title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2011 , Maltan vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä vuosia 2011–2014 koskevaa Maltan tarkistettua vakausohjelmaa koskevan neuvoston lausunnon antamisesta

text:
               21.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 215/10

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2011,
   Maltan vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä vuosia 2011–2014 koskevaa Maltan tarkistettua vakausohjelmaa koskevan neuvoston lausunnon antamisesta
   2011/C 215/04
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020, joka perustuu talouspolitiikan koordinoinnin tehostamiseen ja keskittyy avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn lisäämiseksi.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2), jotka yhdessä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011 ensimmäisen vuotuisen kasvuselvityksen, joka tarkoitti uuden talouden ohjauksen ja hallinnan jakson alkua EU:ssa ja ensimmäistä politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjaksoa, jonka perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa.

               (4)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta 2011 julkisen talouden vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka ovat 15 päivänä helmikuuta ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston päätelmien ja komission vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että etusijalle on asetettava talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden kestävyyden palauttaminen, työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten avulla sekä uudet kasvua edistävät toimet. Se kehotti kaikkia jäsenvaltioita toteuttamaan näihin painopisteisiin perustuvia konkreettisia toimenpiteitä, jotka sisällytetään niiden vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

               (5)

               Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 25 päivänä maaliskuuta 2011 Euro Plus -sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

               (6)

               Malta toimitti vuoden 2011 kansallisen uudistusohjelmansa 28 päivänä huhtikuuta 2011 ja vuosia 2011–2014 koskevan vuoden 2011 tarkistetun vakausohjelmansa 29 päivänä huhtikuuta 2011. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (7)

               Kun talouskriisi alkoi, Maltan vienti ja investoinnit vähenivät jyrkästi ja BKT:n määrä supistui 3,4 prosenttia vuonna 2009. Työllisyys aleni vain vähän, muun muassa valtion tukitoimenpiteiden ansiosta. Vienti ja yritysten investoinnit elpyivät vahvasti vuonna 2010, minkä johdosta Maltan taloudellinen toiminta piristyi selvästi ja työttömyys väheni hiljalleen. Koska julkisen talouden velan määrä on korkea (61,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2008), hallitus ei ryhtynyt laajaan finanssipoliittiseen elvytykseen ja julkisen talouden alijäämä vuonna 2009 (3,7 prosenttia suhteessa BKT:hen) säilyi alhaisempana kuin koko euroalueella yhteensä. Julkisen talouden vaje ja velkasuhde säilyivät vuonna 2010 pääpiirteissään vakaina.

               (8)

               Neuvosto katsoo asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen tarkistetun vakausohjelman arvioinnin perusteella, että julkisen talouden ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario on jossain määrin suotuisa, erityisesti vakausohjelman kattaman kauden loppuvuosina. Vakausohjelman tavoitteena on laskea julkisen talouden alijäämä vuoden 2010 3,6 prosentista suhteessa BKT:hen perussopimuksen viitearvon alle vuoteen 2011 mennessä. Tämän jälkeen vähittäistä etenemistä kohti keskipitkän aikavälin tavoitteena olevaa tasapainoista rakenteellista rahoitusasemaa on tarkoitus tukea sitoutumalla varmistamaan kestävä, pitkälti menoperusteinen vakauttaminen. Vakausohjelmassa ei kuitenkaan ennakoida, että keskipitkän aikavälin tavoite saavutettaisiin vakausohjelman kattaman kauden aikana. Velkasuhteen arvioidaan positiivisen ja vahvistuvan perusjäämän ansiosta supistuvan vuoden 2010 aikaisesta huipustaan (68 prosenttia suhteessa BKT:hen) 63,7 prosenttiin vuonna 2014. Komission laskemat keskimääräiset vuotuiset rakenteelliset sopeutustoimet vuosina 2012–2014 ovat pääpiirteissään vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisia. Julkisen talouden toteutumat voivat olla ennakoitua heikompia johtuen mahdollisista menoylityksistä ja siitä, että tiedot vakauttamistoimia tukevista toimenpiteistä vuoden 2011 jälkeen ovat puutteelliset.

               (9)

               Maltan keskeinen haaste on julkisen talouden vakauttamisen jatkaminen keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi. Vuodeksi 2011 laaditussa talousarviossa otettiin käyttöön toimenpiteitä, joilla korjataan liiallinen alijäämä vuonna 2011, mutta lisätoimet olisivat tarpeen tavoitteista lipsumisen varalta. Keskipitkän aikavälin vakauttamisstrategian tueksi ei ole vielä laadittu konkreettisia toimenpiteitä, ja sen uskottavuus paranisi lujittamalla monivuotista julkisen talouden kehystä. Eräs merkittävistä heikkouksista on se, etteivät monivuotiset tavoitteet ole luonteeltaan sitovia. Tästä syystä vaikuttaa siltä, että julkista taloutta suunnitellaan melko lyhyellä tähtäimellä. Vakausohjelmassa todetaan, että menosäännön käyttöönottoa harkitaan.

               (10)

