40,6 | 40,1 |KOM marraskuu 2005 | 45,1 | 42,8 | 41,5 | 40,6 | tieto puut-tuu | tieto puut-tuu |VO joulukuu 2004 | 44,6 | 43,4 | 42,5 | 41,7 | 41,1 | tieto puut-tuu |Huom. 1Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. 2Suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä väliaikaisia toimenpiteitä. 3Ohjelman mukaiset kertaluonteiset ja väliaikaiset toimenpiteet. 4Komission yksiköiden syksyn 2005 talousennusteen mukaiset kertaluonteiset ja väliaikaiset toimenpiteet. 5Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 2,9 prosenttia vuonna 2004, 2,9 prosenttia vuonna 2005, 2,8 prosenttia vuonna 2006 ja 2,7 prosenttia vuonna 2007. Lähde: Vakausohjelma (VO); komission yksiköiden syksyn 2005 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. |[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Asiakirjat, joihin tässä tekstissä viitataan, löytyvät Internet-sivultahttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Talous- ja rahoituskomitean lausunto asiakirjasta ”Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet”, jonka Ecofin-neuvosto hyväksyi 11. lokakuuta 2005.[3] Ohjelman laskelmien mukaan. Komission yksiköt ovat tehneet ohjelman tietojen perusteella uudet laskelmat, jotka perustuvat yhteisesti sovittuihin menetelmiin. Näin laskettu rakenteellinen ylijäämä on 2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2009.[4] Pitkän aikavälin kestävyyttä käsitellään yksityiskohtaisemmin komission yksiköiden tekemässä ohjelman teknisessä arvioinnissa, joka julkaistaan Internet-sivustossahttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät Internet-osoitteestahttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Ohjelman laskelmien mukaan. Komission yksiköt ovat tehneet ohjelman tietojen perusteella uudet laskelmat, jotka perustuvat yhteisesti sovittuihin menetelmiin. Näin laskettu rakenteellinen ylijäämä on 2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2009.[7] Pitkän aikavälin kestävyyttä käsitellään yksityiskohtaisemmin komission yksiköiden tekemässä ohjelman teknisessä arvioinnissa, joka julkaistaan Internet-sivustossahttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm


title: EFTAN VALVONTAVIRANOMAISEN SUOSITUS N:o 166/97/COL annettu 17 päivänä kesäkuuta 1997, virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevasta yhteensovitetusta ohjelmasta vuodeksi 1997

text:
Avis juridique important

|

E1997C0166

Virallinen lehti nro L 303 , 06/11/1997 s. 0017 - 0025

EFTAN VALVONTAVIRANOMAISEN SUOSITUS N:o 166/97/COL annettu 17 päivänä kesäkuuta 1997,virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevasta yhteensovitetusta ohjelmasta vuodeksi 1997 EFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN, jokaottaa huomioon ETA-sopimuksen ja erityisesti sen 109 artiklan ja pöytäkirjan 1,ottaa huomioon valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja pöytäkirjan 1,ottaa huomioon ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 50 kohdassa tarkoitetun virallisesta elintarvikkeiden tarkastuksesta annetun säädöksen (neuvoston direktiivin 