title: Komission suositus (EU) 2017/432, annettu 7 päivänä maaliskuuta 2017, palauttamisten tuloksellisuuden lisäämisestä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY täytäntöönpanon yhteydessä

text:
               11.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 66/15

         KOMISSION SUOSITUS (EU) 2017/432,
   annettu 7 päivänä maaliskuuta 2017,
   palauttamisten tuloksellisuuden lisäämisestä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY täytäntöönpanon yhteydessä
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2008/115/EY (1) vahvistetaan jäsenvaltioissa sovellettavat yhteiset vaatimukset ja menettelyt laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi.

               (2)

               Schengenin arviointimekanismin (2) ja Euroopan muuttoliikeverkoston (3) kautta kerättyjen tietojen perusteella on voitu arvioida kattavasti, kuinka jäsenvaltiot panevat täytäntöön unionin palauttamispolitiikkaa.

               (3)

               Arvioinnit osoittavat, että jäsenvaltioille direktiivillä 2008/115/EY jätetty harkintavalta on johtanut siihen, että direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä epäyhtenäisesti, millä on kielteinen vaikutus unionin palauttamispolitiikan tuloksellisuuteen.

               (4)

               Direktiivin 2008/115/EY tultua voimaan ja jäsenvaltioihin kohdistuvan kasvavan muuttoliikepaineen johdosta haasteet, joihin unionin palauttamispolitiikalla on vastattava, ovat lisääntyneet ja tuoneet tämän kokonaisvaltaisen eurooppalaisen muuttoliikepolitiikan osa(tekijä)n näkyvään asemaan. Eurooppa-neuvosto kehotti 20. ja 21. lokakuuta 2016 antamissaan päätelmissä (4) lujittamaan palauttamiseen liittyviä kansallisia hallinnollisia menettelyjä.

               (5)

               Valtioiden tai hallitusten päämiesten 3. helmikuuta 2017 antamassa Maltan julistuksessa (5) korostettiin tarvetta tarkastella uudelleen EU:n palauttamispolitiikkaa käyttäen pohjana objektiivista analyysia tavasta, jolla unionin tasolla ja jäsenvaltioissa saatavilla olevia oikeudellisia, toiminnallisia, taloudellisia ja käytännön välineitä sovelletaan. Siinä otettiin myönteisesti vastaan komission aikomus esittää nopeasti päivitetty palauttamista koskeva EU:n toimintaohjelma ja antaa ohjeistusta EU:n ja jäsenvaltioiden suorittamien palautusten parempaan tuloksellisuuteen ja tehokkaaseen takaisinottoon voimassa olevan säännöstön perusteella.

               (6)

               Ottaen huomioon, että niiden kolmansien maiden kansalaisten määrä, jotka tulevat jäsenvaltioihin ja oleskelevat niissä laittomasti, kasvaa tällä hetkellä ja jotta varmistetaan asianmukaiset valmiudet suojella suojelun tarpeessa olevia, on tarpeen käyttää täysimääräisesti direktiivissä 2008/115/EY säädettyä joustoa. Direktiivin tuloksellisempi täytäntöönpano vähentäisi mahdollisuutta käyttää väärin menettelyjä ja poistaisi tehottomuutta samalla kun varmistetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettujen perusoikeuksien suoja.

               (7)

               Tässä suosituksessa on ohjeita siitä, kuinka direktiivin 2008/115/EY säännöksiä olisi sovellettava, jotta palauttamismenettelyt tuottaisivat paremmin tulosta ja kehotetaan jäsenvaltioita ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin palauttamisen oikeudellisten ja käytännön esteiden poistamiseksi.

               (8)

               Tuloksellinen unionin palauttamispolitiikka edellyttää tehokkaita ja oikeasuhteisia toimenpiteitä, jotta laittomasti oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset otetaan kiinni, heidän henkilöllisyytensä selvitetään ja heidän tapauksensa käsitellään nopeasti, sekä riittäviä valmiuksia varmistaa heidän läsnäolonsa palauttamista silmällä pitäen.

               (9)

               Palauttamisen järjestäminen edellyttää monialaisten valmiuksien virtaviivaista ja hyvin yhdennettyä järjestelyä kansallisella tasolla. Lisäksi se edellyttää menettelyjä ja välineitä, joiden myötä toimivaltaiset viranomaiset saavat nopeasti tarvitsemansa tiedot, sekä kaikkien eri menettelyissä mukana olevien toimijoiden välistä yhteistyötä.

               (10)

               Kaikki asiaankuuluvat valmiudet kattava monialaisen koulutuksen saanut ja pätevä henkilöstö on tarpeen sen varmistamiseksi, että kansalliset viranomaiset voivat vastata tarpeisiin erityisesti tilanteissa, joissa jäsenvaltioihin kohdistuu huomattava rasitus niiden pannessa täytäntöön velvollisuutta palauttaa laittomasti oleskelevia kolmansien maiden kansalaisia. Jäsenvaltioiden olisi tämän yhdennetyn ja koordinoidun lähestymistavan organisoinnissa hyödynnettävä täysimääräisesti palauttamiseen käytettävissä olevia unionin rahoitusvälineitä, -ohjelmia ja -hankkeita, erityisesti turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahastoa. Jäsenvaltioiden olisi tässä yhteydessä otettava myös huomioon toimivaltaisiin viranomaisiin kohdistuva muuttoliikkeen aiheuttama paine.

               (11)

               Direktiivin 2008/115/EY 6 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on järjestelmällisesti tehtävä päätös alueellaan laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisen palauttamisesta. Jäsenvaltioiden lainsäädännössä ja käytännöissä tätä velvoitetta ei oteta täysimääräisesti huomioon kaikissa olosuhteissa, mikä heikentää unionin palauttamisjärjestelmän tuloksellisuutta. Eräät jäsenvaltiot eivät esimerkiksi tee palauttamispäätöstä kielteisen turvapaikka- tai oleskelulupapäätöksen jälkeen tai eivät tee tällaista päätöstä laittomasti oleskelevista kolmansien maiden kansalaisista, joilla ei ole voimassa olevaa henkilöllisyys- tai matkustusasiakirjaa.

               (12)

               Jäsenvaltioiden institutionaalisesta rakenteesta riippuen, erityisesti silloin kun eri viranomaiset osallistuvat prosessiin, palauttamispäätöksen jälkeen ei välttämättä pyydetä kolmansien maiden viranomaisia todentamaan laittomasti oleskelevan kolmannen maan kansalaisen henkilöllisyys ja antamaan voimassa oleva matkustusasiakirja tai sitä ei tehdä heti.

               (13)

               Schengenin rajasäännöstön (6) 13 artiklan mukaan henkilö, joka on ylittänyt laittomasti rajan ja jolla ei ole oikeutta oleskella asianomaisen jäsenvaltion alueella, on otettava kiinni ja häneen on sovellettava direktiivin 2008/115/EY mukaisia menettelyjä.

               (14)

               Direktiivin 2008/115/EY mukaan asianomaisen kolmannen maan kansalaisen terveydentila on otettava huomioon direktiivin täytäntöönpanossa ja kiireellistä terveydenhoitoa ja välttämätöntä sairaanhoitoa on annettava ennen palauttamista. On kuitenkin tärkeää varmistaa, että laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiset pannaan täytäntöön ja toteutetaan toimenpiteitä, jotta estetään toiminta, jonka tavoitteena on haitata palauttamista tai estää se, kuten terveydentilaa koskevat perättömät uudet väitteet. Lisäksi on tarpeen toteuttaa toimenpiteitä, joilla torjutaan tehokkaasti turvapaikkahakemukset, jotka on tehty ainoastaan palauttamispäätösten lykkäämiseksi tai niiden täytäntöönpanon estämiseksi.

               (15)

               Direktiivissä 2008/115/EY, joka velvoittaa laittomasti oleskelevan kolmannen maan kansalaisen poistumaan unionista, palauttamispäätöksen täytäntöönpanoa edellytetään ainoastaan päätöksen tehneeltä jäsenvaltiolta. Palauttamisprosessi voidaan käynnistää jokaisessa jäsenvaltiossa, joka ottaa kiinni saman laittomasti oleskelevan kolmannen maan kansalaisen. Palauttamispäätöksen vastavuoroinen tunnustaminen, josta säädetään neuvoston direktiivissä 2001/40/EY (7) ja neuvoston päätöksessä 2004/191/EY (8), nopeuttaisi palauttamisprosessia ja estäisi luvattoman edelleen liikkumisen unionissa.

               (16)

               Säilöönotto voi olla olennainen osa unionin palauttamisjärjestelmän tuloksellisuuden parantamista, ja sitä olisi käytettävä direktiivin 2008/115/EY 15 artiklan 1 kohdan mukaan vain, jos muita riittäviä mutta lievempiä keinoja ei voida soveltaa tehokkaasti. Sen varmistamiseksi, että laittomasti oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset eivät pakene, säilöönotto voi tarvittaessa antaa mahdollisuuden valmistella ja järjestää onnistuneet palauttamisoperaatiot.

               (17)

               Tällä hetkellä useissa jäsenvaltioissa sovellettu säilöönoton enimmäisaika on huomattavasti lyhyempi kuin direktiivissä 2008/115/EY sallittu aika, joka on tarpeen palauttamismenettelyn toteuttamiseksi onnistuneesti. Lyhyet säilöönottoajat estävät tuloksellisen palauttamisen.

               (18)

               Määräajat, johon mennessä on haettava muutosta palauttamista koskevaan päätökseen, ovat hyvin erilaisia eri jäsenvaltioissa, ja ne vaihtelevat muutamasta päivästä yli yhteen kuukauteen. Perusoikeuksien mukaisesti määräajan olisi oltava riittävän pitkä, jotta varmistetaan mahdollisuus käyttää tehokkaita oikeussuojakeinoja, ottaen huomioon, että pitkillä määräajoilla voi olla haitallinen vaikutus palauttamismenettelyihin.

