title: Komission suositus (EU) 2021/801, annettu 18 päivänä toukokuuta 2021, tappioiden verokohtelusta covid-19-kriisin aikana

text:
               20.5.2021

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 179/10

      KOMISSION SUOSITUS (EU) 2021/801,
      annettu 18 päivänä toukokuuta 2021,
      tappioiden verokohtelusta covid-19-kriisin aikana
      EUROOPAN KOMISSIO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Covid-19-pandemia on johtanut kansallisella ja unionin tasolla ennennäkemättömiin toimiin, joiden tavoitteena on tukea EU:n taloutta ja helpottaa sen elpymistä. Valtaosalla lyhytaikaisista kriisinhallintatoimenpiteistä pyritään varmistamaan yritysten riittävä kassavirta.

                  (2)

                  Erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset, jäljempänä ’pk-yritykset’ (1), ovat kärsineet pahoin kansanterveystoimenpiteistä, koska niiden on usein vaikeampi kattaa tai rahoittaa tappioita kuin suurten yritysten. Lisäksi pk-yritykset harjoittavat toimintaa todennäköisemmin hotellien, ravintoloiden, kahviloiden ja baarien kaltaisilla liiketoiminta-aloilla, joilla toiminta oli keskeytettävä kansanterveystoimenpiteiden vuoksi.

                  (3)

                  Monet lainkäyttöalueet toteuttivat nopeasti yritysten välittömän verorasituksen keventämiseen tähtääviä asianmukaisia tukitoimenpiteitä, joista valtaosaan sovelletaan unionin valtiontukisääntöjä ja etenkin uusia tilapäisiä valtiontukipuitteita (2). Vaikka yleisin yritysten kassavirran parantamiseksi toteutettu verotoimenpide on ollut veromaksujen lykkääminen, myös tappioiden kuittausta koskevat säännöt ovat olleet tärkeä veropoliittinen väline.

                  (4)

                  Jäsenvaltiot sallivat yleensä kolme pääasiallista tapaa käsitellä tappioita verotuksessa. Tappiot voidaan yleensä a) käyttää sillä tilikaudella, jona ne syntyvät, jolloin veroa ei tarvitse maksaa kyseisellä tilikaudella. Lisäksi ylimääräiset tappiot voidaan joko b) siirtää myöhemmille tilikausille ja vähentää ne tulevista voitoista verorasituksen keventämiseksi tai joissakin jäsenvaltioissa c) siirtää aiemmille tilikausille ja vähentää ne yhden tai useamman edeltävän verovuoden kokonaisvoitoista aiemmin maksetun veron palauttamiseksi.

                  (5)

                  Toimintapoliittisena toimenpiteenä tappioiden siirtäminen myöhemmille tilikausille ei ole yhtä hyödyllinen vaikeuksissa olevien yritysten välittömässä auttamisessa, koska veronmaksajat saavat maksuvalmiushyödyn vasta sitten, kun ne ovat jälleen kannattavia ja joutuvat maksamaan veroja. Edellisten vuosien tappioita voidaan käyttää kuluvalla tilikaudella, mutta tämä ei paranna maksuvalmiutta, ellei verovelvollinen tee voittoa. Tappioiden siirtämisestä aiemmille tilikausille on kriisistä kärsiville yrityksille paljon enemmän hyötyä, koska sen ansiosta ne saavat palautuksen aiempina verovuosina maksamistaan veroista ja niiden maksuvalmius paranee. Tämä on hyödyllistä erityisesti pk-yrityksille.

                  (6)

                  Tappion siirtämisestä aiemmille tilikausille on se etu, että se hyödyttää vain sellaisia yrityksiä, jotka olivat kannattavia pandemiaa edeltävinä vuosina eli periaatteessa sillä tuettaisiin vain terveitä yrityksiä. Käytännössä vain yritykset, jotka tekivät voittoa ja maksoivat veroja vuotta 2020 edeltävinä vuosina, voivat saada vuosina 2020 ja 2021 tekemänsä tappiot kuitattua edellisinä vuosina maksamillaan veroilla. Näin varmistetaan, että toimenpide kohdistuu yrityksiin, jotka kärsivät pandemiasta suoraan, ja että julkisia varoja ei käytetä sellaisten yksityisyritysten auttamiseen, jotka ovat vaikeuksissa kriisiin liittymättömistä syistä.

                  (7)

                  Kohdennetun toimenpiteen varmistamiseksi jäsenvaltioiden, jotka päättävät sallia tappioiden siirtämisen useammille aiemmille verovuosille, olisi rajoitettava toimenpide koskemaan vain sellaisia yrityksiä, jotka eivät olleet tappiollisia aiempina vuosina. Jos siis tällainen tappiontasaus sallitaan edeltävien kahden tai kolmen verovuoden ajalta, se pitäisi sallia vain sellaisille yrityksille, jotka eivät olleet tappiollisia vuonna 2019, 2018 tai 2017.

                  (8)

                  Tällaisten toimenpiteiden kustannukset olisivat lähinnä ajoituskysymys: yritykset saisivat rahat nyt, kun ne tarvitsevat niitä kipeimmin, eikä niiden tarvitse odottaa, että ne voisivat kuitata tappionsa vasta tulevien vuosien verotuksessa. Jäsenvaltiot menettävät nyt verotuloja, mutta ne saavat tulevaisuudessa verotuloja yrityksiltä, jotka ovat pystyneet jatkamaan toimintaansa ja tekevät taas voittoa. Lisäksi tappioiden siirtäminen aiemmille tilikausille vähentäisi tappioiden siirtämistä myöhemmille tilikausille tulevaisuudessa, mikä lieventäisi entisestään verotuloihin kohdistuvaa vaikutusta.

                  (9)

                  Jotkin jäsenvaltiot ovat jo ottaneet käyttöön tai ovat ilmoittaneet ottavansa käyttöön toimenpiteitä, jotka mahdollistavat tappioiden siirtämisen aiemmille tilikausille verovuonna 2020, jolloin verovelvolliset saavat vuoden 2020 verotuksessa ilmoitetut tappionsa kuitattua edellisinä verovuosina tekemillään voitoilla.

                  (10)

                  Jäsenvaltioilla on kuitenkin yleensä toisistaan poikkeavat tappioiden käsittelyä koskevat säännöt, mikä johtaa usein epätasapuolisiin toimintaedellytyksiin.

                  (11)

                  Tämä jäsenvaltioille annettava parhaisiin käytäntöihin perustuva suositus tappioiden kotimaisesta kohtelusta voi auttaa luomaan tasapuoliset toimintaedellytykset yrityksille kaikkialla unionissa.

                  (12)

                  Tätä suositusta olisi sovellettava verovuosina 2020 ja 2021 yritysten auttamiseksi covid-19-kriisin aikana.

                  (13)

                  Jäsenvaltioiden olisi sallittava yritysten siirtää tappionsa takautuvasti ainakin edeltävään verovuoteen eli vuoteen 2019 asti. Jotta kuitenkin verovelvolliset voisivat kuitata tappioidensa kokonaismäärän aiemmin maksetuilla veroilla, jäsenvaltiot voivat sallia, että tappioita siirretään enintään kolmeen edeltävään tilikauteen eli vuoteen 2017 asti. Etenkin pienemmät yritykset, joiden voitot ovat alhaisemmat, voivat hyötyä tällaisesta kolmeen vuoteen pidennetystä tappiontasauksesta.

                  (14)

                  Toimenpidettä olisi rajoitettava, jotta vältetään liialliset vaikutukset kansallisiin talousarvioihin. Rajoittamalla toimenpide kolmeen miljoonaan euroon tappiollista verovuotta kohden mahdollistetaan arvokas tuki erityisesti pienemmille yrityksille ja samalla varmistetaan, että kaikki verovelvolliset hyötyvät tuesta jossakin määrin.

                  (15)

                  Komissio muistuttaa, että jos jäsenvaltiot ottavat käyttöön toimenpiteitä, jotka täyttävät sellaista valtiontukea koskevat edellytykset, jota ei ole vapautettu ilmoitusvelvollisuudesta, niiden on ilmoitettava tällaisista toimenpiteistä komissiolle valtiontukiin yleisesti sovellettavia menettelyjä noudattaen,

            ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
      1.   KOHDE JA SOVELTAMISALA

      Jotta yrityksille annettaisiin apua covid-19-pandemian aiheuttamassa taloudellisessa tilanteessa, tässä suosituksessa esitetään koordinoitu lähestymistapa yrityksille verovuosina 2020 ja 2021 aiheutuneiden tappioiden käsittelyyn.
      2.   TAPPIOIDEN VEROKOHTELU

      Koska vuosien 2020 ja 2021 taloudelliset olosuhteet ovat poikkeukselliset covid-19-pandemian vuoksi, jäsenvaltioiden olisi sallittava yritysten siirtää tappioitaan ainakin edeltävään verovuoteen eli vuoteen 2019 asti.
      Jäsenvaltiot voivat pidentää tämän mahdollisuuden koskemaan kolmea edeltävää verovuotta, jolloin yritykset voivat kuitata verovuosina 2020 ja 2021 tekemät tappionsa verovuosina 2019, 2018 ja 2017 jo verotetuilla voitoilla.
      Jäsenvaltioiden olisi sallittava yritysten siirtää aiemmille tilikausille tappioita, joita ne arvioivat syntyvän verovuonna 2021, välittömästi eli tarvitsematta odottaa vuoden loppuun asti.
      3.   RAJOITUKSET

      Kansallisiin talousarvioihin kohdistuvien vaikutusten rajoittamiseksi jäsenvaltioiden olisi rajoitettava aiemmille tilikausille siirrettävien tappioiden määrää. Tappiontasauksen enimmäismäärän olisi oltava 3 miljoonaa euroa tappiollista verovuotta kohden.
      Jos jäsenvaltiot sallivat tappioiden tasaamisen aina vuoteen 2017 asti, asianomaiset yritykset eivät ole saaneet olla tappiollisia yhtenäkään verovuonna 2019, 2018 ja 2017.
      4.   JATKOTOIMET

      Jäsenvaltioita pyydetään ilmoittamaan komissiolle tämän suosituksen johdosta toteuttamansa toimenpiteet sekä niihin mahdollisesti tehtävät muutokset.
      Jäsenvaltioita pyydetään keskustelemaan komission kanssa tappioiden siirtämistä aiemmille tilikausille koskevista suunnitelmistaan.
      5.   OSOITUKSET

      Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

         Tehty Brysselissä 18 päivänä toukokuuta 2021.

               Komission puolesta

            Paolo GENTILONI

               Komission jäsen

         (1)  Pk-yritysten määritelmä on mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 6 päivänä toukokuuta 2003 annetussa komission suosituksessa 2003/361/EY (EUVL L 124, 20.5.2003, s. 36).

         (2)  Komission tiedonanto – Tilapäiset puitteet valtiontukitoimenpiteille talouden tukemiseksi tämänhetkisessä covid-19-epidemiassa (EUVL C 91 I, 20.3.2020, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna komission tiedonannoilla C(2020) 2215 (EUVL C 112 I, 4.4.2020, s. 1), C(2020) 3156 (EUVL C 164, 13.5.2020, s. 3), C(2020) 4509 (EUVL C 218, 2.7.2020, s. 3), C(2020) 7127 (EUVL C 340, 13.10.2020, s. 1) ja C(2021) 564 (EUVL C 34, 1.2.2021, s. 6).


title: Neuvoston suositus (EU) 2021/816, annettu 20 päivänä toukokuuta 2021, EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevasta väliaikaisesta rajoituksesta ja sen mahdollisesta poistamisesta annetun suosituksen (EU) 2020/912 muuttamisesta

text:
               21.5.2021

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 182/1

      NEUVOSTON SUOSITUS (EU) 2021/816,
      annettu 20 päivänä toukokuuta 2021,
      EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevasta väliaikaisesta rajoituksesta ja sen mahdollisesta poistamisesta annetun suosituksen (EU) 2020/912 muuttamisesta
      EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 77 artiklan 2 kohdan b ja e alakohdan ja 292 artiklan ensimmäisen ja toisen virkkeen,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Neuvosto antoi 30 päivänä kesäkuuta 2020 suosituksen (EU) 2020/912 EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevasta väliaikaisesta rajoituksesta ja sen mahdollisesta poistamisesta (1).

