Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52006SC0107

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Itävallan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005-2008  /* SEK/2006/0107 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 1.2.2006SEK(2006) 107 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainenNEUVOSTON LAUSUNTO Itävallan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005–2008(komission esittämä)PERUSTELUTTaustaaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Sopimusta on muutettu kerran, vuonna 2005. Muuttamisen yhteydessä todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen budjettipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelmat, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistetut ohjelmat vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetut) vakausohjelmat, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetut) lähentymisohjelmat). Itävalta toimitti ensimmäisen vakausohjelmansa marraskuussa 1998. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 18 päivänä tammikuuta 1999 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.Jäsenvaltioiden on näissä ohjelmissa ilmoitettava keskipitkän aikavälin tavoitteena oleva julkisen talouden rahoitusasema ja esitettävä sen saavuttamiseksi ja säilyttämiseksi toteutettavat toimenpiteet sekä taustalla olevat taloutta koskevat oletukset. Keskipitkän aikavälin tavoite olisi tarkistetun sopimuksen mukaan eriytettävä jäsenvaltioittain, koska talouden tila ja julkisen talouden rahoitusasema ovat unionin eri jäsenvaltioissa erilaiset ja koska myös kestävyyteen kohdistuvat finanssipoliittiset riskit ovat erilaisia. Sopimukseen tehtyjen muiden tarkistusten mukaan olisi lisäksi saavutettava koko suhdannekierron ajaksi symmetrisempi lähestymistapa finanssipolitiikkaan tehostamalla budjettikuria taloudellisesti hyvinä aikoina. Samalla sellaiset suuret rakenneuudistukset, joilla on todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen, olisi otettava huomioon arvioitaessa, voidaanko keskipitkän aikavälin tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeutusurasta väliaikaisesti poiketa.Komissio on tutkinut Itävallan viimeksi toimittaman tarkistetun vakausohjelman. Se on tässä yhteydessä ottanut huomioon yksiköidensä syksyn 2005 talousennusteen, käytännesäännöt[2], yhteisesti sovitut menetelmät, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa, sekä vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvät talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja on jäljempänä esitetyn arvion perusteella antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi.Arviointi1.  Itävalta toimitti 30 päivänä marraskuuta 2005 viimeisimmän tarkistetun vakausohjelmansa, joka kattaa vuodet 2005–2008. Ohjelma noudattaa pääpiirteissään vakaus- ja lähentymisohjelmien rakennemallia ja tietojen toimittamista koskevia vaatimuksia, jotka on määritelty uusissa käytännesäännöissä[3].2.  Neuvosto antoi 18 päivänä tammikuuta 2005 lausunnon vuodet 2004–2008 kattavasta vakausohjelman edellisestä tarkistuksesta; siinä se kehotti Itävaltaa lisäämään julkisen talouden vakauttamista ohjelman alkuvuosina sekä kuvailemaan tarkemmin niitä erityistoimia, joiden avulla julkisen talouden mittava vakauttaminen olisi mahdollista ohjelman kahden viimeisen vuoden aikana.3.  Kymmenen viime vuoden aikana Itävallan talous on kasvanut reaalimääräisesti keskimäärin 2,2 prosenttia vuodessa, mikä vastaa koko euroalueen kasvuvauhtia. Uusia työpaikkoja ei ole syntynyt yhtä dynaamisesti kuin muualla euroalueella, mutta Itävallan työttömyysaste on edelleen EU:n alhaisimpien joukossa. Itävalta saavutti vuosina 2001 ja 2002 lähellä tasapainoa olevan tai ylijäämäisen julkisen talouden rahoitusaseman. Viimeaikaiselle kehitykselle on kuitenkin ollut luonteenomaista paluu alijäämäisyyteen (1,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2003 ja 1 prosentti vuonna 2004).4.  Tarkistuksen mukaan kokonaistuotannon vuotuinen kasvu nopeutuu vuosien 2005 ja 2006 1 ¾ prosentista 2 ½ prosenttiin vuonna 2008. Ennustettua hitaampi kasvu vuosina 2005 ja 2006 aiheutuu kansainvälisen kaupan nousujohteisuuden hiipumisesta ja öljyn hinnannoususta ja johtaa negatiivisen tuotantokuilun kasvuun. Investointien ja yksityisen kulutuksen kasvun lisäksi ohjelman viimeisiksi vuosiksi odotetaan taloudellisen toimeliaisuuden piristymistä. Sekä lyhyen että keskipitkän aikavälin skenaariot perustuvat realistisiin kasvuoletuksiin. Odotukset työllisyystilanteen parantumisesta vaikuttavat kuitenkin hieman optimistisilta. Inflaatio, joka oli 2,3 prosenttia vuonna 2005, supistuu arvioiden mukaan 1,5 prosenttiin vuonna 2008, mikä vaikuttaa uskottavalta.5.  Alustavien tulosten mukaan julkisen talouden alijäämä vuonna 2005 oli 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä oli 0,2 prosenttiyksikköä pienempi kuin tarkistetussa ohjelmassa oli ennakoitu ja 0,1 prosenttiyksikköä pienempi kuin komission yksiköiden arviot. Odotettua parempi tilanne johtui ennakoitua suotuisammasta kehityksestä tulopuolella huolimatta merkittävistä veronleikkauksista. Myös suunnitellut menot ylittyivät, mutta pienemmällä marginaalilla.6.  Ohjelmassa julkisen talouden strategiaa kuvataan kolmiosaiseksi. Ensinnäkin sillä pyritään talouden tasapainoon talouden suhdannekierron ajaksi. Toiseksi strategiassa varaudutaan verotaakan supistumiseen 40 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2010 mennessä. Kolmanneksi tarkoituksena on lisätä potentiaalista kasvua edistämällä investointeja tutkimukseen, koulutukseen ja infrastruktuureihin. Tarkistetun vakausohjelman mukaan julkisen talouden alijäämä supistuu vuoden 2005 1,9 prosentista 0 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008. Julkisen talouden sopeuttaminen kohti tasapainoista rahoitusasemaa painottuu kauden loppuun siten, että vuonna 2006 tapahtuu vähäistä kehitystä ja seuraavina vuosina toteutetaan kaksi suhteessa merkittävämpää toimenpidettä. Perusylijäämän ennustetaan kehittyvän vastaavalla tavalla. Sen odotetaan kasvavan vuoden 2005 1,1 prosentista 2,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen jakson lopulla. Koska tulojen odotetaan supistuvan 0,9 prosenttiyksiköllä suhteessa BKT:hen vuosina 2005–2008, julkisen talouden vakauttamiseen suunnitellaan päästävän menoja leikkaamalla siten, että menot suhteessa BKT:hen supistuvat 2,8 prosenttiyksiköllä. Menojen leikkaaminen on tarkoitus kohdistaa pääasiassa menoluokkiin ”muut perusmenot” ja ”sosiaaliset tulonsiirrot”. Uudessa tarkistetussa ohjelmassa vahvistetaan samanlainen talouden sopeuttaminen kuin edellisessä ohjelmassa, vaikkakin epäsuotuisammassa makrotalouden skenaariossa.7.  Rakenteellisen rahoitusaseman (ts. suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä) odotetaan parantuvan keskimäärin noin 0,5 prosenttiyksiköllä suhteessa BKT:hen vuosittain, kun otetaan huomioon, että tuotantokuilu säilyy koko ohjelmakauden ajan negatiivisena. Ohjelmassa asetetaan julkisen talouden rahoitusasemalle keskipitkän aikavälin tavoite, kuten vakaus- ja kasvusopimuksessa edellytetään. Tavoitteena on, että vuoteen 2008 mennessä saavutetaan rakenteellinen rahoitusasema, joka on 0 prosenttia suhteessa BKT:hen. Koska ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite on vähimmäistavoitetta vaativampi (alijäämäksi arvioidaan noin 1 ½ prosenttia suhteessa BKT:hen), sillä saavutettaneen pyrkimys saada aikaan varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoitteen asianmukaisuutta arvioitaessa voidaan todeta, että se sijoittuu euroalueen jäsenvaltioille ja valuuttakurssimekanismiin (ERM II) osallistuville jäsenvaltioille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä asetetulle vaihteluvälille; tavoite on myös vaativampi kuin mitä julkinen velka suhteessa BKT:hen ja potentiaalisen tuotannon keskimääräinen kasvu edellyttäisivät pitkällä aikavälillä.8.  Tarkistuksessa suunniteltu vakauttaminen vaikuttaa realistiselta vuosien 2005 ja 2006 osalta, jolloin se perustuu lainsäädännöllisiin toimenpiteisiin, erityisesti veronleikkauksiin. Sen sijaan vaikuttaa siltä, etteivät tarkistuksessa esitetyt poliittiset toimenpiteet täysin vastaa vuosiksi 2007 ja 2008 suunniteltua vakauttamista. Lisäksi suunniteltujen parannusten uskottavuus on pitkälti Itävallan kansallisen vakaussopimuksen tehokkuuden varassa. Vakaussopimuksesta saadut aikaisemmat kokemukset eivät anna kovin kattavaa kuvaa siitä, tullaanko sen vaatimuksia noudattamaan. Suurin julkistaloutta koskevaan strategiaan kohdistuva riski on suunniteltujen menotavoitteiden toteuttaminen, kuten aikaisempienkin tarkistusten arvioinneissa on korostettu.9.  Tämän riskinarvioinnin perusteella voidaan todeta, että ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys ei välttämättä riitä varmistamaan, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan vuoteen 2008 mennessä. Kuten edellä mainitaan, ohjelman mukainen keskipitkän aikavälin tavoite on kuitenkin kunnianhimoisempi kuin vakaus- ja kasvusopimuksessa edellytetään. Jos julkisen talouden strategiaa toteutetaan ohjelmassa määritellyllä tavalla, se vaikuttaa riittävältä sen varmistamiseksi, että ohjelmakauden loppuun mennessä saavutetaan rakenteellinen rahoitusasema, jota voidaan pitää vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesti asianmukaisena. Lisäksi ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys näyttää tarjoavan riittävän varmuusmarginaalin sen varmistamiseksi, ettei alijäämä talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa ylitä ohjelmakaudella 3 prosentin viitearvoa suhteessa BKT:hen. Vauhti, jolla julkista taloutta sopeutetaan ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, on täysin vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä ja että sitä voidaan sopeuttaa vähemmän suhdannetilanteen ollessa huono. Komissio ennakoi sopeuttamisen olevan hitaampaa kuin ohjelmassa on arvioitu, mutta tilanne on siinäkin tapauksessa sopimuksen edellytysten mukainen, kun otetaan huomioon koko ohjelmakauden ajan vallitseva negatiivinen tuotantokuilu.10.  Julkinen velka on vuonna 2005 arviolta 63,4 prosenttia suhteessa BKT:hen, eli hieman yli perustamissopimuksessa määrätyn 60 prosentin viitearvon. Ohjelmassa ennakoidaan, että velkasuhde pienenee ohjelmakauden aikana 3,9 prosenttiyksikköä, joten se palautuu viitearvon alapuolelle. Perusjäämän vaikutuksen on tarkoitus kasvaa huomattavasti ohjelmakauden aikana, kun taas korkomaksujen ja BKT:n nimelliskasvun vaikutusten odotetaan pysyvän suurin piirtein ennallaan. Velkasuhteen ennakoituun kehitykseen kohdistuvat riskit vaikuttavat olevan pääpiirteissään tasapainossa. Toisaalta alijäämien muodostuminen tavoitetta suuremmiksi saattaisi vaarantaa ohjelmassa esitetyn sopeutusuran noudattamisen. Toisaalta tarkistuksessa ei ole otettu huomioon yksityistämisen mahdollisuuksia Itävallassa. Tämän riskienarvioinnin perusteella velkasuhde vaikuttaa olevan supistumassa riittävästi kohti viitearvoa.11.  Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät Itävallassa olevan julkisen talouden kestävyyden kannalta vähäinen riski. Velkasuhde on tällä hetkellä yli 60 prosenttia suhteessa BKT:hen, mutta sen ennakoidaan supistuvan ja pysyvän viitearvon alapuolella vuoteen 2050 saakka, edellyttäen, että suunniteltu julkisen talouden vakauttaminen toteutetaan. Itävallassa hiljattain toteutettu eläkeuudistus edistää todennäköisesti merkittävästi julkisten menojen kasvun hillitsemistä tulevaisuudessa. Julkisen talouden rakenteellinen alijäämä saattaa kuitenkin aiheuttaa riskin julkisen talouden kestävyydelle, ellei sitä korjata. Suunniteltu julkisen talouden vakauttaminen keskipitkällä aikavälillä on sen vuoksi toteutettava julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvien riskien vähentämiseksi.12.  Julkista taloutta koskevat suunnitellut toimenpiteet ovat pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukaisia. Toimenpiteet vastaavat erityisesti suuntaviivoja, joissa suositellaan kestävän talous- ja finanssipolitiikan varmistamista ja voimavarojen tehokkaan jakamisen edistämistä kasvun ja työllisyyden lisäämiseksi. Itävallan keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttaminen saattaa kuitenkin vaikeutua julkisen talouden tulevaan kehitykseen liittyvien riskien vuoksi.13.  Uudistetun Lissabonin kasvu- ja työllisyysstrategian mukainen Itävallan kansallinen uudistusohjelma toimitettiin komissioon 19 päivänä lokakuuta 2005, ja keskeiseksi haasteeksi todetaan siinä kestävän julkisen talouden saavuttaminen. Siinä ei kuitenkaan esitetä toimenpiteitä, joiden avulla tähän haasteeseen aiotaan vastata. Tässä mielessä vakausohjelma on yksityiskohtaisempi, sillä siinä annetaan tietoja joistakin toimenpiteistä, joiden avulla julkista taloutta on tarkoitus vakauttaa. Kansallisessa uudistusohjelmassa määritettyjen mikrotalouden ja työllisyyden alalla toteutettavien toimien vaikutukset julkiseen talouteen on otettu laajasti huomioon vakausohjelmaan sisältyvissä julkisen talouden ennusteissa. Vakausohjelmassa hahmotellaan toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on muokata julkista hallintoa ja terveydenhoitojärjestelmää tehokkaammiksi. Tämän lisäksi siinä esitetään ehdotuksia julkisen talouden institutionaalisissa piirteissä tehtäviksi muutoksiksi. Näitä ovat kaksi kattavaa uudistusta Itävallan julkisen talouden suunnittelua koskevassa lainsäädännössä; keskipitkän aikavälin talousarviokehyksen käyttöönotto vuodesta 2007 ja siirtyminen panoslähtöisistä talousarvioista tavoitelähtöisiin vuodesta 2011. Nämä toimenpiteet ovat kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyjen painopistealueiden mukaisia.Ohjelmakauden ajalle suunniteltua kunnianhimoista rakenteellista mukautusta voidaan edellä esitetyn arvioinnin perusteella pitää myönteisenä. Itävallan olisi kuitenkin huolehdittava siitä, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan ohjelmakauden loppuun mennessä, määrittelemällä tarkemmin toimenpiteet, jotka tukevat ohjelman kahden viimeisen vuoden ajalle suunniteltua julkisen talouden vakauttamista, ja toteuttamalla ne.Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainenNEUVOSTON LAUSUNTO Itävallan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005–2008EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[4] ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:14.  Kymmenen viime vuoden aikana Itävallan talous on kasvanut reaalimääräisesti keskimäärin 2,2 prosenttia vuodessa, mikä vastaa koko euroalueen kasvuvauhtia. Uusia työpaikkoja ei ole syntynyt yhtä dynaamisesti kuin muualla euroalueella, mutta Itävallan työttömyysaste on edelleen EU:n alhaisimpien joukossa. Itävalta saavutti vuosina 2001 ja 2002 lähellä tasapainoa olevan tai ylijäämäisen julkisen talouden rahoitusaseman. Viimeaikaiselle kehitykselle on kuitenkin ollut luonteenomaista paluu alijäämäisyyteen (1,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2003 ja 1 prosentti vuonna 2004).15.  Neuvosto antoi 18 päivänä tammikuuta 2005 lausunnon vuodet 2004–2008 kattavasta vakausohjelman edellisestä tarkistuksesta; siinä se kehotti Itävaltaa lisäämään julkisen talouden vakauttamista ohjelman alkuvuosina sekä kuvailemaan tarkemmin niitä erityistoimia, joiden avulla julkisen talouden mittava vakauttaminen olisi mahdollista ohjelman kahden viimeisen vuoden aikana.16.  Alustavien tulosten mukaan julkisen talouden alijäämä vuonna 2005 oli 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä oli 0,2 prosenttiyksikköä pienempi kuin tarkistetussa ohjelmassa oli ennakoitu ja 0,1 prosenttiyksikköä pienempi kuin komission yksiköiden arviot. Odotettua parempi tilanne johtui ennakoitua suotuisammasta kehityksestä tulopuolella huolimatta merkittävistä veronleikkauksista. Myös suunnitellut menot ylittyivät, mutta pienemmällä marginaalilla.17.  Neuvosto tutki [14 päivänä helmikuuta 2006] Itävallan tarkistetun vakausohjelman, joka kattaa vuodet 2005–2008. Ohjelma noudattaa pääpiirteissään vakaus- ja lähentymisohjelmien rakennemallia ja tietojen toimittamista koskevia vaatimuksia, jotka on määritelty uusissa käytännesäännöissä[5].18.  Tarkistuksen mukaan kokonaistuotannon vuotuinen kasvu nopeutuu vuosien 2005 ja 2006 1 ¾ prosentista 2 ½ prosenttiin vuonna 2008. Ennustettua hitaampi kasvu vuosina 2005 ja 2006 aiheutuu kansainvälisen kaupan nousujohteisuuden hiipumisesta ja öljyn hinnannoususta ja johtaa negatiivisen tuotantokuilun kasvuun. Investointien ja yksityisen kulutuksen kasvun lisäksi ohjelman viimeisiksi vuosiksi odotetaan taloudellisen toimeliaisuuden piristymistä. Sekä lyhyen että keskipitkän aikavälin skenaariot perustuvat realistisiin kasvuoletuksiin. Odotukset työllisyystilanteen parantumisesta vaikuttavat kuitenkin hieman optimistisilta. Inflaatio, joka oli 2,3 prosenttia vuonna 2005, supistuu arvioiden mukaan 1,5 prosenttiin vuonna 2008, mikä vaikuttaa uskottavalta.19.  Ohjelmassa julkisen talouden strategiaa kuvataan kolmiosaiseksi. Ensinnäkin sillä pyritään talouden tasapainoon talouden suhdannekierron ajaksi. Toiseksi strategiassa varaudutaan verotaakan supistumiseen 40 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2010 mennessä. Kolmanneksi tarkoituksena on lisätä potentiaalista kasvua edistämällä investointeja tutkimukseen, koulutukseen ja infrastruktuureihin. Tarkistetun ohjelman tavoitteena on supistaa julkisen talouden alijäämä vuoden 2005 1,9 prosentista 0 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008 ja toisaalta kasvattaa perusylijäämä 1,1 prosentista 2,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Koska tulojen odotetaan supistuvan 0,9 prosenttiyksiköllä suhteessa BKT:hen vuosina 2005–2008, julkisen talouden vakauttaminen perustuu menojen rajoittamiseen siten, että menot suhteessa BKT:hen supistuvat 2,8 prosenttiyksiköllä. Menojen leikkaaminen on tarkoitus kohdistaa pääasiassa menoluokkiin ”muut perusmenot” ja ”sosiaaliset tulonsiirrot”. Uudessa tarkistetussa ohjelmassa vahvistetaan samanlainen talouden sopeuttaminen kuin edellisessä ohjelmassa, vaikkakin epäsuotuisammassa makrotalouden skenaariossa.20.  Ohjelmassa esitettyjen tietojen perusteella yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen julkisen talouden rahoitusaseman (suhdannetasoitettu rahoitusasema kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä lukuun ottamatta) odotetaan paranevan ohjelmakauden aikana keskimäärin noin 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosittain. Ohjelmassa asetetaan julkisen talouden rahoitusasemalle keskipitkän aikavälin tavoite. Tavoitteena on, että vuoteen 2008 mennessä saavutetaan rakenteellinen rahoitusasema, joka on 0 prosenttia suhteessa BKT:hen. Keskipitkän aikavälin tavoitteen asianmukaisuutta arvioitaessa voidaan todeta, että se sijoittuu euroalueen jäsenvaltioille ja valuuttakurssimekanismiin (ERM II) osallistuville jäsenvaltioille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä asetetulle vaihteluvälille; tavoite on myös vaativampi kuin mitä julkinen velka suhteessa BKT:hen ja potentiaalisen tuotannon keskimääräinen kasvu edellyttäisivät pitkällä aikavälillä.21.  Vuosiksi 2005 ja 2006 suunniteltu vakauttaminen vaikuttaa pääpiirteissään realistiselta, sillä se perustuu lainsäädännöllisiin toimenpiteisiin, erityisesti veronleikkauksiin. Sen sijaan vaikuttaa siltä, etteivät tarkistuksessa esitetyt poliittiset toimenpiteet täysin vastaa vuosiksi 2007 ja 2008 suunniteltua vakauttamista. Lähes puolet menojen rajoittamispyrkimyksistä koskee menoluokkaa ”muut perusmenot” eikä ohjelmassa esitetä tietoja siitä, kuinka tämä aiotaan toteuttaa. Lisäksi suunniteltujen parannusten uskottavuus on pitkälti Itävallan kansallisen vakaussopimuksen tehokkuuden varassa. Vakaussopimuksesta saadut aikaisemmat kokemukset eivät kuitenkaan anna kovin kattavaa kuvaa siitä, tullaanko sen vaatimuksia noudattamaan.22.  Tämän riskinarvioinnin perusteella voidaan todeta, että ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys ei välttämättä riitä varmistamaan, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan vuoteen 2008 mennessä. Kuten edellä mainitaan, ohjelman mukainen keskipitkän aikavälin tavoite on kuitenkin kunnianhimoisempi kuin vakaus- ja kasvusopimuksessa edellytetään. Jos julkisen talouden strategiaa toteutetaan ohjelmassa määritellyllä tavalla, se vaikuttaa riittävältä sen varmistamiseksi, että ohjelmakauden loppuun mennessä saavutetaan rakenteellinen rahoitusasema, jota voidaan pitää vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesti asianmukaisena. Lisäksi ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys näyttää tarjoavan riittävän varmuusmarginaalin sen varmistamiseksi, ettei alijäämä talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa ylitä ohjelmakaudella 3 prosentin kynnysarvoa suhteessa BKT:hen. Vauhti, jolla julkista taloutta sopeutetaan ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, on täysin vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä ja että sitä voidaan sopeuttaa vähemmän suhdannetilanteen ollessa huono. Komissio ennakoi sopeuttamisen tapahtuvan vuositasolla keskimäärin hitaammin kuin ohjelmassa on arvioitu, mutta tilanne on siinäkin tapauksessa sopimuksen edellytysten mukainen, kun otetaan huomioon erityisesti koko ohjelmakauden ajan vallitseva negatiivinen tuotantokuilu.23.  Julkinen velka on vuonna 2005 arviolta 63,4 prosenttia suhteessa BKT:hen, eli hieman yli perustamissopimuksessa määrätyn 60 prosentin viitearvon. Ohjelmassa ennakoidaan, että velkasuhde pienenee ohjelmakauden aikana 3,9 prosenttiyksikköä, joten se palautuu viitearvon alapuolelle. Velkasuhteen ennakoituun kehitykseen kohdistuvat riskit vaikuttavat olevan pääpiirteissään tasapainossa. Toisaalta alijäämien muodostuminen tavoitetta suuremmiksi saattaisi vaarantaa ohjelmassa esitetyn sopeutusuran noudattamisen. Toisaalta tarkistukseen eivät sisälly mahdolliset yksityistämisestä saatavat tulot. Tämän riskienarvioinnin perusteella velkasuhde vaikuttaa olevan supistumassa riittävästi kohti viitearvoa.24.  Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät Itävallassa olevan julkisen talouden kestävyyden kannalta vähäinen riski[6]. Velkasuhde on tällä hetkellä yli 60 prosenttia suhteessa BKT:hen, mutta sen ennakoidaan supistuvan ja pysyvän viitearvon alapuolella vuoteen 2050 saakka, edellyttäen, että suunniteltu julkisen talouden vakauttaminen toteutetaan. Itävallassa hiljattain toteutettu eläkeuudistus edistää todennäköisesti merkittävästi julkisten menojen kasvun hillitsemistä tulevaisuudessa. Julkisen talouden rakenteellinen alijäämä saattaa kuitenkin aiheuttaa riskin julkisen talouden kestävyydelle, ellei sitä korjata. Suunniteltu julkisen talouden vakauttaminen keskipitkällä aikavälillä on sen vuoksi toteutettava julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvien riskien vähentämiseksi.25.  Suunnitellut julkista taloutta koskevat toimenpiteet vastaavat pääpiirteissään talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja vuosiksi 2005─2008. Toimenpiteet vastaavat erityisesti suuntaviivoja, joissa suositellaan kestävän talous- ja finanssipolitiikan varmistamista ja voimavarojen tehokkaan jakamisen edistämistä kasvun ja työllisyyden lisäämiseksi. Itävallan keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttaminen saattaa kuitenkin vaikeutua julkisen talouden tulevaan kehitykseen liittyvien riskien vuoksi.26.  Itävallan 19 päivänä lokakuuta 2005 toimittamassa kansallisessa uudistusohjelmassa kestävän julkisen talouden saavuttaminen määritetään yhdeksi maan tärkeimmistä haasteista. Siinä ei kuitenkaan esitetä mitään toimenpiteitä, joiden avulla tähän haasteeseen aiotaan vastata. Tässä mielessä vakausohjelma on yksityiskohtaisempi, sillä siinä annetaan tietoja joistakin toimenpiteistä, joiden avulla julkista taloutta on tarkoitus vakauttaa. Kansallisessa uudistusohjelmassa määritettyjen mikrotalouden ja työllisyyden alalla toteutettavien toimien vaikutukset julkiseen talouteen on otettu laajasti huomioon vakausohjelmaan sisältyvissä julkisen talouden ennusteissa. Vakausohjelmassa hahmotellaan toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on muokata julkista hallintoa ja terveydenhoitojärjestelmää tehokkaammiksi. Tämän lisäksi siinä esitetään ehdotuksia julkisen talouden institutionaalisissa piirteissä tehtäviksi muutoksiksi. Näitä ovat kaksi kattavaa uudistusta Itävallan julkisen talouden suunnittelua koskevassa lainsäädännössä; keskipitkän aikavälin talousarviokehyksen käyttöönotto vuodesta 2007 ja siirtyminen panoslähtöisistä talousarvioista tavoitelähtöisiin vuodesta 2011. Nämä toimenpiteet ovat kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyjen painopistealueiden mukaisia.Neuvosto suhtautuu edellä esitetyn arvioinnin perusteella myönteisesti ohjelmakauden ajalle suunniteltuun kunnianhimoiseen rakenteelliseen mukautukseen. Neuvoston näkemyksen mukaan Itävallan olisi kuitenkin huolehdittava siitä, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan ohjelmakauden loppuun mennessä, määrittelemällä tarkemmin tarvittavat toimenpiteet, jotka tukevat ohjelman kahden viimeisen vuoden ajalle suunniteltua julkisen talouden vakauttamista, ja toteuttamalla ne.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |BKT:n määrä (muutos, %) | VO marraskuu 2005 | 2,4 | 1,7 | 1,8 | 2,4 | 2,5 |KOM marraskuu 2005 | 2,4 | 1,7 | 1,9 | 2,2 | tieto puuttuu |VO marraskuu 2004 | 1,9 | 2,5 | 2,5 | 2,2 | 2,4 |YKHI-inflaatio (%) | VO marraskuu 2005 | 2,0 | 2,3 | 2,1 | 1,7 | 1,5 |KOM marraskuu 2005 | 2,0 | 2,2 | 2,1 | 1,7 | tieto puuttuu |VO marraskuu 2004 | 2,1 | 1,8 | 1,4 | 1,5 | 1,6 |Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | VO marraskuu 20051 | -0,2 | -0,7 | -1,1 | -0,9 | -0,5 |KOM marraskuu 20053 | -0,2 | -0,7 | -1,0 | -0,9 | tieto puuttuu |VO marraskuu 20041 | -1,3 | -0,8 | -0,4 | -0,1 | 0,2 |Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2005 | -1,0 | -1,9 | -1,7 | -0,8 | 0,0 |KOM marraskuu 20052 | -1,0 | -1,8 | -1,8 | -1,4 | tieto puuttuu |VO marraskuu 2004 | -1,3 | -1,9 | -1,7 | -0,8 | 0,0 |Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2005 | 2,1 | 1,1 | 1,2 | 2,0 | 2,7 |KOM marraskuu 2005 | 1,9 | 1,0 | 1,0 | 1,4 | tieto puuttuu |VO marraskuu 2004 | 1,9 | 1,2 | 1,3 | 2,2 | 2,9 |Suhdannetasoitettu rahoitusasema = rakenteellinen rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 20051 | -0,9 | -1,6 | -1,2 | -0,4 | 0,2 |KOM marraskuu 2005 | -0,9 | -1,5 | -1,3 | -1,0 | tieto puuttuu |VO marraskuu 20041 | -0,9 | -1,7 | -1,6 | -0,8 | -0,1 |Julkisen talouden bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2005 | 63,6 | 63,4 | 63,1 | 61,6 | 59,5 |KOM marraskuu 20052 | 63,7 | 63,6 | 63,5 | 62,8 | tieto puuttuu |VO marraskuu 2004 | 64,2 | 63,6 | 63,1 | 61,6 | 59,1 |Huom. 1 Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. 2 Komission yksiköiden syksyn 2005 talousennusteen arviot alijäämä- ja velkasuhteista on mukautettu vertailukelpoisiksi vakausohjelman ennusteiden kanssa laskemalla suhteet uudelleen uusien BKT-sarjojen perusteella. 3 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 1,9 prosenttia vuonna 2004, 2,2 prosenttia vuonna 2005, 2,2 prosenttia vuonna 2006 ja 2,1 prosenttia vuonna 2007. Lähde: Vakausohjelma (VO); komission yksiköiden syksyn 2005 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. |[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavasta Internet-osoitteesta: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] ”Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet”, jonka Ecofin-neuvosto hyväksyi 11 päivänä lokakuuta 2005.[3] Se sisältää kaikki uusissa käytännesäännöissä edellytetyt pakolliset tiedot ja suurimman osan vapaaehtoisesti annettavista tiedoista. Lievänä puutteena on pidettävä sitä, että taulukosta 2 puuttuvat verotaakkaa koskevat laskelmat.[4] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EYVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät Internet-osoitteesta http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[5] Se sisältää kaikki uusissa käytännesäännöissä edellytetyt pakolliset tiedot ja suurimman osan vapaaehtoisesti annettavista tiedoista. Lievänä puutteena on pidettävä sitä, että taulukosta 2 puuttuvat verotaakkaa koskevat laskelmat.[6] Yksityiskohtia pitkän aikavälin kestävyydestä on komission tekemässä ohjelman teknisessä arvioinnissa Internet-sivulla http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


