title: Neuvoston suositus, annettu 26 päivänä marraskuuta 2013 , monialaisesta terveyttä edistävän liikunnan lisäämisestä

text:
               4.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 354/1

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 26 päivänä marraskuuta 2013,
   monialaisesta terveyttä edistävän liikunnan lisäämisestä
   2013/C 354/01
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan yhdessä sen 165 ja 168 artiklan kanssa,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Liikunnan, myös säännöllisen urheilun ja kuntoilun hyödyt koko elämän ajan ovat huomattavat, ja niitä ovat muun muassa sydän- ja verisuonitautien sekä eräiden syöpä- ja diabetestyyppien riskin pieneneminen, tuki- ja liikuntaelinten terveyden ja painonhallinnan paraneminen samoin kuin myönteiset vaikutukset mielenterveyteen ja kognitiivisiin prosesseihin. Liikunta, sellaisena kuin Maailman terveysjärjestö (WHO) sitä suosittaa, on tärkeää kaikille ikäryhmille, ja erityisen tärkeää lapsille, työikäisille ja ikääntyneille.

               (2)

               Koska liikunta on terveellisten elämäntapojen ja terveen työvoiman edellytys, se edistää Eurooppa 2020 -strategiassa määriteltyjen keskeisten tavoitteiden saavuttamista, etenkin kasvun, tuottavuuden ja terveyden osalta.

               (3)

               Vaikka viranomaiset ovat eräissä jäsenvaltioissa viime vuosina tehostaneet toimia terveyttä edistävän liikunnan lisäämiseksi, liian vähän liikkuvien määrä on unionissa edelleen liian suuri. Suurin osa Euroopan kansalaisista ei harrasta riittävästi liikuntaa, ja 60 prosenttia heistä urheilee tai kuntoilee harvoin tai ei koskaan. Vapaa-ajan liikunnan puute on yleisempää alemmissa sosioekonomisissa ryhmissä. Tällä hetkellä ei ole viitteitä siitä, että tämä kielteinen kehitys olisi kääntymässä koko unionin osalta.

               (4)

               Riittämätön liikunta on määritelty suurimmaksi ennenaikaisia kuolemia ja sairauksia aiheuttavaksi riskitekijäksi korkean tulotason maissa kaikkialla maailmassa, ja se aiheuttaa noin miljoona kuolemaa vuodessa pelkästään Maailman terveysjärjestön Euroopan alueella. Liikunnan puutteen aiheuttamista haitoista unionissa on paljon näyttöä, samoin kuin liikunnan puutteeseen ja siihen yhteydessä oleviin terveysongelmiin liittyvistä huomattavista suorista ja epäsuorista taloudellisista kustannuksista, varsinkin kun otetaan huomioon, että useimmat eurooppalaiset yhteiskunnat ikääntyvät nopeasti.

               (5)

               Viimeaikaiset tutkimukset osoittavat, että istuva elämäntapa saattaa olla riskitekijä terveyden kannalta riippumatta siitä, mitä vaikutuksia liikunnalla on. Nämä tulokset olisi otettava huomioon unionissa harkittaessa tulevia toimia tällä alalla.

               (6)

               Liikunnan määrässä on valtavia eroja jäsenvaltioiden välillä. Jotkin niistä ovat onnistuneet kasvattamaan huomattavasti niiden kansalaisten osuutta, jotka saavuttavat liikunnan suositellun vähimmäistason, mutta monet muut eivät ole edistyneet tässä lainkaan tai ne ovat jopa taantuneet. Nykyisillä toimilla ei ole tähän saakka ollut ratkaisevaa vaikutusta vähän liikkuvien määrän vähentämiseen kaikkialla unionissa. Mahdollisuudet oppia terveyttä edistävää liikuntaa koskevien toimien kehittämisen ja täytäntöönpanon onnistuneista toimintavoista ovat suuret.

               (7)

               Koulujen liikuntakasvatus voi olla tehokas keino lisätä tietoisuutta terveyttä edistävän liikunnan merkityksestä, ja koulut voivat helposti ja tehokkaasti panna täytäntöön tätä koskevia toimia.

               (8)

               Monet politiikan alat, erityisesti urheilu ja terveysala, voivat edistää liikunnan lisäämistä ja tarjota unionin kansalaisille uusia mahdollisuuksia aloittaa aktiivinen liikunta. Jotta tämä potentiaali voidaan hyödyntää täysimääräisesti ja siten lisätä liikuntaa, tarvitaan välttämättä terveyttä edistävää liikuntaa koskeva monialainen lähestymistapa, johon osallistuvat kaikki asiaan kuuluvat ministeriöt, yksiköt ja järjestöt kaikilla tasoilla, erityisesti urheilun alan kansalaisjärjestöt, ja ottamalla huomioon olemassa oleva ja parhaillaan toteutettava toimintapolitiikka. Se, että käytettävissä on nykyistä enemmän ja parempia tietoja liikunnan määrästä ja terveyttä edistävän liikunnan lisäämiseen tähtäävistä toimista, on tärkeä tätä prosessia tukeva tekijä; se on myös edellytys politiikan arvioinnille, jolla pyritään tehostamaan politiikan laatimista ja täytäntöönpanoa tulevaisuudessa.

               (9)

               EU:n liikuntaa koskevissa suuntaviivoissa (EU Physical Activity Guidelines, EU PA GL) (1), joihin neuvosto ja neuvostossa kokoontuneet jäsenvaltioiden hallitusten edustajat ovat viitanneet 27 päivänä marraskuuta 2012 terveyttä edistävän liikunnan lisäämisestä antamissaan päätelmissä (2) ja neuvosto 6 ja 7 päivänä joulukuuta 2012 terveenä ikääntymisestä antamissaan päätelmissä (3), kannatetaan monialaista lähestymistapaa, joka kattaa kaikki terveyttä edistävän liikunnan lisäämisestä vastaavat aihealueet.