                  (2)

                  Neuvosto muutti EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevasta väliaikaisesta rajoituksesta ja sen mahdollisesta poistamisesta annettua suositusta (EU) 2020/912 (2)2 päivänä helmikuuta 2021 päivittääkseen kriteerejä, joiden perusteella arvioidaan, onko muu kuin välttämätön matkustaminen kolmansista maista turvallista ja voidaanko se hyväksyä.

                  (3)

                  Samalla muutoksella otettiin käyttöön mekanismeja, joiden tarkoituksena on hillitä SARS-CoV-2-viruksen huolta aiheuttavien muunnosten leviämistä EU+ -alueella (3).

                  (4)

                  Sittemmin EU+ -alueella sekä monilla muilla alueilla ja kolmansissa maissa on aloitettu laajamittaiset rokotuskampanjat SARS-CoV-2-virusta vastaan.

                  (5)

                  Euroopan komissio esitti 17 päivänä maaliskuuta 2021 kaksi asetusehdotusta (4), joilla on tarkoitus ottaa käyttöön digitaalinen vihreä todistus, jotta voitaisiin helpottaa kansalaisten turvallista vapaata liikkuvuutta EU:ssa covid-19-pandemian aikana. Digitaalisen vihreän todistuksen on tarkoitus toimia EU:n sisällä todisteena siitä, että henkilö on saanut covid-19-rokotteen tai negatiivisen covid-19-testituloksen tai että hän on parantunut covid-19-taudista. Jäsenvaltioiden vastuulla on edelleen tehdä päätös siitä, mistä kansanterveyttä koskevista rajoituksista matkailijat voidaan vapauttaa, mutta niiden olisi sovellettava tällaisia vapautuksia syrjimättömällä tavalla matkustajiin, joilla on digitaalinen vihreä todistus.

                  (6)

                  Rokotusten vaikutuksista saadaan jatkuvasti uusia tieteellisiä lausuntoja ja käytännön kokemusta, ja ne osoittavat johdonmukaisesti, että rokottaminen auttaa katkaisemaan tartuntaketjun.

                  (7)

                  Tämä näyttö viittaa siihen, että matkustusrajoituksista voitaisiin tietyissä tapauksissa luopua turvallisesti sellaisten henkilöiden osalta, jotka voivat osoittaa saaneensa viimeisen suositellun annoksen EU:ssa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 726/2004 (5) nojalla hyväksytystä covid-19-rokotteesta, ja että tällaisista rajoituksista luopuminen voisi olla oikeutettua myös silloin kun henkilö on saanut covid-19-rokotteen, jonka WHO on hyväksynyt hätätilannekäyttöön.

                  (8)

                  Lasten, jotka ikänsä vuoksi eivät kuulu covid-19-rokotuksen kohderyhmään, olisi voitava matkustaa rokotettujen vanhempiensa kanssa sillä edellytyksellä, että he ovat saaneet negatiivisen tuloksen PCR-kokeessa, joka on otettu aikaisintaan 72 tuntia ennen EU+ -alueen rajan ylittämistä. Jäsenvaltiot voisivat näissä tapauksissa vaatia lisätestausta saapumisen jälkeen.

                  (9)

                  Toistaiseksi ei ole kuitenkaan juuri saatavilla tutkimuksia siitä, pystyvätkö huolta aiheuttavat virusmuunnokset välttämään covid-19-rokotteen antaman immuunivasteen. Sen vuoksi olisi ennalta varautuvan lähestymistavan mukaisesti otettava käyttöön hätäjarrumekanismi, jotta jäsenvaltiot voivat hyväksyä koordinoidusti kiireellisiä ja ajallisesti rajattuja toimenpiteitä reagoidakseen nopeasti jossakin kolmannessa maassa erityisen tarkastelun kohteeksi joutuneen virusmuunnoksen ilmaantumiseen, varsinkin jos Euroopan tautienehkäisy- ja -valvontakeskus (ECDC) on todennut sen edellyttävän seurantaa. Tämän hätäjarrun avulla olisi voitava toteuttaa tarvittavia toimenpiteitä, mukaan lukien maahantulorajoituksia, jotta voidaan estää virusmuunnoksen tulo ja leviäminen EU+ -alueella. Tällaisia toimenpiteitä olisi koordinoitava neuvostossa nopeasti yhteisen lähestymistavan mahdollistamiseksi.

                  (10)

                  Arvioitaessa jonkin kolmannen maan epidemiologista tilannetta olisi otettava huomioon edistyminen sen väestön rokottamisessa virusta vastaan.

                  (11)

                  Digitaalista vihreää todistusta koskevien asetusten hyväksyminen tarjoaa komission täytäntöönpanosäädöksen myötä perustan, jonka nojalla kolmansien maiden rokotustodistuksia voidaan kohdella kuten digitaalista vihreää todistusta tai jonka nojalla tällainen todistus voidaan myöntää niille, jotka ovat saaneet rokotuksen kolmansissa maissa. Jotta voidaan varmistaa jäsenvaltioiden koordinoitu lähestymistapa ja helpottaa kolmansista maista tulevien matkustajien matkustamista EU+ -alueella, olisi toteutettava toimenpiteitä näiden säännösten soveltamisen helpottamiseksi. Jäsenvaltiot voisivat harkita tätä varten sellaisen portaalin perustamista, jossa EU+ -alueen ulkopuolella asuvat henkilöt voisivat hakea kolmannen maan myöntämän rokotustodistuksensa tunnustamista luotettavaksi todisteeksi rokottamisesta ja/tai digitaalisen vihreän todistuksen myöntämistä.

                  (12)

                  Jos jäsenvaltiot hyväksyvät todisteen rokottamisesta ja luopuvat sen perusteella covid-19-viruksen leviämisen rajoittamiseksi unionin lainsäädännön mukaisesti käyttöön otetuista rajoituksista, kuten karanteenia / omaehtoista eristäytymistä tai testausta SARS-CoV-2-tartunnan varalta koskevista vaatimuksista, niiden olisi periaatteessa luovuttava näistä vaatimuksista sellaisten kolmansissa maissa asuvien matkustajien osalta, jotka ovat viimeistään 14 päivää ennen EU+ -alueelle saapumista saaneet viimeisen suositellun annoksen EU:ssa asetuksen (EY) N:o 726/2004 nojalla hyväksytystä covid-19-rokotteesta. Jäsenvaltiot voisivat myös päättää luopua rajoituksista sellaisten matkustajien osalta, jotka on rokotettu muulla WHO:n hätätilannekäyttöön hyväksymällä covid-19-rokotteella. Kumpaakaan ei kuitenkaan pitäisi soveltaa, jos jäsenvaltio on käyttänyt hätäjarrua. Siihen asti, kun digitaalista vihreää todistusta koskevat asetukset on hyväksytty ja niitä aletaan soveltaa ja kunnes komissio on antanut täytäntöönpanosäädöksen, jonka nojalla kolmansien maiden rokotustodistuksia voidaan kohdella samoin kuin digitaalisia vihreitä todistuksia, jäsenvaltioiden olisi voitava hyväksyä kolmannen maan antamat todistukset, jotka sisältävät vähintään kansalliseen lainsäädäntöön perustuvat vähimmäistiedot, ottaen huomioon mahdollisuus tarkistaa todistuksen aitous, voimassaolo ja eheys ja se, onko siinä kaikki asiaankuuluvat tiedot.

                  (13)

                  Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevien 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän suosituksen hyväksymiseen, suositus ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. Koska tällä suosituksella kehitetään Schengenin säännöstöä, Tanska päättää mainitun pöytäkirjan 4 artiklan mukaisesti kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun neuvosto on hyväksynyt tämän suosituksen, paneeko se suosituksen täytäntöön.

                  (14)

                  Tällä suosituksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Irlanti ei osallistu neuvoston päätöksen 2002/192/EY (6) mukaisesti; Irlanti ei sen vuoksi osallistu tämän suosituksen hyväksymiseen, suositus ei sido Irlantia eikä sitä sovelleta Irlantiin.

                  (15)

                  Islannin ja Norjan osalta tällä suosituksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin neuvoston sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välisessä sopimuksessa viimeksi mainittujen osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen ja jotka kuuluvat neuvoston päätöksen 1999/437/EY (7) 1 artiklan A kohdassa tarkoitettuun alaan.

                  (16)

                  Sveitsin osalta tällä suosituksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisessä sopimuksessa Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY (8) 1 artiklan A kohdassa, luettuna yhdessä neuvoston päätöksen 2008/146/EY (9) 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan.

                  (17)

                  Liechtensteinin osalta tällä suosituksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön, Sveitsin valaliiton ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välisessä pöytäkirjassa Liechtensteinin ruhtinaskunnan liittymisestä Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton väliseen sopimukseen Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY (10) 1 artiklan A kohdassa, tarkasteltuna yhdessä päätöksen 2011/350/EU (11) 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan.

                  (18)

                  Tämän suosituksen oikeudellinen asema, sellaisena kuin se palautetaan mieleen johdanto-osan 13–17 kappaleessa, ei vaikuta siihen, että kaikkien jäsenvaltioiden on Schengen-alueen moitteettoman toiminnan varmistamiseksi päätettävä EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevan rajoituksen poistamisesta koordinoidulla tavalla,

            ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
      Muutetaan suositus (EU) 2020/912 seuraavasti:

                  1)

                  Korvataan 2 kohdan ensimmäisen kohdan viides luetelmakohta seuraavasti:

                              ” –

                              maassa esiintyvän viruksen luonne, erityisesti se, onko havaittu seurantaa edellyttäviä tai huolta aiheuttavia viruksen muunnoksia. Euroopan tautienehkäisy- ja -valvontakeskus (ECDC) arvioi muunnokset seurantaa edellyttäviksi tai huolta aiheuttaviksi viruksen keskeisten ominaisuuksien perusteella, kuten tarttuminen, vakavuus ja kyky välttää immuunivaste.”

                  2)

                  Korvataan 2 kohdan toisessa kohdassa luku ”25” luvulla ”75”.
                  Korvataan 2 kohdan kolmas kohta seuraavasti:
                  ”Euroopan tautienehkäisy- ja -valvontakeskuksen (ECDC) olisi toimitettava ”testien määrää”, ”positiivisten testitulosten osuutta” sekä ”huolta aiheuttavaa ja seurantaa edellyttävää muunnosta” koskevat tiedot sille toimitettujen tietojen perusteella. Näitä tietoja voitaisiin täydentää EU:n edustustojen, WHO:n ja muiden tautienvalvontakeskusten toimittamilla tiedoilla, jos ne ovat saatavilla, ja myös tiedoilla, jotka toimitetaan 11 päivänä kesäkuuta 2020 annetun tiedonannon liitteenä olevan tarkistuslistan perusteella.”
                  Lisätään 2 kohtaan uusi neljäs kohta seuraavasti:
                  ”Edellä 2 kohdan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettujen tietojen lisäksi ECDC:n olisi julkaistava kartta, jossa esitetään tilanne kolmansissa maissa huolta aiheuttavien ja seurantaa edellyttävien muunnosten osalta, ja päivitettävä sitä säännöllisesti.”