title: Komission suositus (EU) 2015/976, annettu 19 päivänä kesäkuuta 2015, elintarvikkeissa esiintyvien tropaanialkaloidien seurannasta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               23.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 157/97

         KOMISSION SUOSITUS (EU) 2015/976,
   annettu 19 päivänä kesäkuuta 2015,
   elintarvikkeissa esiintyvien tropaanialkaloidien seurannasta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen, jäljempänä ’EFSA’, alainen elintarvikeketjun vierasaineita käsittelevä tiedelautakunta, jäljempänä ’CONTAM’, on antanut lausunnon (1) elintarvikkeissa ja rehuissa esiintyvistä tropaanialkaloideista.

               (2)

               Eniten tutkitut tropaanialkaloidit ovat (-)-hyoskyamiini ja (-)-skopolamiini. Atropiini on (-)-hyoskyamiinin ja (+)-hyoskyamiinin raseeminen seos, josta vain (-)-hyoskyamiinin enantiomeerillä on antikolinerginen vaikutus.

               (3)

               On tunnettua, että tropaanialkaloideja esiintyy Datura-suvun kasveissa. Datura stramonium on erittäin laajalle levinnyt lauhkeilla ja trooppisilla alueilla, minkä vuoksi Datura stramoniumin siemeniä on löydetty epäpuhtauksina soijapavuissa sekä pellavan-, durran-, hirssin-, auringonkukan- ja tattarinsiemenissä sekä niistä saaduissa tuotteissa. Datura stramoniumin siemeniä ei ole helppo poistaa durran-, hirssin- ja tattarinsiemenistä lajittelemalla ja puhdistamalla.

               (4)

               Tropaanialkaloidien esiintymisestä elintarvikkeissa tarvitaan enemmän tietoja. On myös tarpeen ymmärtää maatalouden olosuhteita, joissa tropaanialkaloideja esiintyy maataloustuotteissa.

               (5)

               Sen vuoksi on aiheellista suositella elintarvikkeissa esiintyvien tropaanialkaloidien seurantaa,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1.

               Jäsenvaltioiden olisi elintarvikealan toimijoiden aktiivisella myötävaikutuksella seurattava tropaanialkaloidien esiintymistä elintarvikkeissa, ja erityisesti seuraavissa:

                           —

                           viljat ja viljoista saadut tuotteet (prioriteettijärjestyksessä)

                                       —

                                       tattari, durra, hirssi ja maissi sekä tattari-, durra-, hirssi- ja maissijauho

                                       —

                                       imeväisten ja pikkulasten viljapohjaiset ruoat

                                       —

                                       aamiaisviljatuotteet

                                       —

                                       myllytuotteet

                                       —

                                       syötäväksi tarkoitetut jyvät

                           —

                           gluteenittomat tuotteet

                           —

                           ravintolisät, teet ja yrttiuutejuomat

                           —

                           palkovihannekset (silvityt), palkokasvit ja öljysiemenet sekä niistä saadut tuotteet.

               2.

               Analysoitavia tropaanialkaloideja ovat vähintään atropiini ja skopolamiini, ja mahdollisuuksien mukaan on analysoitava erikseen hyoskyamiinin enantiomeerit ja muut tropaanialkaloidit.

               3.

               Sen varmistamiseksi, että näytteet ovat tutkittavan erän suhteen edustavia, jäsenvaltioiden olisi noudatettava komission asetuksessa (EY) N:o 401/2006 (2) vahvistettuja näytteenottomenetelmiä.

               4.

               Seurannassa on mieluiten käytettävä analyysimenetelmänä korkean erotuskyvyn nestekromatografia-tandemmassaspektrometriaa (HPLC-MS/(MS)) tai ellei tämä ole mahdollinen, kaasukromatografia-massaspektrometriaa (GC-MS).
               Atropiinin (hyoskyamiinin enantiomeerien raseeminen seos) ja skopolamiinin määritysrajan (LOQ) olisi mieluiten oltava alle 5 μg/kg ja enintään 10 μg/kg maataloustuotteiden, ainesosien, ravintolisien ja yrttiuutejuomien osalta ja mieluiten alle 2 μg/kg valmiiden elintarvikkeiden (esim. aamiaisviljatuotteiden) osalta ja 1 μg/kg imeväisten ja pikkulasten viljapohjaisten ruokien osalta.

               5.

               Jäsenvaltioiden olisi elintarvikealan toimijoiden aktiivisella myötävaikutuksella tehtävä tutkimuksia niiden maatalousolosuhteiden yksilöimiseksi, jotka johtavat tropaanialkaloidien esiintymiseen elintarvikkeissa, jos havaitaan tropaanialkaloidien merkittäviä tasoja.

               6.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että analyysien tulokset toimitetaan säännöllisesti ja viimeistään lokakuussa 2016 EFSA:lle EFSA:n tietojen esitysmuodossa, joka on elintarvikkeiden ja rehujen osalta käytettävää näytteen standardikuvausta (SSD) koskevissa EFSA:n ohjeissa (3) esitettyjen vaatimusten ja EFSA:n muiden erityisten raportointivaatimusten mukainen.

      Tehty Brysselissä 19 päivänä kesäkuuta 2015.

            Komission puolesta

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Komission jäsen

      (1)  EFSA CONTAM Panel (EFSA Panel on Contaminants in the Food Chain), 2013. Scientific Opinion on Tropane alkaloids in food and feed. EFSA Journal 2013;11(10):3386, 113 pp. doi:10.2903/j.efsa.2013.3386.

      (2)  Komission asetus (EY) N:o 401/2006, annettu 23 päivänä helmikuuta 2006, näytteenotto- ja määritysmenetelmistä elintarvikkeiden mykotoksiinipitoisuuksien virallista tarkastusta varten (EUVL L 70, 9.3.2006, s. 12).