               (10)

               Komission vuonna 2011 Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle antamassa tiedonannossa ”Urheilun eurooppalaisen ulottuvuuden kehittäminen” kehotettiin komissiota ja jäsenvaltioita edistämään EU:n liikuntaa koskeviin suuntaviivoihin perustuvien sekä uudelleentarkastelu- ja koordinointiprosessin sisältävien kansallisten suuntaviivojen laatimista ja harkitsemaan neuvoston suosituksen antamista tällä alalla.

               (11)

               Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien Euroopan unionin urheilun toimintasuunnitelmaa vuosina 2011–2014 koskevassa päätöslauselmassa (4) tunnustettiin tarve tehostaa komission ja jäsenvaltioiden välistä urheilualan yhteistyötä muutamilla ensisijaisilla aloilla, muun muassa terveyttä edistävän liikunnan lisäämisessä. Työohjelman osana vuoden 2011 puolivälissä perustettu urheilua, terveyttä ja osallistumista käsittelevä asiantuntijaryhmä ilmaisi heinäkuussa 2012 tukensa uudelle unionin aloitteelle terveyttä edistävän liikunnan lisäämiseksi.

               (12)

               Neuvoston 27 päivänä marraskuuta 2012 antamissa päätelmissä terveyttä edistävän liikunnan lisäämisestä myönnettiin, että unionin tason lisätoimet ovat tarpeen, ja kehotettiin komissiota tekemään ehdotus neuvoston suositukseksi, joka sisältää EU:n liikuntaa koskevien suuntaviivojen aihealueet kattaviin indikaattoreihin perustuvan kevyen seurantakehyksen,

         SUOSITTAA, että jäsenvaltiot:

               1)

               pyrkivät luomaan tehokkaita terveyttä edistävää liikuntaa koskevia toimia laatimalla monialaisen lähestymistavan, joka kattaa muun muassa urheilun, terveydenhoidon, koulutuksen, ympäristön ja liikenteen alan politiikat, ottamalla huomioon EU:n liikuntaa koskevat suuntaviivat, sekä muut asiaankuuluvat alat, ja toimimalla kansallisten erityispiirteiden mukaisesti. Tähän olisi sisällyttävä

                           a)

                           terveyttä edistävän liikunnan lisäämiseen tähtäävien kansallisten strategioiden ja monialaisten toimien asteittainen kehittäminen ja täytäntöönpano kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti;

                           b)

                           tällaisten strategioiden tai politiikkojen toteuttamiseksi tarvittavien konkreettisten toimien määrittäminen toimintasuunnitelmassa, jos sen katsotaan olevan asianmukaista.

               2)

               seuraavat liikunnan määrää ja terveyttä edistävää liikuntaa koskevaa politiikkaa käyttämällä kevyttä seurantakehystä (5) ja liitteessä esitettyjä indikaattoreita kansallisten olosuhteiden mukaisesti;

               3)

               nimeävät kuuden kuukauden kuluessa tämän suosituksen hyväksymisestä kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti kansallisia terveyttä edistävän liikunnan yhteyspisteitä (6), jotka tukevat edellä mainittua seurantakehystä, ja ilmoittavat komissiolle niiden nimeämisestä.
               Kansallisten terveyttä edistävän liikunnan yhteyspisteiden tehtävänä on erityisesti koordinoida liikuntaa koskevien tietojen asettamista seurantakehyksen saataville; näitä tietoja olisi hyödynnettävä nykyisessä WHO:n ravitsemusta, ylipainoisuutta ja liikuntaa koskevassa eurooppalaisessa NOPA-tietokannassa; niiden olisi myös helpotettava eri ministeriöiden välistä yhteistyötä terveyttä edistävää liikuntaa koskevassa politiikassa;

               4)

               tekevät keskenään ja komission kanssa tiivistä yhteistyötä osallistumalla terveyttä edistävän liikunnan lisäämistä koskevien tietojen ja hyvien käytäntöjen säännölliseen vaihtoon asianomaisissa urheilu- ja terveysalan unionin tason rakenteissa, mikä on politiikan koordinoinnin tehostamisen perusta.

         KEHOTTAA komissiota:

               1)

               avustamaan jäsenvaltioita hyväksymään kansallisia strategioita, kehittämään monialaisia poliittisia lähestymistapoja terveyttä edistävään liikuntaan ja panemaan täytäntöön vastaavia toimintasuunnitelmia helpottamalla tietojen ja hyvien käytäntöjen vaihtoa, tehokasta vertaisoppimista, verkostoitumista ja menestyksellisten lähestymistapojen määrittelyä terveyttä edistävän liikunnan lisäämiseen;

               2)

               edistämään terveyttä edistävän liikunnan seurantakehyksen perustamista ja toimintaa liitteessä lueteltujen indikaattoreiden mukaisesti ja tämän alan nykyisten seuranta- ja tiedonkeruumuotojen pohjalta sekä käyttäen niin suuressa määrin kuin mahdollista olemassa olevia tietoja, seuraavin tavoin:

                           a)

                           antamalla tieteellisten asiantuntijoiden avulla kohdennettua tukea valmiuksien kehittämiselle ja kansallisille terveyttä edistävän liikunnan yhteysvaihtopisteille annettavalle koulutukselle, myös tiedonkeruuprosessia varten, sekä tarvittaessa muille asiaan kuuluvien viranomaisten edustajille;

                           b)

                           tutkimalla mahdollisuutta käyttää tämän seurantakehyksen puitteissa kerättyjä tietoja siten, että on mahdollista tuottaa liikunnan määrää koskevia eurooppalaisia tilastoja joka kolmas vuosi;

                           c)

                           tukemalla WHO:ta sen kehittäessä edelleen ravitsemusta, ylipainoisuutta ja liikuntaa koskevan NOPA -tietokannan liikuntaa koskevia näkökohtia mukauttamalla se liitteessä esitettyyn seurantakehykseen;

                           d)

                           tukemalla WHO:ta ja tekemällä tiivistä yhteistyötä sen kanssa laadittaessa ja julkaistaessa maakohtaisia katsauksia terveyttä edistävästä liikunnasta ja analysoitaessa terveyttä edistävän liikunnan kehityssuuntauksia;

               3)

               raportoimaan joka kolmas vuosi tämän suosituksen täytäntöönpanon edistymisestä seurantakehyksessä määriteltyjen raportointijärjestelyjen puitteissa toimitettujen tietojen sekä jäsenvaltioiden toimittamien muiden terveyttä edistävää liikuntaa koskevien toimien laatimista ja täytäntöönpanoa koskevien merkityksellisten tietojen pohjalta sekä arvioimaan tämän suosituksen antamaa lisäarvoa.