               (19)

               Laittomasti oleskeleville kolmannen maan kansalaisille olisi myönnettävä oikeus tulla kuulluksi toimivaltaisten viranomaisten toimesta ennen kyseiseen henkilöön vaikuttavan yksittäisen toimenpiteen toteuttamista.

               (20)

               Direktiivin 2008/115/EY mukaan palauttamispäätöksistä tehdyllä muutoksenhaulla olisi oltava automaattinen lykkäävä vaikutus, jos on vaarana, että kyseiseen kolmannen maan kansalaiseen kohdistuisi todellinen kaltoinkohtelun vaara, jos hänet palautettaisiin, mikä on vastoin Euroopan unionin perusoikeuskirjan 19 artiklan 2 kohtaa ja 47 artiklaa, siten kuin Euroopan unionin tuomioistuin on niitä tulkinnut (9).

               (21)

               Monet jäsenvaltiot arvioivat palauttamisriskiä useaan otteeseen turvapaikka- ja palauttamismenettelyjen eri vaiheissa, mikä saattaa viivästyttää tarpeettomasti laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamista.

               (22)

               Ilman huoltajaa olevan alaikäisen palauttaminen alkuperäiseen kolmanteen maahan ja takaisin perheensä luo saattaa olla lapsen edun mukaista. Kielto tehdä ilman huoltajaa olevasta alaikäisestä palauttamispäätöstä sisältyy usean jäsenvaltion kansalliseen lainsäädäntöön. Se ei kuitenkaan täysin vastaa velvollisuutta toimia lapsen edun mukaisesti ja ottaa huomioon kunkin yksittäistapauksen olosuhteet. Tällaisilla kielloilla voi olla tahattomia vaikutuksia laittomaan maahanmuuttoon niin, että ilman huoltajaa olevat alaikäiset lähtevät vaaralliselle matkalle päästäkseen unioniin.

               (23)

               Ilman huoltajaa olevien alaikäisten oikeudellista asemaa ja palauttamista koskevien päätösten olisi aina perustuttava yksilöllisiin, monialaisiin ja perusteellisiin arviointeihin siitä, mikä on heidän etunsa mukaista, mukaan lukien perheenjäsenten jäljittäminen ja kodin arviointi. Tällainen arviointi olisi dokumentoitava riittävästi.

               (24)

               Direktiivin 2008/115/EY 17 artiklassa määritellään, millä edellytyksin jäsenvaltiot voivat viimeisenä keinona ja mahdollisimman lyhyeksi ajaksi ottaa säilöön ilman huoltajaa olevia alaikäisiä ja perheitä, joissa on alaikäisiä, ja säädetään, että jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että lasten säilöönotolle on vaihtoehtoja. Jos tällaisia vaihtoehtoja ei kuitenkaan ole, saattaa olla, että kyseisiä tapauksia koskeva säilöönoton ehdoton kielto ei täysin vastaa velvollisuutta toteuttaa kaikki tarpeelliset toimenpiteet palauttamisen varmistamiseksi, vaan se saattaa johtaa palauttamisen peruuntumiseen pakenemisen vuoksi.

               (25)

               Ennen kuin ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Schengenin tietojärjestelmän käytöstä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamisessa (10) hyväksytään jäsenvaltioiden olisi hyödynnettävä täysimääräisesti mahdollisuutta tehdä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) 1987/2006 (11) 24 artiklan 3 kohdan nojalla maahantulon epäämistä koskeva kuulutus.

               (26)

               Tämä suositus olisi osoitettava kaikille niille jäsenvaltioille, joita sitoo direktiivi 2008/115/EY.

               (27)

               Jäsenvaltioiden olisi kehotettava palauttamiseen liittyvistä tehtävistä huolehtivia kansallisia viranomaisia soveltamaan tätä suositusta tehtäviensä hoitamisessa.

               (28)

               Tässä suosituksessa noudatetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet. Tässä suosituksessa varmistetaan erityisesti ihmisarvon kunnioittaminen täysimääräisesti ja perusoikeuskirjan 1, 4, 14, 18, 19, 24 ja 47 artiklan soveltaminen, ja se on pantava täytäntöön niiden mukaisesti,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

      VAHVEMMAT JA PAREMMAT PALAUTTAMISVALMIUDET

               1.

               Tuloksellisten palautusten tiellä olevien menettelyllisten, teknisten ja toiminnallisten esteiden poistamiseksi jäsenvaltioiden oli 1. kesäkuuta 2017 mennessä vahvistettava valmiuksiaan toteuttaa laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttaminen varmistamalla yhtenäinen ja koordinoitu lähestymistapa.

               2.

               Tällaisen yhtenäisen ja koordinoidun lähestymistavan tavoitteena olisi oltava

                           a)

                           varmistaa nopeat palauttamismenettelyt ja lisätä merkittävästi palauttamisosuutta;

                           b)

                           ottaa tarvittaessa lainvalvonta- ja maahanmuuttoviranomaiset mukaan toimintaan ja koordinoida toimet oikeusviranomaisten, säilöönottoviranomaisten, huoltajajärjestelmien, terveydenhuoltopalvelujen ja sosiaalipalvelujen kanssa, jotta voidaan varmistaa kaikkien palauttamismenettelyihin osallistuvien viranomaisten nopea ja riittävä monialainen toiminta;

                           c)

                           varmistaa, että kaikilla palauttamismenettelyissä toimivaltaisilla viranomaisilla on riittävästi koulutettua ja pätevää henkilökuntaa, jotta voidaan toimia nopeasti ja tarvittaessa joka päivä vuorokauden ympäri erityisesti silloin, kun laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseen liittyvän velvoitteen täytäntöönpanoon liittyvä taakka kasvaa;

                           d)

                           jäsenvaltion tilanteesta riippuen ottaa unionin ulkorajoilla käyttöön lisähenkilöstöä, jolla on valtuudet ja valmiudet ryhtyä välittömiin toimiin määrittääkseen ja todentaakseen kolmansien maiden kansalaisten henkilöllisyyden ja oikeudellisen aseman ja välittömästi kieltää maahantulo tai tehdä palauttamispäätös niistä, joilla ei ole oikeutta tulla unioniin tai oleskella siellä.

               3.

               Palauttamiseen sovellettavan yhdennetyn ja koordinoidun lähestymistavan olisi täytettävä seuraavat tehtävät:

                           a)

                           suorittaa nopeasti terveystarkastuksia mahdollisen väärinkäytön estämiseksi 9 kohdan b alakohdassa tarkoitetuissa tilanteissa;

                           b)

                           pitää yhteyttä ja vaihtaa asiaankuuluvia operatiivisia tietoja muiden jäsenvaltioiden ja Euroopan raja- ja merivartioviraston kanssa niiden tavoitteiden ja tehtävien täyttämiseksi;

                           c)

                           hyödyntää täysimääräisesti asianmukaisia tietojärjestelmiä, kuten Eurodacia, Schengenin tietojärjestelmää (SIS) ja viisumitietojärjestelmää (VIS), jotta kyseisten kolmansien maiden kansalaisten henkilöllisyydestä ja oikeudellisesta asemasta saadaan tietoa oikea-aikaisesti.

               4.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että niille yksiköille tai tahoille, joiden tehtävänä on varmistaa yhdennetty ja koordinoitu lähestymistapa, kohdennetaan tarvittavat henkilö-, rahoitus- ja materiaaliresurssit.

      JÄRJESTELMÄLLINEN PALAUTTAMISPÄÄTÖSTEN TEKEMINEN

               5.

               Jotta varmistetaan, että palauttamispäätöksiä tehdään järjestelmällisesti kolmansien maiden kansalaisista, joilla joko ei ole tai ei ole enää oikeutta oleskella Euroopan unionissa, jäsenvaltioiden olisi

                           a)

                           toteutettava toimenpiteitä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten paikallistamiseksi ja kiinniottamiseksi;

                           b)

                           tehtävä palauttamispäätöksiä riippumatta siitä, onko laittomasti oleskelevalla kolmannen maan kansalaisella henkilöllisyys- tai matkustusasiakirja;

                           c)

                           hyödynnettävä direktiivin 2008/115/EY 6 artiklan 6 kohdan mukaista mahdollisuutta yhdistää yhteen toimenpiteeseen päätös laillisen oleskelun päättämisestä ja palauttamispäätös tai tehdä päätökset samanaikaisesti sillä edellytyksellä, että asiaankuuluvia oikeussuojakeinoja ja kutakin yksittäistä päätöstä koskevia säännöksiä noudatetaan.

               6.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että palauttamispäätösten kestoa ei ole rajoitettu, jotta ne voidaan panna täytäntöön koska tahansa tarvitsematta käynnistää palauttamismenettelyä uudelleen tietyn ajan jälkeen. Tämän ei pitäisi rajoittaa velvollisuutta ottaa huomioon mahdollinen muutos kyseisten kolmansien maiden kansalaisten yksilöllisessä tilanteessa, mukaan lukien palauttamiseen liittyvä riski.

               7.

               Jäsenvaltioiden olisi järjestelmällisesti sisällytettävä palauttamispäätöksiin tieto siitä, että kolmansien maiden kansalaisten on lähdettävä jäsenvaltion alueelta mennäkseen kolmanteen maahan, tarkoituksena estää luvaton edelleen liikkuminen.

               8.

               Jäsenvaltioiden olisi hyödynnettävä direktiivin 2008/115/EY 2 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaista poikkeusta silloin, kun tämä johtaa tuloksellisempiin menettelyihin erityisesti, jos muuttoliikepaine on huomattava.

      PALAUTTAMISPÄÄTÖSTEN TULOKSELLINEN TÄYTÄNTÖÖNPANO

               9.

               Laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten nopean palauttamisen varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi

                           a)

                           järjestettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU (12) mukaisesti menettelyt kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten tutkimiseksi nopeutetussa menettelyssä tai tarvittaessa rajamenettelyssä, myös silloin kun turvapaikkahakemus on tehty pelkästään palauttamispäätöksen täytäntöönpanon lykkäämiseksi tai estämiseksi;

                           b)

                           toteutettava toimia terveydentilaa koskeviin perättömiin uusiin väitteisiin liittyvän mahdollisen väärinkäytön estämiseksi, kun väitteiden tarkoituksena on estää maastapoistaminen, esimerkiksi varmistamalla, että asiaankuuluvan kansallisen viranomaisen nimittämä terveydenhuoltohenkilöstö on käytettävissä puolueettoman ja riippumattoman lausunnon antamiseksi;

                           c)

                           varmistettava, että takaisinottavalle kolmannelle maalle esitetään palauttamispäätöksen jälkeen viipymättä pyyntö toimittaa voimassa olevat matkustusasiakirjat tai hyväksyä palauttamista varten myönnettävän eurooppalaisen matkustusasiakirjan käyttö Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/1953 mukaisesti (13);

                           d)

                           käytettävä direktiivin 2001/40/EY ja päätöksen 2004/191/EY mukaista palauttamispäätösten vastavuoroisen tunnustamisen välinettä.

               10.

               Laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten tuloksellisen maastapoistamisen varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi

                           a)

                           käytettävä säilöönottoa tarpeen mukaan direktiivin 2008/115/EY 15 artiklan 1 kohdassa säädetyissä tapauksissa ja erityisesti, kun on olemassa tämän suosituksen 15 ja 16 kohdassa tarkoitettu pakenemisriski;

                           b)

                           sisällytettävä kansalliseen lainsäädäntöön säilöönoton enimmäisaika, joka on aluksi kuusi kuukautta ja jota oikeusviranomaiset voivat muuttaa tapauksen olosuhteiden perusteella, ja mahdollisuus pidentää säilöönottoaikaa 18 kuukauteen direktiivin 2008/115/EY 15 artiklan 6 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa;

                           c)

                           saatettava säilöönottokapasiteetti vastaamaan todellisia tarpeita, myös käyttämällä tarvittaessa hätätilanteisiin sovellettavaa poikkeusta direktiivin 2008/115/EY 18 artiklan mukaisesti.

               11.

               Niiden laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten osalta, jotka tahallisesti estävät palauttamisprosesseja, jäsenvaltioiden olisi harkittava kansallisen lainsäädännön mukaisten seuraamusten käyttöä. Seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia, eivätkä ne saisi haitata direktiivin 2008/115/EY tavoitteen saavuttamista.

      MENETTELYLLISET TAKEET JA OIKEUSSUOJAKEINOT

               12.

               Jäsenvaltioiden olisi

                           a)

                           mahdollisuuksien mukaan yhdistettävä yhteen menettelyvaiheeseen hallinnolliset kuulemiset, joita toimivaltaiset viranomaiset järjestävät eri tarkoituksia, kuten oleskeluluvan myöntämistä, palauttamista tai säilöönottoa varten; lisäksi olisi kehitettävä uusia kolmansien maiden kansalaisten kuulemistapoja, kuten videokokousten käyttö;

                           b)

                           säädettävä palauttamispäätöksistä tehtävälle muutoksenhaulle mahdollisimman lyhyt määräaika, joka on vahvistettu kansallisessa lainsäädännössä vastaaville tilanteille, oikeuksien ja menettelyjen väärinkäytön välttämiseksi, erityisesti kun on kyse muutoksenhausta vähän ennen suunniteltua maastapoistamispäivää;

                           c)

                           varmistettava, että palauttamispäätöksistä tehdyllä muutoksenhaulla on automaattinen lykkäävä vaikutus ainoastaan, kun tämä on tarpeen perusoikeuskirjan 19 artiklan 2 kohdan ja 47 artiklan noudattamiseksi;

                           d)

                           vältettävä palauttamiskiellon periaatteen rikkomiseen liittyvän riskin arvioimista useaan otteeseen, jos kyseisen periaatteen noudattamista on jo arvioitu muissa menettelyissä, arviointi on lopullinen eikä kyseisten kolmansien maiden kansalaisten yksilöllisessä tilanteessa ole tapahtunut muutosta.

      PERHE JA LAPSET

               13.

               Jotta voidaan varmistaa lapsen oikeuksien noudattaminen ja ottaa direktiivin 2008/115/EY 5 artiklan nojalla lapsen etu ja perhesuhteet täysimääräisesti huomioon, jäsenvaltioiden olisi

                           a)

                           vahvistettava selkeät säännöt ilman huoltajaa olevien alaikäisten oikeudellisesta asemasta niin, että palauttamispäätös ja palauttaminen voidaan toteuttaa tai heille voidaan myöntää oleskeluoikeus;

                           b)

                           varmistettava, että ilman huoltajaa olevien alaikäisten oikeudellista asemaa koskevat päätökset perustuvat aina heidän etujensa yksilölliseen arviointiin. Arvioinnissa olisi järjestelmällisesti otettava huomioon, onko ilman huoltajaa olevan alaikäisen palauttaminen lähtömaahan ja perheensä luo hänen etunsa mukaista;

                           c)

                           otettava käyttöön ilman huoltajaa oleviin alaikäisiin kohdennettuja uudelleenkotouttamistoimenpiteitä;

                           d)

                           varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset arvioivat järjestelmällisesti lapsen edun monialaisen lähestymistavan perusteella, että ilman huoltajaa olevaa alaikäistä kuullaan ja että holhooja osallistuu asianmukaisesti prosessiin.

               14.

               Direktiivissä 2008/115/EY vahvistettujen perusoikeuksien ja edellytysten kunnioittamiseksi jäsenvaltioiden ei pitäisi sulkea pois kansallisessa lainsäädännössä mahdollisuutta alaikäisten säilöönottoon silloin kun tämä on ehdottoman välttämätöntä lopullisen palauttamispäätöksen täytäntöönpanemiseksi, koska jäsenvaltiot eivät pysty tuloksellisesti soveltamaan säilöönottoa lievempiä keinoja tuloksellisen palauttamisen varmistamiseksi.

      PAKENEMISRISKI

               15.

               Kunkin jäljempänä mainitun objektiivisen olosuhteen olisi muodostettava kumottavissa oleva oletus pakenemisriskistä:

                           a)

                           kieltäytyminen yhteistyöstä henkilöllisyyden selvittämisprosessissa, väärien tai väärennettyjen henkilöllisyysasiakirjojen käyttäminen, olemassa olevien asiakirjojen tuhoaminen tai hävittäminen muulla tavoin, kieltäytyminen sormenjälkien ottamisesta;

                           b)

                           palauttamisen väkivaltainen tai vilpillinen vastustaminen;

                           c)

                           sellaisen direktiivin 2008/115/EY 7 artiklan 3 kohtaa soveltaen määrätyn, pakenemisen estämiseen tähtäävän toimenpiteen, kuten toimivaltaisille viranomaisille ilmoittautumisen tai tietyssä paikassa pysyttelemisen, noudattamatta jättäminen;

                           d)

                           voimassa olevan maahantulokiellon noudattamatta jättäminen;

                           e)

                           luvaton liikkuminen edelleen toiseen jäsenvaltioon.

               16.

               Jäsenvaltioiden olisi säädettävä, että seuraavat perusteet otetaan asianmukaisesti huomioon osoituksena siitä, että luvattomasti oleskelevaan kolmannen maan kansalaiseen liittyy pakenemisriski:

                           a)

                           nimenomainen ilmoitus aikomuksesta olla noudattamatta palauttamispäätöstä;

                           b)

                           vapaaehtoiselle paluulle asetetun määräajan noudattamatta jättäminen;

                           c)

                           voimassa oleva tuomio vakavasta rikoksesta jäsenvaltioissa.

      VAPAAEHTOINEN PALUU

               17.

               Jäsenvaltioiden olisi myönnettävä vapaaehtoinen paluu vain kyseisen kolmannen maan kansalaisen pyynnöstä kuitenkin varmistaen, että kyseinen henkilö on tietoinen mahdollisuudesta tehdä tällainen hakemus.

               18.

               Jäsenvaltioiden olisi määrättävä palauttamispäätöksessä mahdollisimman lyhyestä vapaaehtoisen paluun määräajasta, joka tarvitaan paluun järjestämiseen ja toteuttamiseen ottaen huomioon kyseisen tapauksen yksilölliset olosuhteet.

               19.

               Vapaaehtoisen paluun määräajan kestoa määrittäessään jäsenvaltioiden olisi arvioitava asian yksilölliset olosuhteet, erityisesti paluun mahdollisuus ja laittomasti oleskelevan kolmannen maan kansalaisen halukkuus toimia yhteistyössä toimivaltaisten viranomaisten kanssa paluun suhteen.

               20.

               Seitsemän päivää pitempi määräaika olisi myönnettävä vain, kun laittomasti oleskeleva kolmannen maan kansalainen toimii aktiivisesti yhteistyössä paluun suhteen.

               21.

               Vapaaehtoiselle paluulle ei pitäisi myöntää aikaa direktiivin 2008/115/EY 7 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, eikä varsinkaan silloin kun laittomasti oleskelevaan kolmannen maan kansalaiseen liittyy tämän suosituksen 15 ja 16 kohdan mukainen pakenemisriski, eikä tapauksissa, joissa on kyse vakavista rikoksista muissa jäsenvaltioissa annetuista aikaisemmista tuomioista.

      TUETUN VAPAAEHTOISEN PALUUN OHJELMAT

               22.

               Jäsenvaltioilla olisi oltava 1. kesäkuuta 2017 mennessä tuetun vapaaehtoisen paluun ohjelmia, joiden olisi oltava komission yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa kehittämien ja neuvoston hyväksymien tuetun vapaaehtoisen paluun ja uudelleenkotouttamisen ohjelmia koskevien yhteisten normien mukaisia (14).

               23.