89/397/ETY), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1, ja erityisesti sen 14 artiklan 3 kohdan,on kuullut EFTAn valvontaviranomaista avustavaa EFTAn elintarvikekomiteaa,sekä katsoo, ettäEuroopan talousalueen moitteettoman toiminnan varmistamiseksi on tarpeen järjestää yhteensovitetut elintarvikkeiden tarkastusohjelmat Euroopan talousalueella,tällaisissa ohjelmissa painotetaan ETA-sopimuksen alaisen voimassa olevan lainsäädännön noudattamista sekä kansanterveyden, kuluttajien etujen ja rehellisten kauppatapojen turvaamista,kansallisten ohjelmien ja yhteensovitettujen ohjelmien samanaikainen täytäntöönpano voi tuottaa tietoa ja kokemusta, johon tarkastustoimet voidaan tulevaisuudessa perustaa,Liechtensteinin on saatettava voimaan ETA-sopimuksen liitteessä II olevassa XII luvussa tarkoitettujen säädösten säännökset 1 päivään tammikuuta 2000 mennessä; Liechtensteinin on kuitenkin ollut määrä tehdä parhaansa saattaakseen mainitussa luvussa tarkoitetut säännökset voimaan 1 päivään tammikuuta 1997 mennessä; sen vuoksi tämä vuodeksi 1997 annettu suositus koskee myös Liechtensteinia,suosituksessa, jonka Euroopan komissio antoi 8 päivänä tammikuuta 1997 virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevasta yhteensovitetusta ohjelmasta vuodeksi 1997, suositetaan, että Euroopan unionin jäsenvaltiot noudattaisivat vastaavanlaista ohjelmaa,ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:Suositetaan, että Islanti, Liechtenstein ja Norja ottavat vuonna 1997 näytteitä ja suorittavat laboratorioanalyysejä, jotka koskevat seuraavia:a) mausteissa esiintyviä aflatoksiinejab) ruoka-aineallergiasta tai yliherkkyydestä kärsiville tarkoitettujen elintarvikkeiden kontaminaatiota.1. Vaikka näytteenoton laajuudesta ei anneta ohjeita, Islannin, Liechtensteinin ja Norjan olisi varmistettava riittävien näytteiden otto, jotta kussakin EFTA-valtiossa kysymykseen tulevasta aiheesta voidaan saada yleiskuva. Määritysmenetelmistä annetaan ehdotuksia.2. Islanti, Liechtenstein ja Norja toimittavat tiedot pyydetyssä muodossa käyttäen liitteessä annettuja lomakkeita tulosten vertailukelpoisuuden parantamiseksi.3. Mausteissa esiintyvät aflatoksiinitMausteissa, erityisesti pippurissa, chilipippurijauheissa, muskottipähkinässä ja paprikajauheessa voi esiintyä suuria määriä aflatoksiineja erilaisten valmistus- ja varastointiolojen vuoksi. ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 54 f kohdassa tarkoitetun, elintarvikkeissa olevia vieraita aineita koskevista yhteisön menettelyistä annetun säädöksen (neuvoston asetuksen (ETY) N:o 315/93) 2 artiklassa kielletään sellaisten elintarvikkeiden myynti, joissa on ihmisten terveyden kannalta ja erityisesti toksikologiselta kannalta suuria määriä vieraita aineita. Kaikissa EFTA-valtioissa on erityissäännöksiä tällaisten tuotteiden aflatoksiinipitoisuuksista.Ohjelman tämän osan tavoitteena on tutkia, missä määrin näiden tuotteiden aflatoksiinipitoisuudet ylittävät kansalliset raja-arvot. Tässä tutkimuksessa selvitetään myös, millaista oikeusperustaa Islannissa, Liechtensteinissa ja Norjassa voidaan soveltaa