      Tehty Brysselissä 26 päivänä marraskuuta 2013.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         D. A. BARAKAUSKAS

      (1)  EU:n liikuntaa koskevat suuntaviivat, jotka vahvistettiin EU:n urheiluministerien epävirallisen kokouksen puheenjohtajan päätelmissä marraskuussa 2008.

      (2)  EUVL C 393, 19.12.2012, s. 22.

      (3)  EUVL C 396, 21.12.2012, s. 8.

      (4)  EUVL C 162, 1.6.2011, s. 1.

      (5)  Seurantakehyksessä asetetaan raportointia koskevat vähimmäisvaatimukset terveyttä edistävän liikunnan lisäämisen yleisistä näkökohdista, joita kaikki jäsenvaltiot voivat käsitellä. Se pannaan täytäntöön läheisessä synergiassa ja yhteistyössä Maailman terveysjärjestön (WHO) kanssa, jolloin vältetään päällekkäinen tietojen keruu.

      (6)  Yhteyspiste on jäsenvaltion keskeinen yhteyshenkilö, joka antaa liitteessä olevaa indikaattoritaulukkoa vastaavia tietoja; taulukko otetaan osaksi Maailman terveysjärjestön tiedonvaihtopisteille toimittamaa kyselylomaketta.

      LIITE
      Ehdotetut indikaattorit terveyttä edistävän liikunnan määrien ja terveyttä edistävää liikuntaa koskevien politiikkojen arvioimiseksi EU:ssa, ottaen huomioon EU:n liikuntaa koskevat suuntaviivat (EU PA GL) (1)

                  Suuntaviivojen aihealueet

                  Ehdotetut indikaattorit ja muuttujat/yksiköt

                  Tietojen saatavuus

                  Kansainväliset liikuntasuositukset ja -suuntaviivat
                  (suuntaviivat 1–2)

                              1.

                              Terveyttä edistävää liikuntaa koskeva kansallinen suositus
                              Kyllä/ei

                      (5)

                              2.

                              Terveyttä edistävää liikuntaa koskevan WHO:n vähimmäissuosituksen tai vastaavien kansallisten suositusten saavuttavien aikuisten määrä
                              Niiden aikuisten prosentuaalinen osuus, jotka harrastavat vähintään 150 minuuttia kohtuullisen rasittavaa liikuntaa viikossa tai 75 minuuttia rasittavaa liikuntaa tai vastaavan yhdistelmän verran

                      (5)

                              3.

                              Terveyttä edistävää liikuntaa koskevan WHO:n vähimmäissuosituksen tai vastaavien kansallisten suositusten saavuttavien lasten ja nuorten määrä
                              Niiden lasten ja nuorten prosentuaalinen osuus, jotka harrastavat vähintään 60 minuuttia kohtuullisen rasittavaa tai rasittavaa liikuntaa päivässä tai vähintään viitenä päivänä viikossa

                      (5)

                  Monialainen lähestymistapa
                  (suuntaviivat 3–5)

                              4.

                              Terveyttä edistävän liikunnan lisäämisen kansallinen koordinointimekanismi
                              Kyllä/ei; jos kyllä, lisätietoja

                      (5)

                              5.

                              Nimenomaisesti terveyttä edistävän liikunnan lisäämiseen osoitettu rahoitus
                              Aloittain (terveys, urheilu, liikenne jne.):

                                          —

                                          kokonaisrahoitus;

                                          —

                                          asukasta kohti;

                                          —

                                          ostovoimapariteettiin perustuva bruttokansantuote asukasta kohti, euroina

                      (2)

                  ”Liikunta”
                  (suuntaviivat 6–13)

                              6.

                              Kansallinen ”liikuntaa kaikille” -politiikka ja/tai -toimintasuunnitelma
                              Kyllä/ei; jos kyllä, lisätietoja

                      (5)

                              7.

                              Terveyden edistämiseen suuntautuneet liikuntaseurat (Sport Clubs for Health -ohjelma)
                              EU:n terveysliikuntaverkoston (HEPA Europe)/TAFISA:n projektissa laadittujen suuntaviivojen täytäntöönpano: kyllä/ei; jos kyllä, kuvaus

                      (3)

                              8.

                              Kehys, jolla tuetaan alempien sosioekonomisten ryhmien mahdollisuuksia käyttää vapaa-ajan- tai kuntoilutiloja
                              Kehyksen olemassaolo: kyllä/toteutetaan seuraavien kahden vuoden kuluessa/ei; jos kyllä, kuvaus

                      (4)

                              9.

                              Kansallisen terveyttä edistävää liikuntaa koskevan politiikan kohderyhmät
                              Kohderyhmittäin (liikuntaa erityisesti tarvitsevat ryhmät (esimerkiksi alemmat sosioekonomiset ryhmät, liikuntaa vähän harrastavat henkilöt, ikääntyneet, etniset vähemmistöt jne.)

                      (5)

                  ”Terveys”
                  (suuntaviivat 14–20)

                              10.

                              Liikunnan ja istuvan elämäntavan seuranta
                              Liikunta ja istuva elämäntapa sisällytetty kansalliseen terveydenseurantajärjestelmään: kyllä/ei; jos kyllä, lisätietoja

                      (4)

                              11.

                              Terveydenhoidon ammattilaisten antama liikuntaa koskeva neuvonta
                              Liikuntaa koskeva neuvonta: kyllä/ei; jos kyllä, korvataan osana perusterveydenhuoltopalveluja: kyllä/ei

                      (4)

                              12.