               Komission viimeisimmän arvion mukaan julkisen talouden kestävyyteen liittyvät riskit pitkällä aikavälillä vaikuttaisivat olevan suuria, koska väestön ikääntymisestä, mm. eläkkeistä, julkiselle taloudelle aiheutuvat pitkän aikavälin vaikutukset ovat Maltassa huomattavasti suuremmat kuin EU:ssa keskimäärin. Lisäksi iäkkäiden työntekijöiden osallistuminen työmarkkinoille on hyvin vähäistä, mikä johtuu edelleen melko alhaisesta eläkeiästä, varhaiseläkejärjestelmien suosiosta ja iäkkäiden naisten hyvin alhaisesta työllisyysasteesta. Vuonna 2006 toteutetulla eläkeuudistuksella kestävyyttä alettiin parantaa korottamalla eläkeikää, tosin hyvin vähitellen, ja sillä puututaan tulevien eläkkeiden riittävyyteen erityisesti muuttamalla indeksointijärjestelyjä avokätisemmiksi ja ottamalla käyttöön taattu kansallinen vähimmäiseläke. Kansallisessa uudistusohjelmassa selostetaan käynnissä olevaa kuulemista, joka koskee ehdotuksia eläketyöryhmän alulle paneman eläkeuudistuksen jatkamisesta. Ehdotuksiin kuuluu mm. nimenomaisen yhteyden luominen eläkeiän ja elinajanodotteen välille sekä pakollisen toisen ja vapaaehtoisen kolmannen pilarin käyttöönotto. Kansallisessa uudistusohjelmassa ei kuitenkaan esitetä väestön aktiivista ikääntymistä koskevaa kattavaa strategiaa täydentämään käynnissä olevia ja suunniteltuja lainsäädännöllisiä muutoksia. Pimeästä työstä aiheutuu riski julkisen talouden kestävyydelle pitkällä aikavälillä. Hallitus esittää kansallisessa uudistusohjelmassa joitakin toimenpiteitä tämän ongelman ratkaisemiseksi, mutta siihen ei sisälly ehdotuksia vero- ja etuusjärjestelmän uudistamiseksi siten, että työssäkäynti saataisiin kannattamaan. Naisten työllisyysaste on Maltalla EU:n alhaisin, joten naisten työmarkkinoille osallistumisen edistäminen on yksi Maltan suurista haasteista. Hallitus on esittänyt kansallisessa uudistusohjelmassa lukuisia naisiin työntekijöinä kohdistuvia aloitteita. Niiden toteutusta ja vaikutuksia olisi arvioitava vuonna 2012.

               (11)

               Maltan teollisuus on viime vuosien aikana käynyt läpi perinpohjaisen rakennemuutoksen, kun perinteisen työvoimavaltaisen tehdasteollisuuden tilalle on syntynyt merkittävää lisäarvoa tarjoavaa uutta toimintaa. Tämä on johtanut siihen, että taitojen kysyntä ja tarjonta eivät kohtaa työmarkkinoilla, minkä vuoksi on tarpeen huolehtia uusilla aloilla tarvittavien taitojen saatavuudesta erityisesti korkea-asteen koulutuksella, kun Maltan talouden perustaa pyritään monipuolistamaan edelleen.

               (12)

               Koulunkäynnin keskeyttävien osuus on Maltassa EU:n suurin, 36,8 prosenttia vuonna 2009, kun EU:n keskiarvo oli 14,4 prosenttia. Myös korkea-asteen koulutuksen tai vastaavan suorittaneiden osuus 30–34-vuotiaista on Maltassa ennätyksellisen alhainen (21,1 prosenttia, kun EU:n keskiarvo vuonna 2009 oli 32,3 prosenttia). Maan tavoitteena on supistaa koulunkäynnin keskeyttävien osuus 29 prosenttiin ja kasvattaa korkea-asteen koulutuksen tai vastaavan suorittaneiden osuus 30–34-vuotiaista 33 prosenttiin vuoteen 2020 mennessä. Malta otti vuonna 2011 käyttöön toimenpiteitä mahdollisten koulunkäynnin keskeyttäjien ohjaamiseksi kohti kiinnostavia uramahdollisuuksia ammatillisen koulutuksen tai toisen mahdollisuuden tarjoavien koulutusvaihtoehtojen kautta.

               (13)

               Malta on yksi harvoista EU:n jäsenvaltioista, joissa on käytössä palkkojen yleinen indeksointimekanismi. Palkankorotukset on kytketty pakolliseen elinkustannusten mukautusmekanismiin, jonka tuloksena palkkoja korotetaan inflaatiokehityksen mukaisesti. Palkankorotukset ovat kuitenkin suhteessa suurempia palkka-asteikon alapäässä. Vähimmäispalkan lisäksi tämä mukautus saattaa heikentää työvaltaisten alojen kilpailukykyä entisestään. Kysymys on erityisen tärkeä, kun otetaan huomioon energianhintojen äskettäiset korotukset, jotka saattavat johtaa palkka-hintakierteeseen.

               (14)

               Energiantuotannossaan Malta on lähes täysin riippuvainen öljyn maahantuonnista, minkä vuoksi sen talous on herkkä öljyn hinnanmuutoksille. Kun lisäksi Maltan energiajärjestelmässä on puutteita, tuloksena saattaa olla ongelmia yritystoiminnalle ja pienten ja keskisuurten yritysten kilpailukyvylle. Uusiutuvista energialähteistä tuotettavan energian mahdollisuuksien hyödyntäminen voisi tuoda mukanaan kaksinkertaisen hyödyn: sillä parannettaisiin kilpailukykyä ja edistettäisiin energia- ja ilmastoalan tavoitteiden saavuttamista. Kansallisessa uudistusohjelmassa esitetään kuitenkin vain vähän tietoja energia-alan toimenpiteistä, minkä vuoksi on vaikea arvioida niiden toteutettavuutta ja kustannustehokkuutta.

               (15)

               Malta on tehnyt useita sitoumuksia Euro Plus -sopimuksen nojalla. Sitoumukset liittyvät sopimuksen kahteen osa-alueeseen: kilpailukykyyn ja julkisen talouden kestävyyteen. Julkisen talouden osalta sitoumukset koskevat julkisen talouden kehyksen tilintekovelvollisuutta ja avoimuutta, minkä lisäksi huomiota kiinnitetään sellaisten mekanismien käyttöönottoon, joilla pyritään parantamaan talousarvion toteutumisen kurinalaisuutta. Tuottavuutta koskevilla toimenpiteillä pyritään parantamaan liiketoimintaympäristöä ja yritysten rahoitusedellytyksiä sekä kehittämään kilpailua palvelualalla, erityisesti televiestinnässä. Vaikka Euro Plus -sopimukseen liittyvät sitoumukset sisältyvät kansalliseen uudistusohjelmaan, ne eivät koske työllisyyttä ja julkisen talouden vakautta. Viranomaiset keskittyvät tuottavuuden lisäämiseen, mutta eivät tunnusta nykyisen palkkojen indeksointimekanismin vaikuttavan Maltan kilpailukykyyn. Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyt sitoumukset on arvioitu ja otettu huomioon suosituksissa.

