				|

		52012DC0305

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Saksan vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Saksan vuosien 2012–2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2012/0305 final */

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Saksan vuoden 2012 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Saksan vuosien 2012–2016 vakausohjelmaa koskeva
neuvoston lausunto
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[2],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[3],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26
päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään
uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on
tehostaa talouspolitiikan koordinointia. Strategia keskitetään avainalueisiin,
joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja
kilpailukyvyn lisäämiseksi.
(2)       Neuvosto antoi 13 päivänä
heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan
laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010
päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista[4]. Yhdessä
nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin
ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja
työllisyyspolitiikassaan.
(3)       Neuvosto antoi 12 päivänä
heinäkuuta 2011 suosituksen Saksan kansallisesta uudistusohjelmasta vuodelta
2011 ja lausunnon Saksan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2011–2014.
(4)       Komissio hyväksyi 23 päivänä
marraskuuta 2011 toisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi toinen
politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka perusta on
Eurooppa 2020 ‑strategiassa. Komissio hyväksyi 14 päivänä helmikuuta 2012
asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan
kertomuksen[5],
jossa se katsoi, että Saksa ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(5)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
2 päivänä maaliskuuta 2012 rahoitusvakauden turvaamisen, julkisen talouden
vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on
tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista,
palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä,
puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(6)       Lisäksi Eurooppa-neuvosto
kehotti 2 päivänä maaliskuuta 2012 Euro Plus ‑sopimukseen osallistuvia
jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan
sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.
(7)       Saksa toimitti vuosia
2012–2016 koskevan vakausohjelmansa 18 päivänä huhtikuuta 2012 sekä vuodeksi
2012 laaditun kansallisen uudistusohjelmansa 12 päivänä huhtikuuta 2012.
Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu
ottaa huomioon.
(8)       Niiden tietojen mukaan, jotka
Saksa esitti liiallista alijäämää koskevan menettelyn yhteydessä antamassaan
vuoden 2012 ensimmäisessä ilmoituksessa alijäämä- ja velkatilanteesta vuosina
2008–2011, julkisen talouden alijäämä oli vuonna 2011 pienempi kuin
perussopimuksessa asetettu 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen. Komission
yksiköiden kevään 2012 talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämä pysyy
perussopimuksessa asetetun viitearvon alapuolella ja jatkaa pienenemistään
ennustejaksolla. Näin ollen ja vakaus- ja kasvusopimuksen säännösten mukaisesti
komissio antoi 30 päivänä toukokuuta suosituksen neuvoston päätökseksi, jolla
perussopimuksen 126 artiklan 12 kohdan mukaisesti kumotaan päätös liiallisen
alijäämän olemassaolosta.
(9)       Neuvosto on neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä
mieltä, että julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden
skenaario on realistinen. Ohjelmaan sisältyvät julkisen talouden kehitysarviot
vuosiksi 2012–2013 vastaavat pitkälti komission yksiköiden kevään 2012
talousennustetta talouskasvun vauhdin ja rakenteen sekä työmarkkinoiden
kehityksen osalta. Ohjelmassa myöhempien vuosien talouskasvusta esitetyt arviot
vastaavat yleisesti ottaen komission arviota Saksan keskipitkän aikavälin
potentiaalisesta kasvuvauhdista. Ohjelman mukainen julkisen talouden strategian
tavoite on päästä julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen jo
vuonna 2012 ja saavuttaa käytännöllisesti katsoen tasapainoinen nimellinen
rahoitusasema vuodesta 2014 alkaen. Lähtökohtana on vuonna 2011 nimellinen
alijäämä, joka on 1,0 prosenttia suhteessa BKT:hen, toisin sanoen
perussopimuksessa asetettu 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen
alitettaisiin jo huomattavasti ennen vuoden 2013 määräaikaa. Ohjelmassa
täsmennetään, että aikaisempi keskipitkän aikavälin tavoite, ½ prosentin
rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen (joka tulkitaan kapeaksi
vaihteluväliksi 0,5 prosentin ympärillä) vastaa riittävällä tavalla vakaus- ja
kasvusopimuksen vaatimuksia ja merkitsee alijäämää, joka ei ylitä 0,5:ttä
prosenttia suhteessa BKT:hen. Alijäämä- ja velkatilannetta koskeviin
tavoitteisiin kohdistuvia riskejä saattaa syntyä, jos käy ilmi, että on tarpeen
toteuttaa lisää rahoitussektorin vakauttamiseen tähtääviä toimenpiteitä. Kun
otetaan huomioon (uudelleenlaskettu) rakenteellinen alijäämä[6], Saksa
aikoo pitää kiinni keskipitkän aikavälin tavoitteestaan koko ohjelmakauden
ajan, ja näin olisikin toimittava riskinarvioinnin perusteella. Ohjelmassa
esitettyjen tietojen mukaan ja riskinarviointi sekä päätösperäiset tulopuolen
toimenpiteet huomioon ottaen julkisen talouden menojen kasvuvauhti ylittäisi
vuonna 2012 vakaus- ja kasvusopimuksessa menojen kasvulle asetetun viitearvon,
mutta vastaisi viitearvoa vuonna 2013. Bruttovelan suunnitellaan vuonna 2012
kasvavan 0,8 prosenttiyksikköä 82 prosenttiin suhteessa BKT:hen, laskevan vuonna
2013 80 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja jatkavan sen jälkeen laskuaan.
Liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeen Saksa on siirtymävaiheessa, ja
suunnitelmien mukaan se edistyy riittävällä tavalla kohti vakaus- ja
kasvusopimuksessa velan supistamiselle asetettua viitearvoa.
(10)     Liittohallitus on toteuttanut
toimenpiteitä terveydenhuollon julkisten menojen käytön tehostamiseksi ja
esittänyt pitkäaikaishoidon uudistamista. Terveydenhuollon tehokkuutta on
pyrittävä parantamaan entisestään, jotta odotetut uudet menolisäykset
saataisiin pidettyä kurissa. Ehdotettu pitkäaikaishoidon uudistus on lisäksi
riittämätön, jotta sen avulla voitaisiin selviytyä uusista menolisäyksistä.
Verotusjärjestelmän tehokkuutta on varaa parantaa. Liittohallitus on oikealla
tiellä pyrkiessään täyttämään sitoumuksensa korottaa kasvua edistäviä menoeriä
koulutuksen ja tutkimuksen alalla. Edelleen on kuitenkin tärkeää, että myös
osavaltiot ja kunnat, jotka vastaavat suurimmasta osasta koulutukseen ja
tutkimukseen osoitetuista varoista, huolehtivat varainkäytön asianmukaisuudesta
ja tehokkuudesta näillä aloilla. Uuden perustuslaissa säädetyn velkajarrun
käyttöönotto on lujittanut Saksan finanssipoliittista kehystä entisestään.
Julkisen talouden säännön soveltamisessa ei ole kuitenkaan osavaltioiden
tasolla edistytty merkittävästi.
(11)     Rahoitusalalle suunnattu
merkittävä julkinen tuki yhdessä alan omien sopeutustoimien ja Saksan talouden
elpymisen suotuisien vaikutusten kanssa on vakauttanut alaa kokonaisuudessaan.
Vaikka rahoitusalan tilanne on kaiken kaikkiaan suhteellisen vakaa eikä maassa
ole luottolamaa, heikkouksia esiintyy edelleen. Ne liittyvät erityisesti
eräiden Landesbank-pankkien rakenteellisiin ongelmiin, joita ovat ennen
kaikkea elinkelpoisen liiketoimintamallin puute, heikot hallintorakenteet ja
haavoittuvuus, joka johtuu voimakkaasta riippuvuudesta tukkurahoituksesta.
(12)     Saksan työmarkkinoiden tilanne
on ollut hyvä, kun työllisyys on lisääntynyt ja työttömyys pysynyt
kohtuullisena, mutta se ei ole hyödyttänyt kaikkia työmarkkinoille osallistujia
samassa määrin eivätkä palkat ole aina nousseet tuottavuuden kasvun tahdissa.