                              Liikuntaa koskeva koulutus terveydenhoidon ammattilaisten koulutusohjelmissa

                                          —

                                          tuntimäärä sairaanhoitajien ja lääkärien osalta

                                          —

                                          pakollinen vai vapaaehtoinen

                                          —

                                          selkeät arviointi- ja hyväksyntärakenteet yksilön oppimistulosten huomioon ottamiseksi

                      (3)

                  ”Koulutus”
                  (suuntaviivat 21–24)

                              13.

                              Liikunnanopetus peruskoulussa ja keskiasteen oppilaitoksissa

                                          —

                                          tuntimäärä oppilaitostasoa kohti

                                          —

                                          pakollinen vai vapaaehtoinen

                                          —

                                          kansallinen vai alueellinen sääntely

                      (4)

                              14.

                              Järjestelmät kouluun liittyvän liikunnan edistämiseksi
                              Kansallisen tai alueellisen järjestelmän olemassaolo: kyllä/ei, jos kyllä, lisätietoja

                      (3)

                              15.

                              Terveyttä edistävä liikunta liikunnanopettajien koulutuksessa
                              Terveyttä edistävä liikunta moduulina liikunnanopettajien koulutuksessa alemman ja/tai ylemmän korkeakoulututkinnon tasolla: kyllä/ei; pakollinen/valinnainen

                      (3)

                              16.

                              Järjestelmät, joilla edistetään aktiivista koulumatkaliikkumista
                              Kansalliset tai alueelliset (tarvittaessa) järjestelmät, joilla edistetään aktiivista koulumatkaliikkumista (esimerkiksi kävelevät bussit, pyöräily): kyllä/ei; jos kyllä, kuvaus

                      (4)

                  ”Ympäristö, kaupunkisuunnittelu, yleinen turvallisuus”
                  (suuntaviivat 25–32)

                              17.

                              Pyöräilyn/kävelyn yleisyys
                              Tärkein päivittäisissä toimissa käytetty liikkumismuoto (auto, moottoripyörä, julkinen liikenne, kävely, pyöräily, muu)

                      (5)

                              18.

                              Eurooppalaiset suuntaviivat vapaa-ajan liikunnan infrastruktuurien parantamiseksi
                              Eurooppalaisia suuntaviivoja vapaa-ajan liikunnan infrastruktuurien parantamiseksi sovelletaan järjestelmällisesti suunnittelu-, rakennus- ja hallintoinfrastruktuureihin:
                              kyllä/ ei vielä, mutta toteutetaan seuraavien kahden vuoden kuluessa/ei

                      (3)/ (4)

                  ”Työympäristö”
                  (suuntaviivat 33–34)

                              19.

                              Järjestelmät, joilla edistetään aktiivista työmatkaliikkumista
                              Kansallinen tai alueellinen (tarvittaessa) kannustinjärjestelmä yrityksille tai työntekijöille, jolla edistetään aktiivista työmatkaliikkumista (esimerkiksi kävely, pyöräily): kyllä/ei; jos kyllä, kuvaus

                      (4)

                              20.

                              Järjestelmät, joilla edistetään työpaikkaliikuntaa
                              Kansallinen tai alueellinen (tarvittaessa) kannustinjärjestelmä yrityksille, jolla edistetään työpaikkaliikuntaa (esimerkiksi kuntosalit, suihkut, portaiden kävely): kyllä/ei

                      (4)

                  ”Ikäihmiset”
                  (suuntaviivat 35–37)

                              21.

                              Järjestelmät, joilla tuetaan paikallisyhteisöjen toimia ikääntyneiden liikunnan lisäämiseksi
                              Järjestelmä, joilla tuetaan paikallisyhteisöjen toimia ikääntyneiden liikunnan lisäämiseksi: kyllä/ei; jos kyllä, kuvaus

                      (4)

                  ”Indikaattorit/seuranta”
                  (suuntaviiva 38)

                              22.

                              Kansalliset terveyttä edistävää liikuntaa koskevat toimet, joihin sisältyy arviointia koskeva suunnitelma
                              x:ään y:stä kansallisesta terveyttä edistävää liikuntaa koskevasta toimesta (urheilu, terveys, liikenne, ympäristö, aloittain) sisältyy selkeä arviointia koskeva aikomus tai suunnitelma

                      (5)

                  ”Yleinen tietoisuus”
                  (suuntaviiva 39)

                              23.

                              Liikuntaa koskevan yleisen tietoisuuden lisäämiseen tähtäävä kansallinen kampanja
                              Kyllä/ei; jos kyllä, kuvaus

                      (4)

         (1)  Tietojen, joita jäsenvaltioiden suositellaan antavan kevyen seurantakehyksen puitteissa, odotetaan paranevan ajan kuluessa. Tätä seurantakehystä ehdotetaan tuettavan tässä suosituksessa esitetyillä yhteistyötä ja valmiuksien kehittämistä koskevilla toimilla.

         (2)  tietoja ei vielä kerätty.

         (3)  tietoja ei vielä kerätty, mutta tätä on suunniteltu NOPA-tietokannan puitteissa.

         (4)  tiedot saatavilla (sisältyvät maakohtaisiin malleihin tai muihin käytettävissä oleviin lähteisiin), mutta niitä ei ole vielä validoitu tai ne on tarpeen päivittää.

         (5)  tiedot saatavilla ja validoitu NOPA-tietokannassa.


title: Suositus: neuvoston suositus saksalle julkistalouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi - Perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan soveltaminen

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


title: Komission suositus (EU) 2017/1805, annettu 3 päivänä lokakuuta 2017, julkisten hankintojen ammatillistamisesta — Rakenne julkisten hankintojen ammatillistamista varten (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti. )

text:
               7.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 259/28

         KOMISSION SUOSITUS (EU) 2017/1805,
   annettu 3 päivänä lokakuuta 2017,
   julkisten hankintojen ammatillistamisesta
   Rakenne julkisten hankintojen ammatillistamista varten
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Julkisten hankintojen avulla voidaan saada aikaan älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua. Julkisilla hankinnoilla voi olla merkittäviä taloudellisia vaikutuksia (1), sillä ne edistävät komission ohjelmaa kasvun, työllisyyden ja rajatylittävän kaupan alalla. Tehokkaat, toimivat ja kilpailukykyiset julkiset hankinnat ovat olennaisia sisämarkkinoiden toiminnan kannalta ja keskeinen kanava eurooppalaisille investoinneille (2).