      (3)  http://www.efsa.europa.eu/en/datex/datexsubmitdata.htm


title: Neuvoston suositus, annettu 17 päivänä helmikuuta 2015 , Euroopan kehitysrahaston (yhdeksäs EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2013

text:
               24.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 66/2

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 17 päivänä helmikuuta 2015,
   Euroopan kehitysrahaston (yhdeksäs EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2013
   (2015/C 66/02)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun kumppanuussopimuksen (1), jota on muutettu Luxemburgissa 25 päivänä kesäkuuta 2005 allekirjoitetulla sopimuksella (2),
   ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen Cotonoussa, Beninissä 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen kumppanuussopimuksen rahoituspöytäkirjan mukaisesta yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta sekä taloudellisen avun jakamisesta EY:n perustamissopimuksen neljännessä osassa tarkoitetuille merentakaisille maille ja alueille (3), jäljempänä ’sisäinen sopimus’, jolla on muun muassa perustettu yhdeksäs Euroopan kehitysrahasto (yhdeksäs EKR), ja erityisesti sen 32 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon yhdeksänteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavan 27 päivänä maaliskuuta 2003 annetun varainhoitoasetuksen (4) ja erityisesti sen 96–103 artiklan,
   on tutkinut yhdeksännen EKR:n toimiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2013, ja tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen kahdeksannesta, yhdeksännestä ja kymmenennestä Euroopan kehitysrahastosta (EKR) rahoitetuista toimista varainhoitovuodelta 2013 sekä mainittuun vuosikertomukseen sisältyvät komission vastaukset (5),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Sisäisen sopimuksen 32 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti myöntää neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden yhdeksännen EKR:n varainhoidosta.

               (2)

               Komissio on toteuttanut yhdeksännen EKR:n toimet varainhoitovuoden 2013 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,

         SUOSITTAA, että Euroopan parlamentti myöntää komissiolle vastuuvapauden yhdeksännen EKR:n toimien toteuttamisen osalta varainhoitovuodelta 2013.

      Tehty Brysselissä 17 päivänä helmikuuta 2015.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J. REIRS

      (1)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUVL L 287, 28.10.2005, s. 4.

      (3)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 355.

      (4)  EUVL L 83, 1.4.2003, s. 1.

      (5)  EUVL C 398, 12.11.2014, s. 289.


title: Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Belgian tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2002-2005

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


				|

		52014DC0415

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Latvian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Latvian vuoden 2014 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2014/0415 final - 2014/ () */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Latvian vuoden 2014 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Latvian vuoden 2014 vakausohjelmaa koskeva
neuvoston lausunto
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[1] ja erityisesti sen 5
artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[2],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[3],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean
lausunnon,
ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean
lausunnon,
ottaa huomioon talouspoliittisen komitean
lausunnon,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä
maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu-
ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa
talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla
tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään
kasvuun ja lisätä sen kilpailukykyä.
(2)
Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010
komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin
talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi
21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista. Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat.
Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon
kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.
(3)
Valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät 29
päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii
johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille
kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät
toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat
erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 ‑strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)
Neuvosto antoi 9 päivänä heinäkuuta 2013
suosituksen Latvian vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon
Latvian vuosien 2012–2016 tarkistetusta lähentymisohjelmasta.
(5)
Komissio hyväksyi 13 päivänä marraskuuta 2014
vuotuisen kasvuselvityksen[4],
mikä aloitti vuoden 2014 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio
hyväksyi samana päivänä asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella
varoitusmekanismia koskevan kertomuksen[5],
jossa se katsoi, että Latvia ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(6)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 20 päivänä
joulukuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen
ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa
eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa
normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua
työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)
Latvia toimitti vuoden 2014 kansallisen
uudistusohjelmansa 29 päivänä huhtikuuta 2014 ja vuoden 2014 vakausohjelmansa
30 päivänä huhtikuuta 2014. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta
niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
(8)
Vuoden 2014 vakausohjelmassa esitetyn julkisen
talouden strategian tavoitteena on supistaa asteittain julkisen sektorin
alijäämää ja säilyttää rakenteellinen rahoitusasema, joka on keskipitkän
aikavälin tavoitteen mukainen, kun otetaan huomioon sallittu tilapäinen
poikkeaminen keskipitkän aikavälin tavoitteesta eläkeuudistuksen vaikutuksen
vuoksi. Vakausohjelmassa keskipitkän aikavälin tavoite on muutettu
–0,5 prosentista –1,0 prosenttiin. Uusi keskipitkän aikavälin tavoite
vastaa vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteita. Latvian ohjelmassa esitetyn
suunnitellun kokonaisrahoitusaseman perusteella voidaan olettaa, että
(uudelleenlaskettu) rakenteellinen rahoitusasema heikkenee asteittain, vaikka
se pysytteleekin yhä eläkeuudistuksen toteuttamisen vuoksi sallitussa
marginaalissa. Kun otetaan huomioon sallittu poikkeaminen keskipitkän aikavälin
tavoitteesta, suunniteltu rakenteellinen alijäämä vastaa sopimuksen vaatimusta
vuoteen 2016. Uudelleenlasketun rakenteellisen alijäämän kasvaminen
suunnitellusti vuonna 2017 kuitenkin johtaa poikkeamiseen vaaditulta
keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeuttamisuralta. Kaiken
kaikkiaan ohjelmassa esitetty julkisen talouden strategia vastaa enimmäkseen
vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Valtion velka jää selvästi alle 60
prosentin suhteessa BKT:hen koko ohjelmakauden ajan. Se laskee
31 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2017 mennessä. Ohjelman julkisen
talouden kehitysarvion perustana oleva makrotalouden skenaario, jota mikään
riippumaton elin ei ole muodollisesti vahvistanut, on uskottava.  Talouskasvun
odotetaan pysyttelevän noin 4 prosentissa kunakin vuonna ohjelmakauden
ajan, ja hintojen nousun odotetaan pysyvän maltillisena. Ohjelman julkisen
talouden skenaariossa ennakoidaan julkisyhteisöjen tulojen ja menojen laskevan
jyrkästi suhteessa BKT:hen, mikä kertoo useista tuloja vähentävistä toimenpiteistä
ja kohdennetusta menokurista. Vaatimukset lisätä menoja useilla
politiikanaloilla ovat riski ohjelmassa esitetylle menojen vähentämiselle.
Siitä huolimatta, että vuoden 2014 finanssipolitiikka vastaa sopimuksen
vaatimusta, komission kevään 2014 talousennusteen mukaan vuonna 2015 on
poikkeaman riski. Neuvosto katsoo ohjelman arvioinnin ja komission ennusteen
perusteella asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti, että rakenteellisen
alijäämän poikkeaminen keskipitkän aikavälin tavoitteesta vuonna 2014 vastaa eläkeuudistuksen
vaikutusta, mutta vuodesta 2015 on olemassa vaaditulta sopeuttamisuralta
poikkeamisen riski.
(9)
Latvia on toteuttanut toimia pienituloisten
työntekijöiden ja perheiden, joissa on huollettavia, verorasituksen
keventämiseksi sekä omaisuus- ja ympäristöverojen korottamiseksi, mutta näiden
verojen taso ja rakenne eivät vaikuta riittävästi talouden toimijoiden
käyttäytymiseen, vaan joitakin ympäristölle haitallisia tukia on yhä käytössä.
Vaikka viranomaiset ovat edistyneet jonkin verran verosäännösten noudattamisen
parantamisessa ja pimeän taloudellisen toiminnan harjoittamisen vähentämisessä,
erityisesti parantamalla riskinarviointia ja tiukentamalla petollisesta
toiminnasta määrättäviä seuraamuksia, veropetosten ja veronkierron torjunnassa
riittää haasteita. Jos verosäännösten noudattamista pystytään parantamaan,
erityisesti kulutusta verottamalla, on hyvät mahdollisuudet saada lisää tuloja,
vaikka kulutuksen verottaminen edustaakin merkittävää osaa koko verotuksesta.
(10)
Huolimatta alun perin kunnianhimoisesta
korkea-asteen koulutuksen uudistussuunnitelmasta Latvia ei ole edistynyt
kansainvälisesti hyväksytyn akkreditointijärjestelmän perustamisessa, uuden
rahoitusmallin käyttöönottoa koskevat suunnitelmat ovat epävarmoja,
korkea-asteen oppilaitosten vahvistaminen on kesken ja vieraiden kielten
käyttämistä koskevat rajoitukset ovat säilyneet ennallaan. Näin on käynyt siitä
huolimatta, että korkea-asteen koulutuksessa on paljon uudistettavaa. Se on
liian suuri vähenevään väestöön nähden ja tarjoaa liian monia erilaisia
opinto-ohjelmia eikä houkuttele riittävästi ulkomaisia opiskelijoita eikä
opetushenkilöstöä. Tutkimuslaitosten ensimmäisen riippumattoman arvioinnin
tulokset osoittavat, että ainoastaan 10 prosenttia arvioiduista
laitoksista voidaan katsoa korkeatasoisiksi kansainvälisiksi
tutkimuskeskuksiksi. Sen lisäksi Latvian T&K-intensiteetti oli vain
0,66 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2012 eikä se saavuttane Eurooppa
2020 ‑strategian tavoitettaan, joka on osoittaa T&K-toimintaan
1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen.
(11)
Latvia on edistynyt hyvin työllisyyden
vähentämisessä. Nuorisotyöttömyys on kuitenkin yhä suhteellisen korkealla, ja
tarvitaan etsiviä toimia rekisteröitymättömien, työmarkkinoiden ulkopuolella
olevien nuorten aktivoimiseksi. Vaikka Latvia on toteuttanut toimenpiteitä
osaamisen kysynnän ja tarjonnan kohtaamisen ja ammatillisen koulutuksen
parantamiseksi, niihin on yhä kiinnitettävä huomiota. Erityisesti on
parannettava oppisopimuskoulutuksen laatua ja luotava kattava
ammatinvalinnanohjauspalvelu. Aktiivista työmarkkinapolitiikkaa ei edelleenkään
sovelleta riittävän laajalti, ja se on liikaa julkisten töiden varassa.
(12)
Työikäisten köyhyys on edelleen hyvin yleistä
Latviassa. Latvia on toteuttanut joitakin toimia sosiaalitukijärjestelmän
uudistamiseksi, ja se on saanut valmiiksi laajan sosiaaliturvajärjestelmän
arvioinnin, joka tarjoaa vankan pohjan näyttöön perustuvalle uudistukselle.  Se
on korottanut huomattavasti lukuisia lapsiin liittyviä etuuksia ja tuloveron
alarajaa huollettavien osalta. Sosiaaliturva ei kuitenkaan ole ollut tehokas
köyhyyden vähentämisessä, ja tehokkaan sosiaaliturvaverkon suunnittelemisessa
riittää vielä haastetta. Kaiken kaikkiaan suurta osaa väestöstä ja vielä
suurempaa osaa lapsista uhkaa köyhyys tai sosiaalinen syrjäytyminen. Köyhyys
tai sosiaalinen syrjäytyminen uhkaa erityisesti lapsiperheitä, työttömiä,
vammaisia ja maaseudulla asuvia. Latvian sosiaaliturvamenot prosenttiosuutena
suhteessa BKT:hen ovat EU:n alhaisimmat. Kustannukset, myös yksittäisiltä
ihmisiltä perittävät korkeat maksut ja yleiset epäviralliset maksut,
hankaloittavat terveydenhoitoon pääsyä, mikä johtaa siihen, että suuri osa
väestöä ei saa terveydenhuoltotarpeitaan tyydytettyä. Järjestelmän
tehokkuudessa, kustannustehokkaassa rahoittamisessa ja sairauksien
ehkäisemisessä on paljon parantamisen varaa.
(13)
Latvia on edistynyt jonkin verran
sähkömarkkinoidensa avaamisessa kilpailulle, ja kilpailu laajennetaan kattamaan
kotitaloussektori vuoden 2015 alussa. Latvia liittyi Pohjoismaiden ja Baltian
maiden Nord Pool Spot ‑sähköpörssiin kesäkuussa 2013. Liitäntäverkkoja
EU:n energiamarkkinoihin on parannettava, koska Latvia on nykyisin riippuvainen
sähkön tuonnista ja liityntäverkko Viroon on useimmiten kuormitettu. Sen vuoksi
on tärkeää kehittää infrastruktuuria. Latvialla on merkittäviä haasteita
infrastruktuurin puutteiden paikkaamisessa. Myös maakaasusektorilla on
tapahtunut jonkin verran edistymistä, kun parlamentti hyväksyi energialain
muutokset, jotka koskevat kaasumarkkinoiden asteittaista avaamista huhtikuusta
2014. Markkinoiden täysimääräinen avaaminen lykättiin kuitenkin vuoteen 2017.
Latvia on esittänyt tasapainoisen poliittisten toimenpiteiden yhdistelmän
energiasäästöjen saamiseksi talouden pääsektoreilla. Tulevina vuosina yli
70 prosenttia energiansäästöistä saadaan rakennussektorilla. Liikenteen,
rakennusten ja lämmitysjärjestelmien tehokkuutta on kuitenkin yhä parannettava.