               Jäsenvaltioiden olisi toteutettava toimia, joilla parannetaan laittomasti oleskeleville kolmansien maiden kansalaisille suunnattua tiedottamista vapaaehtoisen paluun ja uudelleenkotouttamisen ohjelmista yhdessä kansallisten koulutus-, sosiaali- ja terveyspalvelujen kanssa.

      MAAHANTULOKIELLOT

               24.

               Jotta maahantulokieltoja voitaisiin hyödyntää täysimääräisesti, jäsenvaltioiden olisi

                           a)

                           varmistettava, että maahantulokielto tulee voimaan päivänä, jona kolmannen maan kansalainen poistuu EU:sta, jotta kiellon kesto ei aiheettomasti lyhene; tämä olisi varmistettava tapauksissa, joissa kansalliset viranomaiset tietävät lähtöpäivän, erityisesti silloin kun on kyse maastapoistamisesta tai lähdöstä tuetun vapaaehtoisen paluun ohjelman puitteissa;

                           b)

                           otettava käyttöön keinot todentaa, onko Euroopan unionissa laittomasti oleskeleva kolmannen maan kansalainen lähtenyt vapaaehtoisen paluun määräaikana, ja jos henkilö ei ole lähtenyt, varmistettava tulokselliset jatkotoimet, kuten maahantulokiellon määrääminen;

                           c)

                           tehtävä maahantulokiellosta järjestelmällisesti kuulutus toisen sukupolven Schengenin tietojärjestelmään asetuksen (EY) N:o 1987/2006 24 artiklan 3 kohtaa soveltaen; ja

                           d)

                           otettava käyttöön järjestelmä palauttamispäätöksen tekemiseksi tapauksissa, joissa laiton oleskelu havaitaan maastapoistumistarkastuksessa. Jos se on perusteltua, laitonta oleskelua koskevien tulevien riskien estämiseksi olisi määrättävä yksilöllisen arvioinnin perusteella ja suhteellisuusperiaatetta soveltaen maahantulokielto.

      Tehty Brysselissä 7 päivänä maaliskuuta 2017.

            Komission puolesta

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            Komission jäsen

      (1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/115/EY, annettu 16 päivänä joulukuuta 2008, jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi (EUVL L 348, 24.12.2008, s. 98).

      (2)  Neuvoston asetus (EU) N:o 1053/2013, annettu 7 päivänä lokakuuta 2013, arviointi- ja valvontamekanismin perustamisesta Schengenin säännöstön soveltamisen varmistamista varten ja toimeenpanevan komitean 16 päivänä syyskuuta 1998 pysyvän Schengenin arviointi- ja soveltamiskomitean perustamisesta tekemän päätöksen kumoamisesta (EUVL L 295, 6.11.2013, s. 27).

      (3)  Neuvoston päätös 2008/381/EY, annettu 14 päivänä toukokuuta 2008, Euroopan muuttoliikeverkoston perustamisesta (EUVL L 131, 21.5.2008, s. 7).

      (4)  Eurooppa-neuvoston 20. ja 21. lokakuuta antamat päätelmät, EUCO 31/16.

      (5)  Eurooppa-neuvoston 3. helmikuuta 2017 julkaisema lehdistötiedote 43/17.

      (6)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/399, annettu 9 päivänä maaliskuuta 2016, henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta unionin säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) (EUVL L 77, 23.3.2016, s. 1).

      (7)  Neuvoston direktiivi 2001/40/EY, annettu 28 päivänä toukokuuta 2001, kolmansien maiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta (EYVL L 149, 2.6.2001, s. 34).

      (8)  Neuvoston päätös 2004/191/EY, annettu 23 päivänä helmikuuta 2004, kolmansien maiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta annetun direktiivin 2001/40/EY soveltamisesta aiheutuvan taloudellisen epätasapainon korvaamista koskevista perusteista ja käytännön järjestelyistä (EUVL L 60, 27.2.2004, s. 55).

      (9)  Euroopan unionin tuomioistuimen tuomio 18.12.2014, asia C-562/13, Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-la-Neuve v. Abdida, ECLI:EU:C:2014:2453.

      (10)  COM(2016) 881 final.

      (11)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1987/2006, annettu 20 päivänä joulukuuta 2006, toisen sukupolven Schengenin tietojärjestelmän (SIS II) perustamisesta, toiminnasta ja käytöstä (EUVL L 381, 28.12.2006, s. 4).

      (12)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/32/EU, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä (EUVL L 180, 29.6.2013, s. 60).

      (13)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/1953, annettu 26 päivänä lokakuuta 2016, eurooppalaisen matkustusasiakirjan käyttöönotosta laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamista varten ja 30 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston suosituksen kumoamisesta (EUVL L 311, 17.11.2016, s. 13).

      (14)  Neuvoston päätelmät 9. ja 10. kesäkuuta 2016.


Avis juridique important

|

31995H0198

95/198/EY: Komission suositus, annettu 12 päivänä toukokuuta 1995, kaupallisten toimien maksumääräajoista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 127 , 10/06/1995 s. 0019 - 0022