Suuren verokiilan aiheuttamat verotukselliset pidäkkeet, jotka johtuvat
erityisesti korkeista sosiaaliturvamaksuista, estävät edelleen varsinkin matalapalkkaisten
työntekijöiden integroitumista työmarkkinoille. Niin kutsuttujen
minityöpaikkojen (Mini-Jobs) laaja käyttö johtaa eläkeoikeuksien
vähäiseen kertymään. Sen vuoksi olisi helpotettava siirtymistä minityöpaikoista
vakaampiin työsopimuksiin. Hiljattain toteutetulla työmarkkinavälineiden
uudistuksella on tarkoitus tukea kaikkien työllistymismahdollisuuksia.
Huomattava haaste Saksalle on koulutusjärjestelmän tehokkuuden kehittäminen ja
muita heikommassa asemassa olevien ryhmien koulutustulosten parantaminen. Jotta
saataisiin lievennettyä väestörakenteen muutoksen kielteisiä vaikutuksia
kasvupotentiaaliin, on keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä ehdottoman tärkeää
varmistaa ammattitaitoisen työvoiman saatavuus. Eräs huolenaihe on naisten
täysiaikaisen työmarkkinoille osallistumisen vähäisyys. Kotitalouden toiseen
tulonsaajaan kohdistuvat verotukselliset pidäkkeet sekä kokoaikaisten
päivähoitopalvelujen ja kokopäiväkoulujen puute estävät naisia osallistumasta
työmarkkinoille.
(13)     Saksassa on käynnissä merkittävä
energiajärjestelmän uudistus. Energiajärjestelmän uudistamisen taloudelliset
kokonaiskustannukset olisi pidettävä mahdollisimman alhaisina vauhdittamalla
kansallisen ja valtioiden rajat ylittävän verkon laajentamista, lisäämällä
jatkuvasti ilmastopolitiikan ja uusiutuvia energialähteitä koskevan politiikan
kustannustehokkuutta, toteuttamalla päättäväisiä toimia energiatehokkuuden
parantamiseksi edelleen ja lisäämällä kilpailua energiamarkkinoilla. Saksan
keskeisen maantieteellisen sijainnin vuoksi maan rautatiejärjestelmällä on
huomattava vaikutus koko Euroopan rautatiejärjestelmään. Kilpailu rautateiden
matkustaja- ja rahtiliikenteen markkinoilla on edelleen hyvin vähäistä, mikä
johtuu ennen kaikkea siitä, ettei infrastruktuurin ylläpitäjää ja rautatiealan
holdingyhtiötä ole erotettu tehokkaasti toisistaan. Huolimatta viime vuosina
mm. palveludirektiivin täytäntöönpanon myötä saavutetusta edistyksestä,
Saksassa on varaa lisätä vielä kilpailua ja tuottavuuden kasvua eräillä
palvelualoilla (esim. rakennusalalla).
(14)     Saksa on tehnyt useita
sitoumuksia Euro Plus -sopimuksen nojalla. Nämä sitoumukset ja vuonna 2011
esitettyjen sitoumusten täytäntöönpano liittyvät työllisyyden edistämiseen,
kilpailukyvyn parantamiseen, julkisen talouden kestävyyden parantamiseen ja
rahoitusjärjestelmän vakauden vahvistamiseen. Komissio on arvioinut Euro
Plus -sopimukseen perustuvien sitoumusten täytäntöönpanoa. Arvioinnin
tulokset on otettu huomioon suosituksissa.
(15)     Komissio on laatinut
EU-ohjausjakson puitteissa kattavan analyysin Saksan talouspolitiikasta. Se on
arvioinut vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman. Se on ottanut
huomioon niiden merkityksen Saksan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja
talouspolitiikan kestävyyden kannalta ja arvioinut, ovatko ne EU:n sääntöjen ja
ohjeiden mukaisia, ottaen huomioon, että Euroopan unionin yleistä talouden
ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin
päätöksiin. EU-ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset on otettu
huomioon jäljempänä esitettävissä suosituksissa 1–4.
(16)     Neuvosto on tutkinut Saksan
vakausohjelman vuodeksi 2012, ja neuvosto antaa lausuntonsa[7]
erityisesti jäljempänä esitettävässä suosituksessa 1,
SUOSITTAA, että Saksa toteuttaisi
vuosina 2012–2013 toimia, joilla se
1.           jatkaa tervettä
finanssipolitiikkaa julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteen
saavuttamiseksi vuonna 2012; toteuttaa tätä varten julkisen talouden strategiaa
suunnitellulla tavalla varmistaen menojen kasvulle asetetun viitearvon noudattamisen
sekä riittävän edistymisen kohti velan supistamiselle asetettua viitearvoa;
jatkaa kasvua tukevalla vakautusuralla ja toteuttaa lisätoimia terveydenhuollon
ja pitkäaikaishoidon julkisten menojen käytön tehostamiseksi ja hyödyntää
käyttämättömiä mahdollisuuksia parantaa verotusjärjestelmän tehokkuutta;
hyödyntää käytettävissä olevia mahdollisuuksia lisätä ja tehostaa koulutukseen
ja tutkimukseen suunnattuja, kasvua edistäviä menoja kaikilla hallinnon
tasoilla; saattaa velkajarrun täytäntöönpanon päätökseen yhdenmukaisella
tavalla kaikissa osavaltioissa ja huolehtii oikea-aikaisista ja asianmukaisista
seurantamenettelyistä ja korjausmekanismeista;
2.           puuttuu rahoitussektorin
jäljellä oleviin rakenteellisiin heikkouksiin muun muassa jatkamalla sellaisten
Landesbank-pankkien uudelleenjärjestelyä, joilla ei ole riittävästi
rahoitettua elinkelpoista liiketoimintamallia, välttäen kuitenkin liiallista
velkavivun vähentämistä;
3.           kaventaa erityisesti
matalapalkkaisten työntekijöiden suurta verokiilaa ilman talousarviovaikutuksia
ja jatkaa erityisesti pitkäaikaistyöttömille suunnattuja asianmukaisia
aktivointi- ja integrointitoimenpiteitä; luo edellytykset palkkojen nousulle
samassa tahdissa tuottavuuden kasvun kanssa; toteuttaa toimenpiteitä muita
heikommassa asemassa olevien ryhmien koulutussaavutusten parantamiseksi
erityisesti huolehtimalla yhtäläisten mahdollisuuksien toteutumisesta
koulutusjärjestelmässä; poistaa asteittain kotitalouksien toisiin palkansaajiin
kohdistuvat verotukselliset pidäkkeet ja lisää kokoaikaisen päivähoidon ja
kokopäiväkoulujen saatavuutta;
4.           jatkaa pyrkimyksiä pitää
energiajärjestelmän uudistamisen taloudelliset kustannukset mahdollisimman
alhaisina esimerkiksi vauhdittamalla kansallisten ja rajatylittävien sähkö- ja
kaasuverkkojen laajentamista; huolehtii siitä, että institutionaalinen rakenne
takaa tehokkaan kilpailun rautatiemarkkinoilla; toteuttaa toimenpiteitä
kilpailun edistämiseksi palvelualoilla, kuten asiantuntijapalvelujen ja
tiettyjen käsityöammattien alalla, erityisesti rakennusalalla.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L
209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2012)
305 final.
[3]               P7_TA(2012)0048
ja P7_TA(2012)0047.
[4]               Neuvoston
päätös 2012/238/EU, annettu 26 päivänä huhtikuuta 2012.
[5]               COM(2012)
68 final.
[6]               Suhdannetasoitettu
rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä,
komission yksiköiden uudelleenlaskemana ohjelman tietojen perusteella
yhteisesti sovittuja menetelmiä käyttäen.