                  3)

                  Muutetaan 6 kohta seuraavasti:

                              a)

                              Lisätään ensimmäisen kohdan jälkeen virke seuraavasti:
                              ”Lisäksi välttämätön matkustaminen olisi sallittava tietyille liitteessä II tarkoitetuille matkustajaryhmille, joilla on välttämätön tehtävä tai tarve.”

                              b)

                              Poistetaan entinen 3 kohta.

                  4)

                  Lisätään 6 kohdan jälkeen uusi 6 a kohta seuraavasti:

                              ”6 a.

                              Jos jäsenvaltiot hyväksyvät todisteen rokotuksesta perusteeksi luopua covid-19-viruksen leviämisen rajoittamista koskevista matkustusrajoituksista, jäsenvaltioiden olisi periaatteessa poistettava muuta kuin välttämätöntä matkustamista EU:hun koskevat väliaikaiset rajoitukset myös sellaisten kolmansista maista tulevien matkustajien osalta, jotka ovat saaneet viimeisen suositellun annoksen jostakin EU:ssa asetuksen (EY) N:o 726/2004 nojalla hyväksytystä covid-19-rokotteesta viimeistään 14 päivää ennen EU+ -alueelle saapumistaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 kohdan a ja b alakohdan soveltamista.
                              Jäsenvaltiot voisivat poistaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista EU:hun koskevat väliaikaiset rajoitukset myös sellaisten matkustajien osalta, jotka ovat saaneet viimeisen suositellun annoksen jostakin WHO:n hätätilannekäyttöön hyväksymästä covid-19-rokotteesta viimeistään 14 päivää ennen EU+ -alueelle saapumistaan.
                              Tätä varten matkustajilla, jotka haluavat matkustaa jäsenvaltioon muusta kuin välttämättömästä syystä, olisi oltava pätevä todiste covid-19-rokotuksesta. Jäsenvaltiot voisivat hyväksyä kolmansien maiden myöntämät rokotustodistukset, jotka sisältävät vähintään vähimmäistiedot, kuten henkilön tunnistetiedot, rokotetyypin ja rokotuspäivämäärän, kansallisen lainsäädännön mukaisesti, ottaen huomioon mahdollisuuden tarkistaa todistuksen aitous, voimassaolo ja eheys ja se, onko siinä kaikki asiaankuuluvat tiedot.
                              Jos jäsenvaltiot päättävät poistaa rajoituksia sellaisten matkustajien osalta, joilla on pätevä todiste covid-19-rokotuksesta, jäsenvaltioiden olisi otettava tapauskohtaisesti huomioon EU+ -alueelle myönnetty vastavuoroisuus.”

                  5)

                  Lisätään 7 kohdan ensimmäisen virkkeen loppuun sanat ”sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 a kohdan soveltamista.”
                  Lisätään 7 kohdan kolmannen kohdan jälkeen seuraavat uudet kohdat, joista tulee uusi 7 a kohta:
                  ”Jos kolmannen maan tai alueen epidemiologinen tilanne huononee nopeasti ja etenkin jos on havaittu huolta aiheuttava tai seurantaa edellyttävä virusmuunnos, jäsenvaltioiden olisi poikkeuksellisesti hyväksyttävä kiireellinen, väliaikainen rajoitus, joka koskee kaikkea matkustamista EU:hun kyseisessä kolmannessa maassa asuvien kolmansien maiden kansalaisten osalta. Tätä matkustusrajoitusta ei pitäisi soveltaa 6 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuihin henkilöihin eikä liitteessä II olevassa i ja iv–ix kohdassa lueteltuihin matkustajiin. Näiltä matkustajilta olisi kuitenkin vaadittava asianmukaista ja säännöllistä testausta ja omaehtoista eristäytymistä / karanteenia, myös ennen matkaan lähtöä 7 kohdan mukaisesti, vaikka he olisivat saaneet viimeisen suositellun annoksen EU:ssa asetuksen (EY) N:o 726/2004 nojalla hyväksytystä covid-19-rokotteesta tai muusta sellaisesta covid-19-rokotteesta, jonka WHO on hyväksynyt hätätilannekäyttöön, viimeistään 14 päivää ennen EU+ -alueelle saapumistaan.
                  Kun jokin jäsenvaltio soveltaa tällaisia rajoituksia, neuvoston eri rakenteissa kokoontuvien jäsenvaltioiden olisi kiireellisesti tarkasteltava tilannetta koordinoidusti ja tiiviissä yhteistyössä komission kanssa. Tällaisia rajoituksia olisi tarkasteltava uudelleen vähintään kahden viikon välein epidemiologisen tilanteen kehitys huomioon ottaen.”
                  Siirretään 7 kohdan neljäs ja viides kohta 7 a kohdan jälkeen, jolloin niistä tulee uuden 7 b kohdan ensimmäinen ja toinen kohta.

         Tehty Brysselissä 20 päivänä toukokuuta 2021.

               Neuvoston puolesta

               Puheenjohtaja

            A. SANTOS SILVA

         (1)  Neuvoston suositus (EU) 2020/912, annettu 30 päivänä kesäkuuta 2020, EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevasta väliaikaisesta rajoituksesta ja sen mahdollisesta poistamisesta (EUVL L 208 I, 1.7.2020, s. 1).

         (2)  Neuvoston suositus (EU) 2021/132, annettu 2 päivänä helmikuuta 2021, EU:hun suuntautuvaa muuta kuin välttämätöntä matkustamista koskevasta väliaikaisesta rajoituksesta ja sen mahdollisesta poistamisesta annetun suosituksen (EU) 2020/912 muuttamisesta (EUVL L 41, 4.2.2021, s. 1).

         (3)  ”EU+ -alueeseen” katsotaan kuuluviksi kaikki Schengen-jäsenvaltiot (myös Bulgaria, Kroatia, Kypros ja Romania) sekä Schengenin säännöstöön osallistuvat neljä maata. Myös Irlanti voi kuulua siihen, jos se päättää soveltaa rajoituksia.

         (4)  Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteentoimivien rokotus-, testaus- ja parantumistodistusten myöntämistä, todentamista ja hyväksymistä koskevasta kehyksestä vapaan liikkuvuuden helpottamiseksi covid-19-pandemian aikana (digitaalinen vihreä todistus), COM(2021) 130 final, ja ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteentoimivien rokotus-, testaus- ja parantumistodistusten myöntämistä, todentamista ja hyväksymistä koskevasta kehyksestä covid-19-pandemian aikana jäsenvaltioiden alueella laillisesti oleskelevien tai asuvien kolmansien maiden kansalaisten osalta (digitaalinen vihreä todistus), COM(2021) 140 final.

         (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 726/2004, annettu 31 päivänä maaliskuuta 2004, ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista unionin lupa- ja valvontamenettelyistä ja Euroopan lääkeviraston perustamisesta (EUVL L 136, 30.4.2004, s. 1).

         (6)  Neuvoston päätös 2002/192/EY, tehty 28 päivänä helmikuuta 2002, Irlannin pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin (EYVL L 64, 7.3.2002, s. 20).

         (7)  EYVL L 176, 10.7.1999, s. 36.

         (8)  EUVL L 53, 27.2.2008, s. 52.

         (9)  Neuvoston päätös 2008/146/EY, tehty 28 päivänä tammikuuta 2008, Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen, Sveitsin valaliiton osallistumista Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen koskevan sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta (EUVL L 53, 27.2.2008, s. 1).

         (10)  EUVL L 160, 18.6.2011, s. 21.

         (11)  Neuvoston päätös 2011/350/EU, annettu 7 päivänä maaliskuuta 2011, Liechtensteinin ruhtinaskunnan liittymisestä Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton väliseen sopimukseen, joka koskee Sveitsin valaliiton osallistumista Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen, Euroopan unionin, Euroopan yhteisön, Sveitsin valaliiton ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välillä tehtävän pöytäkirjan tekemisestä Euroopan unionin puolesta, siltä osin kuin kyse on tarkastusten poistamisesta sisärajoilta ja henkilöiden liikkumisesta rajojen yli (EUVL L 160, 18.6.2011, s. 19).


title: Euroopan järjestelmäriskikomitean suositus, annettu 30 päivänä huhtikuuta 2021, makrovakauspoliittisten toimenpiteiden rajat ylittävien vaikutusten arvioinnista ja vapaaehtoisesta vastavuoroisuudesta annetun suosituksen EJRK/2015/2 muuttamisesta EJRK/2021/3 2021/C 222/01

text:
                  11.6.2021

                  FI

                  Euroopan unionin virallinen lehti

                  C 222/1

         EUROOPAN JÄRJESTELMÄRISKIKOMITEAN SUOSITUS,
         annettu 30 päivänä huhtikuuta 2021,
         makrovakauspoliittisten toimenpiteiden rajat ylittävien vaikutusten arvioinnista ja vapaaehtoisesta vastavuoroisuudesta annetun suosituksen EJRK/2015/2 muuttamisesta
         EJRK/2021/3
         (2021/C 222/01)
         EUROOPAN JÄRJESTELMÄRISKIKOMITEAN HALLINTONEUVOSTO, joka
         ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
         ottaa huomioon finanssijärjestelmän makrotason vakauden valvonnasta Euroopan unionissa ja Euroopan järjestelmäriskikomitean perustamisesta 24 päivänä marraskuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1092/2010 (1) ja erityisesti sen 3 artiklan sekä 16, 17 ja 18 artiklan,
         ottaa huomioon luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (2) ja erityisesti sen 458 artiklan 8 kohdan,
         ottaa huomioon oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU (3) ja erityisesti sen 134 artiklan 5 kohdan,
         ottaa huomioon Euroopan järjestelmäriskikomitean työjärjestyksen hyväksymisestä 20 päivänä tammikuuta 2011 annetun Euroopan järjestelmäriskikomitean päätöksen EJRK/2011/1 (4) ja erityisesti sen 18, 19 ja 20 artiklan,
         ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (5) ja erityisesti sen liitteen IX,
         sekä katsoo seuraavaa:

                     (1)

                     Kansallisten makrovakauspoliittisten toimenpiteiden tehokkuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi on tärkeää täydentää unionin lainsäädännön mukaista pakollista vastavuoroisuutta vapaaehtoisella vastavuoroisuudella.

                     (2)

                     Makrovakauspoliittisten toimenpiteiden vapaaehtoista vastavuoroisuutta koskevan kehyksen, joka on vahvistettu Euroopan järjestelmäriskikomitean suosituksessa EJRK/2015/2 (6), tarkoituksena on varmistaa, että kaikki yhdessä jäsenvaltiossa (7) aktivoidut riskiperusteiset makrovakauspoliittiset toimenpiteet toteutetaan vastavuoroisesti muissa jäsenvaltioissa.

                     (3)

                     ETA-sopimuksen liitteen IX (Rahoituspalvelut) muuttamisesta 29 päivänä maaliskuuta 2019 annetulla ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 79/2019 [2019/2133] (8) sisällytettiin direktiivi 2013/36/EU ja asetus (EU) N:o 575/2013 osaksi Euroopan talousalueesta tehtyä sopimusta (jäljempänä ”ETA-sopimus”) 1 päivästä tammikuuta 2020 alkavin vaikutuksin. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä (EU) 2019/878 (9) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) 2020/873 (10), joilla tehdään merkittäviä muutoksia direktiiviin 2013/36/EU ja asetukseen (EU) N:o 575/2013, ei ole vielä sisällytetty osaksi ETA-sopimusta.