               (2)

               Vuonna 2014 annetut julkisia hankintoja koskevat direktiivit (3) auttavat jäsenvaltioita käyttämään julkisia hankintoja tehokkaammin ja strategisemmin. Alalla on kuitenkin uusia haasteita, sillä julkisten hankintojen odotetaan yhä useammin antavan parhaan vastineen julkisten varojen käytölle entistä tiukemmalla budjetilla, hyödyntävän digitalisoinnin ja kehittyvien markkinoiden mahdollisuuksia, antavan strategisen panoksen laaja-alaisiin toimintapoliittisiin tavoitteisiin ja yhteiskunnallisiin arvoihin (kuten innovointiin, sosiaaliseen osallisuuteen sekä talouden ja ympäristön kestävyyteen) sekä olevan mahdollisimman hyvin saatavilla ja tulosvastuullisia, jotta voidaan karsia mahdollisimman paljon päällekkäisyyksiä, haaskausta, epäsäännöllisyyksiä, petoksia ja korruptiota ja luoda vastuullisia toimitusketjuja.

               (3)

               On varmistettava, että julkisia hankintoja koskevia sääntöjä sovelletaan tehokkaasti kaikilla tasoilla, jotta voidaan vauhdittaa eurooppalaisia investointeja, kuten Euroopan investointiohjelmassa (4) todetaan, ja jotta voidaan vahvistaa sisämarkkinoita, mitä komission puheenjohtaja Jean-Claude Juncker peräänkuulutti vuoden 2017 puheessaan unionin tilasta. Tehostaminen on myös eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä yksi niistä julkisiin hankintoihin liittyvistä seikoista, joissa on parantamisen varaa.

               (4)

               Siksi on varmistettava, että julkisia varoja käytetään mahdollisimman tehokkaasti ja että julkiset ostajat kykenevät tekemään hankintoja tiukimman ammattietiikan mukaisesti. Lisäämällä ja tukemalla ammatillisuutta julkisten hankintojen alalla toimivien keskuudessa voidaan vahvistaa julkisten hankintojen vaikutuksia koko talouteen (5).

               (5)

               Julkisten hankintojen ammatillistamisen tavoite on ymmärrettävä laajassa mielessä: parannetaan yleisesti niiden henkilöiden ammattitaitoa ja osaamista, tietämystä ja kokemusta, jotka suorittavat julkisiin hankintoihin liittyviä tehtäviä tai osallistuvat niihin (6). Se kattaa myös välineet, tuen ja institutionaalisen rakenteen, jotka ovat välttämättömiä tehtävien tehokkaan suorittamisen ja tulosten saavuttamisen kannalta (7). Toimivien ammatillistamistoimenpiteiden olisi siksi perustuttava strategiseen kokonaislähestymistapaan, johon liittyy kolme täydentävää tavoitetta seuraavasti:

                           I

                           Luodaan asianmukainen rakenne ammatillistamista varten: Ammatillistamistoimilla olisi oltava takanaan korkean tason poliittinen tuki, jotta niillä olisi todellisia vaikutuksia. Tämä tarkoittaa sitä, että on määriteltävä selkeästi keskustason laitosten vastuualueet ja tehtävät, tuettava paikallisella, alueellisella ja alakohtaisella tasolla toteutettavia toimia ja varmistettava jatkuvuus poliittisesta syklistä toiseen. Tarpeen mukaan on myös hyödynnettävä institutionaalisia rakenteita, joilla edistetään erikoistumista sekä tietojen yhdistämistä ja vaihtoa.

                           II

                           Henkilöresurssit – parannetaan julkisten hankintojen alalla toimivien koulutusta ja uranhallintaa: Julkisten hankintojen alalla toimivilla eli tavaroiden, palvelujen ja urakoiden hankintaan osallistuvilla henkilöstön jäsenillä sekä tilintarkastajilla ja julkisia hankintoja koskevasta muutoksenhausta vastaavilla henkilöstön jäsenillä on oltava vastuualueensa edellyttämä pätevyys, koulutus, taitotaso ja osaaminen sekä tarvittavaa kokemusta. Toisin sanoen on varmistettava, että henkilöstön jäsenet ovat kokeneita, päteviä ja motivoituneita. Henkilöstön jäsenille on myös tarjottava tarvittavaa perus- ja täydennyskoulutusta. Lisäksi on kehitettävä urarakenne kannustimineen, jotta julkisten hankintojen ala olisi houkutteleva ja jotta henkilöstön jäseniä voidaan motivoida saavuttamaan strategisia tuloksia.

                           III

                           Järjestelmät – tarjotaan välineitä ja menetelmiä julkisten hankintojen ammatillistamisen tueksi: julkisten hankintojen alalla toimivilla on oltava käytettävissään tarvittavat välineet ja tarvittava tuki, jotta he voivat toimia tehokkaasti ja saada parhaan vastineen rahalle kunkin oston yhteydessä. Tämän vuoksi on varmistettava, että käytettävissä on välineitä ja menettelyitä älykkäiden hankintojen aikaan saamiseksi. Näitä ovat muun muassa sähköiset hankintavälineet, ohjeet, käsikirjat, mallit ja yhteistyövälineet sekä asiaan liittyvä koulutus, tuki ja asiantuntemus, tietojen yhdistäminen ja hyvien käytäntöjen vaihtaminen.