[7]               Neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


Avis juridique important

|

32001H0256

Komission suositus, annettu 15 päivänä marraskuuta 2000, lakisääteisen tilintarkastuksen laadunvarmistuksen vähimmäisvaatimuksista Euroopan unionissa (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (tiedoksiannettu numerolla K(2000) 3304)

Virallinen lehti nro L 091 , 31/03/2001 s. 0091 - 0097

Komission suositus,annettu 15 päivänä marraskuuta 2000,lakisääteisen tilintarkastuksen laadunvarmistuksen vähimmäisvaatimuksista Euroopan unionissa(tiedoksiannettu numerolla K(2000) 3304)(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)(2001/256/EY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan toisen luetelmakohdan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Lakisääteisten tilintarkastusten suorittamisesta vastuussa olevien henkilöiden hyväksymisestä 10 päivänä huhtikuuta 1984 perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla annetussa kahdeksannessa neuvoston direktiivissä 84/253/ETY(1) säädetään lakisääteisiä tilintarkastuksia suorittavien henkilöiden kelpoisuusvaatimuksista.(2) Lakisääteisen tilintarkastuksen laadunvarmistus on keskeisen tärkeää, jotta tilintarkastusten korkea laatu voidaan varmistaa. Tilintarkastuksen korkea laatu lisää julkaistun tilinpäätösinformaation luotettavuutta ja tuottaa lisäarvoa ja suojaa osakkeenomistajille, sijoittajille, luotonantajille ja muille sidosryhmille.(3) Laadunvarmistus on ammattikunnan pääasiallinen keino osoittaa suurelle yleisölle ja sääntelyelimille, että tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen toiminta on virallisten tilintarkastusstandardien ja eettisten sääntöjen mukaista. Laadunvarmistuksen on myös kannustettava ammattikuntaa laadun kehittämiseen.(4) Tilintarkastuskertomusten tulisi antaa koko Euroopan unionin alueella tietty vähimmäisvarmuus tarkastettujen tilinpäätöstietojen luotettavuudesta. Tämän vuoksi voidaan todeta, että jäsenvaltioiden olisi jo tähän mennessä pitänyt varmistaa, että kaikki lakisääteisiä tilintarkastuksia tekevät hyväksytyt tilintarkastajat ovat laadunvarmistusjärjestelmän kohteena.(5) Laadunvarmistus on kuitenkin suhteellisen uusi ilmiö Euroopan unionissa, minkä vuoksi monilla jäsenvaltioilla on ollut laadunvarmistusjärjestelmä vasta vähän aikaa, ja jotkut jäsenvaltiot eivät tammikuun 1 päivään 1999 mennessä olleet ottaneet käyttöön minkäänlaista järjestelmää.(6) Nykyiset kansalliset laadunvarmistusjärjestelmät eroavat toisistaan monessa suhteessa: eroja on laaduntarkastusten laajuudessa, pakollisuudessa, valvontajaksossa ja tulosten julkisessa raportoinnissa. Näiden erojen vuoksi on vaikea arvioida, täyttävätkö kansalliset laadunvarmistusjärjestelmät asiaankuuluvat vähimmäisvaatimukset.(7) Nykyään ei ole kansainvälisesti hyväksyttyjä standardeja, joilla määritettäisiin laadunvarmistuksen vähimmäisvaatimukset ja joita voitaisiin hyödyntää kansallisten laadunvarmistusjärjestelmien mallina.(8) Tämän laadunvarmistusta koskevan aloitteen kohderyhmä on lakisääteisiä tilintarkastuksia Euroopan unionin alueella suorittava ammattikunta kokonaisuudessaan, ja aloitteella pyritään antamaan malli jäsenvaltioiden laadunvarmistusjärjestelmille koko Euroopan unionin alueella.(9) Vähimmäisvaatimusten määritelmää voidaan täydentää muulla lakisääteisiin tilintarkastuksiin kohdistuvalla ulkoisella valvonnalla, josta voivat vastata valvontaviranomaiset, pörssin sääntelyviranomaiset tai muut alakohtaiset sääntelyviranomaiset ja jonka tavoitteena on lakisääteisten tilintarkastusten laadun parantaminen.(10) Jäsenvaltiot voivat päättää lakisääteiseen tilintarkastukseen kohdistettavan täydentävän laaduntarkkailun toteuttamisesta.(11) Laadunvarmistusta käsiteltiin komission vihreässä kirjassa(2) lakisääteisen tilintarkastajan tehtävästä, asemasta ja vastuusta Euroopan unionissa, jota neuvosto, talous- ja sosiaalikomitea ja Euroopan parlamentti tukivat.(12) Kun komission tiedonanto lakisääteisestä tilintarkastuksesta Euroopan unionissa(3) oli julkaistu, perustettiin EU:n tilintarkastuskomitea, joka on päättänyt ottaa laadunvarmistuksen yhdeksi painopistealueekseen. Komitean keskusteluissa on tultu siihen tulokseen, että kaikilla jäsenvaltioilla tulisi olla käytössä järjestelmä lakisääteisen tilintarkastuksen laadunvarmistusta varten.(13) Edellä mainitusta tiedonannosta käy ilmi selkeä pyrkimys yhdenmukaistaa ja parantaa lakisääteisten tilintarkastusten laatua mieluiten siten, että uutta lainsäädäntöä ei tarvitse antaa. Tämä voidaan toteuttaa komission tiedonannolla. Jos tällä tiedonannolla ei pystytä riittävästi yhdenmukaistamaan laadunvarmistusta, komissio harkitsee lainsäädännön antamista. Tämän vuoksi komissio aikoo tarkastella tilannetta uudelleen kolme vuotta tämän suosituksen antamisen jälkeen.(14) Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmien seurauksena komissio on antanut tiedonannon "EU:n tilinpäätösraportoinnin strategia: tie eteenpäin"(4), jossa korostetaan, että lakisääteinen tilintarkastustoiminta on saatettava yhtä korkealle tasolle joka puolella Euroopan unionia.(15) EU:n tilintarkastuskomitea ja tilinpäätösdirektiivien yhteyskomitea ovat hyväksyneet tähän suositukseen sisältyvät vähimmäisvaatimukset,SUOSITTAA:Euroopan unionin jäsenvaltioissa sovellettavien laadunvarmistusjärjestelmien olisi täytettävä seuraavat vähimmäisvaatimukset:1 LAADUNVARMISTUSJÄRJESTELMÄN SOVELTAMISALAJäsenvaltioiden olisi ryhdyttävä toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että kaikki lakisääteisiä tilintarkastuksia suorittavat henkilöt ovat laadunvarmistusjärjestelmän alaisia.Henkilöllä tarkoitetaan tässä samaa kuin kahdeksannessa direktiivissä, jossa määritellään säännöt lakisääteisiä tilintarkastuksia suorittavien henkilöiden (lakisääteisten tilintarkastajien) hyväksymisestä. Tällä hetkellä kaikki lakisääteisiä tilintarkastuksia EU:n alueella suorittavat henkilöt eivät ole laadunvarmistusjärjestelmän alaisia.2 MENETELMÄTSekä alan edustajien suorittamat tarkastukset (peer review) että virallinen valvonta (monitoring) ovat hyväksyttyjä laadunvarmistusmenetelmiä.Laadunvarmistuksessa sovelletaan EU:n alueella pääasiassa kahta menetelmää: alan edustajien suorittamaa tarkastusta ja virallista seurantaa. Virallisella valvonnalla tarkoitetaan sitä, että laadunvarmistusjärjestelmästä ja tarkastusten toteuttamisesta vastaavat ammatillisen järjestön tai sääntelyelimen palveluksessa olevat henkilöt. Alan edustajien suorittama tarkastus tarkoittaa sitä, että tarkastuskäyntejä tekevät alalla toimivat henkilöt.Molempia menetelmiä pidetään samanarvoisina. Niitä sovellettaessa olisi varmistettava tarkastuksen suorittavien henkilöiden pätevyys ja objektiivisuus. Olisi varmistettava, että tarkastuksen suorittajien tiedot tilintarkastusstandardeista ja laaduntarkkailujärjestelmistä ovat ajan tasalla (ks. myös 9 kohta) erityisesti silloin, kun sovelletaan virallista valvontaa.Tarkastuksen suorittajien objektiivisuuteen kohdistuvia