                     (4)

                     Finansdepartementet (Norjan valtiovarainministeriö) toimii direktiivin 2013/36/EU 133 artiklan 1 kohdassa ja asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna nimettynä viranomaisena, koska kyseistä direktiiviä ja kyseistä asetusta sovellettiin Norjaan ja Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020 ETA-sopimuksen ehtojen mukaisesti (jäljempänä ”vakavaraisuusdirektiivi, sellaisena kuin sitä sovellettiin Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020”, ja ”vakavaraisuusasetus, sellaisena kuin sitä sovellettiin Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020”). Finanspartementet ilmoitti 5 päivänä marraskuuta 2020 EJRK:lle vakavaraisuusdirektiivin, sellaisena kuin sitä sovellettiin Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020, 133 artiklan 11 kohdan mukaisesti, että se aikoo asettaa luottolaitoksiin sovellettavan järjestelmäriskipuskurikannan ja sisäisten luottoluokitusten menetelmää (IRB) käyttävien luottolaitosten asuin- ja liikekiinteistövastuisiin sovellettavan keskimääräisen riskipainon alarajan.

                     (5)

                     EJRK antoi 4 päivänä joulukuuta 2020 Euroopan järjestelmäriskikomitean suosituksen EJRK/2020/14 (11), jossa se suositti, että Norjassa sovellettavaa ehdotettua järjestelmäriskipuskurikantaa olisi pidettävä perusteltuna, sopivana, oikeasuhteisena, tuloksellisena ja tehokkaana suhteessa riskiin, johon Finansdepartementet pyrkii vaikuttamaan. Vakavaraisuusasetuksen, sellaisena kuin sitä sovellettiin Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020, 458 artiklan 10 kohdan nojalla jäsenvaltiot voivat korottaa riskipainoja mainitussa asetuksessa säädettyjä korkeammiksi, poiketen kyseisen asetuksen 458 artiklan 4 kohdassa säädetystä menettelystä.

                     (6)

                     Norjassa toimiluvan saaneita luottolaitoksia koskee 31 päivästä joulukuuta 2020 lähtien i) järjestelmäriskipuskurivaatimus, jota sovelletaan Norjassa oleviin vastuisiin 4,5 prosentin kannan mukaan vakavaraisuusdirektiivin, sellaisena kuin sitä sovellettiin Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020, 133 artiklan nojalla; ii) 20 prosentin keskimääräinen riskipainon alaraja Norjassa olevien asuinkiinteistövastuiden osalta vakavaraisuusasetuksen, sellaisena kuin sitä sovellettiin Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020, 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan nojalla; ja iii) 35 prosentin keskimääräinen riskipainon alaraja Norjassa olevien liikekiinteistövastuiden osalta vakavaraisuusasetuksen, sellaisena kuin sitä sovellettiin Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020, 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan nojalla. Kuitenkin luottolaitoksiin, jotka eivät käytä sisäisten luottoluokitusten edistynyttä menetelmää, sovellettava järjestelmäriskipuskurikanta on kolme prosenttia kaikkien vastuiden osalta 31 päivään joulukuuta 2022 saakka; sen jälkeen kotimaisiin vastuisiin sovellettava järjestelmäriskipuskurikanta on 4,5 prosenttia.

                     (7)

                     Finansdepartementet toimitti 2 päivänä helmikuuta 2021 EJRK:lle vakavaraisuusdirektiivin, sellaisena kuin sitä sovelletaan Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020, 134 artiklan 4 kohdan mukaisen järjestelmäriskipuskurikannan vastavuoroista soveltamista koskevan pyynnön sekä vakavaraisuusasetuksen, sellaisena kuin sitä sovelletaan Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020, 458 artiklan 8 kohdan mukaisen keskimääräisen riskipainon alarajan vastavuoroista soveltamista koskevan pyynnön.

                     (8)

                     Finansdepartementetin EJRK:lle esittämän pyynnön johdosta ja jotta i) estettäisiin sellaisten kielteisten rajatylittävien vaikutusten konkretisoituminen vuotojen ja sääntelyn katvealueiden hyväksikäytön muodossa, joita Norjassa sovellettavien makrovakauspoliittisten toimenpiteiden täytäntöönpano voisi aiheuttaa ja ii) säilytettäisiin tasapuoliset toimintaedellytykset unionin kiinnitysluotonantajien kesken, EJRK:n hallintoneuvosto on päättänyt sisällyttää nämä toimenpiteet niiden makrovakauspoliittisten toimenpiteiden luetteloon, joita suositetaan vastavuoroisesti sovellettaviksi suosituksen EJRK/2015/2 mukaisesti.

                     (9)

                     Koska Norjassa toimiluvan saaneisiin luottolaitoksiin ei vielä sovelleta direktiiviä (EU) 2019/878, asianomaisten viranomaisten niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat jo panneet kyseisen direktiivin täytäntöön, olisi voitava vastavuoroisesti toteuttaa Norjan järjestelmäriskipuskurikanta tavalla ja tasolla, jossa otetaan huomioon kyseisissä jäsenvaltiossa ja Norjassa sovellettavien pääomavaatimusten päällekkäisyydet tai erot, kunnes myös direktiivi (EU) 2019/878 on saatettu osaksi ETA-sopimusta.

                     (10)

                     Kun otetaan huomioon covid-19-pandemian jatkuvat vaikutukset pankkialaan ja järjestelmäriskipuskurikannan koko, on aiheellista varata riittävästi aikaa ilmoitettujen toimenpiteiden vastavuoroisuuden toteuttamista varten.

                     (11)

                     Tästä syystä suositus EJRK/2015/2 olisi muutettava vastaavasti,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

            MUUTOKSET

         Muutetaan suositus EJRK/2015/2 seuraavasti:

                     1.

                     Korvataan 1 jaksossa oleva suositus C 1 seuraavasti:

                                 ”1.

                                 Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti muiden asianomaisten viranomaisten hyväksymiä makrovakauspoliittisia toimenpiteitä, joiden vastavuoroista toteuttamista EJRK on suositellut. Suosituksena on, että seuraavat toimenpiteet, jotka kuvataan tarkemmin liitteessä, toteutetaan vastavuoroisesti:
                                 Belgia:

                                             —

                                             luottolaitoksiin, joilla on toimilupa Belgiassa ja jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää lakisääteisiä pääomavaatimuksia laskettaessa, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan nojalla riskipainon korotusta sellaisten vähittäisvastuiden osalta, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta, ja korotus koostuu seuraavista osatekijöistä:

                                                         a)

                                                         kiinteämääräisestä viiden prosenttiyksikön suuruisesta riskipainon korotuksesta, ja

                                                         b)

                                                         suhteellisesta riskipainon korotuksesta, joka sisältää riskipainojen vastuilla painotetun keskiarvon 33 prosentin suuruisen osuuden, jota sovelletaan sellaisiin vähittäisvastuisiin, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta;

                                       Ranska

                                             —

                                             asetuksen (EU) N:o 575/2013 395 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun suurten asiakasriskien rajoituksen tiukennus viiteen prosenttiin hyväksyttävästä pääomasta; tiukennus koskee vastuita liittyen Ranskassa sääntömääräisen kotipaikan omaaviin hyvin velkaantuneisiin suuriin yrityksiin ja sitä sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan ii alakohdan mukaisesti maailmanlaajuisen järjestelmän kannalta merkittäviin laitoksiin (G-SII-laitokset) ja muihin rahoitusjärjestelmän kannalta merkittäviin laitoksiin (O-SII-laitokset) varovaisuusperiaatteen mukaisen konsolidoinnin korkeimmalla tasolla;

                                       Luxemburg

                                             —

                                             Luxemburgissa sijaitsevien asuinkiinteistöjen uusia kiinnitysluottoja koskevat oikeudellisesti sitovat luototusasterajat, joita sovelletaan eri luotonottajanottajaryhmiin seuraavasti:

                                                         a)

                                                         100 prosentin luototusasterajaa sovelletaan pääasiallisena asuntona käytettävän ensiasunnon ostajiin;

                                                         b)

                                                         90 prosentin luototusasterajaa sovelletaan muihin pääasiallisen asunnon ostajiin, eli muihin kuin ensiasunnon ostajiin. Tämä raja pannaan täytäntöön suhteellisuutta noudattaen portfoliokiintiön avulla. Tämä merkitsee sitä, että luotonantajien näille luotonottajille myöntämien uusien kiinnitysluottojen salkusta 15 prosenttia voi olla luottoja, joissa luototusaste on yli 90 prosenttia mutta alle 100 prosenttia;

                                                         c)

                                                         80 prosentin luototusasterajaa sovelletaan muihin kiinnitysluottoihin (sijoitusasuntosegmentti mukaan luettuna).

                                       Norja

                                             —

                                             Kaikkien Norjassa toimiluvan saaneiden luottolaitosten Norjassa oleviin vastuisiin sovellettava 4,5 prosentin järjestelmäriskipuskurikanta direktiivin 2013/36/EU 133 artiklan mukaisesti, sellaisena kuin kyseistä direktiiviä sovelletaan Norjaan ja Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020 Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (*1) (jäljempänä ”ETA-sopimus”) ehtojen mukaisesti (jäljempänä ”vakavaraisuusdirektiivi, sellaisena kuin sitä sovelletaan Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020”);

                                             —

                                             Norjassa toimiluvan saaneiden luottolaitosten, jotka käyttävät sisäisten luottoluokitusten (IRB) menetelmää lakisääteisen pääoman määrää laskettaessa, Norjassa oleviin asuinkiinteistövastuisiin sovellettava 20 prosentin keskimääräinen riskipainon alaraja asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaisesti, sellaisena kuin kyseistä asetusta sovelletaan Norjaan ja Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020 ETA-sopimuksen ehtojen mukaisesti (jäljempänä ”vakavaraisuusasetus, sellaisena kuin sitä sovelletaan Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020”);

                                             —

                                             Norjassa toimiluvan saaneiden luottolaitosten, jotka käyttävät IRB-menetelmää lakisääteisen pääoman määrää laskettaessa, Norjassa oleviin liikekiinteistövastuisiin sovellettava 35 prosentin keskimääräinen riskipainon alaraja vakavaraisuusasetuksen, sellaisena kuin sitä sovelletaan Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020, 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaisesti.

                                       Ruotsi

                                             —

                                             riskipainojen vastuilla painotetun keskiarvon luottolaitoskohtainen 25 prosentin suuruinen alaraja, jota sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaisesti Ruotsissa asuvien velallisten vähittäisvastuista, joiden vakuutena on kiinteää omaisuutta, koostuvaan lainsalkkuun Ruotsissa toimiluvan saaneiden, sisäisten luottoluokitusten menetelmää käyttävien luottolaitosten osalta lakisääteisen pääoman määrää laskettaessa.

                        (*1)  EYVL L 1, 3.1.1994, s. 3.”;"

                     2.

                     Liite korvataan tämän suosituksen liitteellä.

            Tehty Frankfurt am Mainissa 30 päivänä huhtikuuta 2021.

                  EJRK:n sihteeristön päällikkö,

                  EJRK:n hallintoneuvoston puolesta

               Francesco MAZZAFERRO

            (1)  EUVL L 331, 15.12.2010, s. 1.

            (2)  EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1.

            (3)  EUVL L 176, 27.6.2013, s. 338.

            (4)  EUVL C 58, 24.2.2011, s. 4.

            (5)  EYVL L 1, 3.1.1994, s. 3.