(14)
Latvia on toteuttanut oikeuslaitoksen valmiuksien
parantamiseksi merkittäviä toimia, joilla pyritään purkamaan ruuhkaa ja lyhentämään
menettelyjen kestoa.  Suuri oikeudellisten menettelyjen suma on kuitenkin
edelleen uhka yrityksille. Lisäksi oikeuslaitoksen tehokkuuden ja laadun
parantamiseksi tehtävät uudistukset, myös maksukyvyttömyys- sekä sovittelu- ja
välimiesmenettelyä koskevat uudistukset, on saatava päätökseen. Latvia on
esittänyt kunnianhimoisia julkishallinnon uudistuksia. Niiden täytäntöönpano on
kuitenkin hidasta eikä niitä sovelleta paikallishallintotasolla, ja
valtionyhtiöiden uudistaminen on viivästynyt huomattavasti. Kilpailulakia on
muutettava kilpailuneuvoston institutionaalisen ja taloudellisen
riippumattomuuden lisäämiseksi, jotta se voi puuttua tuloksellisesti kilpailua
rajoittavien julkisten ja yksityisten elinten toimintaan.
(15)
Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana
analysoinut kattavasti Latvian talouspolitiikkaa. Se on arvioinut
vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman. Se on ottanut huomioon ei vain
niiden merkityksen Latvian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja
talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen
ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen
tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.
Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–5.
(16)
Neuvosto on tutkinut Latvian vakausohjelman tämän
arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[6]
ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.
(17)
Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana
analysoinut myös koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän
analyysin perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö
on euro. Myös Latvian olisi varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan
täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,
SUOSITTAA, että Latvia toteuttaa
vuosina 2014 ja 2015 toimia, joilla se
1.           säilyttää
julkisen talouden rahoitusaseman vakauden vuonna 2014 ja vahvistaa julkisen
talouden strategiaa vuodesta 2015 varmistamalla, että poikkeaminen keskipitkän
aikavälin tavoitteesta rajoittuu eläkeuudistuksen vaikutukseen; jatkaa toimia
keventääkseen edelleen pienituloisten työntekijöiden verorasitusta siirtyessään
kohti kasvua tukevia omaisuus- ja ympäristöveroja ja parantamalla
verosäännöstön noudattamista ja veronkantoa;
2.           nopeuttaa korkea-asteen
koulutuksen uudistusta erityisesti perustamalla riippumattoman
akkreditointilaitoksen ja laatua palkitsevan rahoitusmallin; tarjoaa
ammatinvalinnanohjausta kaikilla koulutustasoilla, parantaa ammatillisen
koulutuksen laatua, myös oppisopimuskoulutusta, ja nuorten työllistettävyyttä,
myös luomalla etsiviä toimia ilman työtä tai koulutusta olevien
rekisteröitymättömien nuorten aktivoimiseksi; toteuttaa toimia integroidumman
ja kattavamman tutkimusjärjestelmän luomiseksi, myös keskittämällä rahoitusta
kansainvälisesti kilpailukykyisiin tutkimuslaitoksiin;
3.           uudistaa edelleen
sosiaaliturvaa ja sen rahoitusta varmistaakseen paremman kattavuuden, etuuksien
riittävyyden, tehostetut aktivointitoimenpiteet ja kohdennetut
sosiaalipalvelut; lisää aktiivisen työmarkkinapolitiikan kattavuutta; parantaa
terveydenhuoltojärjestelmän kustannustehokkuutta, laatua ja saatavuutta;
4.           nopeuttaa kaasun ja sähkön
liitäntäyhteyksien luomista naapurijäsenvaltioihin energianlähteiden
monipuolistamiseksi ja kilpailun edistämiseksi yhdistämällä Baltian
energiamarkkinat paremmin EU:hun; toteuttaa toimia energiatehokkuuden
parantamiseksi edelleen liikenteessä, rakennussektorilla ja
lämmitysjärjestelmissä;
5.           saattaa
oikeusjärjestelmän uudistamisen päätökseen, myös vireillä olevat
maksukyvyttömyys- sekä sovittelu- ja välimiesmenettelyä koskevat uudistukset,
yritysmyönteisemmän ja kuluttajaystävällisemmän oikeudellisen ympäristön
varmistamiseksi; nopeuttaa julkishallinnon uudistusta, myös toteuttamalla
valtion omistamien yritysten hallinnon uudistuksen ja lisäämällä
kilpailuneuvoston institutionaalista ja taloudellista riippumattomuutta.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2014) 415 final.
[3]               P7_TA(2014)0128 ja P7_TA(2014)0129.
[4]               COM(2013) 800 final.
[5]               COM(2013) 790 final.
[6]               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan
2 kohdan mukaisesti.


title: Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Unkarin vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Unkarin vuoden 2014 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto_x000b_

text:
				|

		52014DC0418

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Unkarin vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta_x000b__x000b_sekä samassa yhteydessä annettu Unkarin vuoden 2014 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto_x000b_ /* COM/2014/0418 final - 2014/ () */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Unkarin vuoden 2014 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Unkarin vuoden 2014 lähentymisohjelmaa koskeva
neuvoston lausunto