epäilyjä tulisi lieventää asettamalla tarkastusten hallinto, toteuttaminen ja tulosten esitystapa riittävän julkisen valvonnan alaisiksi (ks. myös 6 ja 10 kohta). Tämä on tarpeen erityisesti silloin, kun alan edustajat vastaavat tarkastuksista.3 TARKASTUKSEN KATTAVUUS JA TARKASTETTAVIEN VALINTA3.1 Laaduntarkastuksen kohde on lakisääteisen tilintarkastaja, joka voi olla tilintarkastusyhteisö tai yksittäinen tilintarkastaja (ks. 1 kohta).Jotkut jäsenvaltiot edellyttävät useamman tilintarkastajan käyttöä yhdessä tarkastuskohteessa. Näissä tapauksissa laaduntarkastuksen kohteen valinnan lähtökohtana voisi olla lakisääteisen tilintarkastajan sijaan yksittäinen tilintarkastustoimeksianto, mutta tarkastuksen kohde on edelleen lakisääteisen tilintarkastaja.3.2 Tarkastuksen kohteena olevien lakisääteisten tilintarkastajien valinta olisi tehtävä johdonmukaisin perustein, jotta kaikki lakisääteiset tilintarkastajat ovat ennalta määrätyn ajanjakson aikana valvonnan piirissä.Mikäli voidaan varmistaa, että kaikki lakisääteiset tilintarkastajat ovat ennalta määrätyn ajanjakson aikana valvonnan piirissä, tarkastuksen kohteena olevien lakisääteisten tilintarkastajien vuotuinen valinta voidaan suorittaa riskin perusteella (esimerkiksi asiakaskannasta riippuen tai sen mukaan, kuinka suuri osa koko liikevaihdosta kertyy tilintarkastuksesta, tai edellisten tarkastusten tulosten perusteella), satunnaisotannalla tai edellä mainittujen tapojen yhdistelmällä.3.3 Mikäli tilintarkastusyhteisöllä on useita toimistoja, optimaalinen tarkastuskohde on yksi toimipiste. Useita toimipisteitä käsittävän tilintarkastusyhteisön toiminnan laadun arvioinnin tulisi kohdistua riittävän moneen toimipisteeseen.Suuremmat tilintarkastusyhteisöt soveltavat koko yrityksen kattavaa valvontakäytäntöä ja -menetelmiä, joilla varmistetaan tietty yhdenmukaisuus, mutta yksittäiset toimipisteet saattavat soveltaa normeja ja standardeja eri tavoin. Tämän vuoksi yksittäisiä toimipisteitä pidetään soveliaimpina kohteina laadunvarmistustarkastuksille.3.4 Ajanjakson, jonka aikana kaikki lakisääteiset tilintarkastajat joutuvat tarkastuksen kohteeksi, pitäisi olla enimmillään kuusi vuotta.EU:ssa nykyisin käytettävissä laadunvarmistusjärjestelmissä ajanjakso, jonka aikana koko kohderyhmä tarkastetaan, vaihtelee yhdestä kymmeneen vuoteen. Tätä ajanjaksoa tulisi 5.1 kohdan mukaisesti lyhentää niiden tilintarkastajien osalta, joiden asiakkaisiin kuuluu "yleisen edun kannalta merkittäviä yhteisöjä".Mikäli lakisääteisen tilintarkastajan asiakkaina on vain pieniä alhaisen riskin tarkastuskohteita, tarkastusten väliä voidaan pidentää enintään 10 vuoteen. Näissä tapauksissa lakisääteisen tilintarkastajan on annettava säännöllisin väliajoin tietoja, jotta voidaan varmistaa, että asiakaskunta ei ole muuttunut merkittävästi.3.5 Tarkastusten väliä pitäisi lyhentää niiden lakisääteisten tilintarkastajien osalta, joiden edellinen tarkastus on tuottanut epätyydyttäviä tuloksia.Niissä tapauksissa, joissa laaduntarkastuksen tulokset ovat yleisesti ottaen tyydyttävät, mutta on annettu suosituksia tilanteen parantamiseksi, voisi olla tehokkaampaa seurata yksittäisten suositusten noudattamista kuin tehdä uusi kaiken kattava tarkastus.4 LAADUNTARKASTUKSEN LAAJUUS4.1 Laadunvarmistus liittyy ammattiaan julkisesti harjoittavien lakisääteisten tilintarkastajien suorittamiin tilinpäätösten lakisääteisiin tarkastuksiin. Laaduntarkastukseen tulisi sisältyä arvio tilintarkastusyhteisön sisäisestä laadunvalvontajärjestelmästä sekä käytettävien menettelyjen ja tilintarkastusaineiston riittävän kattava tarkastelu tarkastustoiminnan laadun toteamiseksi.Kaikki jäsenvaltiot edellyttävät tilintarkastusyhteisöjen suorittavan sisäistä laadunvalvontaa kansainvälisen tilintarkastusstandardin (ISA 220: Quality Control for Audit Work) mukaisesti. ISA 220 -standardin pääkohtien lisäksi saattaa olla tarpeen ottaa jäsenvaltioissa käyttöön lakisääteisten tilintarkastajien sisäistä laadunvalvontaa koskevat yksityiskohtaisemmat määräykset, joilla tuetaan laaduntarkastuksia. Nämä lisävaatimukset voisivat perustua kansainvälisten tilintarkastusstandardien 220.6 kohdassa mainittuihin laadunvalvontamenettelyihin, jotka koskevat tilintarkastusyhteisöjen sisäisten laadunvalvontajärjestelmien tavoitteita.4.2 Laaduntarkastukseen pitäisi sisältyä seuraavat yksittäisiä tilintarkastuksia koskevat seikat:- tilintarkastusaineistosta saatavien tietojen laatu, jonka pohjalta arvioidaan tilintarkastustyön laatua,- tilintarkastusstandardien noudattaminen,- eettisten periaatteiden ja sääntöjen noudattaminen mukaan lukien riippumattomuussäännöt,- tilintarkastuskertomukset:1. lausunnon muodon ja sisällön asianmukaisuus;2. tilinpäätösasiakirjojen yhdenmukaisuus niitä laadittaessa noudatettujen säännösten ja määräysten kanssa, joihin viitataan tilintarkastuskertomuksessa;3. maininnan puuttuminen siitä, että tilinpäätöstä laadittaessa ei ole noudatettu muita lainsäädännöllisiä vaatimuksia, joihin viitataan tilintarkastuskertomuksessa.Lakisääteinen tilintarkastus on suoritettava noudattaen lainsäädännön vaatimuksia, hyväksyttyjä tilintarkastusstandardeja ja eettisiä sääntöjä, jotta tarkastetun tilinpäätösinformaation käyttäjät voivat pitää tilinpäätöksistä saatavia tietoja riittävän luotettavina. Tilintarkastuskertomuksen sisällöstä on annettu yksityiskohtaiset säännöt, koska se on lakisääteisen tilintarkastuksen julkinen tulos. Tilinpäätösinformaatiota koskevien säännösten ja määräysten noudattaminen on otettu mukaan, koska lakisääteisillä tilintarkastuksilla on keskeinen asema tilinpäätösstandardien täytäntöönpanossa.5 MENETELMIEN EROT5.1 On katsottu tarpeelliseksi soveltaa eriytettyä laadunvarmistusta niihin lakisääteisiin tilintarkastajiin, joilla on asiakkaina yleisen edun kannalta merkittäviä yhteisöjä. Eriyttäminen liittyy laadunvarmistuksen sisältöön, kuten tarkastusten tiheyteen, laadunvarmistuksen suorittamisen tiiviimpään julkiseen valvontaan ja toimivaltaisten viranomaisten mahdollisuuteen saada tietoja tarkastuksen suorittajalta (ks. 5.2 kohta). Eriyttäminen ei merkitse muutosta yksittäisten laaduntarkastusten laajuuteen, tavoitteisiin tai yleisiin menetelmiin.Käsitteellä "yleisen edun kannalta merkittävä yhteisö" tarkoitetaan muun muassa julkisesti noteerattavia yhtiöitä, luottolaitoksia, vakuutusyhtiöitä, sijoituspalveluyrityksiä, yhteissijoitusyrityksiä (Undertakings for Collective Investments in Transferable Securities, UCITS) ja eläkerahastoja.5.2 Laadunvarmistusjärjestelmän hallinnosta ja ylläpidosta viime kädessä vastaavan sääntelyelimen tai toimivaltaisen viranomaisen tulisi saada tarkastuksen suorittajalta tietoja erityisesti niistä tarkastuksista, joiden kohteina on lakisääteisiä tilintarkastajia, joilla on asiakkaina yleisen edun kannalta merkittäviä yhteisöjä. Tarkastuksen suorittajalta saataviin tietoihin tulee soveltaa 8 kohdassa esitettyjä salassapitovelvollisuuksia.6 JULKINEN VALVONTA JA RAPORTOINTI6.1 Laadunvarmistusjärjestelmiin pitäisi kohdistua