KOMISSION SUOSITUS,annettu 12 päivänä toukokuuta 1995,kaupallisten toimien maksumääräajoista (1*)(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (95/198/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,sekä katsoo, ettäEuroopan parlamentti on vahvistanut 21 päivänä huhtikuuta 1993 päätöslauselman, joka koskee komission neuvostolle tekemiä tiedonantoja "Kohti Euroopan alihankintamarkkinoita" ja "Pienten ja keskisuurten yritysten osallistuminen julkisiin hankintoihin yhteisössä" (2), ja se kehottaa komissiota tekemään erityisehdotuksia maksuviivästyksiä koskevassa kysymyksessä,talous- ja sosiaalikomitea on antanut 30 päivänä kesäkuuta 1993 lausunnon (3) "Komission työasiakirja kaupallisten toimien maksumääräajoista" (4),komission on ilmoittanut Valkoisessa kirjassa kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä (5) aloitteesta, joka koskee maksumääräaikoja,komissio on antanut 25 päivänä toukokuuta 1994 tiedonannon, joka koskee pienten ja keskisuurten yritysten ja käsiteollisuuden yhtenäisen ohjelman täytäntöönpanoa (6),Euroopan parlamentti on yhtenäistä ohjelmaa koskevassa päätöslauselmassaan kehottanut komissiota tekemään ehdotuksia maksuviivästyksiin liittyvän ongelman säätelemiseksi (7),raskaat hallinnolliset ja taloudelliset vastuut painavat yrityksiä, erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä, kaupallisten toimien pitkien maksumääräaikojen vuoksi; maksuviivästykset vaarantavat yritysten taloudellisen tasapainon ja jopa niiden olemassaolon,useimmissa jäsenmaissa on todettu viime vuosina maksukäytäntöjen hidastumista; tämä hidastuminen ei johdu ainoastaan suhdannetekijöistä, vaan se heijastaa myös yritysten välisten suhteiden rakennekehitystä; kaupankäynnin ja kilpailun lisääntyminen sisämarkkinoilla saattaa yleisesti pidentää maksumääräaikoja yhteisössä,jäsenvaltioiden väliset maksuja koskevien sääntöjen ja käytäntöjen erot estävät sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan,rajoittamatta maksumääräaikojen määrittelyn sopimuskohtaista vapautta olisi edistettävä sopimuspuoliin sovellettavien määräaikojen selkeyttä sekä kannustettava sovittujen määräaikojen noudattamista,yritysten parempi tiedotus, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten, ja parempi koulutus määräaikoja koskevissa asioissa edistäisi yritysten käytäntöjen paranemista tällä alalla,maksuviivästysten seuraamussäännöksen jäsenmaissa olisi oltava sellainen, että se ehkäisee maksuviivästyksiä ja että sillä korvataan yhdenmukaisesti sen kohteiksi joutuneille velkojille aiheutuneet erilaiset kulut,seuraamussäännös voi olla ehkäisevää ainoastaan, jos siihen liittyvät menettelyt oikeussuojan saamiseksi ovat velkojalle nopeita, tehokkaita ja edullisia,on tarpeen toteuttaa lisätoimenpiteitä rajojen yli tapahtuvien liiketoimien maksuaikojen noudattamisen parantamiseksi, javiranomaiset ja julkiset yritykset toteuttavat merkittävän osan yrityksille tulevista maksuista; näiden viranomaisten ja yritysten täsmällinen maksujen noudattaminen edistäisi koko taloutta; julkisten hankintojen tosiasiallinen avautuminen yrityksille, erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille, vaatii tiettyjen käytäntöjen parantamista,SUOSITTELEE JÄSENVALTIOILLE:1 artikla Tavoitteet Jäsenvaltioita kehotetaan toteuttamaan tarvittavat oikeudelliset ja käytännön toimenpiteet sopimusten maksumääräaikojen noudattamiseksi kaupallisissa toimissa ja varmistamaan julkisten hankintojen maksujen moitteettomat määräajat.Jäsenvaltioita kehotetaan erityisesti toteuttamaan aiheellisimmat toimenpiteet täydentämällä oikeudellisia ja hallinnollisia järjestelmiään:- sopimussuhteiden julkisuuden parantamiseksi, yritysten tiedottamisen ja kouluttamisen parantamiseksi ja maksuviivästysten taloudellisten vaikutusten lieventämiseksi,- riittävän korvauksen turvaamiseksi maksuviivästystapauksissa,- soveltuvien menettelyjen takaamiseksi oikeussuojan saamiseksi,- rajat ylittävän kaupan erityisongelmien poistamiseksi,- julkisten hankintojen maksujen parantamiseksi.2 artikla Selkeys, tiedottaminen ja kouluttaminen, Arvonlisävero 1. Olisi kannustettava kaupallisiin toimiin sovellettavien maksumääräaikojen suurempaa selkeyttä. Jäsenvaltioita kehotetaan tätä varten:a) suosimaan aiheellisilla toimenpiteillä kaupallisissa sopimuksissa sovellettavan määräajan ja varsinaisen eräpäivän selvää ilmoittamista, esimerkiksi ilmoittamalla ne laskussa. Kirjallisen sopimuksen puuttuessa tai jos laskussa ei ole selvää merkintää määräajasta, olisi säädettävä toissijaisesta yksinkertaisesta ja täsmällisestä säännöstä, jossa määritellään sopimukseen lain mukaan sovellettava maksun määräaika sekä eräpäivä;b) kannustamaan samoin käteisalennusten tai maksujen, joita sovelletaan tarvittaessa ennen eräpäivää tapahtuvan tai myöhästyneen maksun yhteydessä, ilmoittamista kaupallisissa asiakirjoissa;c) suosimaan kaupallisissa sopimuksissa ilmoittamaan se aika, joka vastaanottajalla tai edunsaajalla on tavaroiden tai palvelun vastaanottamisen jälkeen ilmoittaa mahdollisista saadun tavaran tai palvelun laatua tai määrää koskevista puutteista. Laissa olisi säädettävä toissijaisesta säännöstä, jota sovelletaan ainoastaan silloin, kun sopimusmääräystä ei ole;d) säätämään, että julkisia hankintoja koskevissa hankinta- ja sopimusehdoissa ilmoitetaan täsmällisesti tarjouskilpailuviranomaisen käyttämistä maksumääräajoista ja eräpäivistä.2. Jäsenvaltioita kehotetaan kannustamaan yksityisiä tai julkisia aloitteita, mukaan luettuna ammattijärjestöjen aloitteet, joiden tarkoituksena on yrityksien, erityisesti pienien ja keskisuurten yritysten, tiedottamisen ja kouluttamisen parantaminen maksumääräaikojen käsittelyssä. Nämä toimet voivat koskea erityisesti seuraavia aloja:a) kaupallisten asiakirjojen ja sopimusten laatimista koskeva oikeudellinen neuvonta ja avustaminen;b) tiettyjä yrityksiä, aloja, alueita tai maita koskevista soveltuvimmista maksusäännöistä ja -käytännöistä sekä sisäisistä tai ulkoisista maksusaatavien perintämenettelyistä tiedottaminen ja niitä koskeva kouluttaminen;c) varojen hallintoa koskevien käytännön työkalujen kehittäminen, erityisesti tietotekniikkaan liittyvien, ja sähköisen tiedonvaihdon edistäminen pienten ja keskisuurten yritysten välillä;d) maksusaatavien liikkeellesaamista koskevan tekniikan käyttäminen, esimerkiksi factoring-rahoitus.3. Pienten ja keskisuurten yritysten erityisnäkökohdat ja erityisesti niiden varoille aiheutuvat maksuviivästyksiä mahdollisesti edistävät seuraukset huomioon ottaen jäsenvaltioita kehotetaan säätämään, että pienet ja keskisuuret yritykset ovat oikeutettuja suotuisimpiin mahdollisiin määräaikoihin arvonlisäveroa koskevan kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (8) mukaisesti. Tämä koskee mahdollisuutta:a) siirtää ainakin pienten yritysten osalta arvonlisäveron maksamista hinnan kassaanmaksuun saakka;b) sallia pienten yritysten arvonlisäveroilmoitusten jättäminen pidemmin määräajoin.3 artikla Vahingonkorvaus maksun viivästystapauksissa Olisi varmistettava edellytykset, joilla mahdollistetaan riittävät vahingonkorvaukset velkojalle niistä vahingoista, jotka hän on kärsinyt velallisen maksun viivästymisen vuoksi. Jäsenvaltioita kehotetaan tätä varten:a) vahvistamaan velkojille oikeus viivästyskorkoihin heti, kun sopimusperusteinen tai lakisääteinen määräaika on kulunut umpeen;b) vahvistamaan viivästyskorkotaso, jota sovelletaan toissijaisesti erityisten sopimusmääräysten puuttuessa ja joka on tarpeeksi korkea hitaille maksajille;c) vahvistamaan viivästyskorkojen lisäksi oikeus muihin vahingonkorvauksiin velkojan kärsimistä vahingoista, jotka johtuvat maksuviivästyksestä. Nämä korvaukset koskevat erityisesti oikeudellisia ja hallinnollisia perintäkuluja.4 artikla Menettelyt oikeussuojan saamiseksi Olisi varmistettava, että maksuviivästyksistä kärsineillä velkojilla on käytössään nopeat, tehokkaat ja kohtuuhintaiset oikeussuojakeinot maksun saamiseksi ja kärsityn vahingon korvaamiseksi. Jäsenvaltioita kehotetaan tätä varten:a) kannustamaan sellaisten menettelyjen toteuttamista, joilla riita-asiat ratkaistaan muussa kuin tuomioistuinmenettelyssä ja tavalla, jolla maksuriidat ratkaistaan nopeasti, tehokkaasti ja alhaisin kustannuksin;b) parantamaan yksinkertaistettujen oikeudenkäyntimenettelyjen tehokkuutta vähäisiä määriä koskevien riita-asioiden ratkaisemiseksi. Näillä menettelyillä olisi säädettävä yksinkertaisista ja kohtuuhintaisista yksityiskohtaisista vireillepanoa koskevista säännöistä. Näiden menettelyjen soveltamiskynnykset olisi vahvistettava tasolle, joka kattaa huomattavan määrän kaupallisia toimia. Olisi varmistettava tehokkaat edellytykset näiden yksinkertaistettujen menettelyjen mukaisten tuomioiden täytäntöönpanemiseksi;c) parantamaan nopeutettua perintää koskevien menettelyjen tehokkuutta. Näillä menettelyillä olisi mahdollistettava vähin muodollisuuksin ja rajoitetuin määräajoin täytäntöönpanokelpoisen päätöksen saaminen tapauksessa, jossa saamista ei ole kiistetty. Näiden menettelyjen olisi edettävä nopeasti mahdollisimman vähin muodollisuuksin ja velkojaa koskevin taloudellisin kuluin, ja niitä olisi sovellettava rajoittamatta riita-asian kohteena olevaa summaa.5 artikla Rajojen yli tapahtuva kaupankäynti Olisi poistettava rajojen yli tapahtuvan kaupan erityisongelmat maksujen osalta. Jäsenvaltioita kehotetaan tätä varten:a) kannustamaan yritysten parempaa tiedottamista ja kouluttamista rajojen yli tapahtuvien maksujen määräaikojen käsittelyssä;b) helpottamaan perintäkeinoja rajojen yli tapahtuvien saamisten osalta, joita ei ole kiistetty. Erityisesti olisi helpotettava täytäntöönpanokelpoisen päätöksen saamista tällaisille saamisille;c) riita-asioiden ratkaisumenettelyjen ja tuomioiden täytäntöönpanon osalta toteuttamaan kaikki tarpeelliset toimenpiteet niiden yksinkertaistamiseksi ja nopeuttamiseksi rajojen yli tapahtuvien maksujen viivästysten yhteydessä.6 artikla Julkiset hankinnat Olisi varmistettava maksujen noudattaminen tarjouskilpailuviranomaisten ja julkisten yritysten osalta, joista viimeksi mainitut on määritelty neuvoston direktiivissä 93/38/ETY (9). Jäsenvaltioita kehotetaan tätä varten:a) toteuttamaan kaikkien asianomaisten viranomaisten tiedottamista koskevat sellaiset toimenpiteet, jotka koskevat maksuviivästysten seurauksia taloudellisten toimijoiden taloudelliselle hyvinvoinnille;b) noudattamaan 60 päivän määräaikaa julkisten hankintojen maksuissa, rajoittamatta kuitenkaan mahdollisesti lyhyempiä voimassa olevia määräaikoja.Jäsenvaltioita kehotetaan tutkimaan, missä määrin ne voivat lyhentää viranomaisten ja yritysten välisiä maksumääräaikoja ja missä määrin ne voivat yksinkertaistaa alalla olemassa olevia sääntöjä;c) ottamaan käyttöön täsmällisiä hallinnollisia menettelyjä, joissa on määräajat, julkisten maksujen maksamiseksi nopeasti. Määräaikoja olisi vahvistettava erityisesti maksuja edeltävien hallinnollisten muodollisuuksien suorittamiseksi, kuten julkisten töiden vastaanottomenettelyt;d) toteuttamaan viranomaisten maksumääräaikojen säännöllisiä tarkastuksia kaikilla tasoilla ja julkaisemaan niiden tulokset;e) säätämään sopimusperusteisesta määräajasta myöhästymisestä johtuvien viivästyskorkojen, jotka kuuluvat tarjouskilpailuviranomaisille tai julkisille yrityksille, maksamisesta samaan aikaan kuin varsinainen maksu. Olisi säädettävä aiheellisista tarkastuksista sen varmistamiseksi, että viranomaiset noudattavat tätä periaatetta;f) antamaan säännöksiä sen varmistamiseksi, että julkisten hankintojen yhteydessä alihankkijoille maksetaan kohtuullisen määräajan kuluessa.7 artikla Kertomus Jotta komissio voi arvioida toteutuneen kehityksen, jäsenvaltioita kehotetaan antamaan komissiolle kertomus toteutetuista toimenpiteistä tätä suositusta koskevista eri tekijöistä ennen 31 päivää joulukuuta 1997.8 artikla Vastaanottajat Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 12 päivänä toukokuuta 1995.Komission puolestaChristos PAPOUTSISKomission jäsen(1*) Tätä suositusta koskeva selittävä huomautus on julkaistu tiedonantona EYVL:ssä N:o C 144, 10.6.1995, s. 3(2) EYVL N:o C 150, 31.5.1993, s. 71(3) EYVL N:o C 249, 13.9.1993, s. 21(4) TSK(92) 2214 lopullinen, 18 marraskuuta 1992(5) Valkoinen kirja kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä, s. 14(6) KOM(94) 207 lopullinen, 3 kesäkuuta 1994(7) Päätöslauselma A4-0022/94, PV 28 II, 24 lokakuuta 1994(8) EYVL N:o L 145, 13.7.1977, s. 1(9) EYVL N:o L 199, 9.8.1993, s. 84


				|

		52011SC0819

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of the Czech Republicand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of the Czech Republic, 2011-2014