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011
annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011[2] ja erityisesti sen
6 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[3],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[4],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean
lausunnon,
ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean
lausunnon,
ottaa huomioon talouspoliittisen komitean
lausunnon,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä
maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu-
ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa
talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla
tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään kasvuun
ja lisätä sen kilpailukykyä.
(2)
Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010
komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin
talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi
21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista. Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat.
Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon
kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.
(3)
Jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet
hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka
toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille
kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät
toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat
erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)
Neuvosto antoi 9 päivänä heinäkuuta 2013
suosituksen Unkarin vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon
Unkarin vuosien 2013–2016 tarkistetusta lähentymisohjelmasta.
(5)
Komissio hyväksyi 13 päivänä marraskuuta 2013
vuotuisen kasvuselvityksen[5],
mikä aloitti vuoden 2014 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio
hyväksyi samana päivänä asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella
varoitusmekanismia koskevan kertomuksen[6],
jossa se katsoi, että Unkari kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(6)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 20 päivänä
joulukuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen
ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa
eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit
luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua
työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)
Komissio julkaisi 5 päivänä maaliskuuta 2014
asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun Unkaria koskevan
perusteellisen tarkastelun[7]
tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Unkarin
makrotaloudessa on edelleen epätasapainotiloja, jotka edellyttävät seurantaa ja
määrätietoisia politiikkatoimia. Erityisesti käynnissä olevaan erittäin
negatiivisen ulkomaisen nettovarallisuusaseman sopeutukseen, mittavaan
julkiseen ja yksityiseen velkaan ja hauraaseen rahoitusalaan sekä viennin
heikkenemiseen on edelleen syytä kiinnittää hyvin tiiviisti huomiota, jotta
voidaan vähentää talouden toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten
merkittävää riskiä.
(8)
Unkari toimitti vuoden 2014 kansallisen
uudistusohjelmansa ja vuoden 2014 lähentymisohjelmansa 30 päivänä
huhtikuuta 2014. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet
on voitu ottaa huomioon.
(9)
Vuoden 2014 lähentymisohjelmassa esitetyn julkisen
talouden strategian tavoitteena on supistaa alijäämä 2,9 prosentista
suhteessa BKT:hen vuonna 2014 1,9 prosenttiin ohjelmakauden loppuun
menneessä. Tavoitteeseen on tarkoitus päästä soveltamalla vahvasti
ohjelmakauden loppuun painottuvaa vakauttamisuraa. Alijäämätavoitteita on
tarkistettu merkittävästi ylöspäin aiempaan ohjelmaan verrattuna. Ohjelmassa
vahvistetaan keskipitkän aikavälin tavoitteeksi –1,7 prosentin rakenteellinen
alijäämä suhteessa BKT:hen, mikä vastaa vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteita.
Uudelleenlasketun rakenteellisen rahoitusaseman perusteella on kuitenkin
odotettavissa, että keskipitkän aikavälin tavoitetta ei saavuteta ohjelmakauden
loppuun mennessä. (Uudelleenlasketun) rakenteellisen rahoitusaseman arvioidaan
heikkenevän 1,5 prosenttiyksikköä vuonna 2014 eli se poikkeaa
merkittävästi keskipitkän aikavälin tavoitteesta. Rakenteellisen rahoitusaseman
arvioidaan vakiintuvan vuonna 2015, mikä tarkoittaa, että vaaditusta
rahoitusaseman paranemisesta kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta jäädään
0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Menojen kasvu poikkeaa merkittävästi
menojen kasvulle asetetusta vertailuarvosta vuosina 2014 ja 2015.
(Uudelleenlaskettu) rakenteellinen rahoitusasema heikkenee ohjelman mukaan myös
vuosina 2016 ja 2017. Kaikkiaan ohjelmassa suunnitellaan vuodesta 2014 alkaen
merkittävää poikkeamista keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä
sopeutusuralta. Ohjelman mukaan julkinen velka vähenee asteittain
79 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2013 noin 75 prosenttiin
suhteessa BKT:hen vuonna 2017. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana
ohjelmassa oleva makrotalouden skenaario on laajalti ottaen uskottava vuosien
2014–2016 osalta. BKT:n ennakoidaan kasvavan 2,3 prosenttia tänä vuonna ja
2,5 prosenttia ensi vuonna. Komission kevään 2014 talousennusteessa
vastaavat luvut ovat 2,3 prosenttia ja 2,1 prosenttia. Vuoden 2017
osalta ohjelma on kuitenkin liian optimistinen. Julkisen talouden tavoitteisiin
kohdistuvat riskit ovat yleisesti ottaen tasapainossa vuonna 2014, mutta
vuodesta 2015 alkaen on suurempi riski, että alijäämä saattaa olla tavoitteita
suurempi. Erityisiä riskejä aiheuttaa se, että suunniteltu menojen vähennys on
tarkoitus aikaansaada toteuttamalla yleisesti nimelliset jäädyttämiset tai
hillitsemällä useimpien päätösperäisten menoerien korotukset inflaatiota
pienemmiksi. Komission kevään 2014 talousennusteessa esitetyt vuosia 2014 ja
2015 koskevat alijäämäennusteet vastaavat ohjelman tavoitteita. Ennusteen
mukaan rakenteellinen alijäämä on 2,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna
2014 ja 2,3 prosenttia vuonna 2015. Komission ennusteessa siis
vahvistetaan riski merkittävästä poikkeamisesta keskipitkän aikavälin tavoitteesta
vuodesta 2014 alkaen. Lisäksi komission ennusteessa arvioidaan, ettei velan
supistamista koskevaa vertailuarvoa noudateta vuosina 2014 ja 2015. Neuvosto
katsoo ohjelman arvioinnin ja komission ennusteen perusteella asetuksen (EY)
N:o 1466/97 mukaisesti, että tarvitaan lisää rakenteellisia vakauttamistoimia
ottaen huomioon, että vaarana on merkittävä poikkeaminen keskipitkän aikavälin
tavoitteesta sekä velkasäännön noudattamatta jättäminen vuodesta 2014 alkaen.
(10)
Julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehystä on
lujitettu laajentamalla suunnittelua kuluvaa budjettivuotta pidemmälle. Sen
tuloksellisuutta ja sitovuutta ei kuitenkaan ole toistaiseksi varmistettu.
Käyttöön on otettu uudet numeeriset finanssipolitiikan säännöt, mutta rakenteeseen
liittyviä puutteita ei ole korjattu. Ne koskevat etenkin järjestelmällisen
jälkivalvonnan, suurimpien sallittujen poikkeamien vahvistamisen ja
asianmukaisten korjausmekanismien puutetta. Finanssipoliittisen neuvoston
pakolliset tehtävät ovat edelleen suppeat, eivätkä sen analyyttiset valmiudet
vieläkään vastaa sen veto-oikeutta budjettiasioissa. Lujittamalla edelleen julkisen
talouden keskipitkän aikavälin kehystä ja laajentamalla finanssipoliittisen
neuvoston toimeksiantoa voitaisiin parantaa koko julkisen talouden kehyksen
uskottavuutta, läpinäkyvyyttä ja tuloksellisuutta.
(11)
Keskuspankin tukemaa pienten ja keskisuurten
yritysten kasvurahoitusohjelmaa lukuun ottamatta talouden normaalit luotonannon
edellytykset eivät ole parantuneet kestävällä tavalla. Rahoitusalaan kohdistuu
yhä suurempi lainsäädäntörasite, mikä rajoittaa mahdollisuuksia kartuttaa
pääomaa. Finanssitransaktioveron korottamisen kaltaiset toimenpiteet ovat
lisänneet käteisen käyttöä taloudessa. Kotitalouksien lainojen laatu on
heikentynyt edelleen, ja järjestämättömien lainojen suuri osuus on rahoitusalan
merkittävimpiä tämänhetkisiä haasteita. Lainasalkun siivousta haittaa
kriisinratkaisumenettelyjen tehottomuus. Arvoltaan alentuneiden omaisuuserien
poistamiseksi pankkien taseista ei ole toteutettu merkittäviä uusia toimenpiteitä.
Suuri lainsäädäntörasite ja järjestämättömien lainojen merkittävä osuus ovat
yhdessä kiristäneet luotonantoa. Hallitus on toistuvasti ilmoittanut aikovansa
ottaa käyttöön uuden tukiohjelman auttaakseen valuuttalainoja ottaneita.
Useimmissa tapauksissa tukitoimenpiteet eivät kuitenkaan kohdistu vaikeuksissa
oleviin lainanottajiin, ja niillä on kielteinen vaikutus kotitalouksien
maksuhalukkuuteen, koska nämä odottavat valtiolta lisätukea. Rahoitusalan
sääntelyä ja valvontaa on lujitettu siirtämällä rahoitusalan
valvontaviranomainen keskuspankin organisaatioon ja antamalla keskuspankille
tehtäväksi makrovakausvalvonta. Valmistelut pankkialan
kriisinratkaisujärjestelyn perustamiseksi on käynnistetty.
(12)
Vaikka verotusta koskevat muutokset ovat vähentyneet
edellisvuoteen verrattuna, yhtiöverojärjestelmän muuttamisessa
tasapainoisempaan suuntaan ei ole tapahtunut merkittävää edistystä. Eräitä
alakohtaisia veroja on jopa korotettu. Erilaisten veroprosenttien soveltaminen
eri aloilla haittaa resurssien tuloksekasta kohdentamista ja vaikuttaa siten
kielteisesti kasvuun. Muuttaakseen verotusta paremmin työllisyyttä tukevaksi
Unkari on laajentanut tuloverosta myönnettävän perhekohtaisen verohelpotuksen
edellytyksiä, mikä saattaa auttaa pienipalkkaisia työntekijöitä. Yksin elävien pienipalkkaisten työntekijöiden verokiila on EU:n
suurimpia. Työpaikkojen suojelemista koskevassa laissa
säädetyt edellytykset ovat pysyneet olennaisesti ennallaan, vaikka merkittävä
osuus pienipalkkaisista työntekijöistä on edelleen toimenpiteen ulkopuolella.
On tärkeä arvioida järjestelmän vaikutusta ja kustannustehokkuutta ja
tarvittaessa mukauttaa järjestelmää, jotta sen avulla voitaisiin tehokkaammin
työllistää ihmisiä. Jonkin verran edistystä on tapahtunut verotuksen
painopisteen siirtämisessä työnteosta ympäristöveroihin, mutta lisää
toimenpiteitä tarvitaan. Kassakoneiden liittäminen veroviranomaisten
järjestelmään on toteutumassa vähitellen sen jälkeen, kun toimenpiteen
käyttöönotto oli ensin viivästynyt useaan otteeseen. Verosäännösten
noudattamatta jättäminen on kuitenkin edelleen suuri ongelma Unkarissa, samoin
pimeän työn suuri määrä ja alv-säännösten puutteellinen noudattaminen.
Valvontaa olisi lujitettava erityisesti alv-petosten torjumiseksi entistä
tehokkaammin.
(13)
Nuorisotyöttömyys väheni vuonna 2013, kun taas
työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevien nuorten osuus kasvoi.
Koordinoimalla tehokkaasti julkisten työvoimapalvelujen sekä oppilaitosten ja
paikallisten sidosryhmien toimintaa nämä nuoret voitaisiin tavoittaa aiempaa