riittävästi julkista valvontaa, josta vastaa lautakunta, jonka jäsenten enemmistö on muita kuin ammattikunnan edustajia.EU:ssa sovellettavien laadunvarmistusjärjestelmien on oltava riittävän uskottavat, jotta ne täyttävät ulkoiset tavoitteet eli säilyttävät suuren yleisön luottamuksen ja osoittavat sääntelyelimille, että itsesääntelyyn liittyvät velvollisuudet on täytetty riittävällä tavalla. Julkisen valvonnan vaatimuksella pyritään varmistamaan, että laadunvarmistus on tosiasiallisesti ja ulkoisesti uskottava. Laadunvarmistuksen julkisen valvonnan käytännön järjestelyt vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen. Sovellettavat järjestelyt riippuvat lakisääteisiin tilintarkastajiin sovellettavista olemassa olevista valvontajärjestelmistä sekä lakisääteisten tilintarkastusten laadun alakohtaisen lakisääteisen valvonnan tärkeydestä.Laadunvarmistuksen julkinen valvonta voisi täydentää tilintarkastajiin sovellettavia valvontajärjestelmiä, joiden toteuttamiseen viranomaiset jo nyt osallistuvat. Toisaalta julkinen valvonta saattaisi myös edellyttää erillistä komiteaa, jonka jäseninä olisi ammattikunnan ulkopuolisia henkilöitä, kuten elinkeinoelämän, arvopaperialan sääntelyviranomaisten ja osakkeenomistajien edustajia.Laadunvarmistuksen julkisen valvonnan tavoitteisiin voisivat kuulua seuraavat:1. laadunvarmistusjärjestelmän (suunnittelu ja tarkastukset) valvonta;2. tarkastusten tulosten arviointi;3. laadunvarmistuksesta saatavien julkistettavien tulosten hyväksyminen (ks. 6.2 kohta).6.2 Laadunvarmistuksen tulokset pitäisi julkaista asianmukaisesti.Laadunvarmistuksen tulosten julkaisemisella voidaan lisätä suuren yleisön luottamusta laadunvarmistusjärjestelmiin. Laadunvarmistuksen koottujen tulosten julkaisua (yksittäisten tilintarkastusyhteisöjen tietoja ei anneta erikseen) pidetään riittävänä. Yleistä luottamusta voitaisiin lisätä sisällyttämällä julkaistaviin raportteihin suosituksia ammattikunnan sisäisiksi toimenpiteiksi ja/tai sääntelytoimiksi sekä tietoja suositusten täytäntöönpanon seurannasta ja rangaistusseuraamuksista.7 KURINPITOTOIMETLaaduntarkastuksen epätyydyttävien tulosten ja kurinpitojärjestelmän mukaisten seuraamusten määräämisellä on oltava systemaattinen yhteys. Kurinpitojärjestelmään on sisällytettävä mahdollisuus poistaa lakisääteinen tilintarkastaja hyväksyttyjen tilintarkastajien rekisteristä.Laadunvarmistus ei ole ainoa keino ryhtyä kurinpitotoimiin. Laadunvarmistuksella pyritään varmistamaan ja osoittamaan tilintarkastustyön laatu ja parantamaan sitä. Laadunvarmistuksen ja kurinpitoseuraamusten välisellä yhteydellä pyritään vahvistamaan yleistä luottamusta, ja tämä yhteys on myös looginen, koska laadunvarmistusta voidaan pitää täytäntöönpanon välineenä. Mahdollisuudella peruuttaa tilintarkastajan auktorisointi on merkitystä erityisesti niissä valtioissa, joissa laadunvarmistusjärjestelmästä vastaava ammatillinen toimielin ei osallistu hyväksyttyjen tilintarkastajien rekisteröintiin.8 SALASSAPITOVELVOLLISUUS8.1 Lakisääteinen tilintarkastaja pitäisi vapauttaa laaduntarkastuksen yhteydessä salassapitovelvollisuudesta asiakkaidensa tilintarkastusta koskevien tietojen osalta.Useimmat jäsenvaltiot, joissa sovelletaan laadunvarmistusjärjestelmää, ovat vapauttaneet tilintarkastajan tavanomaisista salassapitosäännöistä niiden tilintarkastustietojen osalta, jotka luovutetaan laaduntarkastajille. Tämä viittaa siihen, että luovuttamalla tilintarkastustietoja laaduntarkastajalle ei rikota salassapitovelvollisuutta eikä se näin ollen johda vahingonkorvausvastuuseen.8.2 Laaduntarkastuksen suorittajaan pitäisi soveltaa samoja salassapitovelvollisuudesta annettuja sääntöjä, joita lakisääteisen tilintarkastajan on noudatettava. Laaduntarkastuksen suorittaja ei kuitenkaan riko salassapitovelvollisuutta antaessaan tietoja sääntelyelimelle tai toimivaltaiselle viranomaiselle (ks. 5.2 kohta).Useimmat jäsenvaltiot, joissa sovelletaan laadunvarmistusjärjestelmää, ovat sisällyttäneet salassapitosäännöksiin, joita sovelletaan laaduntarkastuksen suorittajaan, vastaavat salassapitosäännöt kuin ne, joita lakisääteisen tilintarkastajan on noudatettava suorittaessaan lakisääteisiä tilintarkastuksia.8.3 Olisi säädettävä, että salassapitovelvollisia ovat henkilöt, jotka työskentelevät tai ovat työskennelleet laadunvarmistusjärjestelmän hallinnosta ja ylläpidosta vastaavien sääntelyelinten tai toimivaltaisten viranomaisten palveluksessa, sekä julkisesta valvonnasta vastaavan lautakunnan jäsenet.Lopullinen tulkinta riippuu kansallisesta lainsäädännöstä, mutta salassapitovelvollisuus viittaa tässä yhteydessä siihen, että asianomaiset henkilöt eivät saa luovuttaa tehtäviään suorittaessaan saamiaan luottamuksellisia tietoja muille henkilöille tai viranomaisille, paitsi jos tiedot ovat koosteen tai tiivistelmän muodossa, jolloin ei voida tunnistaa laaduntarkastuksen suorittajaa, tarkastuksen kohteena olevaa lakisääteistä tilintarkastajaa eikä tilintarkastajan asiakasta (tai tähän etuyhteydessä olevia tahoja), jota laaduntarkastuksen kohteena olevat tiedot koskevat.9 LAADUNTARKASTAJAN PÄTEVYYSLaadunvarmistusjärjestelmässä olisi varmistettava, että laaduntarkastusten suorittajilla, jotka ovat joko ammattikunnan edustajia tai valvonnasta vastaavan organisaation työntekijöitä, on tarvittava ammatillinen koulutus ja kokemus sekä erityinen koulutus laaduntarkastusten suorittamista varten.Useissa valtioissa vain julkisesti ammattia harjoittavat ammattilaiset voidaan nimetä ammattikunnan edustajina toimiviksi laaduntarkastajiksi. Vaadittava kokemus voi liittyä myös alakohtaiseen kokemukseen.10 LAADUNTARKASTAJAN RIIPPUMATTOMUUS JA OBJEKTIIVISUUSLaadunvarmistusjärjestelmässä olisi varmistettava, että valittaessa tarkastuskohteille tarkastajat, otetaan riittävällä tavalla huomioon mahdolliset eturistiriidat. Tarkastajiin olisi sovellettava samoja riippumattomuusvaatimuksia kuin lakisääteisiin tilintarkastajiin.Valittaessa tarkastuskohteille tarkastajia olisi varmistettava heidän muodollinen ja tosiasiallinen riippumattomuutensa ja puolueettomuutensa. Julkisesta valvonnasta vastaava lautakunta voisi tarkkailla tarkastusten suorittajien valintaperusteiden käytännön soveltamista.11 VOIMAVARATLaadunvarmistusjärjestelmien toimintaa varten olisi varattava riittävästi voimavaroja (panoksia), jotta niiden toiminta on riittävän tehokasta herättääkseen yleistä luottamusta.On selvää, että laadunvarmistusjärjestelmät aiheuttavat kustannuksia. Tämän vuoksi niiden on oltava mahdollisimman tehokkaita ja vaikuttavia täyttääkseen suuren yleisön ja sääntelyelinten realistiset odotukset. Mikäli laadunvarmistusjärjestelmää sovelletaan tasapuolisesti kaikkiin EU:n alueella toimiviin lakisääteisiin tilintarkastajiin, järjestelmä ei estä tasapuolista kilpailua tällä alalla.Laadunvarmistukseen käytettävissä voimavaroissa esiintyy vaihtelua. Jotta vertailu olisi mielekästä, voimavarojen yhteismäärä pitäisi suhteuttaa lakisääteisten tilintarkastusten lukumäärään ottaen huomioon, onko lakisääteisen tilintarkastajan asiakkaina yleisen edun kannalta merkittäviä yhteisöjä (ks. myös 3.4 kohta tarkastusten tiheydestä). Tietojen julkaiseminen ulkoiseen laadunvarmistukseen varatuista voimavaroista lisää myös yleistä luottamusta.12 LOPPUSÄÄNNÖSTämä suositus on osoitettu jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 15 päivänä marraskuuta 2000.Komission puolestaFrederik BolkesteinKomission jäsen(1) EYVL L 126, 12.5.1984, s. 20.(2) EYVL C 321, 28.10.1996, s. 1.(3) EYVL C 143, 8.5.1998, s. 12.(4) KOM(2000) 359 lopullinen, 13.6.2000.