            (6)  Euroopan järjestelmäkomitean suositus EJRK/2015/2, annettu 15 päivänä joulukuuta 2015, makrovakauspoliittisten toimenpiteiden rajat ylittävien vaikutusten arvioinnista ja vapaaehtoisesta vastavuoroisuudesta (EUVL C 97, 12.3.2016, s. 9).

            (7)  Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä IX olevan 14 kohdan a alakohdassa ja 14 a kohdan a alakohdassa määrätään, että ilmaisuilla ”jäsenvaltio(t)” ja ”toimivaltaiset viranomaiset” tarkoitetaan direktiivissä 2013/36/EU ja asetuksessa (EU) N:o 575/2013 tarkoitetun lisäksi EFTA-valtioita ja niiden toimivaltaisia viranomaisia.

            (8)  EUVL L 321, 12.12.2019, s. 170.

            (9)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2019/878, annettu 20 päivänä toukokuuta 2019, direktiivin 2013/36/EU muuttamisesta vapautettujen yhteisöjen, rahoitusalan holdingyhtiöiden, rahoitusalan sekaholdingyhtiöiden, palkitsemisen, valvontatoimenpiteiden ja -valtuuksien sekä pääoman ylläpitämistoimenpiteiden osalta, EUVL L 150, 7.6.2019, s. 253.

            (10)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2020/873, annettu 24 päivänä kesäkuuta 2020, asetusten (EU) N:o 575/2013 ja (EU) 2019/876 muuttamisesta tiettyjen covid-19-pandemian vuoksi tehtävien mukautusten osalta, EUVL L 204, 26.6.2020, s. 4.

            (11)  Recommendation ESRB/2020/14 of the European Systemic Risk Board of 4 December 2020 regarding Norwegian notification of its intention to set a systemic risk buffer rate in accordance with Article 133 of Directive (EU) 2013/36/EU, luettavissa EJRK:n verkkosivuilla.

            LIITE

                     ”LIITE

                        Belgia

                           Luottolaitoksiin, joilla on toimilupa Belgiassa ja jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää, asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan nojalla sovellettava riskipainon korotus sellaisten vähittäisvastuiden osalta, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta. Korotus koostuu kahdesta osatekijästä:

                                 a)

                                       kiinteämääräisestä viiden prosenttiyksikön suuruisesta riskipainon korotuksesta, ja

                                 b)

                                       suhteellisesta riskipainon korotuksesta, joka sisältää riskipainojen vastuilla painotetun keskiarvon 33 prosentin suuruisen osuuden, jota sovelletaan sellaisiin vähittäisvastuisiin, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta.

                           I.   Toimenpiteen kuvaus

                                 1.

                                 Belgian toimenpide, jota sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan nojalla luottolaitoksiin, joilla on toimilupa Belgiassa ja jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää, koostuu riskipainon korotuksesta sellaisten vähittäisvastuiden osalta, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta, ja se sisältää kaksi osatekijää:

                                             a)

                                             Ensimmäinen osatekijä sisältää riskipainon korotuksen viidellä prosenttiyksiköllä sellaisten vähittäisvastuiden osalta, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta, ja se saadaan laskemalla riskipainon korotuksen toinen osa b kohdan mukaisesti.

                                             b)

                                             Toinen osatekijä sisältää riskipainojen vastuilla painotetun keskiarvon 33 prosentin suuruisen osuuden, jota sovelletaan sellaisiin vähittäisvastuisiin, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta. Riskipainojen vastuilla painotettu keskiarvo on yksittäisten lainojen riskipainojen keskiarvo, joka lasketaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 154 artiklan mukaisesti, painotettuna asianomaisella vastuuarvolla.

                           II.   Vastavuoroisuus

                                 2.

                                 Asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 5 kohdan mukaisesti suosituksena on, että asianomaisten jäsenvaltioiden asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti Belgian toimenpiteen soveltamalla sitä jäsenvaltiossa toimiluvan saaneiden luottolaitosten Belgiassa sijaitseviin sivuliikkeisiin, jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää, suosituksen C 3 kohdassa täsmennetyssä määräajassa.

                                 3.

                                 Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti Belgian toimenpiteen soveltamalla sitä jäsenvaltiossa toimiluvan saaneisiin luottolaitoksiin, jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää ja joilla on suoria vähittäisvastuita, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta. Suosituksen C 2 kohdan mukaisesti suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat suosituksen C 3 kohdassa täsmennetyssä määräajassa samaa toimenpidettä kuin aktivoiva viranomainen on toteuttanut Belgiassa.

                                 4.

                                 Jos samaa makrovakauspoliittista toimenpidettä ei ole käytettävissä asianomaisten viranomaisten lainkäyttöalueella, suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat EJRK:tä kuultuaan sellaisia lainkäyttöalueellaan käytettävissä olevia makrovakauspoliittisia toimenpiteitä, jotka vaikutukseltaan parhaiten vastaavat edellä mainittua vastavuoroisesti toteutettavaksi suositeltavaa toimenpidettä, ja muun muassa hyväksyvät direktiivin 2013/36/EU VII osaston 2 luvun IV jaksossa säädettyjä valvontatoimenpiteitä ja -valtuuksia. Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset hyväksyvät vastaavan toimenpiteen viimeistään neljän kuukauden kuluessa tämän suosituksen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

                           III.   Olennaisuuskynnys

                                 5.

                                 Toimenpidettä täydentää 2 miljardin euron laitoskohtainen olennaisuuskynnys, joka ohjaa toimenpidettä vastavuoroisesti toteuttavien asianomaisten viranomaisten mahdollista de minimis -periaatteen soveltamista.

                                 6.

                                 Suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson mukaisesti asianomaisen jäsenvaltion asianomaiset viranomaiset voivat vapauttaa vastavuoroisuudesta yksittäisiä jäsenvaltiossa toimiluvan saaneita luottolaitoksia, jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää ja joiden vähittäisvastuut, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta, ovat epäolennaisia ja jäävät alle 2 miljardin euron olennaisuuskynnyksen. Kun sovelletaan olennaisuuskynnystä, asianomaisten viranomaisten pitäisi seurata vastuiden olennaisuutta, ja suosituksena on, että Belgian toimenpidettä sovelletaan aikaisemmin vapautettuihin yksittäisiin jäsenvaltiossa toimiluvan saaneisiin luottolaitoksiin, jos 2 miljardin euron olennaisuuskynnys ylittyy.

                                 7.

                                 Jos ei ole yhtään luottolaitosta, jolla on toimilupa asianomaisissa jäsenvaltioissa ja sivuliikkeitä Belgiassa tai jolla on suoria vähittäisvastuita, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta, sekä joka käyttää sisäisen luottoluokituksen menetelmää ja jolla on vähintään 2 miljardin euron vastuut Belgian asuinkiinteistömarkkinoilla, asianomaisten jäsenvaltioiden asianomaiset viranomaiset voivat suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson nojalla päättää, ettei vastavuoroisuutta toteuteta Belgian toimenpiteen osalta. Tässä tapauksessa asianomaisten viranomaisten pitäisi seurata vastuiden olennaisuutta, ja suosituksena on, että ne toteuttavat vastavuoroisuuden Belgian toimenpiteen osalta, jos sisäisen luottoluokituksen menetelmää käyttävä luottolaitos ylittää 2 miljardin euron kynnyksen.

                                 8.

                                 Suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson mukaisesti 2 miljardin euron olennaisuuskynnys on suositeltu enimmäiskynnyksen taso. Vastavuoroisuuden toteuttavat asianomaiset viranomaiset saavat siis suositellun kynnyksen soveltamisen sijasta asettaa lainkäyttöalueilleen matalamman kynnyksen, jos se on asianmukaista, tai toteuttaa vastavuoroisuuden toimenpiteen osalta ilman olennaisuuskynnystä.

                        Ranska

                           Asetuksen (EU) N:o 575/2013 395 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun suurten asiakasriskien rajoituksen tiukennus viiteen prosenttiin hyväksyttävästä pääomasta; tiukennus koskee vastuita liittyen Ranskassa sääntömääräisen kotipaikan omaaviin hyvin velkaantuneisiin suuriin yrityksiin ja sitä sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan ii alakohdan mukaisesti maailmanlaajuisen järjestelmän kannalta merkittäviin laitoksiin (G-SII-laitokset) ja muihin rahoitusjärjestelmän kannalta merkittäviin laitoksiin (O-SII-laitokset) varovaisuusperiaatteen mukaisen konsolidoinnin korkeimmalla tasolla;

                     I.   Toimenpiteen kuvaus

                                 1.

                                 Ranskan toimenpide, jota sovelletaan asetuksen (EU) N:o 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan ii alakohdan mukaisesti varovaisuusperiaatteen mukaisen konsolidoinnin korkeimmalla konsolidointitasolla (ei siis alakonsolidointiryhmän tasolla) G-SII-laitoksiin ja O-SII-laitoksiin, merkitsee suurten asiakasriskien rajoituksen tiukentamista viiteen prosenttiin hyväksyttävästä pääomasta siten, että tiukennusta sovelletaan vastuisiin, jotka liittyvät Ranskassa sääntömääräisen kotipaikan omaaviin hyvin velkaantuneisiin suuriin yrityksiin.

                                 2.

                                 Yrityksellä tarkoitetaan yksityisoikeudellisia luonnollisia tai juridisia henkilöitä, joiden sääntömääräinen kotipaikka on Ranskassa ja jotka yksittäisen laitoksen tasolla ja korkeimmalla konsolidointitasolla kuuluvat yrityssektoriin, sellaisena kuin se on määritelty Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 549/2013 (*1) liitteessä A olevassa 2.45 kohdassa.

                                 3.

                                 Toimenpidettä sovelletaan vastuisiin, jotka liittyvät Ranskassa kotipaikan omaaviin yrityksiin sekä vastuisiin, jotka liittyvät yrityskokonaisuuksiin, seuraavasti:

                                             a)

                                             sellaisten yritysten osalta, jotka kuuluvat yrityskokonaisuuteen, jonka sääntömääräinen kotipaikka korkeimmalla konsolidointitasolla on Ranskassa, toimenpidettä sovelletaan yhteenlaskettuihin nettomääräisiin vastuisiin, jotka liittyvät kokonaisuuteen ja kaikkiin kokonaisuuteen kuuluviin yhteisöihin asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 39 alakohdan mukaisesti,

                                             b)

                                             sellaisten yritysten osalta, jotka kuuluvat yrityskokonaisuuteen, jonka sääntömääräinen kotipaikka korkeimmalla konsolidointitasolla on Ranskan ulkopuolella, toimenpidettä sovelletaan seuraavien nettomääräisten vastuiden yhteismäärään:

                                                         i)

                                                         vastuut liittyen yrityksiin, joiden sääntömääräinen kotipaikka on Ranskassa,

                                                         ii)

                                                         vastuut liittyen Ranskassa tai ulkomailla oleviin yrityksiin, joihin i kohdassa tarkoitetuilla yrityksillä on asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 39 alakohdassa tarkoitettu suora tai välillinen määräysvalta, ja

                                                         iii)

                                                         vastuut liittyen Ranskassa tai ulkomailla oleviin yrityksiin, jotka ovat asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 39 alakohdassa tarkoitetulla tavalla taloudellisesti riippuvaisia i kohdassa tarkoitetuista yrityksistä.