               (16)

               Komissio on arvioinut Maltan vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyt sitoumukset. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Maltan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta. Lisäksi se on arvioinut, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska talouden ohjausta ja hallintaa on tarpeen tehostaa EU:ssa kokonaisuudessaan antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Tämän huomioon ottaen komissio katsoo, että vaikka tähtäimessä oleva edistyminen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta on tarkoituksenmukaista, vakausstrategiaan kohdistuu merkittäviä riskejä, koska sitä ei tueta konkreettisilla toimenpiteillä ja menot saattavat ylittyä, kuten aikaisemmin on tapahtunut. Lisäksi keskipitkän aikavälin julkisen talouden kehyksen ei-sitova luonne ei mahdollisesti edistä julkisen talouden kurinalaisuutta. Väestön ikääntymisen suhteellisen suuret pitkäaikaiskustannukset, erityisesti eläkekustannukset, merkitsevät riskiä Maltan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyydelle. Kansallisessa uudistusohjelmassa myönnetään Maltan talouteen kohdistuvat merkittävimmät rakenteelliset haasteet, vaikkakin lisähuomion kiinnittäminen eräisiin kysymyksiin vaikuttaa aiheelliselta. Tällaisia kysymyksiä ovat esimerkiksi talouden työvoimapotentiaalin käytön parantaminen, palkkojen määräytymismekanismin tarkistaminen ja tarvittavien toimenpiteiden toteuttaminen sen uudistamiseksi, jotta varmistetaan, että palkat ja tuottavuuden kehittyminen vastaavat paremmin toisiaan, sekä energialähteiden monipuolistaminen.

               (17)

               Neuvosto on tutkinut Maltan tarkistetun vakausohjelman vuodelta 2011 edellä esitetyn arvioinnin perusteella ja ottaen huomioon myös Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan nojalla 16 päivänä helmikuuta 2010 annetun neuvoston suosituksen. Neuvoston lausunto (3) on esitetty erityisesti alla olevissa suosituksissa 1 ja 2. Neuvosto on tutkinut Maltan kansallisen uudistusohjelman ottaen huomioon 25 päivänä maaliskuuta 2011 hyväksytyt Eurooppa-neuvoston päätelmät,

         SUOSITTAA, että Malta toteuttaa vuosina 2011–2012 toimia, joilla se

               1.

               huolehtii liiallisen alijäämän korjaamisesta vuonna 2011 liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn yhteydessä annettujen suositusten mukaisesti, ja on valmis ryhtymään lisätoimenpiteisiin mahdollisten lipsumisten estämiseksi sekä toteuttaa konkreettisia toimenpiteitä vuoden 2012 alijäämätavoitteen tukemiseksi; saattaa valtion korkean velkaantumisasteen laskusuuntaan ja varmistaa riittävän edistyksen keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisessa; keskipitkän aikavälin vakauttamisstrategian uskottavuuden lujittamiseksi määrittelee vaaditut yleiset toimenpiteet vuodesta 2013 eteenpäin, sisällyttää julkisen talouden tavoitteet sitovaan, sääntöihin perustuvaan monivuotiseen julkisen talouden kehykseen ja parantaa talousarvion toteutuksen seurantaa;

               2.

               ryhtyy toimiin eläkejärjestelmän kestävyydestä huolehtimiseksi muun muassa nopeuttamalla asteittaista eläkeiän nostamista ja kytkemällä sen elinajanodotteeseen; laatii korkeamman lakisääteisen eläkeiän täydennykseksi aktiivista ikääntymistä edistävän kattavan strategian, pyrkii rajoittamaan varhaiseläkejärjestelmien käyttöä ja kannustaa yksityiseen eläkesäästämiseen;

               3.

               kohdentaa koulutusta vastaamaan paremmin työmarkkinoiden tarpeita, erityisesti toteuttamalla lisätoimenpiteitä korkea-asteen koulutukseen pääsyn parantamiseksi sekä parantamalla ammattikoulutusjärjestelmän tehokkuutta; ryhtyy lisätoimenpiteisiin koulunkäynnin keskeyttämisen vähentämiseksi määrittelemällä, analysoimalla ja mittaamalla sen syitä vuoteen 2012 mennessä ja perustamalla toimenpiteiden menestystä koskevan seurannan ja raportoinnin säännöllisen mekanismin;

               4.

               tarkastelee uudelleen työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisia käytäntöjä noudattaen palkkaneuvottelujärjestelmää ja palkkojen indeksointimekanismia, sekä ryhtyy tarvittaviin toimenpiteisiin, sen varmistamiseksi, että palkkakehitys vastaa paremmin työvoiman tuottavuuden ja kilpailukyvyn kehitystä;

               5.

               tehostaa pyrkimyksiään vähentää riippuvuuttaan öljyn maahantuonnista edistämällä investointeja uusiutuviin energialähteisiin ja hyödyntämällä käytettävissä olevia EU:n varoja täysimääräisesti infrastruktuurin kehittämiseksi ja energiatehokkuuden edistämiseksi.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetään vuonna 2011 voimassa 19 päivänä toukokuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä 2011/308/EU jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (EUVL L 138, 26.5.2011, s. 56).

      (3)  Lausunto, jota tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdassa.


title: Neuvoston suositus, annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013 , Liettuan vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Liettuan vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               30.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/51

      NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013,
   Liettuan vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Liettuan vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   2013/C 217/13
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään kasvuun ja parantaa kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.

               (4)

               Neuvosto antoi 10 päivänä heinäkuuta 2012 suosituksen (3) Liettuan vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Liettuan vuosien 2012–2015 lähentymisohjelmasta.