				|

		52013DC0352

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Bulgarian vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Bulgarian vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2013/0352 final - 2013/ () */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Bulgarian vuoden 2013 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Bulgarian vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmaa
koskeva neuvoston lausunto

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011
annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011[2] ja erityisesti sen 6 artiklan 1
kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[3],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[4],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla
käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian
lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään
avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan
mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.
(2)       Neuvosto antoi
13 päivänä heinäkuuta 2010 komission ehdotusten pohjalta suosituksen
jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista
(2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen
jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista[5]. Yhdessä nämä muodostavat ns.
yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt
suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.
(3)       Valtion- ja hallitusten
päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja
työllisyyssopimuksen, joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n
ja euroalueen tason toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja
politiikkoja käyttäen. He päättivät toimista, jotka on toteutettava
jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat erityisesti täysimääräisen
sitoutumisensa Eurooppa 2020 ‑strategian tavoitteiden saavuttamiseen ja
maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)       Neuvosto antoi 6 päivänä
heinäkuuta 2012 suosituksen Bulgarian vuoden 2012 kansallisesta
uudistusohjelmasta ja lausunnon Bulgarian vuosien 2011–2015 tarkistetusta
lähentymisohjelmasta.
(5)       Komissio hyväksyi
28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen[6]. Tästä alkoi vuoden 2013
talouspolitiikan EU-ohjausjakso. Komissio hyväksyi niin ikään 28 päivänä
marraskuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia
koskevan kertomuksen[7],
jossa se katsoi, että Bulgaria kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(6)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
14 päivänä maaliskuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen
talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että
on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista,
palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä,
puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)       Komissio julkaisi
10 päivänä huhtikuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan
nojalla laaditun Bulgariaa koskevan perusteellisen tarkastelun[8] tulokset. Komissio päättelee
analyysinsa perusteella, että Bulgarian makrotaloudessa on epätasapainotiloja,
jotka edellyttävät seurantaa ja politiikkatoimia. Erityisesti velkavivun
purkamisen vaikutukseen yrityssektorilla ja ulkoisten rahoitusasemien,
kilpailukyvyn ja työmarkkinoiden jatkuvaan sopeutukseen on kiinnitettävä
edelleen huomiota.
(8)       Bulgaria toimitti vuosia
2012–2016 koskevan vuoden 2013 lähentymisohjelmansa ja vuoden 2012 kansallisen
uudistusohjelmansa 19 päivänä huhtikuuta 2013. Ohjelmat on arvioitu samaan
aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
(9)       Neuvosto on neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vuoden 2013 lähentymisohjelman arvioinnin
perusteella sitä mieltä, että Bulgarian julkinen talous on yleisesti ottaen
terveellä pohjalla. Julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite
saavutettiin vuonna 2012. Lähentymisohjelmassa esitettyjen julkisen talouden
kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava vuosien
2013 ja 2014 osalta, sillä vuotuisen kasvun odotetaan yltävän
1,0 prosenttiin vuonna 2013 ja 1,8 prosenttiin vuonna 2014. Komission
yksiköiden kevään 2013 talousennusteen mukaan BKT kasvaa 0,9 prosenttia
vuonna 2013 ja 1,7 prosenttia vuonna 2014. Ohjelmassa esitetyn julkisen
talouden strategian tavoitteena on nyt huolehtia julkisen talouden
rakenteellisen rahoitusaseman pysymisestä keskipitkän aikavälin tavoitteessa
ohjelmakauden loppuun asti. Ohjelmassa vahvistetaan jo aiemmin keskipitkän
aikavälin tavoitteeksi asetettu –0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, joka on
vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia kunnianhimoisempi. Kun otetaan huomioon
(uudelleenlaskettu) julkisen talouden rakenteellinen rahoitusasema, jonka
arvioidaan heikkenevän hieman siten, että alijäämä, joka vuonna 2012 oli
0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen, kasvaa 0,7–0,8 prosenttiin
suhteessa BKT:hen vuosina 2013–2016. Bulgaria jää hieman keskipitkän aikavälin
tavoitteestaan lähentymisohjelmakaudella. Päätösperäiset tulopuolen
toimenpiteet huomioon ottaen julkisten menojen kasvutahdin ennustetaan vuosina
2013–2015 vastaavan menojen kasvulle vakaus- ja kasvupaketissa asetettua
vertailuarvoa, mutta ylittävän sen vuonna 2016. Velkasuhde on alle
60 prosenttia suhteessa BKT:hen. Lähentymisohjelman mukaan sen odotetaan
nousevan vuonna 2014 huippuunsa eli 20,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja
sen jälkeen laskevan ohjelmakauden kuluessa. Vastaavasti komission yksiköiden
kevään 2013 talousennusteen mukaan julkisen velan määrä on 20,3 prosenttia
suhteessa BKT:hen vuonna 2014.
(10)     Bulgaria on viime vuosina lujittanut
huomattavasti finanssipoliittista kehystään, mikä on osaltaan tukenut julkisen
talouden kurinalaisuutta ja lisännyt finanssipolitiikan uskottavuutta. Vuonna
2014 voimaan tulevassa julkista taloutta koskevassa uudessa laissa säilytetään
nykyiset numeeriset finanssipoliittiset säännöt, lujitetaan edelleen
vaatimuksia paikallistasolla ja uudistetaan kolmevuotista julkisen talouden
keskipitkän aikavälin kehystä. Viranomaisten on säilytettävä uudistusvauhti ja
valmisteltava uuden lain täytäntöönpanoa erityisesti perustamalla suunniteltu
riippumaton finanssipoliittinen elin, jonka tehtävät määritellään selkeästi,
joka toimii itsenäisesti ja jolle osoitetaan riittävät resurssit.