                                       Näin ollen toimenpidettä ei sovelleta sellaisiin yrityksiin, joilla ei ole sääntömääräistä kotipaikkaa Ranskassa, ja jotka eivät ole Ranskassa sääntömääräisen kotipaikan omaavan yrityksen tytäryhtiöitä tai suoran tai välillisen määräysvallan alaisia tai Ranskassa sääntömääräisen kotipaikan omaavasta yrityksestä taloudellisesti riippuvaisia.
                                 Asetuksen (EU) N:o 575/2013 395 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimenpidettä sovelletaan sen jälkeen, kun huomioon on otettu luottoriskin vähentäminen ja vapautukset asetuksen (EU) N:o 575/2013 399–403 artiklan mukaisesti.

                                 4.

                                 G-SII-laitoksen tai O-SII-laitoksen on pidettävä Ranskassa sääntömääräisen kotipaikan omaavaa yritystä suurena, jos yritykseen tai 3 kohdassa tarkoitettuun yrityskokonaisuuteen liittyvä alkuperäinen riski on 300 miljoonaa euroa tai suurempi. Alkuperäisen riskin määrä lasketaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 389 ja 390 artiklan perusteella ennen kuin huomioon on otettu luottoriskin vähentäminen ja vapautukset asetuksen (EU) N:o 575/2013 399–403 artiklan mukaisesti, komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 680/2014 (*2) 9 artiklassa tarkoitettujen ilmoitusten mukaisesti.

                                 5.

                                 Yritys katsotaan hyvin velkaantuneeksi, jos sen vähimmäisomavaraisuusaste on enemmän kuin 100 prosenttia ja rahoituskulujen hoitokate on alle kolme korkeimmalla konsolidointitasolla laskettuna seuraavasti:

                                             (a)

                                             omavaraisuusaste on kokonaisvelan, josta on vähennetty käteisvarat, ja oman pääoman välinen suhde, ja

                                             (b)

                                             rahoituskulujen hoitokate on toisaalta arvonlisäyksen, johon on lisätty toiminta-avustukset ja vähennetty i) henkilöstömenot ii) toimintaan liittyvät verot ja tullit, iii) muut tavanomaiset nettotoimintakustannukset, joista on vähennetty nettokulut ja vastaavat maksut, sekä iv) poistot ja kuoletukset, sekä toisaalta korkojen ja vastaavien maksujen välinen suhde.

                                       Asteet lasketaan sovellettavien standardien mukaisesti määritettyjen kirjanpitoaggregaattien perusteella, siten kun ne on esitetty yrityksen taseessa, jonka laillistettu tilintarkastaja on tarvittaessa vahvistanut.

                           II.   Vastavuoroisuus

                                 6.

                                 Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti Ranskan toimenpiteen soveltamalla sitä asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen kotimaassa toimiluvan saaneisiin G-SII-laitoksiin ja O-SII-laitoksiin varovaisuusperiaatteen mukaisen konsolidoinnin korkeimmalla konsolidointitasolla.

                                 7.

                                 Jos samaa makrovakauspoliittista toimenpidettä ei ole käytettävissä asianomaisten viranomaisten lainkäyttöalueella suosituksen C 2 mukaisesti, suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat EJRK:tä kuultuaan sellaisia lainkäyttöalueellaan käytettävissä olevia makrovakauspoliittisia toimenpiteitä, jotka vaikutukseltaan parhaiten vastaavat edellä mainittua vastavuoroisesti toteutettavaksi suositeltavaa toimenpidettä. Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset hyväksyvät vastaavan toimenpiteen viimeistään kuuden kuukauden kuluessa tämän suosituksen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

                           III.   Olennaisuuskynnys

                                 8.

                                 Toimenpidettä täydentää yhdistetty olennaisuuskynnys, joka ohjaa toimenpidettä vastavuoroisesti toteuttavien asianomaisten viranomaisten mahdollista de minimis -periaatteen soveltamista; kynnys koostuu seuraavista osista:

                                             a)

                                             2 miljardin euron kynnysarvo, jota sovelletaan jäsenvaltiossa toimiluvan saaneisiin G-SII-laitoksiin ja O-SII-laitoksiin varovaisuusperiaatteen mukaisen konsolidoinnin korkeimmalla konsolidointitasolla Ranskan yrityssektoriin liittyvien alkuperäisten riskien kokonaismäärän osalta,

                                             b)

                                             300 miljoonan euron kynnysarvo, jota sovelletaan a kohdassa mainitun kynnyksen saavuttaneisiin tai ylittäviin jäsenvaltiossa toimiluvan saaneisiin G-SII-laitoksiin ja O-SII-laitoksiin seuraavien riskien osalta

                                                         i)

                                                         yksittäinen alkuperäinen riski, joka liittyy Ranskassa sääntömääräisen kotipaikan omaavaan yritykseen,

                                                         ii)

                                                         sellaisten alkuperäisten riskien yhteismäärä, jotka liittyvät yrityskokonaisuuteen, jonka sääntömääräinen kotipaikka korkeimmalla konsolidointitasolla on Ranskassa; laskettuna 3 kohdan a alakohdan mukaisesti,

                                                         iii)

                                                         sellaisten alkuperäisten riskien yhteismäärä, jotka liittyvät sääntömääräisen kotipaikan Ranskassa omaaviin yrityksiin, jotka kuuluvat yrityskokonaisuuteen, jonka sääntömääräinen kotipaikka korkeimmalla konsolidointitasolla on Ranskan ulkopuolella, sen mukaisesti mitä on ilmoitettu täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 680/2014 liitteessä VIII olevissa lomakkeissa C 28.00 ja C 29.00,

                                             c)

                                             kynnysarvo, jonka suuruus on 5 prosenttia G-SII-laitosten ja O-SII-laitosten hyväksyttävästä pääomasta korkeimmalla konsolidointitasolla, jota sovelletaan b kohdassa täsmennettyihin riskeihin sen jälkeen kun huomioon on otettu luottoriskin vähentäminen ja vapautukset asetuksen (EU) N:o 575/2013 399–403 artiklan mukaisesti.

                                       Edellä b ja c kohdassa tarkoitettuja kynnysarvoja sovelletaan siihen katsomatta onko kyseessä oleva yhteisö tai yritys hyvin velkaantunut vai eikö.
                                 Edellä a ja b kohdassa tarkoitettu alkuperäisen riskin määrä lasketaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 389 ja 390 artiklan perusteella ennen kuin huomioon on otettu luottoriskin vähentäminen ja vapautukset asetuksen (EU) N:o 575/2013 399–403 artiklan mukaisesti, komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 680/2014 9 artiklassa tarkoitettujen ilmoitusten mukaisesti.

                                 9.

                                 Suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 kohdan mukaisesti, kyseessä olevien jäsenvaltioiden asianomaiset viranomaiset voivat vapauttaa asianomaisen viranomaisen kotimaassa toimiluvan saaneita G-SII-laitoksia ja O-SII-laitoksia varovaisen konsolidoinnin periaatteen mukaisella korkeimmalla konsolidointitasolla, edellyttäen että 8 kohdassa tarkoitettua yhdistettyä olennaisuuskynnystä ei rikota. Olennaisuuskynnystä soveltaessaan asianomaisten viranomaisten pitäisi seurata kotimaassaan toimiluvan saaneiden G-SII-laitosten ja O-SII laitosten sellaisten vastuiden olennaisuutta, jotka liittyvät Ranskan yrityssektoriin sekä kotimaassaan toimiluvan saaneiden G-SII-laitosten ja O-SII-laitosten vastuiden keskittymistä suuriin yrityksiin, joiden sääntömääräinen kotipaikka on Ranskassa; suosituksena on, että Ranskan toimenpidettä sovelletaan aikaisemmin vapautettuihin G-SII-laitoksiin ja O-SII-laitoksiin varovaisen konsolidoinnin periaatteen mukaisella korkeimmalla konsolidointitasolla, kun 8 kohdassa tarkoitettu yhdistetty olennaisuuskynnys rikotaan. Asianomaisia viranomaisia kehotetaan myös viestittämään niiden lainkäyttöalueella olevilla markkinaosapuolille systeemisestä riskistä, joka liittyy Ranskassa kotipaikan omaavien suurten yritysten lisääntyneeseen velkaantumiseen

                                 10.

                                 Jos kyseessä olevassa jäsenvaltiossa ei ole toimiluvan saaneita G-SII-laitoksia tai O-SII laitoksia, joilla on 8 kohdassa tarkoitetun olennaisuuskynnyksen ylittäviä vastuita liittyen Ranskan yrityssektoriin, kyseessä olevan jäsenvaltion asianomaiset viranomaiset voivat asetuksen EJRK/201572 2.2.1 kohdan perusteella päättää olla soveltamatta Ranskan toimenpidettä. Tässä tapauksessa asianomaisten viranomaisten pitäisi seurata kotimaassaan toimiluvan saaneiden G-SII-laitosten ja O-SII-laitosten sellaisten vastuiden olennaisuutta, jotka liittyvät Ranskan yrityssektoriin sekä kotimaassaan toimiluvan saaneiden G-SII-laitosten ja O-SII-laitosten vastuiden keskittymistä suuriin yrityksiin, joiden sääntömääräinen kotipaikka on Ranskassa; suosituksena on, että ne soveltavat Ranskan toimenpidettä vastavuoroisesti, kun G-SII-laitos tai O-SII laitos varovaisen konsolidoinnin periaatteen mukaisella korkeimmalla konsolidointitasolla ylittää 8 kohdassa tarkoitetun yhdistetyn olennaisuuskynnyksen. Asianomaisia viranomaisia kehotetaan myös viestittämään niiden lainkäyttöalueella olevilla markkinaosapuolille systeemisestä riskistä, joka liittyy Ranskassa kotipaikan omaavien suurten yritysten lisääntyneeseen velkaantumiseen

                                 11.

                                 Suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson mukaisesti 8 kohdassa tarkoitettu yhdistetty olennaisuuskynnys on suositeltu enimmäiskynnyksen taso. Vastavuoroisuuden toteuttavat asianomaiset viranomaiset saavat siis suositellun kynnyksen soveltamisen sijasta asettaa lainkäyttöalueilleen matalamman kynnyksen, jos se on asianmukaista, tai toteuttaa vastavuoroisuuden toimenpiteen osalta ilman olennaisuuskynnystä.

                        Luxemburg

                           Luxemburgissa sijaitsevien asuinkiinteistöjen uusia kiinnitysluottoja koskevat oikeudellisesti sitovat luototusasterajat, joita sovelletaan eri luotonottajaryhmiin seuraavasti:

                                 a)

                                       100 prosentin luototusasterajaa sovelletaan pääasiallisena asuntona käytettävän ensiasunnon ostajiin;

                                 b)

                                       90 prosentin luototusasterajaa sovelletaan muihin pääasiallisen asunnon ostajiin, eli muihin kuin ensiasunnon ostajiin. Tämä raja toteutetaan suhteellisuutta noudattaen portfoliokiintiön avulla. Tämä merkitsee sitä, että luotonantajien näille luotonantajille myöntämien uusien kiinnitysluottojen salkusta 15 prosenttia voi olla luottoja, joissa luototusaste on yli 90 prosenttia mutta alle 100 prosenttia;

                                 c)

                                       80 prosentin luototusasterajaa sovelletaan muihin kiinnitysluottoihin (mukaan lukien sijoitusasuntojen segmentti).

                           I.   Toimenpiteen kuvaus

                                 1.