               (6)

               Tässä suosituksessa (8) rohkaistaan jäsenvaltioita kehittämään ja toteuttamaan toimintalinjoja julkisten hankintojen ammatillistamista varten. Tätä varten tässä suosituksessa esitetään viitekehys (9). Suosituksella pyritään auttamaan jäsenvaltioita luomaan rakenne ammatillistamista varten, jotta voidaan vahvistaa julkisten hankintojen näkyvyyttä, vaikuttavuutta, tuloksia ja mainetta julkisten tavoitteiden saavuttamisen yhteydessä.

               (7)

               Tämä suositus on osoitettu jäsenvaltioille ja niiden julkishallinnoille etupäässä kansallisella tasolla. Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin keskitetyn tai hajautetun hankintajärjestelmänsä yhteydessä rohkaistava ja tuettava hankintasopimuksen tekeviä viranomaisia/yksiköitä ammatillistamisaloitteiden käytössä. Siksi jäsenvaltioiden olisi saatettava tämä suositus seuraavien tietoon: elimet, jotka tekevät julkisia hankintoja kaikilla tasoilla, ja elimet, jotka kouluttavat tilintarkastajia ja henkilöstön jäseniä, jotka vastaavat julkisia hankintoja koskevasta muutoksenhausta,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   I   MÄÄRITELLÄÄN TOIMINTALINJA JULKISTEN HANKINTOJEN AMMATILLISTAMISTA VARTEN

               1.

               Jäsenvaltioiden olisi kehitettävä ja toteutettava pitkän aikavälin strategioita julkisten hankintojen ammatillistamiseksi. Strategiat olisi räätälöitävä jäsenvaltioiden tarpeiden, resurssien ja hallintorakenteen mukaan. Ne voivat olla yksittäisiä toimia tai osa julkisen hallinnon laajempia ammatillistamistoimenpiteitä. Tavoitteena on houkutella alalle osaajia, kehittää osaamista ja sitouttaa työntekijöitä, asettaa painopiste suorituskykyyn ja strategisiin tuloksiin sekä hyödyntää saatavilla olevia välineitä ja tekniikoita parhaalla mahdollisella tavalla. Olisi varmistettava, että

                           a)

                           strategiat koskevat kaikkia merkityksellisiä julkisten hankintojen alan toimijoita ja että niitä kehitetään kaikki osapuolet huomioivalla tavalla kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla,

                           b)

                           strategioita koordinoidaan muiden julkisella sektorilla toteutettavien toimenpiteiden kanssa ja että

                           c)

                           strategioissa tarkastellaan alan kehityssuuntauksia muissa jäsenvaltioissa ja kansainvälisellä tasolla.

               2.

               Jäsenvaltioiden olisi myös rohkaistava ja tuettava hankintasopimuksen tekeviä viranomaisia/yksiköitä seuraavissa toimissa: ammatillistamiseen tähtäävien kansallisten strategioiden täytäntöönpano, ammatillistamisaloitteiden ja asianmukaisen institutionaalisen rakenteen kehittäminen sekä yhteistyön tiivistäminen. Näin hankinnoista tulee koordinoidumpia, tehokkaampia ja strategisempia. Tätä varten olisi muun muassa

                           a)

                           tiivistettävä yhteistyötä asiasta vastaavien yksiköiden ja hankintasopimuksen tekevien viranomaisten/yksiköiden välillä sekä

                           b)

                           hyödynnettävä koulutuslaitosten, yhteishankintayksiköiden ja hankintapainoitteisten toimialajärjestöjen asiantuntemusta ja tukea.

         II   HENKILÖRESURSSIT – PARANNETAAN KOULUTUSTA JA URANHALLINTAA

               3.

               Jäsenvaltioiden olisi yksilöitävä ja määriteltävä taito- ja osaamistaso, joka jokaisen julkisen hallinnon alalla toimivan olisi voitava hankkia koulutuksen kautta. Tässä yhteydessä olisi otettava huomioon hankintahankkeiden poikkialainen luonne. Tämä koskisi hankintoja tekeviä henkilöstön jäseniä, hankintoihin liittyvissä tehtävissä toimivia sekä tuomareita ja tilintarkastajia. Näin voidaan

                           a)

                           luoda taito- ja osaamiskehyksiä, joilla tuetaan palvelukseenotto- ja uranhallintamenettelyjä, ja suunnitella koulutusohjelmia sekä

                           b)

                           luoda yhteinen osaamiskehys julkisia hankintoja varten Euroopan tasolla.

               4.

               Jäsenvaltioiden olisi kehitettävä asianmukaisia peruskoulutuksen ja elinikäisen oppimisen alan koulutusohjelmia, jotka perustuvat tieto- ja tarveanalyysiin sekä mahdollisiin osaamiskehyksiin. Tätä varten olisi muun muassa

                           a)

                           kehitettävä peruskoulutustarjontaa ja/tai tuettava sen kehittämistä tutkinnon suorittaneiden ja jatko-opiskelijoiden tasolla, mukaan lukien muu uusien tulokkaiden urakoulutus,

                           b)

                           tarjottava kattavaa, kohdennettua ja helposti saatavilla olevaa elinikäistä koulutusta ja oppimista ja/tai tuettava sen tarjontaa,

                           c)

                           moninkertaistettava koulutustarjontaa innovatiivisten ja interaktiivisten ratkaisujen tai verkko-oppimisvälineiden avulla sekä edistettävä kouluttajakoulutusta ja

                           d)

                           hyödynnettävä akateemista yhteistyötä ja tutkimusta, jotta voidaan kehittää vankka teoreettinen pohja hankintaratkaisuja varten.

               5.