               (5)

               Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2013 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi niin ikään 28 päivänä marraskuuta 2012 makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (4) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Liettua ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (6)

               Euroopan parlamentti on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti osallistunut asianmukaisesti eurooppalaiseen ohjausjaksoon, ja se on 7 päivänä helmikuuta 2013 hyväksynyt päätöslauselman vuotuisen kasvuselvityksen 2013 työllisyys- ja sosiaalinäkökohdista sekä päätöslauselman osallistumisesta vuotuiseen kasvuselvitykseen 2013.

               (7)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 14 päivänä maaliskuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (8)

               Liettua toimitti vuoden 2013 kansallisen uudistusohjelmansa 9 päivänä huhtikuuta 2013 sekä vuosia 2012–2016 koskevan lähentymisohjelmansa 26 päivänä huhtikuuta 2013. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (9)

               Asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen lähentymisohjelman arvioinnin perusteella neuvosto katsoo, että ohjelmassa julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on realistinen ja vastaa laajalti komission yksikköjen kevään 2013 talousennusteessa esitettyä arviota. Vuodesta 2009 alkaen toteutetun kunnianhimoisen julkisen talouden vakauttamisen ansiosta julkisen talouden alijäämä on saatu supistumaan 3,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2012. Tämän katsotaan olevan riittävä liiallisen alijäämän olemassaolosta tehdyn päätöksen kumoamiseksi, kun otetaan huomioon eläkeuudistuksen kustannukset. Alijäämän supistuminen perustui jossain määrin myös vankkaan talouskasvuun ja menojen väliaikaiseen jäädyttämiseen. Lähentymisohjelmassa on muutettu keskipitkän aikavälin tavoite + 0,5 prosentista – 1,0 prosenttiin, mikä on vielä vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteiden mukaista.
               Lähentymisohjelman mukaisen julkisen talouden strategian tavoitteena on saavuttaa keskipitkän aikavälin tavoite vuoteen 2016 mennessä. Kun otetaan huomioon (uudelleenlaskettu) rakenteellinen julkisen talouden rahoitusasema, eteneminen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta on vuositasolla rakenteellisin luvuin yli 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Menojen kasvun vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen viitearvo saavutetaan ohjelmakaudella. Mukautus on hieman etupainotteinen ja perustuu ensi sijassa menokuriin, mutta sitä tuetaan vain osittain käytännön toimenpiteillä, mukaan lukien kertaluonteisilla toimilla, joita ei ole aina määritelty. Komission yksiköiden kevään 2013 ennusteen mukaan rakenteellisen sopeutuksen odotetaan olevan 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013 ja 0,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014 eli edistyminen on alle vaaditun 0,5 prosentin suhteessa BKT:hen. Myös tämä herättää epäilyjä lähentymisohjelman sopeutusuran onnistumisesta. Julkisen talouden vakauttamiseksi toteutettavia lisätoimenpiteitä ei ole vielä määritetty ja olisikin harkittava rakenneuudistuksia, mukaan lukien siirtymistä tulopuolen toimenpiteisiin. Julkinen velka on edelleen alle 60 prosenttia suhteessa BKT:hen eli 40,7 prosenttia vuonna 2012, ja sen odotetaan vähenevän hieman ohjelmakaudella. Lähentymisohjelman mukaan velka supistuu 39,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2013 ja edelleen 34,5 prosenttiin vuoteen 2016 mennessä, mutta komission yksiköiden kevään ennusteessa vastaavat luvut ovat 40,1 prosenttia vuonna 2013 ja 39,4 prosenttia vuonna 2014. Luvuissa olevat erot johtuvat ennen kaikkea lähentymisohjelmassa ennustetusta vähäisemmästä alijäämästä.

               (10)

               Vaikka Liettuan alijäämä on supistunut vuosien mittaan, sen julkisen talouden liikkumavara ei ole edelleenkään riittävä häiriöihin vastaamiseksi. Liettuan on kuitenkin mahdollista soveltaa vähemmän vääristävää verotusta ja parantaa edelleen verolainsäädännön noudattamista. Liettuan verojen suhde BKT:hen on edelleen unionin alhaisin, ja julkisen talouden vakauttamisessa on keskitytty pääasiassa menopuoleen. Liettua voisi edelleen harkita sellaisia uusia verotulojen lähteitä, joista on vähiten haittaa kasvulle, kuten ympäristöverotusta ja kiinteästä omaisuudesta perittäviä juoksevia veroja. Vaikka Liettua on toteuttanut toimia lisätäkseen kiinteästä omaisuudesta saatavia juoksevia verotuloja, tiukentamisen varaa näyttää olevan edelleen. Liettuan ympäristöverotulot ovat supistumassa, ja ne olivat unionin toiseksi alhaisimmat vuonna 2011. Tämä johtuu myös siitä, että Liettuan liikenneverot ovat unionin alhaisimmat. Tämä ei edistä Liettuan talouden suuren energiaintensiivisyyden vähentämistä. Samaan aikaan julkisen talouden vakauttamisessa olisi asetettava etusijalle kasvua edistävät menot, esimerkiksi tutkimus- ja koulutusmenot. Julkisen talouden kehystä vahvistavan lainsäädännön täytäntöönpano on viivästynyt. Liettuan julkisen talouden kehyksellä ei ole positiivisen tuotantokuilun vuosina pystytty estämään myötäsyklistä finanssipolitiikkaa. Budjetin rakennetta koskevan lain muutos vuonna 2012 on askel oikeaan suuntaan. Seurannan, vastuullisuuden ja budjettimenettelyjen toteuttamista erityisesti kuntien osalta on parannettava ja varmistettava keskipitkän aikavälin kehyksen sitovuus.