hylkäämiseen. Määritysmenetelmien pitäisi olla vähintään niin herkkiä, että aflatoksiini voidaan määrittää tasolla 1 ìg/kg.4. Ruoka-aineallergiasta tai yliherkkyydestä kärsiville tarkoitettujen elintarvikkeiden kontaminaatioElintarvikkeet, joiden pakkausmerkinnöissä tai markkinoinnin yhteydessä muuten ilmoitetaan, että ne eivät sisällä esimerkiksi tiettyjä valkuaisaineita, muodostavat potentiaalisen terveysriskin ruoka-aineallergiasta tai yliherkkyydestä kärsiville henkilöille, jos elintarvikkeessa on vieraana aineena tätä erityistä ainesosaa. Hyvinkin pienet määrät voivat johtaa kuolemaan. ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 18 kohdassa tarkoitetun, elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainostamista koskevien jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun säädöksen (neuvoston direktiivin 79/112/ETY) 2 artiklassa säädetään, että merkitseminen ja mainostaminen eivät saa olla sellaisia, että ne voisivat johtaa kuluttajaa harhaan merkittävässä määrin erityisesti elintarvikkeen koostumuksen suhteen. Ohjelman tämän osan tarkoitus on valvoa toimia, joita Islanti, Liechtenstein ja Norja toteuttavat, kun kontaminoituja elintarvikkeita havaitaan olevan kaupan.SoveltamisalaSoveltamisalaan kuuluvat elintarvikkeet, joista ilmoitetaan, että niissä ei ole tiettyä ainesosaa. Kun otetaan huomioon, mitä tämäntyyppisiä elintarvikkeita useimmiten tarjotaan kaupan EFTA-valtioissa, näytteenotto olisi rajoitettava tuotteisiin, jotka eivät sisällä maitoa/maidon valkuaista, laktoosia, munaa tai gluteenia.Selvitys hankkeesta: ilmoituslomakeEFTA-valtioiden on varmistettava, että kontaminoitujen elintarvikkeiden lukumäärä ja niiden valmistajat/maahantuojat sekä tiedot toteutetuista toimenpiteistä ilmoitetaan EFTAn valvontaviranomaiselle. Jos toimenpiteen laatu riippuu havaitun vieraan aineen pitoisuudesta, on ilmoitettava myös se pitoisuus, jonka perusteella toimenpiteisiin ryhdytään.5. Tämä suositus on osoitettu Islannille, Liechtensteinille ja Norjalle.Tehty Brysselissä 17 päivänä kesäkuuta 1997.Valvontaviranomaisen puolestaPuheenjohtajaKnut ALMESTADLIITE 1. MAUSTEISSA ESIINTYVÄT AFLATOKSIINIT >KAAVION ALKU>Taulukko 1.1PippuriJäsenvaltio: Tutkittujen näytteiden kokonaislukumääräHylättyjen näytteiden kokonaislukumääräNäytteiden lukumääräPositiivisten näytteiden keskiarvo(ìg/kg)Positiivisten näytteiden mediaani(ìg/kg)Korkein arvo(ìg/kg)Hylkäämisen raja- tai ohje-arvo(ìg/kg)Aflatoksiini     alle määritysrajan      50 ìg/kgB1B2G1G2Hylkäämisen oikeusperusta:Käytetty määritysmenetelmä (viite, esimerkiksi kirjallisuusviite, standardi; menetelmän kuvaus avainsanoin; havaitsemis- ja määritysrajat) (jos eroaa ehdotetusta menetelmästä):Muut yksityiskohdat ja tiedot, ongelmat:Hylättyjen näytteiden alkuperä, jos tiedossa:>KAAVION LOOPU>>KAAVION ALKU>Taulukko 1.2Chili ja chilipippurijauheJäsenvaltio: Tutkittujen näytteiden kokonaislukumääräHylättyjen näytteiden kokonaislukumääräNäytteiden lukumääräPositiivisten näytteiden keskiarvo(ìg/kg)Positiivisten näytteiden mediaani(ìg/kg)Korkein arvo(ìg/kg)Hylkäämisen raja- tai