               Jäsenvaltioiden olisi myös kehitettävä erityisesti hankinta-alalle tarkoitettuja toimivia henkilöstöhallinto-, urasuunnittelu- ja motivaatiojärjestelyitä ja tuettava niiden käyttöönottoa hankintasopimuksen tekevissä viranomaisissa/yksiköissä. Näin voidaan houkutella julkisien hankintojen alalle päteviä osaajia, sitouttaa heitä ja kannustaa heitä saavuttamaan laadukkaampia ja strategisempia tuloksia. Näitä järjestelyitä olisivat muun muassa

                           a)

                           tunnustamis- ja sertifiointijärjestelmät, joissa yksilöidään hankintatoiminnot ja palkitaan niistä asianmukaisesti

                           b)

                           urarakenteet, institutionaaliset kannustimet ja poliittinen tuki strategisten tulosten saavuttamiseksi sekä

                           c)

                           huippusuorituksesta myönnettävät palkinnot, joilla edistetään hyviä käytäntöjä innovoinnin, ympäristöä säästävien ja sosiaalisesti vastuullisten julkisten hankintojen tai korruption torjunnan alalla.

         III   JÄRJESTELMÄT – TARJOTAAN KÄYTTÖÖN VÄLINEITÄ JA MENETELMIÄ

               6.

               Jäsenvaltioiden olisi rohkaistava ja tuettava helposti saatavilla olevien tietoteknisten välineiden kehittämistä ja käyttöönottoa, jotta voidaan yksinkertaistaa ja parantaa julkisten hankintojen järjestelmien toimintaa. Tätä varten olisi muun muassa

                           a)

                           asetettava tiedot saataville yhdessä ja samassa verkkoportaalissa,

                           b)

                           kehitettävä tietoteknisiä välineitä ja tarjottava niistä koulutusta (esimerkiksi mittakaavaetujen, energiatehokkuuden tai tiimityöskentelyn osalta) tai tuettava vastaavia markkinalähtöisiä ratkaisuja sekä

                           c)

                           edistettävä digitalisointistrategiaa tuotteiden ja palvelujen standardoinnin, jakamisen, uudelleenkäytön ja yhteentoimivuuden kautta; tätä varten olisi erityisesti käytettävä EU:n tasolla saatavilla olevia tietotekniikkaratkaisuja (10) ja osallistuttava hankinta-alan tieto- ja viestintätekniikan standardeja koskevan verkkokatalogin (11) kaltaisten välineiden kehittämiseen.

               7.

               Jäsenvaltioiden olisi tuettava ja edistettävä yhteisten arvojen mukaista toimintaa sekä yksilötasolla että institutionaalisella tasolla olennaisena osana ammattietiikkaa. Tätä varten niiden olisi tarjottava välineitä, joilla taataan sääntöjen noudattaminen ja läpinäkyvyys, ja ohjeistusta sääntöjenvastaisuuksien ennalta ehkäisemisestä seuraavasti:

                           a)

                           laaditaan eettisiä sääntöjä ja kuvauksia yhteisistä arvoista

                           b)

                           hyödynnetään sääntöjenvastaisuuksista saatuja tietoja (12) palautteena sääntöjenvastaisuuksien ehkäisemistä koskevan koulutuksen ja ohjeistuksen suunnittelemiseksi sekä sellaisten omaehtoisten toimien edistämiseksi, joilla voidaan korjata omaa toimintaa, sekä

                           c)

                           laaditaan erityisiä ohjeita petosten ja lahjonnan torjumiseksi ja havaitsemiseksi muun muassa ilmiantokanavien kautta.

               8.

               Jäsenvaltioiden olisi annettava ohjeita, joiden tarkoituksena on yhtäältä antaa oikeusvarmuutta EU:n kansainvälisistä velvoitteista johtuvien EU:n tai kansallisten säännösten tai vaatimusten suhteen ja toisaalta helpottaa ja edistää strategista ajattelua, kaupallista ajattelua ja tietoon perustuvaa päätöksentekoa. Näitä ohjeita voisivat olla

                           a)

                           kohdennettu opastusaineisto, metodologiset käsikirjat sekä hyviä käytäntöjä ja yleisimpiä virheitä esittelevät luettelot, jotka ovat ajantasaisia, helppokäyttöisiä ja helposti saatavilla ja perustuvat alan toimijoiden kokemuksiin, sekä

                           b)

                           vakiomuotoiset lomakkeet ja välineet erilaisia menettelyjä varten, mukaan lukien ympäristöä säästäviä julkisia hankintoja koskevat kriteerit.

               9.

               Jäsenvaltioiden olisi edistettävä hyvien käytäntöjen vaihtoa ja tarjottava tukea alan toimijoille, jotta voidaan varmistaa hankintamenettelyjen ammatillisuus, yhteistyö ja asiantuntemuksen siirto. Tätä varten olisi

                           a)

                           annettava teknistä apua ottamalla käyttöön reaktiivisia tukipalveluja, neuvontapuhelimia ja/tai sähköpostipalveluja,

                           b)

                           järjestettävä seminaareja ja työpajoja tietojen jakamiseksi uusista oikeudellisista kehityssuuntauksista, toimintapoliittisista painopisteistä ja hyvistä käytännöistä sekä

                           c)

                           kannustettava alan toimijoita perustamaan yhteisöjä verkkofoorumien ja ammatillisten sosiaalisten verkostojen välityksellä.

         IV   SUOSITUKSEN JATKOTOIMET – RAPORTOINTI JA SEURANTA

               10.

               Suositetaan, että jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle tämän suosituksen johdosta toteutetuista toimista direktiivin 2014/24/EU 83 artiklan, direktiivin 2014/23/EU 45 artiklan ja direktiivin 2014/25/EU 99 artiklan nojalla tehtävän raportoinnin yhteydessä.

      Tehty Strasbourgissa 3 päivänä lokakuuta 2017

            Komission puolesta

         Elżbieta BIEŃKOWSKA

            Komission jäsen

      (1)  Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Sisämarkkinoiden päivitys: enemmän mahdollisuuksia kansalaisille ja yrityksille (COM(2015) 550).

      (2)  Lähes puolet koheesiorahoituksesta kanavoidaan julkisten hankintojen kautta. Vuosina 2014–2020 EU investoi Euroopan eri alueisiin 325 miljardia euroa – lähes kolmanneksen EU:n kokonaistalousarviosta – Euroopan rakenne- ja investointirahastojen kautta. Tavoitteena on lisätä talouskasvua, uusia työpaikkoja ja kilpailukykyä sekä vähentää kehityseroja.