               (11)

               Väestörakenteen kehitys on haaste Liettuan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyydelle. Tämän vuoksi kattava eläkeuudistus, jossa keskitytään sekä eläkkeiden kestävyyteen että riittävyyteen, on edelleen tärkeä. Eläkkeiden riittävyys on haaste, sillä vanhempaan väestöön kohdistuu suuri köyhyys- ja syrjäytymisriski. Vuonna 2012 toteutetulla eläkkeiden kertymisjärjestelmän uudistuksella edistetään toisen pilarin eläkkeiden kartuttamista myöntämällä valtion talousarviosta taloudellisia kannusteita. Lisäksi uudistuksella otettiin käyttöön mahdollisuus palata siirtymäkauden aikana yksityisestä eläkejärjestelmästä valtion sosiaalivakuutusrahaston piiriin. Myös eläkeikää nostetaan vähitellen. Uudistus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2014. Nämä ovat tärkeitä mutta yksittäisiä oikeansuuntaisia toimia, mutta suurempia muutoksia tarvitaan erityisesti ensimmäisen pilarin eläkkeiden osalta. Lisäksi tarvitaan ikääntyneiden työntekijöiden työllistymistä edistäviä toimenpiteitä ja ikäystävällisiä työympäristöjä.

               (12)

               Työttömyyden vähentäminen ja matalan taitotason työntekijöiden alhainen työvoimaosuus ovat edelleen keskeisiä haasteita. Erityisesti nuoret ja ammattitaidottomat kärsivät suuresta työttömyydestä. Ammattitaidon kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuus tuli erityisen selväksi kriisin aikana ja on kasvava ongelma, mikä viittaa rakenteellisiin puutteisiin koulutus- ja työmarkkinapolitiikoissa. Tätä seurannutta ammattitaitoisen työvoiman puutetta pahentaa voimakas maastamuutto. Näin ollen tarvitaan lisätoimenpiteitä, joilla parannetaan työmarkkinoiden joustavuutta ja edistetään erityisesti nuorten, ammattitaidottomien ja ikääntyneiden työntekijöiden osallistumista työmarkkinoille. Aktiivisten työmarkkinatoimenpiteiden kokonaiskattavuus ja toimenpidekohtaiset määrärahat ovat edelleen riittämättömiä, eikä toimenpiteitä ole kohdennettu riittävästi matalan taitotason työntekijöihin ja pitkäaikaistyöttömiin. Työlainsäädännön kattavassa tarkistuksessa voitaisiin yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa kartoittaa tarpeettomat rajoitukset ja hallinnolliset esteet, jotka vaikuttavat joustaviin sopimusjärjestelyihin, irtisanomismääräyksiin ja joustaviin työaikajärjestelyihin. Jotta voitaisiin parantaa siirtymistä koulutuksesta työmarkkinoille, oppisopimuskoulutuksesta ja työharjoittelusta voitaisiin tehdä houkuttelevampia.

               (13)

               Köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen on yhä huolestuttavan yleistä. Erityisen huolestuttavaa on lapsiköyhyyden lisääntyminen. Vuonna 2012 aloitettiin sosiaaliturvauudistukseen liittyvät toimenpiteet, joiden tarkoituksena on lisätä työkannusteita (työssäoloaikaisia etuuksia pitkäaikaistyöttömille, sosiaalietuuksien asteittainen vähentäminen niiltä työikäisiltä, jotka eivät ole työelämässä), ja vähentää köyhyyttä. Viidessä kunnassa aloitetussa kokeiluhankkeessa on saavutettu merkittäviä tuloksia kustannusten säästössä ja toimenpiteiden paremmassa kohdentamisessa tuensaajille. Nyt on tarpeen ottaa käyttöön seurantajärjestelmä, jotta voidaan arvioida uudistuksen tehokkuutta ja sen vaikutusta köyhyyden ja syrjäytymisen vähentämiseen. Uudistukseen olisi liityttävä myös toimenpiteitä, joilla edistetään erityisesti sosiaaliturvaa pitkään nauttineiden osallistumista työmarkkinoille. Köyhyyden vähentämiseksi toteutettuja toimenpiteitä ovat sosiaalietuuksien kattavuuden lisääminen ja etuuksien määrän uusi laskentamenetelmä. Lisäksi on 1 päivänä tammikuuta 2013 korotettu vähimmäispalkkaa 18 prosenttia, mikä voi auttaa vähentämään kannustinloukkua ja työssäkäyvien köyhyyttä. Nämä toimenpiteet näyttävät kuitenkin riittämättömiltä kun otetaan huomioon haasteen suuruus, ja köyhyyden vähentämiseen tähtäävä kattava strategia tai toimintasuunnitelma puuttuu.

               (14)

               Hallitus on toteuttanut valtion omistamien yritysten kunnianhimoista uudistamishanketta vuodesta 2010 alkaen. Uudistus on asianmukainen ja uskottava, ja siihen liittyy sekä lainsäädännöllisiä että organisatorisia muutoksia. Sääntelyuudistus on toteutettu, ja lisäksi raportointivaatimuksia noudatetaan yleisesti. Haasteena on nyt eturistiriitojen välttäminen sääntelyyn ja muuhun kuin sääntelyyn liittyvissä toiminnoissa sekä valtion omistamien yritysten kaupallisten ja ei-kaupallisten toimintojen erottaminen toisistaan. Kun uudistus on saatu täysin toteutettua, sen avulla voidaan edistää kilpailukykyä ja kasvua. Sen vuoksi on tärkeää seurata säännösten noudattamista.

               (15)

               Sähkö- ja kaasuyhteyksiä naapurimaihin ei ole kehitetty riittävästi. Tämän johdosta energia-alan kilpailu on hyvin rajallista ja energiahinnat korkeita. Myös energiatehokkuus on edelleen ongelma. Korjausrakentamisessa on edetty hitaasti, myös JESSICA-holdingrahastosta tuetuissa hankkeissa, ja yksityisten asuntojen korjaamisessa on edelleen suuria haasteita.