                                 Luxemburgin viranomaiset ovat ottaneet käyttöön oikeudellisesti sitovat luototusasterajat, joita sovelletaan Luxemburgissa sijaitsevien asuinkiinteistöjen kiinnitysluottoihin. Comité du Risque systémiquen (Luxemburgin järjestelmäriskikomitea) suosituksen (1) mukaisesti Commission de Surveillance du Secteur Financier (finanssialaa valvova viranomainen) (2) on yhteistyössä Banque centrale du Luxembourgin kanssa aktivoinut luototusasterajat, jotka vaihtelevat kolmen luotonottajaryhmän välillä. Luototusasteen raja-arvot kullekin kolmelle ryhmälle ovat seuraavat:

                                             a)

                                             100 prosentin luototusasterajaa sovelletaan pääasiallisena asuntona käytettävän ensiasunnon ostajiin;

                                             b)

                                             90 prosentin luototusasterajaa sovelletaan muihin pääasiallisen asunnon ostajiin, eli muihin kuin ensiasunnon ostajiin. Tämä raja pannaan täytäntöön suhteellisuutta noudattaen portfoliokiintiön avulla. Tämä merkitsee sitä, että luotonantajien näille luotonantajille myöntämien uusien kiinnitysluottojen salkusta 15 prosenttia voi olla luottoja, joissa luototusaste on yli 90 prosenttia mutta alle 100 prosenttia;

                                             c)

                                             80 prosentin luototusasterajaa sovelletaan muihin kiinnitysluottoihin (mukaan lukien sijoitusasuntosegmentti).

                                 2.

                                 Luototusaste on luoton myöntämishetken mukaan tarkasteltava luotonottajan asuinkiinteistövakuudellisten luottojen tai luottoerien määrän ja vakuutena olevan omaisuuden arvon välinen suhdeluku.

                                 3.

                                 Luototusastetta koskevia rajoituksia sovelletaan omistusoikeuden tyypistä (esim. täysi omistusoikeus, käyttöoikeus, pelkkä omistusoikeus) riippumatta.

                                 4.

                                 Toimenpidettä sovelletaan kaikkiin yksityisiin luotonottajiin, jotka ottavat kiinnitysluoton Luxemburgissa sijaitsevan asuinkiinteistön hankkimiseksi ei-kaupallisiin tarkoituksiin. Toimenpidettä sovelletaan myös silloin, kun luotonottaja käyttää kiinteistösijoitusyhtiön kaltaista oikeudellista rakennetta transaktion toteuttamista varten ja kun kyseessä on yhteinen hakemus. ”Asuinkiinteistö” käsittää rakentamiseen tarkoitetun maa-alueen riippumatta siitä, tapahtuuko rakennustyö välittömästi hankinnan jälkeen vai vuosia sen jälkeen. Toimenpidettä sovelletaan myös, jos luotonottajalle myönnetään luotto kiinteistöön hankkimiseksi pitkäaikaisella vuokrasopimuksella. Kiinteistön hankkiminen voi tapahtua omistajan käyttöä varten tai vuokrattavaksi.

                           II.   Vastavuoroisuus

                                 5.

                                 Suositetaan, että jäsenvaltiot, joiden luottolaitoksilla, vakuutuslaitoksilla ja ammattimaisilla luotonantajilla (kiinnitysluotonantajilla) on merkittäviä luottovastuita Luxemburgissa suorien rajat ylittävien luottojen muodossa, toteuttavat Luxemburgin toimenpiteen vastavuoroisesti lainkäyttöalueellaan. Jos samaa toimenpidettä ei ole käytettävissä niiden lainkäyttöalueella kaikkien merkityksellisten rajat ylittävien vastuiden osalta, asianomaisten viranomaisten olisi sovellettava käytettävissä olevia toimenpiteitä, jotka vaikutukseltaan vastaavat parhaiten aktivoitua makrovakauspoliittista toimenpidettä.

                                 6.

                                 Jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava EJRK:lle, että ne soveltavat vastavuoroisesti Luxemburgin toimenpidettä tai de minimis -periaatteeseen perustuvaa vapautusta suosituksen EJRK/2015/2 suosituksen D mukaisesti. Ilmoitus olisi toimitettava viimeistään kuukauden kuluttua vastavuoroisuustoimenpiteen hyväksymisestä käyttäen asiaa koskevaa EJRK:n verkkosivustolla julkaistua mallia. EJRK julkaisee ilmoitukset EJRK:n verkkosivustolla ja tiedottaa näin yleisölle vastavuoroista toteuttamista koskevista kansallisista päätöksistä. Ilmoitusten julkaisu kattaa toimenpiteitä vastavuoroisesti soveltavien jäsenvaltioiden soveltamat vapautukset sekä niiden sitoutumisen aukkotilanteiden seurantaan ja tarvittaessa toimiin.

                                 7.

                                 Suosituksena on, että jäsenvaltiot toteuttavat toimenpiteen vastavuoroisesti kolmen kuukauden kuluessa tämän suosituksen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

                           III.   Olennaisuuskynnys

                                 8.

                                 Toimenpidettä täydennetään kahdella olennaisuuskynnyksellä, joilla ohjataan de minimis -periaatteen mahdollista soveltamista toimenpiteen vastavuoroisesti toteuttavissa jäsenvaltioissa: maakohtainen olennaisuuskynnys ja laitoskohtainen olennaisuuskynnys. Luxemburgiin myönnettävien rajatylittävien kiinnitysluottojen maakohtainen kynnysarvo on 350 miljoonaa euroa, joka vastaa noin yhtä prosenttia kotimaisista asuinkiinteistövakuudellisten luottojen markkinoista joulukuussa 2020. Luxemburgiin myönnettävien rajatylittävien kiinnitysluottojen laitoskohtainen kynnysarvo on 35 miljoonaa euroa, joka vastaa noin 0,1 prosenttia Luxemburgin kotimaisista asuinkiinteistövakuudellisten luottojen markkinoista joulukuussa 2020. Vastavuoroista tunnustamista edellytetään vain silloin, kun sekä maakohtaiset että laitoskohtaiset kynnysarvot ylittyvät.

                        Norja

                                 —

                                    Kaikkien Norjassa toimiluvan saaneiden luottolaitosten Norjassa oleviin vastuisiin sovellettava 4,5 prosentin järjestelmäriskipuskurikanta direktiivin 2013/36/EU 133 artiklan mukaisesti, sellaisena kuin kyseistä direktiiviä sovelletaan Norjaan ja Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020 Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (*) (jäljempänä ”ETA-sopimus”) mukaisesti (jäljempänä ’vakavaraisuusdirektiivi, sellaisena kuin sitä sovelletaan Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020);

                                 —

                                    Norjassa toimiluvan saaneiden luottolaitosten, jotka käyttävät sisäisten luottoluokitusten (IRB) menetelmää lakisääteisen pääoman määrää laskettaessa, Norjassa oleviin asuinkiinteistövastuisiin sovellettava 20 prosentin keskimääräinen riskipainon alaraja asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaisesti, sellaisena kuin kyseistä asetusta sovelletaan Norjaan ja Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020 ETA-sopimuksen ehtojen mukaisesti (jäljempänä ”vakavaraisuusasetus, sellaisena kuin sitä sovelletaan Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020”);

                                 —

                                    Norjassa toimiluvan saaneiden luottolaitosten, jotka käyttävät IRB-menetelmää lakisääteisen pääoman määrää laskettaessa, Norjassa oleviin liikekiinteistövastuisiin sovellettava 35 prosentin keskimääräinen riskipainon alaraja vakavaraisuusasetuksen, sellaisena kuin sitä sovelletaan Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020, 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaisesti.

                           I.   Toimenpiteiden kuvaus

                                 1.

                                 Finansdepartementet (Norjan valtiovarainministeriö) on 31 päivästä joulukuuta 2020 alkaen ottanut käyttöön kolme toimenpidettä, nimittäin i) järjestelmäriskipuskurivaatimuksen, jota sovelletaan Norjassa oleviin vastuisiin vakavaraisuusdirektiivin, sellaisena kuin sitä sovelletaan Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020, 133 artiklan nojalla; ii) keskimääräisen riskipainon alarajan, jota sovelletaan asuinkiinteistövastuisiin Norjassa vakavaraisuusasetuksen, sellaisena kuin sitä sovelletaan Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020, 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan nojalla; ja iii) keskimääräisen riskipainon alarajan, jota sovelletaan liikekiinteistövastuisiin Norjassa vakavaraisuusasetuksen, sellaisena kuin sitä sovelletaan Norjassa 1 päivänä tammikuuta 2020, 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan nojalla.

                                 2.

                                 Järjestelmäriskipuskurikanta on 4,5 prosenttia, ja sitä sovelletaan kaikkien Norjassa toimiluvan saaneiden luottolaitosten kotimaisiin vastuisiin. Kuitenkin luottolaitoksiin, jotka eivät käytä sisäisten luottoluokitusten edistynyttä menetelmää, sovellettava järjestelmäriskipuskurikanta on kolme prosenttia kaikkien vastuiden osalta 31 päivään joulukuuta 2022 saakka; sen jälkeen kotimaisiin vastuisiin sovellettava järjestelmäriskipuskurikanta on 4,5 prosenttia.

                                 3.

                                 Asuinkiinteistöjen osalta riskipainon alaraja on Norjan asuinkiinteistövastuiden laitoskohtainen keskimääräinen riskipaino, jota sovelletaan IRB-menetelmää käyttäviin luottolaitoksiin. Kiinteistöjen riskipainon alaraja koskee asuinkiinteistösalkun vastuilla painotettua keskimääräistä riskipainoa. Norjan asuinkiinteistövastuilla tarkoitetaan vähittäisvastuita, joiden vakuutena on Norjassa sijaitsevaa kiinteää omaisuutta.

                                 4.

                                 Liikekiinteistöjen osalta riskipainon alaraja on Norjan liikekiinteistövastuiden laitoskohtainen keskimääräinen riskipaino, jota sovelletaan IRB-menetelmää käyttäviin luottolaitoksiin. Kiinteistöjen riskipainon alaraja koskee liikekiinteistösalkun vastuilla painotettua keskimääräistä riskipainoa. Norjan liikekiinteistövastuilla tarkoitetaan yritysvastuita, joiden vakuutena on Norjassa sijaitseva kiinteää omaisuutta.

                           II.   Vastavuoroisuus

                                 5.

                                 Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti Norjan toimenpiteet Norjassa sijaitsevien vastuiden osalta direktiivin 2013/36/EU 134 artiklan 1 kohdan ja asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat vastavuoroisesti järjestelmäriskipuskurikantaa 18 kuukauden kuluessa siitä, kun tämä suositus, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan järjestelmäriskikomitean suosituksella EJRK/2021/3 (*3), on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, jollei jäljempänä 7 kohdasta johdu muuta. Norjassa sijaitsevien asuin- ja liikekiinteistövastuiden keskimääräiset riskipainon alarajat olisi vastavuoroisesti vahvistettava suosituksen EJRK/2015/2 mukaisen kolmen kuukauden tavanomaisen siirtymäkauden aikana.

                                 6.

                                 Jos samoja makrovakauspoliittisia toimenpiteitä ei ole käytettävissä asianomaisten viranomaisten lainkäyttöalueella suosituksen C 2 mukaisesti, suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat EJRK:ta kuultuaan sellaisia lainkäyttöalueellaan käytettävissä olevia makrovakauspoliittisia toimenpiteitä, jotka vaikutukseltaan parhaiten vastaavat edellä mainittua vastavuoroisesti toteutettavaksi suositeltua toimenpidettä. Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti asuinkiinteistö- ja liikekiinteistövastuiden keskimääräisen riskipainon alarajojen osalta vastaavat toimenpiteet 12 kuukauden kuluessa ja järjestelmäriskipuskurikannan osalta 18 kuukauden kuluessa tämän suosituksen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä, jollei järjestelmäriskipuskurin osalta 7 kohdasta jäljempänä johdu muuta.

                                 7.