ohje-arvo(ìg/kg)Aflatoksiini     alle määritysrajan      50 ìg/kgB1B2G1G2Hylkäämisen oikeusperusta:Käytetty määritysmenetelmä (viite, esimerkiksi kirjallisuusviite, standardi; menetelmän kuvaus avainsanoin; havaitsemis- ja määritysrajat) (jos eroaa ehdotetusta menetelmästä)Muut yksityiskohdat ja tiedot, ongelmat:Hylättyjen näytteiden alkuperä, jos tiedossa:>KAAVION LOOPU>>KAAVION ALKU>Taulukko 1.3MuskottipähkinäJäsenvaltio: Tutkittujen näytteiden kokonaislukumääräHylättyjen näytteiden kokonaislukumääräNäytteiden lukumääräPositiivisten näytteiden keskiarvo(ìg/kg)Positiivisten näytteiden mediaani(ìg/kg)Korkein arvo(ìg/kg)Hylkäämisen raja- tai ohje-arvo(ìg/kg)Aflatoksiini     alle määritysrajan      50 ìg/kgB1B2G1G2Hylkäämisen oikeusperusta:Käytetty määritysmenetelmä (viite, esimerkiksi kirjallisuusviite, standardi; menetelmän kuvaus avainsanoin; havaitsemis- ja määritysrajat) (jos eroaa ehdotetusta menetelmästä):Muut yksityiskohdat ja tiedot, ongelmat:Hylättyjen näytteiden alkuperä, jos tiedossa:>KAAVION LOOPU>>KAAVION ALKU>Taulukko 1.4PaprikajauheJäsenvaltio: Tutkittujen näytteiden kokonaislukumääräHylättyjen näytteiden kokonaislukumääräNäytteiden lukumääräPositiivisten näytteiden keskiarvo(ìg/kg)Positiivisten näytteiden mediaani(ìg/kg)Korkein arvo(ìg/kg)Hylkäämisen raja- tai ohje-arvo(ìg/kg)Aflatoksiini     alle määritysrajan      50 ìg/kgB1B2G1G2Hylkäämisen oikeusperusta:Käytetty määritysmenetelmä (viite, esimerkiksi kirjallisuusviite, standardi; menetelmän kuvaus avainsanoin; havaitsemis- ja määritysrajat) (jos eroaa ehdotetusta menetelmästä):Muut yksityiskohdat ja tiedot, ongelmat:Hylättyjen näytteiden alkuperä, jos tiedossa:>KAAVION LOOPU>2. RUOKA-AINEALLERGIASTA TAI YLIHERKKYYDESTÄ KÄRSIVILLE TARKOITETTUJEN ELINTARVIKKEIDEN KONTAMINAATIO >KAAVION ALKU>Taulukko 2.1Sellaisten valmisteiden tutkiminen, joista ilmoitetaan, etteivät ne sisällä yhtä tai useampaa seuraavista ainesosista: maito/maidon valkuainen, laktoosi, muna tai gluteeniJäsenvaltio: Testattujen valmisteiden kokonaislukumäärä: Näiden valmisteiden valmistajien/maahantuojien kokonaislukumäärä: Valmisteiden kokonaislukumäärä, joissa havaittiin edellä mainittuja ainesosia: Tällaisten valmisteiden valmistajien/maahantuojien kokonaislukumäärä: Toteutetut toimenpiteet, kun mainittuja ainesosia on havaittu:VäitteetTuotteiden lukumääräValmistajien/maahantuojien lukumääräToteutetut toimenpiteet (*) Lukumäärätestattuhavaittu rikkomisiavalvottutuotteissa havaittu rikkomisia     ei mitään     suullinen varoitus     kirjallinen varoitus     vaatimus omavalvonnan tehostamisesta     myyntikielto     hallinnollinen rangaistus     tuomioistuin- kanne     muu toimenpide(1)(2)(3)(4)(5)(6)(7)(8)ei maitoa/maidon valkuaistaei laktoosiaei munaaei gluteenia(*)Toteutettuja toimenpiteitä koskevat huomautukset ja mahdollinen toimenpiteen käynnistävä pitoisuus (mg/kg), jos toimenpide suhteutetaan vieraan ainesosan pitoisuuteen.(1)(2)(3)(4)(5)(6)(7)(8)>KAAVION LOOPU>>KAAVION ALKU>Taulukko 2.2Jäsenvaltio: Käytetyt analyysimenetelmät:Maito/maidon valkuainenLaktoosiMunaGluteeniHuomautuksia:>KAAVION LOOPU>