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Tšekin kansallisesta uudistusohjelmasta
vuodelta 2011
sekä siihen sisältyvä neuvoston lausunto
Tšekin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2011–2014
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148
artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1] ja
erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[2],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta
2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja
kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa
talouspolitiikan koordinointia. Strategia keskitetään avainalueisiin, joilla
tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn
lisäämiseksi.
(2)
Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010
suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista
suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen
jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista[3]. Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt
suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat
huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.
(3)
Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011
ensimmäisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi uusi talouden ohjauksen ja
hallinnan jakso EU:ssa ja ensimmäinen politiikan yhdennetyn
etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka perusta on Eurooppa 2020
-strategiassa.
(4)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta
2011 julkisen talouden vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka
ovat 15 päivänä helmikuuta ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston
päätelmien ja komission vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että
etusijalle on asetettava talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden
kestävyyden palauttaminen, työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten
avulla sekä uudet kasvua edistävät toimet. Se kehotti kaikkia jäsenvaltioita
toteuttamaan näihin painopisteisiin perustuvia konkreettisia toimenpiteitä,
jotka sisällytetään niiden vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin
uudistusohjelmiin.
(5)
Tšekki toimitti vuonna 2011 laaditun kansallisen
uudistusohjelmansa 29 päivänä huhtikuuta 2011 ja vuosia 2011–2014 koskevan
tarkistetun lähentymisohjelmansa 5 päivänä toukokuuta 2011. Ohjelmat on
arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa
huomioon.
(6)
Tšekin kaupan avoimuuden vuoksi maailmanlaajuinen
finanssikriisi heikensi tuntuvasti BKT:n kasvua ja pahensi työttömyyttä maassa.
BKT:n määrä supistui 4,1 prosenttia vuonna 2009, koska vienti ja kotimaiset
investoinnit supistuivat. Työttömyysaste kasvoi huomattavasti, sillä vuonna
2008 se oli 4,4 prosenttia ja vuonna 2010 peräti 7,3 prosenttia. Työllisyysaste
puolestaan heikkeni 2 prosenttiyksiköllä vuodesta 2008 vuoteen 2010. Tšekin
suuri avoimuus kansainväliselle kaupalle ja sen tärkeimpien kauppakumppanien
nopea elpyminen ovat niin ikään helpottaneet BKT:n määrän kasvun palautumista
2,3 prosenttiin vuonna 2010, ja nämä tekijät helpottavat kohtuullista elpymistä
myös jatkossa.
(7)
Neuvosto on neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97
mukaisen tarkistetun lähentymisohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä,
että ohjelman perustana olevat makrotalouden oletukset ovat kahden ensimmäisen
ohjelmavuoden osalta uskottavia ja sen jälkeen suotuisia. Ohjelma perustuu
vuoden 2012 osalta alempaan kasvuennusteeseen kuin komission yksiköiden kevään
2011 talousennuste. Tämä johtuu pääasiassa siitä, että todelliset julkiset
kulutusmenot supistuvat edelleen tasaisesti, mitä ei ole otettu huomioon vuotta
2012 koskevassa komission ennusteessa, joka perustuu oletukseen, että
politiikka säilyy ennallaan. Ohjelman mukaan julkisen talouden alijäämä
supistuu alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2013 ja edelleen 1,9
prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2014. Suunniteltu vakauttaminen perustuu
lähinnä menojen hillitsemiseen. Ehdotetut toimenpiteet ovat jokseenkin
riittävät, jotta neuvoston suosittamaan tavoitteeseen päästään vuonna 2013.
Siihen, miten ohjelmassa esitetyt toimenpiteet vaikuttavat talouden
toteutumaan, liittyy kuitenkin riskejä. Lisäksi tavoitteiden saavuttaminen
ohjelman loppuvuosina näyttäisi perustuvan pitkälti suotuisiin suhdanneoloihin
ja julkisen hallinnon jatkuvaan tehostamiseen, mitä voi olla yhä vaikeampi
toteuttaa käytännössä. Keskipitkän aikavälin julkisen talouden tavoite
oletetaan saavutettavan ohjelmakauden jälkeen. Keskimääräiset vuotuiset
julkisen talouden toimet ovat alle 1 prosentti BKT:sta vuosina 2011–2013
neuvoston 2 päivänä joulukuuta 2009 antaman liiallisen alijäämän menettelyn
mukaisen suosituksen mukaisesti.
(8)
Ohjelmassa asetetaan selkeä tavoite alentaa
julkisen talouden alijäämä alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2013
mennessä. Haasteena on varmistaa, että toimenpiteet, joiden avulla alijäämää
saadaan supistettua vuosina 2011–2013 ja myös seuraavina vuosina, eivät
vaaranna pitkän aikavälin kasvua. Tätä varten on erityisesti turvattava
koulutusmenot ja julkiset T&K-menot ja varmistettava, että toimenpiteet
takaavat riittävän puskurin väestönkehityksestä johtuvalle menojen
lisääntymiselle.
(9)
Julkisen talouden vakauttamisstrategiaan sisältyy
toimenpiteitä, jotka vaikuttavat alv-tuloihin: alempaa alv-astetta on tarkoitus
korottaa vuosina 2012 ja 2013 ja korkeampaa sen sijaan alentaa vuonna 2013.
Hallitus aikoo myös vuodesta 2013 alkaen lisätä arvonlisäverovelvollisten
yritysten lukumäärää. Ohjelman mukaan verotulojen pitäisi näiden muutosten
seurauksena kasvaa 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2012 ja edelleen 0,1
prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013. Lisäksi näyttäisi olevan edellytyksiä
lisätä välillisistä veroista saatavia tuloja, jotka olivat 11,8 prosenttia
suhteessa BKT:hen vuonna 2010, kun EU:n keskiarvo oli 13,4 prosenttia. Näin
voitaisiin kenties siirtää verorasitusta pois työn verotuksesta. Lisäksi
todellisten alv-tulojen ja teoreettisen arvonlisäverovelvollisuuden välisen
erotuksen arvioidaan olevan huomattavasti yli EU:n keskiarvon, mikä edellyttää
toimenpiteitä verosääntöjen noudattamisen parantamiseksi.
(10)
Eläkejärjestelmän uudistaminen on tärkeä kysymys,
sillä väestön ikääntymisen vaikutukset julkiseen talouteen arvioidaan selvästi
EU:n keskiarvoa suuremmiksi. Hallitus on esittänyt kaksi ehdotuspakettia.
Parlamentti hyväksynee ensimmäisen paketin syyskuuhun 2011 mennessä. Se koskee
julkista jakojärjestelmäpilaria, joka on ollut alijäämäinen vuodesta 2009
lähtien. Paketti käsittää muun muassa lakisääteisen eläkeiän korottamisen
siten, että se on sekä naisille että miehille 67 vuotta vuonna 2041. Nämä
parametrien muutokset voivat korjata julkisen talouden kestävyysongelmaa
jossain määrin, mutta ne eivät välttämättä ole riittävä vastaus väestön ikääntymisestä
johtuviin haasteisiin. Toinen paketti, jota hallitus ei ole vielä virallisesti
hyväksynyt, muodostuisi vuonna 2013 käyttöön otettavasta vapaaehtoisesta
toisesta yksityisestä pilarista. Tarkoituksena on lisätä eläketulojen
monipuolisuutta ja tukea niiden riittävyyttä tulevaisuudessa edistämällä
yksityisten säästöjen muodostumista. Pilari ei kuitenkaan ehdotetussa
muodossaan juuri kannusta järjestelmään liittymistä, vaan saattaa itse asiassa
lisätä edellä kuvattuja pitkän aikavälin paineita. Tällaisten
eläkejärjestelmien toimintakustannuksia on niin ikään analysoitava
huolellisesti, sillä järjestelmän tehokkuuden takaamiseksi ne on pidettävä
mahdollisimman alhaisina.
(11)
Työmarkkinoita pidetään kohtuullisen joustavina,
eikä niillä näkynyt merkkejä suuremmista häiriöistä ennen maailmanlaajuista
finanssikriisiä. Eräät rakenteelliset heikkoudet ovat kuitenkin ilmeisiä.
Keskeisen haasteen muodostavat äitiyslomalta työmarkkinoille palaavia naisia
kohtaavat vaikeudet. Ongelman merkitystä lisäävät sen laajat taloudelliset
oheisvaikutukset: pidemmät jaksot työelämän ulkopuolella, suuri sukupuolten
välinen työllisyyskuilu ja jäsenvaltioiden suurin sukupuolten välinen
palkkakuilu. Varhainen työhönpaluu on edelleen vaikeaa, vaikka hallitus on
pyrkinyt antamaan vanhemmille enemmän valinnanvaraa vanhempainloman pituuden
suhteen. Ongelma johtuu osittain siitä, että yritykset eivät ole kovin
halukkaita tarjoamaan osa-aikaisia työsopimuksia, jollaisia pienten lasten
vanhemmat usein hyödyntävät muissa jäsenvaltioissa. Osittain syynä on etenkin
alle 3-vuotiaiden lasten kohtuuhintaisten päivähoitopaikkojen rajoitettu
saatavuus.
(12)
Vaikka kokonaistyöttömyysaste on selvästi alle EU:n
keskiarvon, pitkäaikaistyöttömyys lisääntyy erityisesti 20–29-vuotiaiden
keskuudessa. Alhaisen koulutustason omaavilla ja muilla matalapalkkaisilla
työntekijöillä on huomattavia vaikeuksia löytää työpaikka. Korkea
pitkäaikaistyöttömyys johtuu liian niukasti rahoitetusta ja suhteellisen
passiivisesta työmarkkinapolitiikasta sekä siitä, että aktiiviseen
osallistamiseen tähtäävien toimien osanottajamäärä on jäänyt vähäiseksi.
(13)
Liiketoimintaympäristöä hankaloittavaan
julkishallinnon tehottomuuteen voitaisiin puuttua panemalla voimassa olevat
strategiat kattavasti täytäntöön. Hallitus käynnisti vuonna 2007 parempaa
sääntelyä koskevan kampanjan ja korruptiontorjuntastrategian vuosiksi
2011–2012. Niihin sisältyvät toimenpiteet ovat tärkeitä, jotta voidaan parantaa
Tšekin lainsäädäntö- ja sääntelykehyksen laatua, joka kansainvälisten
tutkimusten perusteella on EU:n keskiarvon alapuolella, ja vahvistaa yritysten
luottamusta. Yhtenä haasteena on julkishallinnon vakauttaminen, sillä toistuvat
ja laajamittaiset uudelleenjärjestelyt heikentävät sen tehokkuutta. Tätä varten
olisi tärkeää saada hyväksytyksi valtion virkamiehiä koskeva laki, jota on
toistuvasti lykätty. Hallitus on äskettäin hyväksynyt toimenpiteitä, jotka
lisäävät julkisten hankintamenettelyjen avoimuutta. Yksi sääntelykehyksen
osatekijä, nimittäin tietynlaiset yrityksen osakkeet, joiden avulla varallisuutta
voidaan siirtää täysin nimettömästi, on kuitenkin edelleen riskialtis, minkä
vuoksi siihen olisi kiinnitettävä huomiota.
(14)
Kriisin odotetaan vaikuttaneen potentiaaliseen
kasvuun negatiivisesti. Inhimillisen pääoman kehittäminen on tärkeää, sillä vaikka
suuri osa nuorisosta on kirjoilla yliopistossa, haittana on koulutuksen
puutteellinen laatu; Tšekin korkea-asteen oppilaitokset ovat saaneet
kansainvälisissä laatuarvioissa huonot arvosanat. Lisäksi
opiskelijaa kohti käytetyt varat kuuluvat vertailukelpoisiksi muutettuina
EU-maiden alimpaan neljännekseen. Erityisen niukasti varoja käytetään
perusasteen koulutukseen. Kansallisessa uudistusohjelmassa ehdotetaankin
toteutettavaksi kaikkia koulutusasteita koskevia toimenpiteitä. Korkea-asteen
koulutuksen laaja-alaista uudistusta on valmisteltu jo vuosia. Laadukkaan ja
tehokkaan korkea-asteen koulutuksen turvaaminen on tärkeää kilpailu- ja
innovaatiokyvyn kannalta.
(15)
Komissio on arvioinut Tšekin lähentymisohjelman ja
kansallisen uudistusohjelman[4]. Se
on ottanut huomioon niiden merkityksen Tšekin finanssipolitiikan sekä sosiaali-
ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta. Lisäksi se on arvioinut, ovatko ne
EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska Euroopan unionin talouden ohjausta
ja hallintaa on tarpeen tehostaa kokonaisuudessaan antamalla EU:n tason panos
tuleviin kansallisiin päätöksiin. Tämän perusteella komissio katsoo, että
pääpaino olisi pidettävä julkisen talouden vakauttamisessa samalla kun
suojataan kasvua edistävät menot. Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys
riippuu suurelta osin siitä, saadaanko tarpeellinen eläkejärjestelmän uudistus
nyt toteutettua. On erittäin tärkeää lisätä erityisesti naisten osallistumista
työmarkkinoille ja tarjota pitkäaikaistyöttömille työllistymismahdollisuuksia.
Kilpailukyvyn kannalta on myös olennaisen tärkeää parantaa edelleen julkisten
palvelujen laatua ja sääntelykehystä sekä korkea-asteen koulutuksen laatua.
(16)
Neuvosto on tutkinut Tšekin tarkistetun
lähentymisohjelman vuodelta 2011 edellä esitetyn arvioinnin perusteella ja
ottaen huomioon myös Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126
artiklan 7 kohdan nojalla 2 päivänä joulukuuta 2009 annetun neuvoston
suosituksen. Neuvoston lausunto[5] on
esitetty erityisesti jäljempänä 1 ja 2 kohdassa esitetyissä suosituksissa.
Neuvosto on tutkinut Tšekin kansallisen uudistusohjelman ottaen huomioon 25
päivänä maaliskuuta 2011 hyväksytyt Eurooppa-neuvoston päätelmät,
SUOSITTAA, että Tšekki toteuttaisi
vuosina 2011–2012 toimia, joilla se
(1)
panee täytäntöön kaavaillun vakautuksen vuonna 2011
ja toteuttaa pysyviä tasapainottavia toimenpiteitä siltä varalta, että tulot
supistuvat tai menoissa lipsutaan; hyväksyy finanssipoliittisia toimenpiteitä
vuotta 2012 koskevan ohjelman mukaisesti ja tukee vuodelle 2013 asetettujen
tavoitteiden saavuttamista kohdennetummin toimenpitein; välttää kasvua
edistävien menojen leikkaamista ja hyödyntää käytettävissä olevaa liikkumavaraa
välillisten verotulojen lisäämiseen, parantaa verosääntöjen noudattamista ja
vähentää veronkiertoa;
(2)
toteuttaa kattavan eläkeuudistuksen, jotta voidaan
parantaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä ja varmistaa eläkkeiden
riittävyys tulevaisuudessa; toimissa olisi
keskityttävä ensinnäkin julkisen pilarin lisämuutoksiin, muun muassa
korottamalla lakisääteistä eläkeikää suunniteltua nopeammin, ja edistämällä
iäkkäämpien työntekijöiden työllisyyttä; toiseksi
olisi edistettävä yksityisiä säästöjä; tässä
yhteydessä on varmistettava, että suunniteltu rahoitusjärjestelmä houkuttelee
laajaan osallistumiseen ja että se muodostetaan niin, että hallinnolliset kulut
ovat läpinäkyviä ja alhaisia;
(3)
edistää työmarkkinoille osallistumista vähentämällä
pienten lasten vanhempien esteitä palata työelämään siten, että lisätään
kohtuuhintaisten lastenhoitopalvelujen tarjontaa ja saatavuutta; lisää
joustavampien työjärjestelyjen, kuten osa-aikatyön, houkuttelevuutta ja
tarjontaa;
(4)
vahvistaa julkisten työvoimapalvelujen valmiuksia
parantaa ammatillisen koulutuksen, työnvälityspalvelujen ja yksilöllisten
palvelujen laatua ja tehokkuutta sitomalla ohjelmien rahoitus niiden tuloksiin; ottaa sidosryhmien kuulemisen perusteella käyttöön
iäkkäämmille, nuorille ja matalan taitotason työntekijöille sekä muille
haavoittuville ryhmille räätälöityjä koulutusohjelmia;
(5)
toteuttaa tarvittavat toimenpiteet julkisten
palvelujen laadun parantamiseksi aloilla, jotka ovat keskeisiä
liiketoimintaympäristön kannalta; tässä yhteydessä nopeuttaa
korruptiontorjuntastrategian täytäntöönpanoa määriteltyjen tavoitteiden
mukaisesti, hyväksyy valtion virkamiehiä koskevan lain, jotta voidaan edistää
julkishallinnon vakautta ja tehostamista, ja tarkistaa kauppalakia nimettömän
osakkeenomistuksen poistamiseksi;
(6)
perustaa korkea-asteen oppilaitosten
laatuarviointia varten läpinäkyvän järjestelmän, joka sidotaan oppilaitosten
rahoitukseen, korkea-asteen suorituskyvyn parantamiseksi.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL C …, s..
[3]               Pidetään voimassa vuonna 2011 19 päivänä
toukokuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä 2011/308/EU.
[4]               SEC(2011) 712.
[5]               Lausunnosta on säädetty neuvoston asetuksen (EY) N:o
1466/97 9 artiklan 3 kohdassa.