Verosäännösten noudattamisessa on runsaasti parantamisen varaa. Siinä edistyminen
antaisi Bulgarialle mahdollisuuden lisätä kasvua edistäviä menoja. Vaikka
Bulgaria on toteuttanut joitakin toimenpiteitä vähentääkseen sääntelyn
noudattamisesta johtuvia kustannuksia ja tehostaakseen veronkantoa, sen
verojärjestelmän ongelmana ovat edelleen veronkierron yleisyys ja verohallinnon
tehottomuus. Veronkannon hallinnolliset kustannukset ovat suuret, samoin
yrityksille verojen maksusta aiheutuvat kustannukset. Vaikka verosääntöjen
noudattamista on pyritty parantamaan erilaisin toimenpitein, harmaan talouden
osuus arvioidaan edelleen suureksi ja sen vähentämiseksi tarvitaan kestäviä
toimia pitkällä aikavälillä.
(11)     Varhaisen työmarkkinoilta
poistumisen vähentäminen on keskeinen haaste, joka on ratkaistava, jotta
voidaan parantaa eläkejärjestelmän riittävyyttä sekä lisätä työvoiman
tarjontaa. Ikääntyneiden työntekijöiden ja erityisesti ikääntyneiden naisten
työllisyysaste on EU:n keskiarvoa pienempi ja johtaa useiden edunsaajien
kohdalla riittämättömiin eläkeoikeuksiin. Vaikka alalla toteutetaan jo
merkittäviä uudistuksia, eräisiin ammatteihin edelleen sovellettavat erityiset
eläkejärjestelyt alentavat osaltaan todellista eläkkeellesiirtymisikää.
Bulgarian olisi jatkettava edistymistä eläkeiän nostamisessa ja valmisteltava
saman lakisääteisen eläkeiän käyttöönottoa miehille ja naisille, jotka ovat
maksaneet eläkemaksuja koko työuransa ajan, sekä vahvistettava käyttöönoton
päivämäärä. Työkyvyttömyyseläkkeiden myöntämisperusteiden ja valvonnan
tarkistaminen (esim. työkyvyn ottaminen yhdeksi kriteeriksi) auttaisi
tehokkaasti vähentämään väärinkäytöksiä.
(12)     Bulgarian työllisyysaste on
keskimääräistä pienempi ja supistuu edelleen. Lisäksi työttömyys vaihtelee
suuresti eri alueiden ja väestöryhmien välillä. Kriisi on vaikuttanut erityisen
voimakkaasti matalan osaamistason työntekijöihin sekä lisännyt huomattavasti
nuorisotyöttömyyttä. Pitkäaikaistyöttömyys on kasvanut nopeammin kuin muualla
EU:ssa. Uudistamalla julkisia työvoimapalveluja voitaisiin lisätä niiden
keskeistä roolia Bulgarian työmarkkinoiden tarjonnan ja kysynnän
yhteensovittamisessa: ne voisivat tarjota tuloksekkaampaa neuvontaa ja
kohdennettuja työllistämistoimia ja auttaa ennakoimaan paremmin tulevia
ammattitaidon tarpeita. Käynnissä olevan nuorisotyöllisyysaloitteen varhaisen
arvioinnin avulla voitaisiin osaltaan varmistaa, että resurssit kohdennetaan
niihin toimiin, joiden avulla saadaan aikaan eniten työpaikkoja. Haasteena on
edelleen varmistaa, että sosiaaliturvamaksujen vähimmäismäärillä saavutetaan
haluttu tavoite eli vähennetään harmaata taloutta mutta ei kuitenkaan samalla
hinnoitella matalan osaamistason työntekijöitä pois työmarkkinoilta.
Bulgarialaiset ovat kaikista EU:n kansalaisista suurimmassa köyhyys- tai
syrjäytymisvaarassa. Köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen kansallisen torjuntastrategian
täytäntöönpano olisi asetettava etusijalle. Sosiaalisten tulonsiirtojen
saatavuutta ja tuloksellisuutta sekä sosiaalipalvelujen tehokkuutta ja
saatavuutta olisi parannettava erityisesti lasten ja vanhusten osalta. Romanien
integrointia edistävän kansallisen strategian tueksi olisi laadittava
toimintasuunnitelma, jossa luetellaan yksityiskohtaisia toimenpiteitä. Lisäksi
olisi huolehdittava riittävästä rahoituksesta ja luotava seurantamekanismi
toimenpiteiden vaikutuksen mittaamiseksi.
(13)     Bulgarian haasteena on
parantaa koulutusjärjestelmän laatua ja tehokkuutta. Hyväksymällä kouluopetusta
koskevan lain ennen vuoden 2013 loppua se voi luoda puitteet edistymiselle
välttämättömissä uudistuksissa, kuten opetusohjelmien nykyaikaistamisessa ja parannusten
tekemisessä opettajien koulutukseen ja kannustimiin. Korkeakoulutusta koskevat
uudistukset ovat edenneet erittäin hitaasti. Korkeakoulutuksen tulosten ja
työmarkkinoiden kysynnän merkittävä epäsuhta pahentaa rakenteellista
työttömyyttä ja hidastaa arvoltaan merkittävien, innovatiivisten sektoreiden
kehitystä. Korkeakoulutuksen heikot tulokset liittyvät puuttuviin kannustimiin
institutionaalisella tasolla sekä yksittäisten tutkijoiden ja opettajien
tasoon. Terveydenhuoltojärjestelmän laadun ja kattavuuden parantaminen on jo
pitkään ollut haaste Bulgariassa. Lisäämällä terveydenhuollon rahoituksen
avoimuutta voitaisiin tukea sektorin kasvua ja kilpailukykyä.
Avohoitopalvelujen osuus kaikista terveydenhuoltomenoista on pieni, mikä
rajoittaa ihmisten pääsyä kustannustehokkaisiin terveydenhuoltopalveluihin.
Koska yksittäiseltä ihmiseltä perittävät terveydenhuollon maksut ovat suuret,
eräät väestöryhmät eivät käytännössä kykene käyttämään
terveydenhuoltopalveluja. Bulgarialla on edessään merkittäviä sairaalasektorin
järkeistämistä ja hallinnointia koskevia haasteita.
(14)     Kotimaisten yritysten
kilpailukykyä ja ulkomaisia investointeja voitaisiin tukea merkittävästi
parantamalla Bulgarian liiketoimintaympäristöä, esimerkiksi tehostamalla
julkisia palveluja. Sähköisen viranomaisasioinnin nopeampi ja järjestelmällinen
käyttöönotto tarjoaisi merkittäviä kehitysmahdollisuuksia ja voisi muun muassa
vähentää säännösten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia ja keventää
yritysten hallinnollista rasitusta. Lisäksi yhtiölainsäädännön, mukaan lukien
maksuviivästyksiä ja maksukyvyttömyysmenettelyjä koskevien säännösten,
täydellinen täytäntöönpano ja soveltamisen valvonta parantaisivat merkittävästi
toimintaedellytyksiä erityisesti pk-yritysten osalta. Riittämätön rahoituksen
saanti jarruttaa edelleen pk-yritysten kehitystä. Toimiva ja riippumaton
oikeusjärjestelmä on ehdoton edellytys talouden kestävälle kehitykselle.
Bulgaria on edistynyt viime vuosina oikeusjärjestelmän uudistamisessa ja
erityisesti oikeudellisten ja institutionaalisten puitteiden
nykyaikaistamisessa. Edelleen on kuitenkin varaa merkittävästi tehostaa näiden
puitteiden täysimääräistä hyödyntämistä, varmistaa tulosten kestävyys ja lisätä
osallistumista uudistuksiin kaikilla tasoilla. Myös tehokkaampi korruption
torjunta tukisi liiketoimintaympäristön parantamista.