               (16)

               Komissio on talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut kattavasti Liettuan talouspolitiikkaa. Se on arvioinut kansallisen uudistusohjelman ja lähentymisohjelman. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Liettuan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset on otettu huomioon jäljempänä esitettävissä suosituksissa 1–6.

               (17)

               Neuvosto on tutkinut lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (5) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1,

         SUOSITTAA, että Liettua toteuttaa vuosina 2013–2014 toimia, joilla se

               1.

               varmistaa kasvua edistävän julkisen talouden vakauttamisen ja toteuttaa julkisen talouden strategian suunnitelmien mukaisesti, jatkaa rakenteellisia sopeutustoimia, joiden avulla Liettua saavuttaa keskipitkän aikavälin tavoitteen; asettaa kasvua edistävät menot etusijalle; vahvistaa edelleen finanssipoliittista kehystä erityisesti asettamalla realistiset ja sitovat menokatot julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehyksessä; tarkistaa verojärjestelmän ja harkitsee kasvun kannalta vähiten haitallisten verojen, kuten kiinteään omaisuuteen kohdistuvien juoksevien verojen ja ympäristöverojen, korottamista, autoverotuksen käyttöönotto mukaan lukien, ja parantaa edelleen verosäännösten noudattamista;

               2.

               hyväksyy eläkejärjestelmän kattavaa uudistusta koskevan lainsäädännön ja panee sen täytäntöön; mukauttaa lakisääteisen eläkeiän elinajanodotteen muutoksiin, rajoittaa varhaiseläkkeelle pääsyä, laatii selkeät säännöt eläkkeiden indeksointia varten ja edistää täydentävien säästöjärjestelmien käyttöä huolehtien samalla vireillä olevien uudistusten toteuttamisesta; tukee eläkeuudistusta edistämällä ikääntyneiden työntekijöiden työllistettävyyttä;

               3.

               puuttuu erityisesti matalan taitotason työntekijöiden ja pitkäaikaistyöttömien korkeaan työttömyyteen keskittämällä resursseja uudelleen aktiiviseen työmarkkinapolitiikkaan samalla parantaen sen kattavuutta ja tehokkuutta; parantaa nuorten työllistettävyyttä esimerkiksi nuorisotakuulla, edistää oppisopimuskoulutuksen toteutusta ja tehokkuutta ja puuttuu ammattitaidon kysynnän ja tarjonnan sitkeään kohtaamattomuuteen; tarkistaa työlainsäädännön asianmukaisuutta joustavien sopimusjärjestelyjen, irtisanomismääräysten ja joustavien työaikajärjestelyjen osalta työmarkkinaosapuolia kuullen;

               4.

               toteuttaa konkreettisia kohdennettuja toimenpiteitä köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vähentämiseksi; vahvistaa edelleen yhteyttä sosiaaliavustuksia koskevan uudistuksen ja työmarkkinoille osallistumista edistävien toimenpiteiden välillä;

               5.

               saattaa valtion omistamien yritysten uudistuksen päätökseen erityisesti varmistaakseen omistuksen ja sääntelytehtävien erottamisen toisistaan ja seuraa tarkasti uudistukseen liittyvien vaatimusten noudattamista;

               6.

               nopeuttaa rakennusten energiatehokkuutta parantavia toimenpiteitä esimerkiksi poistamalla esteitä ja holdingrahaston nopealla täytäntöönpanolla; edistää kilpailua energiaverkoissa parantamalla sekä sähkö- että kaasuverkkojen yhteenliitettävyyttä muiden jäsenvaltioiden kanssa.

      Tehty Brysselissä 9 päivänä heinäkuuta 2013.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetty voimassa vuodelle 2013 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 22 päivänä huhtikuuta 2013 annetulla neuvoston päätöksellä 2013/208/EU (EUVL L 118, 30.4.2013, s. 21).

      (3)  EUVL C 219, 24.7.2012, s. 54.

      (4)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016, Puolan vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Puolan vuoden 2016 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 299/15

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016,
   Puolan vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Puolan vuoden 2016 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2016/C 299/04)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2016 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 17 ja 18 päivänä maaliskuuta 2016. Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Puola ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (2)

               Puolaa koskeva vuoden 2016 maaraportti julkaistiin 26 päivänä helmikuuta 2016. Siinä arvioitiin Puolan edistymistä neuvoston 14 päivänä heinäkuuta 2015 hyväksymien maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa.

               (3)

               Puola toimitti vuoden 2016 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2016 lähentymisohjelmansa 28 päivänä huhtikuuta 2016. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (4)

               Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (3) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa tämän säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla Euroopan rakenne- ja investointirahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

               (5)

               Puolaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota. Hallitus suunnittelee vuoden 2016 lähentymisohjelmassaan rahoitusaseman parantamista 2,6 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2015, 2,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2017, minkä jälkeen se supistuisi 1,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2019. Ei ole odotettavissa, että julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite – 1 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen – saavutetaan ohjelmakaudella eli vuoteen 2019 mennessä. Lähentymisohjelmassa odotetaan julkisen talouden velan kasvavan 51,3 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2015, 52,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2017 ja supistuvan sen jälkeen 50,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2019. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on vuonna 2016 uskottava ja sen jälkeen suotuisa. Komission kevään 2016 talousennusteen perusteella on olemassa riski, että suositetusta sopeutuksesta poiketaan merkittävästi sekä vuonna 2016 että vuonna 2017, jos politiikka säilyy muuttumattomana. Neuvosto katsoo lähentymisohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2016 talousennusteen perusteella olevan vaarana, että Puola ei noudata vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Tämän vuoksi tarvitaan lisätoimenpiteitä, joilla varmistetaan vaatimusten noudattaminen vuosina 2016 ja 2017.