title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016, Alankomaiden vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Alankomaiden vuoden 2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 299/41

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016,
   Alankomaiden vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Alankomaiden vuoden 2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2016/C 299/10)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2016 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 17 ja 18 päivänä maaliskuuta 2016. Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Alankomaat kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu. Samana päivänä komissio hyväksyi myös suosituksen neuvoston suositukseksi euroalueen talouspolitiikasta. Eurooppa-neuvosto vahvisti suosituksen 18 ja 19 päivänä helmikuuta 2016, ja neuvosto antoi sen 8 päivänä maaliskuuta 2016 (3). Koska Alankomaat kuuluu maihin, joiden rahayksikkö on euro, ja koska taloudet ovat talous- ja rahaliitossa tiiviisti yhteydessä toisiinsa, Alankomaiden olisi varmistettava, että suositus pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti.

               (2)

               Alankomaita koskeva vuoden 2016 maaraportti julkaistiin 26 päivänä helmikuuta 2016. Siinä arvioitiin Alankomaiden edistymistä neuvoston 14 päivänä heinäkuuta 2015 hyväksymien maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa. Lisäksi siihen sisältyi asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laadittu perusteellinen tarkastelu. Komissio esitteli 8 päivänä maaliskuuta 2016 perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Alankomaiden makrotaloudessa on epätasapainoja. On tärkeää puuttua kotitalouksien velan hyvin suureen määrään. Suuri ja jatkuva vaihtotaseen ylijäämä, joka johtuu talouden rakenteellisista tekijöistä ja toimintalinjoista rahoitusalan ulkopuolisten yritysten suhteen, on edelleen haaste myös siksi, että sillä voi olla heijastusvaikutuksia euroalueen muihin jäsenvaltioihin.