(15)     EU-varojen tuloksellinen
täytäntöönpano on keskeistä tarvittavien julkisten investointien
toteuttamiseksi. Julkisia hankintoja koskevan lainsäädännön uudistaminen vuonna
2011 oli merkittävä askel kohti sääntöjenvastaisuuksien tehokkaampaa seurantaa
ja ehkäisemistä ja seuraamusten määräämistä. Vaikka uudet säännöt, joita
sovelletaan muun muassa EU:n osarahoittamiin hankkeisiin, ovat tulleet voimaan,
ennakkovalvontaa voitaisiin tehostaa edelleen laajentamalla julkisten
hankintojen keskusviraston valtuuksia.
(16)     Sääntelyviranomaisten
valtuudet ja riippumattomuus keskeisillä talouden sektoreilla muodostavat
tärkeät toimintaedellytykset kilpailukyvylle. Bulgarian
liikenneinfrastruktuuria on viime vuosina parannettu joiltakin osin, mutta
palvelujen tarjontaa ja infrastruktuurin ylläpitoa voitaisiin edelleen tehostaa
huomattavasti. Bulgaria ei ole vieläkään pannut energian sisämarkkinoihin
perustuvia velvoitteitaan kokonaan täytäntöön. Huomattavia ongelmia on edelleen
sekä tukku- että vähittäismarkkinoilla. Erityisesti voidaan mainita jatkuvat
markkinaesteet, takuutuottojärjestelyt ja säännellyt hinnat sekä sähkön ja
maakaasun tukkumarkkinoiden puute. Koska Bulgaria on erittäin riippuvainen yhdestä
ainoasta energiareitistä, se on energiavarmuuden suhteen hyvin haavoittuva.
Sähkö- ja kaasuyhteyksien liitäntähankkeiden täytäntöönpanoa olisi
nopeutettava, jotta voidaan monipuolistaa energialähteitä ja parantaa energian
toimitusvarmuutta. Heikko energiatehokkuus rasittaa edelleen merkittävästi
yritysten ja yksityisten kuluttajien taloutta. Erityisesti julkisten ja
yksityisten rakennusten energiatehokkuutta voitaisiin parantaa merkittävästi.
(17)     Komissio on
EU-ohjausjakson osana analysoinut kattavasti Bulgarian talouspolitiikkaa. Se on
arvioinut lähentymisohjelman ja kansallisen uudistusohjelman ja esittänyt
perusteellisen tarkastelun. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen
Bulgarian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden
kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska
unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason
panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. EU-ohjausjakson yhteydessä annetut
komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–7.
(18)     Neuvosto on tutkinut Bulgarian
lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[9] ilmenee erityisesti jäljempänä
esitettävästä suosituksesta 1.
(19)     Neuvosto on tutkinut
kansallisen uudistusohjelman ja lähentymisohjelman komission perusteellisen
tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6
artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä
esitettävistä suosituksista 3, 4 ja 5,
SUOSITTAA, että Bulgaria toteuttaisi
vuosina 2013 ja 2014 toimia, joilla se
1.           säilyttää julkisen talouden
rahoitusaseman vakauden varmistamalla julkisen talouden keskipitkän aikavälin
tavoitteen noudattamisen sekä jatkaa kasvua edistävää finanssipolitiikkaa lähentymisohjelman
mukaisesti; toteuttaa kattavan verostrategian verolainsäädännön kaikkien
osa-alueiden sekä veronkantomenettelyjen lujittamiseksi lisätäkseen tuloja
erityisesti parantamalla veronkantoa, kitkemällä harmaata taloutta ja
vähentämällä verosääntöjen noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia; perustaa
riippumattoman elimen seuraamaan finanssipolitiikkaa sekä tarjoamaan analyyseja
ja neuvontaa;
2.           poistaa vähitellen
varhaiseläkemahdollisuudet, ottaa käyttöön saman lakisääteisen eläkeiän
miehille ja naisille sekä toteuttaa aktiivisia työmarkkinatoimenpiteitä, joiden
avulla vanhemmat työntekijät voivat jatkaa työntekoa pidempään; kiristää
työkyvyttömyyseläkkeen myöntämisperusteita ja valvontaa väärinkäytön
tuloksekkaaksi ehkäisemiseksi;
3.           nopeuttaa kansallisen
nuorisotyöllisyysaloitteen täytäntöönpanoa esimerkiksi ottamalla käyttöön
nuorisotakuun; uudistaa työvoimapalvelujen toimintaa, jotta ne voivat tarjota
tuloksekasta neuvontaa työnhakijoille, sekä kehittää valmiuksia ennakoida
työmarkkinoilla tarvittavia taitoja ja mukauttaa työntekijöiden ammattitaitoa
vastaamaan näitä tarpeita; tehostaa aktiivista työmarkkinapolitiikkaa ja
erityisesti kansallisia työllistämisohjelmia; tarkistaa sosiaaliturvamaksujen
vähimmäismääriä sen varmistamiseksi, että ne eivät johda matalan osaamistason
työntekijöiden syrjäytymiseen työmarkkinoilta; varmistaa, että köyhyyden
vähentämistä koskeva kansallinen strategia ja romanien integrointia edistävä
kansallinen strategia toteutetaan käytännössä; parantaa sosiaalisten tulonsiirtojen
ja sosiaalipalvelujen saatavuutta ja tuloksellisuutta erityisesti lasten ja
vanhusten osalta;
4.           hyväksyy kouluopetusta
koskevan lain ja jatkaa korkeakoulutuksen uudistamista erityisesti sovittamalla
paremmin yhteen koulutuksen tulokset ja työmarkkinoiden tarpeet sekä
vahvistamalla koulutuksen, tutkimuksen ja liike-elämän yhteistyötä; parantaa
muita heikommassa asemassa olevien lasten ja erityisesti romanilasten pääsyä
osallistavaan koulutukseen; varmistaa terveydenhuoltopalvelujen saatavuuden ja
parantaa niiden hinnoittelua liittämällä sairaaloiden rahoituksen niiden
tuloksiin ja kehittämällä avohoitoa;
5.           toteuttaa uusia toimenpiteitä
liiketoimintaympäristön parantamiseksi karsimalla byrokratiaa, toteuttamalla
sähköisen viranomaisasioinnin strategian ja panemalla täytäntöön
maksuviivästyksiä koskevan lainsäädännön; parantaa oikeuslaitoksen laatua ja
riippumattomuutta ja torjuu tehokkaammin korruptiota; parantaa pk-yritysten ja
toimintaansa aloittelevien yritysten rahoituksen saantia;
6.           tehostaa EU-rahoituksen
hyödyntämistä; varmistaa julkisia hankintoja koskevan lainsäädännön
moitteettoman täytäntöönpanon laajentamalla julkisten hankintojen
keskusviraston harjoittamaa ennakkovalvontaa sääntöjenvastaisuuksien
ehkäisemiseksi;
7.           lujittaa kansallisten sääntelyviranomaisten
riippumattomuutta ja hallinnollisia valmiuksia erityisesti energia- ja
liikennesektoreilla sekä jäte- ja vesihuollon alalla; poistaa markkinaesteet,
kiintiöt, alueelliset rajoitukset ja säännellyt hinnat sekä täydentää
markkinoita perustamalla avoimet sähkön ja maakaasun tukkumarkkinat; nopeuttaa
sähkö- ja kaasuyhteyksien liitäntähankkeita ja parantaa jakeluhäiriöiden
sietokykyä; tehostaa toimenpiteitä energiatehokkuuden parantamiseksi.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2013) 352 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 ja P7_TA(2013)0053.
[5]               Neuvoston päätös 2013/208/EU, annettu 22 päivänä
huhtikuuta 2013.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 114 final.
[9]               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan
mukaisesti.


Komission suositus jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi - Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti laadittu