paremmin. Julkisten työvoimapalvelujen valmiuksia on ryhdytty parantamaan
esimerkiksi valmistelemalla asiakkaan profilointijärjestelmän käyttöönottoa.
Avoimia työmarkkinoita koskevien aktiivisten työmarkkinatoimenpiteiden tehoa ja
tuloksekkuutta olisi arvioitava. Toimenpiteitä olisi tarvittaessa mukautettava,
jotta eräiden epäedullisessa asemassa olevien ryhmien pääsyä työmarkkinoille
voidaan parantaa. Työmarkkinatoimenpiteiden ja sosiaalisten tukitoimenpiteiden
(julkinen työllistämisohjelma, työttömyyskorvaukset, sosiaaliavustukset)
aktivointiosuutta olisi lujitettava. Julkinen työllistämisohjelma nielaisee
suurimman osan työllistämistoimenpiteisiin käytettävissä olevista
budjettiresursseista, mutta vuonna 2013 alle 10 prosenttia sen
osallistujista kykeni palaamaan avoimille työmarkkinoille. Sen vuoksi on
pohdittava, olisiko järjestelmää muutettava esimerkiksi vahvistamalla
aktivointitoimien, koulutuksen ja työnhakupalvelujen välisiä yhteyksiä, jotta
työllisyyttä voidaan parantaa kestävällä tavalla. Naisten osallistumista
työmarkkinoille on tuettu joustavoittamalla maksullista
vanhempainlomajärjestelmää ja parantamalla lastenhoitopalvelujen tarjontaa.
Tarvitaan kuitenkin lisää toimenpiteitä, sillä naisten työllisyysaste on
edelleen alle 60 prosenttia. Työttömyyskorvausjakso on lyhyempi kuin
työnhakijan työllistymiseen keskimäärin tarvitsema aika. Köyhyys- tai
syrjäytymisvaarassa olevien ihmisten määrä kasvaa Unkarissa jatkuvasti ja on
tällä hetkellä lähes kolmannes koko väestöstä. Köyhyys vaikuttaa edelleen
suhteettomassa määrin muita heikommassa asemassa oleviin ryhmiin, erityisesti
lapsiin ja romaneihin. Vaikka Unkari on laatinut kansallisen sosiaalisen
osallisuuden strategian, toimenpiteillä ei useimmilla aloilla pyritä
järjestelmällisesti edistämään strategian tavoitteita. Köyhyyden vähentämiseksi
tarvitaan johdonmukaisia ja tehokkaita toimenpiteitä.
(14)
Liiketoimintaympäristölle ovat Unkarissa ominaista
sääntelykehyksen toistuvat muutokset sekä vähäinen kilpailu yhä useammalla
sektorilla. Palvelualalla on luotu uusia esteitä, eikä aiempia esteitä ole
poistettu (tämä koskee esim. apteekkeja, jätehuoltoa, mobiilimaksuja, tupakan
vähittäismyyntiä sekä oppikirjoja). Kokonaisinvestoinnit ovat vähentyneet
erityisen paljon niillä aloilla, joilla on viime vuosina otettu käyttöön
alakohtaisia lisäveroja. Nimelliset investoinnit vähenivät vuosien 2010 ja 2013
välillä energia-alalla 44 prosenttia, rahoitusalalla 28 prosenttia ja
viestinnän alalla 18 prosenttia, kun taas kokonaisuutena katsoen
investoinnit kasvoivat 3,4 prosenttia. Kilpailun lisääminen julkisissa
hankinnoissa on edistynyt jonkin verran, mutta lisätoimenpiteitä tarvitaan.
Esimerkiksi lisäämällä sähköisten hankintamenettelyjen käyttöä voitaisiin
vähentää merkittävästi kustannuksia sekä lisätä kilpailua ja julkisten
hankintojen läpinäkyvyyttä. Julkishallinnon lahjomattomuutta koskevien
strategioiden täytäntöönpanemiseksi ja parempien läpinäkyvyysnormien
edistämiseksi on toteutettu toimenpiteitä, mutta lisätoimia tarvitaan, jotta
korruptiota voidaan torjua tuloksekkaasti.
(15)
Koulunsa keskeyttäneiden nuorten osuus on kasvussa,
ja koulunkäynnin keskeyttämisen ehkäisemiseen tähtäävän strategian hyväksyminen
on viivästynyt toistuvasti. Tarvitaan tehokkaampaa toimintaa sen
varmistamiseksi, että oppilaat omaksuvat työmarkkinoilla tarvittavat taidot,
valmiudet ja pätevyydet. Yhtäläinen pääsy laadukkaaseen koulutukseen ei
edelleenkään toteudu epäedullisessa asemassa olevien lasten ja erityisesti
romanilasten kohdalla. Ammattikoulutuksesta on annettu uusi laki, jossa säädetään
muun muassa oppisopimuskoulutuksen käyttöönotosta. Lain tavoitteena on
helpottaa siirtymistä koulutuksesta työmarkkinoille, ja sen vaikutuksia on
seurattava tarkkaan.
(16)
Unkari on jatkanut loppukäyttäjien kaasun ja sähkön
hintojen alennuksia vuosina 2013 ja 2014. Hinnanalennukset sekä
energiayhtiöihin kohdistuva ylimääräinen verorasitus ovat vaikuttaneet
kielteisesti energiantuottajien mahdollisuuksiin kattaa kustannukset, samoin
energia-alan investointeihin ja verkkojen ylläpitoon. Tällä hetkellä kotitalouksien
energiankulutus on EU:n suurimpia, ja energiatehokuutta voitaisiin parantaa
erityisesti asuntojen osalta. Ongelmana on edelleen, että energia-alan
sääntelyviranomainen ei voi itsenäisesti määrittää verkkoon pääsyn edellytyksiä
eikä energiatariffeja. Joitakin toimenpiteitä julkisten liikenneyhtiöiden
organisaation tehostamiseksi on toteutettu, mutta toiminnan kestävyyttä
voitaisiin parantaa edelleen vähentämällä toimintakustannuksia ja muuttamalla
hinnoittelujärjestelmää.
(17)
Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä
analysoinut kattavasti Unkarin talouspolitiikkaa. Se on arvioinut
lähentymisohjelman ja kansallisen uudistusohjelman. Se on ottanut huomioon ei
vain niiden merkityksen Unkarin finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja
talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen
ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen
tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.
Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–7.
(18)
Neuvosto on tutkinut Unkarin lähentymisohjelman
tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[8]
ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.
(19)
Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman
ja lähentymisohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin
perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut
neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1, 2, 3
ja 5,
SUOSITTAA, että Unkari toteuttaa
vuosina 2014 ja 2015 toimia, joilla se:
1.           vahvistaa
julkisen talouden toimenpiteitä vuonna 2014 ottaen huomioon komission kevään
2014 talousennusteessa ennakoidun, vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksiin ja
erityisesti velan vähentämistä koskevaan sääntöön nähden muodostuvan eron
(0,9 % suhteessa BKT:hen); vahvistaa vuonna 2015 ja sen jälkeen
merkittävästi julkisen talouden strategiaa varmistaakseen keskipitkän aikavälin
tavoitteen saavuttamisen ja velan vähentämistä koskevien vaatimusten
noudattamisen, jotta julkisen talouden velkasuhde supistuu kestävällä tavalla;
tehostaa edelleen julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehyksen sitovaa
luonnetta valvomalla järjestelmällisesti jälkikäteen numeeristen
finanssipolitiikan sääntöjen noudattamista sekä soveltamalla
korjausmekanismeja; lisää julkisen talouden läpinäkyvyyttä esimerkiksi
laajentamalla finanssipoliittisen neuvoston toimeksiantoa sekä edellyttämällä
säännöllisiä makrotaloudellisia ja finanssipoliittisia ennusteita sekä arvioita
vaikutuksista, joita tärkeimmillä toimenpide-ehdotuksilla on julkiseen
talouteen;
2.           auttaa palauttamaan normaalit
luotonannon edellytykset talouteen muun muassa parantamalla rahoituslaitoksiin
kohdistuvien verojen rakennetta ja vähentämällä verorasitusta; mukauttaa
finanssitransaktioveroa ehkäistäkseen säästöjen siirtymisen pois
pankkisektorilta sekä tehostaa kannustimia sähköisen maksamisen lisäämiseksi;
yksilöi ja poistaa lainasalkun siivousta haittaavat esteet muun muassa
kiristämällä uudelleenjärjesteltyjen lainojen rahoitussääntöjä, poistamalla
vakuuden ulosmittausta hankaloittavat esteet sekä nopeuttamalla ja tehostamalla
maksukyvyttömyysmenettelyjä; kuulee tältä osin tarkkaan sidosryhmien näkemyksiä
uusista aloitteista ja varmistaa, että aloitteet ovat oikein kohdennettuja
eivätkä lisää lainanottajien moraalikatoa; tehostaa edelleen rahoitusalan
sääntelyä ja valvontaa;
3.           varmistaa, että
yhtiöverojärjestelmä on vakaa ja entistä tasapainoisempi ja yksinkertaisempi,
muun muassa poistamalla asteittain vääristävät alakohtaiset verot; pienentää
pienituloisten työntekijöiden verokiilaa muun muassa tehostamalla
ympäristöveroja; vauhdittaa toimenpiteitä verosäännösten noudattamiseksi ja
erityisesti alv-petosten vähentämiseksi sekä verotuksesta aiheutuvien
kokonaiskustannusten alentamiseksi;
4.           vahvistaa kohdennettuja
aktiivisia työmarkkinapoliittisia toimenpiteitä esimerkiksi nopeuttamalla
julkisten työvoimapalvelujen asiakkaiden profilointijärjestelmän käyttöönottoa;
ottaa käyttöön suunnitellun nuorille tarkoitetun mentorointiverkon ja koordinoi
sen yhteistyötä oppilaitosten ja paikallisten sidosryhmien kanssa nuorten
tavoittamiseksi tehokkaammin; tarkistaa julkista työllistämisohjelmaa ja arvioi
sen tuloksekkuutta osanottajien jatkotyöllistymisen kannalta sekä lisää
edelleen ohjelman aktivointiosuutta; harkitsee työttömyyskorvausjakson
pidentämistä ottaen huomioon työllistymiseen keskimäärin tarvittavan ajan sekä
aktivointitoimenpiteet; parantaa sosiaaliturvan riittävyyttä ja kattavuutta
sekä vahvistaa sosiaaliturvan yhteyttä aktivointitoimenpiteisiin; toteuttaa
tehokkaita ja johdonmukaisia toimenpiteitä köyhyyden vähentämiseksi
merkittävästi erityisesti lasten ja romanien keskuudessa;
5.           vakauttaa sääntelykehystä ja
lisää kilpailua markkinoilla esimerkiksi poistamalla esteitä palvelualalla;
toteuttaa kunnianhimoisempia toimenpiteitä kilpailun ja läpinäkyvyyden
lisäämiseksi julkisissa hankinnoissa ja muun muassa ottaa käyttöön sähköiset
hankintamenettelyt sekä vähentää korruptiota ja keventää hallinnollista
rasitusta;
6.           panee täytäntöön
koulunkäynnin keskeyttämisen ehkäisemiseen tähtäävän kansallisen strategian,
jossa keskitytään ammattikoulutukseen; ottaa käyttöön järjestelmällisen
lähestymistavan koulutukseen liittyvän eriarvoisuuden vähentämiseksi sekä
edistää epäedullisessa asemassa olevien ryhmien ja erityisesti romanien pääsyä
osallistavaan koulutukseen; tukee siirtymistä koulutusvaiheesta toiseen sekä
koulutuksesta työmarkkinoille ja seuraa tarkasti ammattikoulutuksen
uudistamista; toteuttaa korkeakoulutuksen uudistuksen, jonka avulla voidaan
lisätä korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden osuutta erityisesti
epäedullisessa asemassa olevien nuorten keskuudessa;
7.           tarkistaa energiahintojen
sääntelyn vaikutuksia investointihalukkuuteen sekä kilpailuun sähkö- ja
kaasumarkkinoilla; toteuttaa lisää toimenpiteitä varmistaakseen kansallisen
sääntelyviranomaisen mahdollisuudet vahvistaa itsenäisesti verkkotariffit ja
verkkoon pääsyn edellytykset; toteuttaa toimenpiteitä lisätäkseen
energiatehokkuutta erityisesti asuntojen osalta; parantaa edelleen
liikennejärjestelmän kestävyyttä muun muassa vähentämällä toimintakustannuksia
ja tarkistamalla valtion omistamien liikenneyhtiöiden hinnoittelujärjestelmän.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 418 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 ja P7_TA(2014)0129.
[5]               COM(2013) 800 final.
[6]               COM(2013) 790 final.
[7]               SWD(2014) 85 final.
[8]               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan
2 kohdan mukaisesti.