               (3)

               Alankomaat toimitti vuoden 2016 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2016 vakausohjelmansa 28 päivänä huhtikuuta 2016. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (4)

               Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (4) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa tämän säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla Euroopan rakenne- ja investointirahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

               (5)

               Alankomaihin sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota ja väliaikaista velkasääntöä. Hallitus suunnittelee vuoden 2016 vakausohjelmassaan julkisen talouden rahoitusaseman asteittaista kohenemista siten, että se on 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2019. Samaan aikaan hallitus arvioi uudelleenlasketun rakenteellisen rahoitusaseman (5) heikkenevän asteittain siten, että se on – 1,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016 ja paranee tämän jälkeen. Julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite, joka on 0,5 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, saavutetaan suunnitelman mukaan vuonna 2019. Uudelleenlasketun rakenteellisen rahoitusaseman perusteella julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite kuitenkin saavutettaisiin jo vuonna 2018. Julkisen talouden velan odotetaan vakausohjelmassa olevan 65,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016 ja supistuvan vähitellen 58,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2019. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Komission kevään 2016 talousennusteen mukaan on olemassa riski, että Alankomaat poikkeaa jonkin verran ennaltaehkäisevän osion vaatimuksista vuonna 2016 sekä vuosina 2016 ja 2017 yhdessä tarkasteltuina, jos politiikka säilyy muuttumattomana. Alankomaiden ennustetaan noudattavan väliaikaista velkasääntöä vuonna 2016 ja siirtymäkauden päättymisen jälkeen myös velan supistamista koskevaa vertailuarvoa vuonna 2017. Neuvosto katsoo vakausohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2016 talousennusteen perusteella olevan odotettavissa, että Alankomaat noudattaa pitkälti vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Lisätoimenpiteitä kuitenkin tarvitaan, jotta voidaan varmistaa sääntöjen noudattaminen vuosina 2016 ja 2017.

               (6)

               Viimeaikainen työllisyyden kasvu johtuu täysin määräaikaisissa työsuhteissa olevien ja itsenäisten ammatinharjoittajien määrän lisääntymisestä. Vaikka Alankomaat on toteuttanut toimenpiteitä kysymyksen ratkaisemiseksi, tarvitaan kokonaisvaltaisempaa lähestymistapaa. Siirtyminen määräaikaisesta työsuhteesta pysyvään on harvinaista, mikä aiheuttaa edelleen työmarkkinoiden segmentoitumisriskin. Määräaikaisten työsuhteiden suuri ja kasvava osuus näkyy suurina eroina määräaikaisten ja vakituisten työsopimusten työsuhdeturvasäännösten välillä. Itsenäiset ammatinharjoittajat, joilla ei ole palkattuja työntekijöitä, ovat muita useammin alivakuutettuja työkyvyttömyyden, työttömyyden ja ikääntymisen varalta, mikä saattaa vaikuttaa sosiaaliturvajärjestelmän kestävyyteen pitkällä aikavälillä. Vakinaisten ja määräaikaisten työsopimusten välisten erojen vähentämiseksi on toteutettu useita toimenpiteitä. Itsenäisen ammatinharjoittamisen taloudellisia kannustimia ovat edelleen veronhuojennukset ja vapautukset tietyistä sosiaaliturvamaksuista.

               (7)

               Keskeinen haaste kotitalouksien velkaantuneisuuden ratkaisemiselle ovat asuntomarkkinat. Niille on vuosikymmenten kuluessa muodostunut jäykkyyksiä ja vääristäviä kannustimia, jotka ohjaavat asuntorahoitusta ja alakohtaista säästökäyttäytymistä. Kotitalouksien taipumus ottaa bruttomääräisesti paljon asuntovelkaa asuntovarallisuutta vastaan on suurelta osin seurausta pitkään käytössä olleista verokannustimista, erityisesti asuntolainakorkojen verovähennyskelpoisuudesta. Vuodesta 2012 on toteutettu useita toimenpiteitä tähän puuttumiseksi osittain, mutta näitä toimia ei ole vauhditettu neuvoston vuonna 2015 antaman suosituksen mukaisesti. Hyvin toimivien yksityisten vuokramarkkinoiden kehittämistä rajoittavat muilla asuntosektorin osa-alueilla annettavat tuet. Yhteiskunnan tukemien vuokra-asuntojen sektori on yksi EU:n suurimmista, mutta asuntoja ei osoiteta aina tehokkaasti niitä todella tarvitseville. Sektorilla on alettu porrastaa vuokria enemmän tulojen mukaan. Asuntoja hallinnoivien yritysten on erotettava yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä toiminta (ts. sosiaalinen asuntotarjonta) muusta toiminnastaan. Joihinkin vääristäviin kannustimiin, joissa yhteiskunnan tukemien vuokra-asuntojen sektorilla vuokrat yhdistetään tuloihin, on jo puututtu, joten vuoden 2015 suosituksen tätä asiaa koskevassa osassa on asianmukaista siirtyä tilanteen valvontaan. Asuntomarkkinat ovat kuitenkin edelleen merkittävän vääristyneet, mikä saa kotitaloudet suosimaan velanottoa. Näissä kysymyksissä on edistyttävä edelleen.

               (8)

               Asuntomarkkinoiden vääristymisen lisäksi eläkejärjestelmän toisen pilarin pakolliset ei-veromuotoiset maksut vähentävät kotitalouksien käytettävissä olevia tuloja. Toisen pilarin eläkejärjestelmä toimii laadun ja riittävyyden kannalta hyvin, mutta siinä on ongelmia sukupolvien välisen oikeudenmukaisuuden, läpinäkyvyyden ja talouden häiriöiden sietokyvyn suhteen. Viime vuosina eläkejärjestelmän kestävyyttä on parannettu nostamalla eläkeikä 67 vuoteen viimeistään vuonna 2021 ja kytkemällä se tämän jälkeen elinajanodotteeseen. Eläkemaksut ovat olleet keskimäärin pienempiä sen jälkeen kun verosta vapautetun eläkkeen suurinta karttumisprosenttia alennettiin. Jos indeksikorjauksia ja rahoituspuskureita (taloudellista arviointia koskeva kehys) koskevien sääntöjen noudattamisen lisäksi huolehdittaisiin asianmukaisesti siitä, että kustannukset ja riskit jaetaan asianmukaisesti sukupolvien sisällä ja niiden välillä, kotitalouksien olisi helpompi kohdentaa varansa kasvua paremmin tukevalla tavalla. Hallitus ilmoitti aikovansa uudistaa eläkkeiden toista pilaria huomattavasti työmarkkinaosapuolia kuullen, jotta voitaisiin luoda läpinäkyvämpi ja vakuutusmatemaattisesti oikeudenmukaisempi järjestelmä.

               (9)

               Investoinnit vähenivät selvästi talouskriisin aikana ja ovat elpyneet vain osittain. Koko talouden laajuinen investointien heikkous vaikuttaa olevan voimakkaasti suhdannekehitykseen liittyvää. Se on johtunut asuntomarkkinoiden taantumisesta ja julkisen talouden vakauttamisessa tehdyistä valinnoista. Vaikka investointien esteet vaikuttavat pieniltä, vähäiset investoinnit rakennussektorilla ja uusiutuvan energian alalla vaikuttavat olevan yhteydessä markkinoiden epävarmuuteen sekä sääntelyyn liittyviin tekijöihin. Huolimatta luotonannon edellytysten paranemisesta uusien luottojen antamisen riskit ovat suuria vallitsevassa rahoitusympäristössä. Valtion rahoitus T&K-toimintaan on vähentynyt vuodesta 2014, ja yksityiset T&K-menot ovat edelleen vähäisiä. Tämän vuoksi neuvosto suositti vuonna 2015 Alankomaille, että se siirtäisi julkisten menojen painopistettä T&K-investointien tukemiseen ja tekisi työtä yksityisten T&K-menojen edistämiseksi. Julkiset ja yksityiset T&K-menot ovat vähäiset verrattuna oppimistuloksiin, koulutustasoon ja talouskehityksen tasoon.

               (10)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Alankomaiden talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2016 maaraportissa. Se on arvioinut myös vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Alankomaille viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Alankomaiden finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska EU:n yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–3.

               (11)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (6) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (12)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävästä suosituksesta 3,

         SUOSITTAA, että Alankomaat toteuttaa vuosina 2016 ja 2017 toimia, joilla se

               1.

               rajoittaa poikkeamaa julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteesta vuonna 2016 ja sopeuttaa julkista taloutta 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2017; asettaa etusijalle julkiset menot, joilla tuetaan investointeja tutkimukseen ja kehittämiseen;

               2.

               poistaa jäljellä olevat pysyvässä työsuhteessa olevan henkilöstön palkkaamisen esteet ja helpottaa määräaikaisten työsopimusten muuttamista vakinaisiksi; puuttuu itsenäisten ammatinharjoittajien, joilla ei ole palkattuja työntekijöitä, määrän selvään kasvuun esimerkiksi vähentämällä veroihin liittyviä vääristymiä, joilla suositaan itsenäistä ammatinharjoittamista rajoittamatta kuitenkaan yrittäjyyden edellytyksiä, sekä edistämällä itsenäisten ammatinharjoittajien pääsyä kohtuuhintaisen sosiaaliturvan piiriin;

               3.

               toteuttaa toimenpiteitä, joilla parannetaan eläkejärjestelmän toisen pilarin läpinäkyvyyttä, sukupolvien välistä oikeudenmukaisuutta ja häiriönsietokykyä; toteuttaa toimenpiteitä asuntomarkkinoiden jäljellä olevien vääristymien ja kotitalouksien velanoton suosimisen vähentämiseksi erityisesti vähentämällä asuntolainakorkojen verovähennyskelpoisuutta.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2016.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. KAŽIMÍR

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUVL C 96, 11.3.2016, s. 1.

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Rakenteellinen rahoitusasema sellaisena kuin komissio on sen laskenut uudelleen vakausohjelman tietojen perusteella ja yhteistä menetelmää noudattaen.

      (6)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.