               (6)

               Puola on ainoa jäsenvaltio, jolla ei ole varsinaista riippumatonta finanssipoliittista neuvostoa, eikä tiedossa ole myöskään suunnitelmia sellaisen perustamisesta. Puolalla on kuitenkin riippumattomia finanssilaitoksia, jotka hoitavat joitakin sen tehtäviä. Perustuslain mukaisen velkajarrun lisäksi Puola otti vuonna 2013 käyttöön vakauttavan menosäännön, jota sovellettiin täysimääräisesti ensimmäisen kerran vuoden 2015 talousarviossa. Sääntöä kuitenkin muutettiin joulukuussa 2015, ja menoja voitaisiin lisätä erityisesti nyt, kun inflaatio on alhainen. Pidemmällä aikavälillä Puolan taloudessa on merkittäviä julkisen talouden kestävyyteen liittyviä riskejä. Tämä johtuu julkisen talouden rahoitusaseman epäsuotuisasta lähtötasosta ja väestön ikääntymisestä aiheutuvien kustannusten ennustetusta kasvusta pääasiassa terveydenhuoltomenojen lisääntymisen vuoksi. Jos politiikka säilyy muuttumattomana, julkisen talouden keskipitkän aikavälin riskit ovat velanhoitokyvyn kannalta suuret, koska velkakannan ennustetaan kasvavan.

               (7)

               Alv-tulojen ennustetaan pysyneen vähäisinä suhteessa BKT:hen huolimatta jo toteutetuista toimenpiteistä, joihin kuuluvat käännetty verovelvollisuus ja yritysten yhteisvastuullisuus herkillä aloilla. Arvonlisäveron keräämisen lisääminen ja alv-petosten torjunta ovat hallituksen painopisteitä, ja tätä koskevaa strategiaa valmistellaan parhaillaan. Strategian odotetaan sisältävän toimenpiteitä, jotka koskevat muun muassa uusia tietoteknisiä välineitä alv-petosten paljastamista ja torjuntaa varten sekä verohallinnon uudistusta. Yritysten välillä sallittujen käteismaksujen enimmäismäärää alennetaan tammikuussa 2017. Puolan pitkäaikaisena haasteena on edelleen verohallinnon tehottomuus. Verojen kantamisesta aiheutuvat kulut eli hallinnolliset kulut suhteessa kerättyjen nettoverotulojen määrään ovat EU:n suurimmat.

               (8)

               Puola soveltaa edelleen alennettuja alv-kantoja moniin tavaroihin ja palveluihin. Tämä lisää osaltaan menetettyjen verotulojen määrää ja heikentää arvonlisäverojärjestelmän tehokkuutta. On näyttöä siitä, että alennetut alv-kannat eivät ole tehoava sosiaalipolitiikan väline etenkään siksi, että niitä ei ole kohdennettu erityisesti heikoimmassa asemassa oleville kotitalouksille. Sen sijaan niillä on taipumus muodostaa huomattavia tukia varakkaille veronmaksajille. Sosiaalietuuksia ja tuloveroa pidetään paremmin kohdennettuina välineinä, jotka soveltuvat paremmin resurssien uudelleenjakamista koskevien tavoitteiden toteuttamiseen. Alennettujen alv-kantojen ja valinnaisten verovapautusten vuoksi menetettyjen mahdollisten tulojen määrä on EU:n toiseksi korkein.

               (9)

               Viimeaikaisista parannuksista huolimatta Puolan työmarkkinoilla on merkittäviä haasteita, kuten työvoiman ikääntyminen, alhainen tuottavuus ja työmarkkinoiden huomattava segmentoituminen. Myös koulutusjärjestelmässä on puutteita. Vaikka Puolan koulutusjärjestelmä on viime vuosina huomattavasti parantunut, se ei edelleenkään anna nuorille riittävästi sellaisia monialaisia taitoja, joita tarvitaan nopeasti muuttuvilla työmarkkinoilla ja innovoinnin edistämisessä. Puolan korkea-asteen koulutuksen ja tutkimustoiminnan taso on keskimäärin suhteellisen heikko, mikä heikentää koulutustarjonnan laatua. Puolan korkea-asteen koulutuksen kansainvälistymisaste on hyvin alhainen sekä ulkomaisten opiskelijoiden määrällä että kansainväliseen tieteelliseen yhteistyöhön osallistumisella mitattuna. Korkeakoulutuksen rahoitustapa ei edistä riittävästi laadun parantamista, koska se perustuu suurelta osin yliopiston aiempaan sijoittumiseen ja määrällisiin muuttujiin, kuten opiskelijoiden ja akateemisen henkilöstön lukumäärään. Työnantajien mukaan tutkinnon suorittaneilta puuttuu monialaisia taitoja, kuten ongelmanratkaisukyky, kriittinen ajattelu ja ryhmätyöskentelytaidot. Osallistuminen elinikäiseen oppimiseen on vähäistä eikä ammatillinen koulutus vastaa markkinoiden tarpeita.

               (10)

               Vaikka esiopetuksen saatavuus ja siihen osallistuminen ovat viime vuosina huomattavasti lisääntyneet, päivähoitopalvelujen saatavuus kuuluu edelleen EU:n heikoimpiin. Pakollisen koulunaloitusiän nostaminen seitsemään vuoteen ja esikouluvelvollisuuden poistaminen viisivuotiailta sekä uusi lapsilisä voivat vähentää etenkin naisten osallistumista työmarkkinoille. Asiaa on syytä seurata tiiviisti.

               (11)

               Vaikka pysyvät työsuhteet lisääntyivät merkittävästi vuonna 2015, määräaikaisten työsopimusten osuus on Puolassa EU:n suurimpia. Puola on viime aikoina toteuttanut useita toimenpiteitä työmarkkinoiden segmentoitumisen vähentämiseksi. Työlakia on muutettu, eräisiin yksityisoikeudellisiin sopimuksiin liittyviä sosiaaliturvamaksuja on nostettu, ja tammikuussa 2017 on tarkoitus ottaa käyttöön yksityisoikeudellisiin työsopimuksiin liittyvä vähimmäistuntipalkka. Eräät työlain piirteet eivät kuitenkaan kannusta työnantajia palkkaamaan työntekijöitä toistaiseksi voimassa olevien työsopimusten perusteella, ja tällaisten sopimusten käyttö on edelleen vähäistä. Tämä johtuu pääasiassa työlainsäädännön monimutkaisuudesta ja tällaisten työsopimusten irtisanomiseen liittyvistä suurista kustannuksista. Niitä aiheuttavat korkeat oikeudenkäyntikulut, aikaa vieviin ja epävarmoihin riidanratkaisumekanismeihin liittyvät kustannukset ja muun muassa ikääntyvien työntekijöiden irtisanomissuojaa koskevat erityissäännökset.