Avis juridique important

|

52004SC0817

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Unkarin lähentymisohjelmasta (2004-2008)  /* SEK/2004/0817 lopull. */

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Unkarin lähentymisohjelmasta (2004-2008)(Komission esittämä)PERUSTELUTJulkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97 [1] säädetään, että euroalueen ulkopuolisten jäsenvaltioiden eli niiden jäsenvaltioiden, joissa yhtenäisvaluuttaa ei ole otettu käyttöön, on toimitettava vakausohjelmat neuvostolle ja komissiolle säännöllisin väliajoin perustamissopimuksen 99 artiklan mukaista monenvälistä valvontaa varten.[1]  EYVL L 209, 2.8.1997. Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavalta Internet-sivustolta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htmKyseisen asetuksen 9 artiklan mukaisesti neuvosto tutkii kutakin lähentymisohjelmaa komission ja perustamissopimuksen 114 artiklassa määrätyn komitean (talous- ja rahoituskomitea) arvioiden perusteella. Komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan neuvoston on ohjelmaa tarkasteltuaan annettava siitä lausunto. Asetuksen mukaan jäsenvaltioiden on vuosittain esitettävä tarkistetut ohjelmat, joita neuvosto voi myös tarkastella samoja menettelyjä noudattaen.Kymmenelle EU:hun 1. toukokuuta 2004 liittyneelle maalle on myönnetty poikkeus, eikä yhtenäisvaluutta sen vuoksi ole vielä niissä käytössä. Nämä maat sitoutuivat esittämään lähentymisohjelmansa 15. toukokuuta 2004 mennessä ja ensimmäisen tarkistuksen vuoden 2004 loppupuolella.Vuodet 2004-2008 kattava Unkarin lähentymisohjelma esitettiin 14. toukokuuta 2004. Komission yksiköt ovat suorittaneet ohjelman teknisen arvioinnin ottaen huomioon kevään 2004 talousennusteen ja käytännesäännöt [2] sekä periaatteet, jotka esitetään finanssipolitiikan koordinoinnin tehostamisesta komission 27. marraskuuta 2002 neuvostolle ja Euroopan parlamentille antamassa tiedonannossa [3]. Arvioinnin tuloksena voidaan todeta seuraavaa:[2]  Talous- ja rahoituskomitean tarkistettu lausunto vakaus- ja lähentymisohjelmien sisällöstä ja muodosta. Hyväksytty Ecofin-neuvostossa 10.7.2001.[3]  KOM(2002) 668 lopullinen, 27.11.2002.Unkari toimitti 14. toukokuuta 2004 ensimmäisen lähentymisohjelmansa, jonka hallitus oli hyväksynyt 13. toukokuuta ja joka kattaa vuodet 2004-2008. Ohjelma noudattaa yleisesti ottaen vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevia käytännesääntöjä. Ohjelmassa viitataan vuodeksi 2010 suunniteltuun euron käyttöönottoon (mahdollisesti vuosi 2009, jos taloudellinen tilanne osoittautuu odotettua paremmaksi). Lähentymisperusteiden arvioidaan vastaavasti täyttyvän vuoteen 2008 mennessä.Julkisen talouden alijäämä supistui 9,3 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2002 5,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2003, mutta ylittää edelleen selkeästi perustamissopimuksen mukaisen 3 prosentin viitearvon. Komissio aloitti liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn Unkarin osalta 12. toukokuuta 2004 hyväksymällä perustamissopimuksen 104 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kertomuksen. Talous- ja sosiaalikomitea antoi ehdotuksesta lausuntonsa 25. toukokuuta 2004. Neuvoston odotetaan päätyvän komission antamien kahden suosituksen perusteella 5. heinäkuuta 2004 siihen tulokseen, että Unkarilla on liiallinen alijäämä, ja esittävän Unkarille suosituksia tilanteen lopettamiseksi.Lähentymisohjelmassa esitetään makrotaloutta ja julkista taloutta koskeville ennusteille kaksi eri skenaariota eli perusskenaario ja optimistisempi skenaario. Julkisen talouden ennusteet pohjaavat perusskenaarioon. Kokonaistuotannon kasvuennuste on noin 3 ½-4 prosenttia vuosina 2004 ja 2005, minkä jälkeen kasvuvauhti kiihtyy noin ½ prosenttiyksikköä vuosittain vuoteen 2008 saakka. Viennin ja kiinteään omaisuuteen tehtävien investointien vahvan kasvun odotetaan piristävän talouden toimeliaisuutta. Tämä kompensoi yksityisen kulutuksen kasvun hidastumista, joka puolestaan johtuu reaalipalkkojen aiemman huomattavan kasvun merkittävästä hidastumisesta. Tämä heijastuu myös vaihtotaseen alijäämän asteittaiseen vaikkakin lievään supistumiseen. Lyhyesti kuvaillussa optimistisemmassa skenaariossa odotetaan viennin kasvuun perustuvia korkeampia kasvulukuja. Vertailuarvona käytetty komission kevään 2004 talousennuste vahvistaa sen, että perusskenaariota olisi pidettävä viiteskenaariona, joka heijastaa uskottavampia kasvuarvioita. Vaikka tällä hetkellä käytettävissä olevien tietojen perusteella tämä skenaario vaikuttaa kohtuulliselta lyhyellä aikavälillä, se vaikuttaa kuitenkin melko optimistiselta keskipitkällä aikavälillä. Vahvan kasvun sekä työllisyyden kohentamiseksi toteutettujen toimenpiteiden ansiosta työttömyyden odotetaan alenevan edelleen noin 5 ½ prosenttiin vuoteen 2008 mennessä ja työvoimaosuuden odotetaan kasvavan 64 prosenttiin vuonna 2008 (vuonna 2003 vastaavat luvut olivat alle 6 % ja 60 %).Lähentymisohjelmassa arvioidaan inflaatiovauhdin hidastuvan vuotuisen keskimääräisen inflaatiovauhdin saavutettua 6 ½ prosentin huipun vuonna 2004 ja inflaation hidastuvan noin 3 prosenttiin vuoteen 2008 mennessä. Inflaation jyrkkä hidastuminen vuonna 2005 johtuu välillisten verojen aiheuttamien hinnankorotusten laantumisesta, mutta inflaatio hidastunee koko jakson ajan (erityisesti julkisen sektorin) reaalipalkkojen kohtuullisen kasvun ja hillitsevän finanssipolitiikan ansiosta. Nämä ennusteet ovat laajasti ottaen komission arvioiden mukaisia. Lähentymisohjelma ei anna viitteitä kyseiselle ajanjaksolle suunnitelluista muutoksista raha- tai valuuttakurssijärjestelmiin (inflaatiotavoitteen saavuttamiskehys sekä +/-15 % vaihteluväli valuutan keskuskurssin ympärillä). Lisäksi ohjelmassa ei esitetä tavoitteeksi ERM II:n jäsenyyttä heti EU:hun liittymisen jälkeen, toisin kuin liittymistä valmistelevassa vuoden 2003 talousohjelmassa. Siinä pikemminkin tunnustetaan, että ERM II:een osallistuminen tarvitsee tuekseen uskottavia ja kestäviä julkisen talouden korjaustoimia.Keskipitkän aikavälin finanssipoliittinen strategia poikkeaa huomattavasti liittymistä valmistelevasta vuoden 2003 ohjelmasta. Vuoden 2003 ohjelmassa tavoitteena oli alijäämän saaminen alle 3 prosentin suhteessa BKT:hen vuoteen 2005 mennessä, mutta lähentymisohjelmassa tämä tavoite on lykätty vuoteen 2008 saakka. Ohjelmassa kaavaillaan talouden vakautuksen olevan etupainotteista siten, että alijäämä supistuu 5,9 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2003 4,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2004, minkä jälkeen tapahtuu noin ½ prosenttiyksikön vuotuinen mukautus (4,1% suhteessa BKT:hen vuonna 2005, 3,6 % vuonna 2006, 3,1 % vuonna 2007 ja 2,7 % suhteessa BKT:hen vuonna 2008). Menoperusteista vakauttamisstrategiaa tukevat erityisesti julkishallinnon sekä koulutuksen ja terveydenhuollon rakenneuudistukset. Näiden uudistusten vaikutuksia tai toteuttamisen nykytilaa ei kuitenkaan tunneta tarpeeksi hyvin. Yleisen menosuhteen ennakoitu aleneminen yli 4 prosenttiyksiköllä vuosina 2003-2008 [4] mahdollistaisi sen, että julkisten investointien osuus BKT:stä nousee, kun myös EU antaa rahoitustukea. Samanaikaisesti julkisen talouden vakauttamisen tueksi suunnitellaan julkisen sektorin taloudellisen painoarvon alentamista. Tämä näkyisi myös kokonaisverotaakan keventymisenä 39 prosentista 37 prosenttiin vuosina 2004-2008.[4]  Menoista on vähennetty EU:n maksusiirtojen vaikutukset (maksusiirtojen odotetaan kasvavan noin 0,5 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2004 2,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008).Vakauttamisvauhdin jatkuminen vuodesta 2005 lähtien vuosittain ½ prosenttiyksiköllä suhteessa BKT:hen saattaa vaikuttaa melko vaatimattomalta, kun erityisesti otetaan huomioon koko ajanjakson vahvat kasvuennusteet, suhteellisen korkea alijäämä- ja velkasuhde sekä korkorasituksen odotettu pieneneminen. Vastapainona on kuitenkin tuotava esille ainakin kolme seikkaa. Ensinnäkin Unkarille on tärkeää palauttaa finanssipolitiikan uskottavuus asettamalla realistisia tavoitteita, jotka todellakin saavutetaan. Toiseksi strategiaa tukevat rakenneuudistukset - kunhan ne ensin kohdennetaan ja toteutetaan - lisäävät julkisen talouden vakauttamisen kestävyyttä ja kohentavat julkisen talouden laatua. Kolmanneksi julkista taloutta rasittavat eläkeuudistuksesta aiheutuvat kustannukset (kustannusten odotetaan nousevan 0,7 prosentista vuonna 2003 0,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2008 mennessä).Huolestuttavaa on kuitenkin, että alijäämän ennakoidaan supistuvan alle 3 prosentin suhteessa BKT:hen vasta vuonna 2008 ja silloinkin vain vähän alle viitearvon. Makrotalouden tai julkistalouden epäsuotuisa kehitys vaarantaisi tämän tavoitteen saavuttamisen, millä olisi potentiaalisesti vakava vaikutus talouden yleiseen sopeuttamisstrategiaan. Sen vuoksi ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys ei ehkä riitä supistamaan alijäämää alle 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen ohjelmakauden loppuun mennessä ja kaikki tilaisuudet olisikin hyödynnettävä julkisen talouden sopeuttamisen nopeuttamiseksi. Tältä osin on huolestuttavaa, että menokatto on ylittynyt kahtena viime vuonna ja ettei selkeästi täsmennetä, kuinka kunnianhimoiset menoja alentavat toimenpiteet aiotaan vuosina 2005-2008 toteuttaa. Lisäksi talouden koko sopeuttamisstrategia riippuu ratkaisevasti suunniteltujen kunnianhimoisten sopeuttamistoimien onnistuneesta toteutumisesta vuonna 2004. Jos finanssipoliittista tavoitetta ei saavuteta tänä vuonna, koko strategia saattaa vaarantua. Koska odottamattomia menoja saattaa aiheutua viime vuosien tapaan, hallituksen olisi tärkeä pysytellä lähentymisohjelmassaan ilmoittamissaan tavoitteissa ja toteutettava tarpeen mukaan oikea-aikaisia lisätoimenpiteitä varmistaakseen, että vuoden 2004 alijäämätavoite saavutetaan.Kaiken kaikkiaan lähentymisohjelman vakauttamisstrategia vaikuttaa kohentavan julkisen talouden laatua. Julkisen talouden vakauttaminen katsotaan yleisesti kestävämmäksi, jos se perustuu menopuolen leikkauksiin ja on erityisesti rakenneuudistusten tukemaa. Korkean verotaakan, erityisesti työn verotuksen, alentaminen vaikuttaa myös aiheelliselta. Suotuisan kierteen käynnistämiseksi on kuitenkin olennaisen tärkeää noudattaa menotavoitteita. Sen vuoksi vaikuttaa järkevältä omaksua veroleikkauksiin varovainen kanta, joka riippuu suunniteltujen uudistusten toteutumisesta ja alijäämätavoitteiden saavuttamisesta. Jos talouskasvu ei lisäksi yllä ohjelman tavoitteisiin, tarvitaan todennäköisesti lisätoimenpiteitä vakauttamiskehityksen jatkumiseksi.Julkinen velka saavuttaa huippunsa eli lähes 60 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004, minkä jälkeen ohjelmassa ennustetaan julkisen velan pienenevän suunnitteilla olevan julkisen talouden sopeuttamisen sekä alenevan korkorasituksen ja negatiivisten virta-varanto-korjauserien ansiosta. Tämä vaikuttaa mahdolliselta edellyttäen, että vakauttaminen sujuu suunnitelmien mukaisesti ja olettaen, että valuuttakurssi ei heikkene huomattavasti ja korkorasitus alenee ohjelmassa ennustetulla tavalla. Vakauttamistarve korostuu senkin vuoksi, että on varmistettava julkisen sektorin lainanottotarpeen joustava täyttäminen ja velanhoitokustannusten pysyminen hyvin kurissa.Kun erityisesti otetaan huomioon julkisen velan suhteellisen suuri määrä, Unkaria uhkaa julkisen talouden epätasapaino maan joutuessa selviytymään väestön ikääntymisen aiheuttamista kuluista. Vuoden 1998 eläkeuudistus ja progressiivisen kolmikantaisen eläkejärjestelmän käyttöönotto - mukaan luettuina jakoperusteisen pilarin parametrimuutokset eli eläkeiän korotus ja eläkkeiden indeksointi - ovat huomattavasti lieventäneet riskejä julkisen talouden pitkäaikaisesta epätasapainosta mutta eivät ole poistanut niitä kokonaan. Riittävän perusylijäämän varmistaminen keskipitkällä aikavälillä sekä toimenpiteiden toteuttaminen väestön ikääntymisestä aiheutuvien kustannusten hillitsemiseksi edelleen erityisesti terveydenhuollon osalta on olennaisen tärkeää julkisen talouden saamiseksi kestävälle pohjalle.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu>TAULUKON PAIKKA>Tämän arvion perusteella komissio antaa oheisen suosituksen neuvoston lausunnoksi Unkarin lähentymisohjelmasta ja toimittaa sen neuvostolle.Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen  NEUVOSTON LAUSUNTO Unkarin lähentymisohjelmasta (2004-2008)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 [5] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,[5]  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavalta Internet-sivustolta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htmottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:Neuvosto tarkasteli [5 päivänä heinäkuuta 2004] Unkarin lähentymisohjelmaa, joka kattaa vuodet 2004-2008. Ohjelma noudattaa pääosin vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevia käytännesääntöjä.Ohjelman perustana oleva finanssipoliittinen strategia tähtää julkisen hallinnon alijäämän supistamiseen alle 3 prosentin suhteessa BKT:hen vuoteen 2008 mennessä ja samanaikaisesti julkisen sektorin taloudellisen painoarvon alentamiseen. Ohjelmassa kaavaillaan julkisen talouden vakautuksen olevan etupainotteista siten, että alijäämä supistuu 5,9 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2003 4,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2004, minkä jälkeen tapahtuu noin ½ prosenttiyksikön vuotuinen mukautus (4,1% suhteessa BKT:hen vuonna 2005, 3,6 % vuonna 2006, 3,1 % vuonna 2007 ja 2,7 % suhteessa BKT:hen vuonna 2008). Menoperusteista talouden vakauttamista tukevat lähinnä julkishallinnon sekä koulutuksen ja terveydenhuollon rakenneuudistukset. Uudistukset on kuitenkin vielä kohdennettava ja toteutettava. Menosuhteen supistuessa yleisesti julkisten investointien osuus BKT:stä voisi nousta, kun myös EU antaa rahoitustukea. Samanaikaisesti suunnitellaan kokonaisverotaakan keventämistä 39 prosentista suhteessa BKT:hen 37 prosenttiin suhteessa BKT:hen.Ohjelmassa esitetään makrotaloutta ja julkista taloutta koskeville ennusteille kaksi eri skenaariota eli perusskenaario ja optimistisempi skenaario. Perusskenaariota olisi pidettävä viiteskenaariona arvioitaessa julkista taloutta koskevia ennusteita, sillä se heijastaa uskottavammin kokonaistuotannon kasvuennustetta, joka on noin 3 ½-4 prosenttia vuosina 2004 ja 2005. Tämän jälkeen kasvuvauhdin ennakoidaan melko optimistisesti kasvavan noin ½ prosenttiyksikköä vuosittain vuoteen 2008 saakka. Inflaatiovauhdin nopea hidastuminen vuoden 2004 jälkeen, kun välillisten verojen aiheuttamat hinnankorotukset laantuvat, vaikuttaa laajalti ottaen realistiselta edellyttäen, että reaalipalkkojen nousu hidastuu huomattavasti tuottavuuden tasolle.Ohjelmassa ennakoidaan julkisen talouden alijäämän supistuvan alle 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen vasta vuonna 2008. Ohjelmassa kaavailtu alijäämän supistuminen vaikuttaa realistiselta. Julkisen talouden rahoitusaseman tekee riskialttiiksi se, että kasvu saattaa osoittautua ennakoitua hitaammaksi, menokatot ovat ylittyneet aiemmin ja tiedot puuttuvat suunnitelluista menoja alentavista toimenpiteistä ohjelman loppuvuosina. Sopeuttamisstrategian uskottavuuden vuoksi sopeuttamisen on ehdottomasti oltava etupainotteista ensimmäisen ohjelmavuoden aikana. Jos tämä ei toteudu, koko sopeuttamisura voi vaarantua. Sen vuoksi ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys ei ehkä riitä supistamaan alijäämää alle 3 prosentin kynnyksen suhteessa BKT:hen ohjelmakauden loppuun mennessä ja kaikki tilaisuudet olisikin hyödynnettävä julkisen talouden sopeutustoimien nopeuttamiseksi. Samanaikaisesti ennakoitu rahoitusasema edellyttää huomattavaa julkisten investointien ohjelmaa, joka nostaisi julkiset investoinnit suhteessa BKT:hen 4,0 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2004 5,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008.Julkinen velka kasvaa huippuunsa eli lähes 60 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2004, minkä jälkeen sen ennakoidaan laskevan 54 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2008 mennessä. Tämä olisi seurausta suunnitteilla olevasta julkisen talouden sopeuttamisesta mutta myös alenevasta korkorasituksesta ja negatiivisista virta-varanto-korjauseristä. Vaikka tämä vaikuttaa realistiselta, positiivinen kehitys saattaa vaarantua, jos korot eivät laskekaan odotetulla tavalla.Unkaria uhkaa jonkinasteinen julkisen talouden epätasapaino maan joutuessa selviytymään väestön ikääntymisen aiheuttamista kuluista. Vuoden 1998 eläkeuudistus ja progressiivisen kolmikantaisen eläkejärjestelmän käyttöönotto - mukaan luettuina jakoperusteisen pilarin parametrimuutokset eli eläkeiän korotus ja eläkkeiden indeksointi - ovat lieventäneet riskejä julkisen talouden pitkäaikaisesta tasapainottomuudesta mutta eivät ole poistaneet niitä kokonaan. Riittävän perusylijäämän varmistaminen keskipitkällä aikavälillä sekä toimenpiteiden toteuttaminen väestön ikääntymisestä aiheutuvien kustannusten hillitsemiseksi jatkossakin erityisesti terveydenhuollon osalta on olennaisen tärkeää julkisen talouden saamiseksi kestävälle pohjalle.Unkaria uhkaa jonkinasteinen julkisen talouden epätasapaino maan joutuessa selviytymään väestön ikääntymisen aiheuttamista kuluista. Vuoden 1998 eläkeuudistus ja progressiivisen kolmikantaisen eläkejärjestelmän käyttöönotto - mukaan luettuina jakoperusteisen pilarin parametrimuutokset eli eläkeiän korotus ja eläkkeiden indeksointi - ovat lieventäneet riskejä julkisen talouden pitkäaikaisesta tasapainottomuudesta mutta eivät ole poistaneet niitä kokonaan. Riittävän perusylijäämän varmistaminen keskipitkällä aikavälillä sekä toimenpiteiden toteuttaminen väestön ikääntymisestä aiheutuvien kustannusten hillitsemiseksi jatkossakin erityisesti terveydenhuollon osalta on olennaisen tärkeää julkisen talouden saamiseksi kestävälle pohjalle.Neuvosto tuli [5 päivänä heinäkuuta 2004] komission esittämien suositusten perusteella siihen tulokseen, että Unkarilla on perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohdan mukainen liiallinen alijäämä, ja esitti Unkarille 104 artiklan 7 kohdan mukaiset suositukset tilanteen lopettamiseksi ja toimintaperiaatteelliset neuvonsa.Unkarin lähentymisohjelmassa esitetyt keskeiset ennusteet>TAULUKON PAIKKA>