                                 Kunnes direktiiviä (EU) 2019/878 aletaan soveltaa Norjaan ja Norjassa ETA-sopimuksen ehtojen mukaisesti, asianomaiset viranomaiset voivat vastavuoroisuuden perusteella toteuttaa Norjan järjestelmäriskipuskuritoimenpiteen tavalla ja tasolla, jossa otetaan huomioon kyseisessä jäsenvaltiossa ja Norjassa sovellettavien pääomavaatimusten mahdolliset päällekkäisyydet tai erot edellyttäen, että ne noudattavat seuraavia periaatteita:

                                             a)

                                             riskin kattaminen: asianomaisten viranomaisten tulisi varmistaa, että järjestelmäriskiin, jota Norjan toimenpiteellä pyritään hillitsemään, puututaan riittävällä tavalla;

                                             b)

                                             sääntelyn katvealueiden hyväksikäytön välttäminen ja tasapuolisten toimintaedellytysten varmistaminen: asianomaisten viranomaisten olisi minimoitava vuotojen ja sääntelyn katvealueiden hyväksikäytön mahdollisuus ja tarvittaessa viipymättä suljettava sääntelyn aukkokohdat; asianomaisten viranomaisten olisi varmistettava tasapuoliset toimintaedellytykset luottolaitosten välillä.

                                       Tätä kohtaa ei sovelleta asuinkiinteistö- ja liikekiinteistövastuiden keskimääräisen riskipainon alarajaa koskeviin toimenpiteisiin.

                           III.   Olennaisuuskynnys

                                 8.

                                 Toimenpiteitä täydentävät laitoskohtaiset olennaisuuskynnykset, jotka perustuvat Norjassa oleviin vastuisiin ja joilla ohjataan mahdollista de minimis -periaatteen soveltamista toimenpidettä vastavuoroisesti toteuttavissa asianomaisissa viranomaisissa seuraavasti:

                                             a)

                                             järjestelmäriskipuskurikannan osalta olennaisuuskynnykseksi asetetaan 32 miljardin Norjan kruunun suuruinen riskipainotettujen vastuuerien yhteismäärä, joka vastaa noin yhtä prosenttia luottolaitosten riskipainotettujen saamisten kokonaismäärästä Norjassa;

                                             b)

                                             asuinkiinteistöjen riskipainon alarajan osalta olennaisuuskynnykseksi on asetettu 32,3 miljardin Norjan kruunun bruttomääräinen luotonanto, joka vastaa noin yhtä prosenttia norjalaisille asiakkaille myönnettyjen vakuudellisten asuinkiinteistöluottojen bruttomäärästä;

                                             c)

                                             liikekiinteistöjen riskipainon alarajan osalta olennaisuuskynnykseksi on asetettu 7,6 miljardin Norjan kruunun bruttomääräinen luotonanto, joka vastaa noin yhtä prosenttia norjalaisille asiakkaille myönnettyjen vakuudellisten liikekiinteistöluottojen bruttomäärästä.

                                 9.

                                 Suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson mukaisesti kyseessä olevan jäsenvaltion asianomaiset viranomaiset voivat myöntää vapautuksia yksittäisille kotimaassa toimiluvan saaneille luottolaitoksille, joilla on Norjassa epäolennaisia vastuita. Saamisia pidetään epäolennaisina, jos ne alittavat edellä 8 kohdassa vahvistetut laitoskohtaiset olennaisuuskynnykset. Kun sovelletaan olennaisuuskynnyksiä, asianomaisten viranomaisten pitäisi seurata vastuiden olennaisuutta, ja suosituksena on, että Norjan toimenpiteitä sovelletaan aikaisemmin vapautettuihin kotimaisiin toimiluvan saaneisiin yksittäisiin luottolaitoksiin, jos edellä 8 kohdassa vahvistetut olennaisuuskynnykset ylittyvät.

                                 10.

                                 Suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson mukaisesti edellä 8 kohdassa vahvistetut olennaisuuskynnykset ovat suositeltu enimmäiskynnyksen taso. Vastavuoroisuuden toteuttavat asianomaiset viranomaiset saavat siis suositeltujen kynnysten soveltamisen sijasta asettaa lainkäyttöalueilleen matalampia kynnysarvoja, jos se on asianmukaista, tai toteuttaa vastavuoroisuuden toimenpiteiden osalta ilman olennaisuuskynnystä.

                                 11.

                                 Jos jäsenvaltioissa ei ole sellaisia toimiluvan saaneita luottolaitoksia, joilla on merkittäviä vastuita Norjassa, kyseessä olevien jäsenvaltioiden asianomaiset viranomaiset voivat suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson mukaisesti päättää olla toteuttamatta Norjan toimenpiteitä vastavuoroisesti. Tässä tapauksessa asianomaisten viranomaisten pitäisi seurata vastuiden olennaisuutta, ja suosituksena on, että ne toteuttavat vastavuoroisuuden Norjan toimenpiteiden osalta, jos luottolaitos ylittää sovellettavat olennaisuuskynnykset.

                        Ruotsi

                           Riskipainojen vastuilla painotetun keskiarvon luottolaitoskohtainen 25 prosentin suuruinen alaraja, jota sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaisesti Ruotsissa asuvien velallisten vähittäisvastuista, joiden vakuutena on kiinteää omaisuutta, koostuvaan lainasalkkuun Ruotsissa toimiluvan saaneiden, sisäisten luottoluokitusten menetelmää käyttävien luottolaitosten osalta lakisääteisen pääoman määrää laskettaessa.

                     I.   Toimenpiteen kuvaus

                                 1.

                                 Ruotsin toimenpide, jota sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaisesti ja joka koskee Ruotsissa toimiluvan saaneita, sisäisten luottoluokitusten menetelmää käyttäviä luottolaitoksia, käsittää riskipainojen vastuilla painotetun keskiarvon luottolaitoskohtaisen 25 prosentin suuruisen alarajan, jota sovelletaan Ruotsissa asuvien velallisten vähittäisvastuista, joiden vakuutena on kiinteää omaisuutta, koostuvaan lainasalkkuun.

                                 2.

                                 Riskipainojen vastuilla painotettu keskiarvo on yksittäisten vastuiden riskipainojen keskiarvo, joka lasketaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 154 artiklan mukaisesti, painotettuna asianomaisella vastuuarvolla.

                           II.   Vastavuoroisuus

                                 3.

                                 Asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 5 kohdan mukaisesti suosituksena on, että asianomaisten jäsenvaltioiden asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti Ruotsin toimenpiteen soveltamalla sitä jäsenvaltiossa toimiluvan saaneiden luottolaitosten Ruotsissa sijaitseviin sivuliikkeisiin, jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää, suosituksen C 3 kohdassa täsmennetyssä määräajassa.

                                 4.

                                 Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset toteuttavat vastavuoroisesti Ruotsin toimenpiteen soveltamalla sitä jäsenvaltiossa toimiluvan saaneisiin luottolaitoksiin, jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää ja joilla on Ruotsissa asuviin velallisiin liittyviä suoria vähittäisvastuita, joiden vakuutena on kiinteää omaisuutta. Suosituksen C 2 kohdan mukaisesti suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat suosituksen C 3 kohdassa täsmennetyssä määräajassa samaa toimenpidettä kuin aktivoiva viranomainen on toteuttanut Ruotsissa.

                                 5.

                                 Jos samaa makrovakauspoliittista toimenpidettä ei ole käytettävissä asianomaisten viranomaisten lainkäyttöalueella, suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat EJRK:tä kuultuaan sellaisia lainkäyttöalueellaan käytettävissä olevia makrovakauspoliittisia toimenpiteitä, jotka vaikutukseltaan parhaiten vastaavat edellä mainittua vastavuoroisesti toteutettavaksi suositeltavaa toimenpidettä. Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset hyväksyvät vastaavan toimenpiteen viimeistään neljän kuukauden kuluessa tämän suosituksen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

                           III.   Olennaisuuskynnys

                                 6.

                                 Toimenpidettä täydentää 5 miljardin Ruotsin kruunun (SEK) laitoskohtainen olennaisuuskynnys, joka ohjaa toimenpidettä vastavuoroisesti toteuttavien asianomaisten viranomaisten mahdollista de minimis -periaatteen soveltamista.

                                 7.

                                 Suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson mukaisesti asianomaisen jäsenvaltion asianomaiset viranomaiset voivat vapauttaa vastavuoroisuudesta yksittäisiä jäsenvaltiossa toimiluvan saaneita luottolaitoksia, jotka käyttävät sisäisen luottoluokituksen menetelmää ja joiden Ruotsissa asuviin velallisiin liittyvät suorat vähittäisvastuut, joiden vakuutena on kiinteää omaisuutta, ovat epäolennaisia ja jäävät alle 5 miljardin Ruotsin kruunun olennaisuuskynnyksen. Kun sovelletaan olennaisuuskynnystä, asianomaisten viranomaisten pitäisi seurata vastuiden olennaisuutta, ja suosituksena on, että Ruotsin toimenpidettä sovelletaan aikaisemmin vapautettuihin yksittäisiin jäsenvaltiossa toimiluvan saaneisiin luottolaitoksiin, jos 5 miljardin Ruotsin kruunun olennaisuuskynnys ylittyy.

                                 8.

                                 Jos ei ole yhtään luottolaitosta, jolla on toimilupa asianomaisissa jäsenvaltioissa ja sivuliikkeitä Ruotsissa tai jolla on Ruotsissa asuviin velallisiin liittyviä suoria vähittäisvastuita, joiden vakuutena on kiinteää omaisuutta, ja joka käyttää sisäisen luottoluokituksen menetelmää ja jolla on Ruotsissa asuvilta velallisilta vähintään 5 miljardin Ruotsin kruunun vastuut, joiden vakuutena on kiinteää omaisuutta, asianomaisten jäsenvaltioiden asianomaiset viranomaiset voivat suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson nojalla päättää, ettei vastavuoroisuutta toteuteta Ruotsin toimenpiteen osalta. Tässä tapauksessa asianomaisten viranomaisten pitäisi seurata vastuiden olennaisuutta, ja suosituksena on, että ne toteuttavat vastavuoroisuuden Ruotsin toimenpiteen osalta, jos sisäisen luottoluokituksen menetelmää käyttävä luottolaitos ylittää 5 miljardin Ruotsin kruunun kynnyksen.

                                 9.

                                 Suosituksen EJRK/2015/2 2.2.1 jakson mukaisesti 5 miljardin Ruotsin kruunun olennaisuuskynnys on suositeltu enimmäiskynnyksen taso. Vastavuoroisuuden toteuttavat asianomaiset viranomaiset saavat siis suositellun kynnyksen soveltamisen sijasta asettaa lainkäyttöalueilleen matalamman kynnyksen, jos se on asianmukaista, tai toteuttaa vastavuoroisuuden toimenpiteen osalta ilman olennaisuuskynnystä.

               .

               (*1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 549/2013, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmästä Euroopan unionissa (EUVL L 174, 26.6.2013, s. 1).

               (*2)  Komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 680/2014, annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 mukaisista laitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää raportointia koskevista teknisistä täytäntöönpanostandardeista (EUVL L 191, 28.6.2014, s. 1).

               (*3)  Ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä.”

               (1)  Recommandation du comité du risque systémique du 9 novembre 2020 relative aux crédits portant sur des biens immobiliers à usage résidentiel situés sur le territoire du Luxembourg (CRS/2020/005).

               (2)  CSSF Regulation N.20-08 du 3 décembre 2020 fixant des conditions pour l’octroi de crédits relatifs à des biens immobiliers à usage résidentiel situés sur le territoire du Luxembourg.