               (12)

               Sosiaaliturvajärjestelmiin liittyvä alakohtainen etuuskohtelu ja etenkin viljelijöiden ja kaivostyöläisten voimakkaasti tuetut eläkejärjestelmät aiheuttavat julkiselle taloudelle suuria kustannuksia ja saattavat myös vähentää työvoiman liikkuvuutta. Maanviljelijöiden sosiaaliturvajärjestelmässä (KRUS) vakuutettujen henkilöiden lukumäärä on hitaasti supistunut vuodesta 2007, ja hallitus odottaa, että vuonna 2019 heitä on 1,18 miljoonaa. Sen sijaan eläke-etuuksia saavien henkilöiden määrä, joka tällä hetkellä on 1,229 miljoonaa, luultavasti kasvaa vuoteen 2018 saakka. KRUSin osuus julkisen talouden menoista on vakiintunut vuodesta 2011 saakka 1 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Viljelijöiden ei tarvitse maksaa yleisiä veroja eikä heillä ole kirjanpitovelvollisuutta, ja KRUSin omarahoitusaste on alhainen. Vuonna 2014 Puolassa oli 1,382 miljoonaa maatilaa, joista 52 prosenttia oli kooltaan alle 5 hehtaaria (GUS). Kaivostyöntekijät on vapautettu yleisestä maksuperusteisesta eläkejärjestelmästä. Sen sijaan heidän eläkkeisiinsä sovelletaan erityisen etuuskohtelun mukaista korjauskerrointa. Tästä aiheutuu vuosittain merkittävät julkisen talouden kustannukset, jotka ovat yli 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Väestönkehityksen epäsuotuisa suuntaus näkyy jo työikäisen väestön vähenemisenä. Sen vuoksi on olennaisen tärkeää säilyttää myönteinen kehitys erityisesti ikääntyneiden työntekijöiden työllisyyden suhteen, myös jotta voidaan turvata julkisten eläkejärjestelmien riittävyys ja kestävyys. Vaikka keskimääräinen todellinen eläkkeellesiirtymisikä on viime vuosina noussut, se on edelleen huomattavasti alempi kuin lakisääteinen eläkeikä. Siksi on erittäin tärkeää nostaa todellista eläkeikää, jotta voidaan turvata tulevien eläkkeiden pitkän aikavälin sosiaalinen riittävyys ja julkisen talouden vakaus sekä lisätä työmarkkinoille osallistumista.

               (13)

               Viime vuosien mittavista investoinneista huolimatta liikenteen, energian ja viestintäverkkojen alalla on edelleen pullonkauloja ja puutteita. Investointitoimintaa haittaavat esteet liittyvät julkishallinnon toimintaan, verotukseen ja tutkimus-, kehittämis- ja innovointiympäristöön sekä sopimusten täytäntöönpanon hitauteen. Johtamis- ja hallintovalmiuksien heikkoudet haittaavat rautateiden sekä muun liikenne-, energia- ja televiestintäinfrastruktuurin investointihankkeiden oikea-aikaista toteuttamista. Puolan talous on edelleen energia- ja hiili-intensiivinen, joten energiatehokkuuden parantamisesta voitaisiin saada merkittävää hyötyä. Sähköntuotantolaitokset ovat vanhentuneita ja toimivat edelleen pitkälti hiilen varassa. Sähköverkkoa ei ole kytketty riittävästi naapurimaihin. Uusiutuvan energian tukijärjestelmän oli tarkoitus tulla voimaan vuoden 2016 alussa, mutta se on viivästynyt, mikä aiheuttaa investointien epävarmuutta. Erityisesti rakennusalalla keskeisiä investointeja haittaavia tekijöitä ovat kaavoituksen vähäisyys ja epävakaisuus varsinkin paikallistasolla sekä ylisääntely ja sääntelyn ja hallintotoimien epäjohdonmukaisuus, joka vaikeuttaa rakennuslupien myöntämistä.

               (14)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Puolan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2016 maaraportissa. Se on arvioinut myös lähentymisohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Puolalle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Puolan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska EU:n yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–3.

               (15)

               Neuvosto on tutkinut lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (4) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1,

         SUOSITTAA, että Puola toteuttaa vuosina 2016 ja 2017 toimia, joilla se

               1.

               sopeuttaa julkista taloutta vuosittain kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016 ja vuonna 2017; vahvistaa finanssipoliittista kehystä, myös perustamalla riippumattoman finanssipoliittisen neuvoston; parantaa veronkantoa tehostamalla alv-säännösten noudattamista ja rajoittaa alennettujen alv-kantojen laajaa käyttöä;

               2.

               varmistaa eläkejärjestelmän kestävyyden ja riittävyyden ja lisää osallistumista työmarkkinoille aloittamalla etuuskohteluun perustuvien eläkejärjestelyjen uudistamisen, poistaa pysyvämpiä työsuhteita haittaavat esteet ja parantaa koulutusjärjestelmien työmarkkinarelevanssia;

               3.

               toteuttaa toimenpiteitä esteiden poistamiseksi liikenteeseen, rakentamiseen ja energiainfrastruktuuriin kohdistuvilta investoinneilta ja lisää kaavoituksen kattavuutta paikallistasolla.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2016.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. KAŽIMÍR

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1176/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011, makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta (EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (4)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.