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/24/EU, annettu 26 päivänä helmikuuta 2014, julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta (EUVL L 94, 28.3.2014, s. 65) (perinteiset alat), erityisesti sen 83 artiklan 4 kohta, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/23/EU, annettu 26 päivänä helmikuuta 2014, käyttöoikeussopimusten tekemisestä (EUVL L 94, 28.3.2014, s. 1) (käyttöoikeussopimukset), erityisesti sen 45 artiklan 4 kohta, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/25/EU, annettu 26 päivänä helmikuuta 2014, vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankinnoista ja direktiivin 2004/17/EY kumoamisesta (EUVL L 94, 28.3.2014, s. 243) (erityiset alat), erityisesti sen 99 artiklan 4 kohta.

      (4)  Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan keskuspankille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle, alueiden komitealle ja Euroopan investointipankille: Euroopan investointiohjelma (COM(2014) 903).

      (5)  Sisämarkkinastrategiaan liittyvässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa (SWD/2015/202) arvioidaan, että ammatillistamiseen liittyviin haasteisiin vastaaminen voisi tuottaa taloudellista hyötyä yli 80 miljardin euron arvosta.

      (6)  Tämä kattaa hankintahenkilöstön jäsenten koko toiminta-alueen kaikissa vaiheissa (aina tarpeiden tunnistamisesta sopimuksen hallinnointiin). Eroa ei tehdä sen mukaan, toimivatko he keskitetyissä tai hajautetuissa hallinnoissa tai laitoksissa, liittyykö heidän tehtävänsä suoraan julkisiin hankintoihin tai vastaavatko he pelkästään tietyistä hankintaan liittyvistä tehtävistä.

      (7)  Tarvetta hankintahenkilökunnasta, joka pystyy tuottamaan jatkuvasti vastinetta rahalle, korostetaan myös OECD:n vuonna 2015 antamassa suosituksessa julkisista hankinnoista, ks. http://www.oecd.org/gov/ethics/OECD-Recommendation-on-Public-Procurement.pdf

      (8)  Komissio ei aio määrätä ottamaan käyttöön mitään tiettyä mallia, mutta pyytää jäsenvaltioita ja asiasta vastaavia hallintoja tarkastelemaan olennaisia kysymyksiä. On selvää, etteivät kaikki, joita asia koskee, etene samaan tahtiin. Uusien direktiivien mukaan jäsenvaltioiden on kuitenkin varmistettava, että a) tiedot ja ohjeet EU:n hankintalainsäädännön tulkitsemisesta ja soveltamisesta ovat maksutta hankintasopimuksen tekevien viranomaisten ja talouden toimijoiden, erityisesti pk-yritysten, saatavilla ja että b) hankintasopimuksen tekevät viranomaiset saavat tarvittaessa tukea hankintamenettelyjen suunnitteluun ja toteutukseen.

      (9)  Tähän suositukseen liittyy komission yksiköiden valmisteluasiakirja, joka sisältää esimerkkejä hyvistä käytännöistä kunkin suositetun toimen alalla.

      (10)  Muun muassa seuraavat: yhteinen digitaalinen palveluväylä ja Verkkojen Eurooppa -välineen digitaalipalvelujen infrastruktuurin osatekijät (sähköinen tunnistus, allekirjoitus, jakelu ja laskutus).

      (11)  https://joinup.ec.europa.eu/community/european_catalogue/

      (12)  Noudatetaan samalla tietosuojalainsäädäntöä ja henkilötietojen suojaa koskevaa perusoikeutta.


title: Komission suositus, annettu 17 päivänä joulukuuta 2007 , sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY mukaisesti ennakkosääntelyn alaisiksi tulevista merkityksellisistä tuote- ja palvelumarkkinoista sähköisen viestinnän alalla (tiedoksiannettu numerolla K(2007) 5406) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti )

text:
               28.12.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 344/65

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 17 päivänä joulukuuta 2007,
   sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY mukaisesti ennakkosääntelyn alaisiksi tulevista merkityksellisistä tuote- ja palvelumarkkinoista sähköisen viestinnän alalla
   (tiedoksiannettu numerolla K(2007) 5406)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2007/879/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (1) ja erityisesti sen 15 artiklan 1 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivillä 2002/21/EY luodaan sähköisen viestinnän alalle oikeudelliset puitteet, joilla pyritään vastaamaan eri tekniikoiden lähentymiskehitykseen siten, että niitä sovelletaan kaikkiin sähköisen viestinnän verkkoihin ja palveluihin. Sääntelykehyksen tavoitteena on vähitellen vähentää alakohtaisia ennakkovelvoitteita kilpailun lisääntyessä markkinoilla.

               (2)

               Tämän suosituksen tarkoituksena on nimetä direktiivin 2002/21/EY 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti ne tuote- ja palvelumarkkinat, joilla ennakkosääntely voi olla perusteltua. Mahdollisen ennakkosääntelyn tavoitteena on viime kädessä hyödyttää loppukäyttäjää lisäämällä kilpailua vähittäismarkkinoilla pysyvästi. Merkityksellisten markkinoiden määritelmät voivat muuttua ja muuttuvatkin ajan myötä, kun tuotteiden ja palvelujen ominaisuudet kehittyvät ja kysynnän ja tarjonnan korvattavuusmahdollisuudet muuttuvat. Suositus 2003/311/EY on nyt ollut voimassa yli neljä vuotta. Suosituksen alkuperäistä laitosta on nyt aika tarkistaa markkinoiden kehittymisen valossa. Tämä suositus korvaa komission suosituksen 2003/311/EY (2).

               (3)

               Direktiivin 2002/12/EY 15 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että komissio määrittelee markkinat kilpailuoikeuden periaatteiden mukaisesti. Sähköisen viestinnän alan tuotemarkkinat rajataan näin ollen tässä suosituksessa kilpailuoikeuden periaatteita noudattaen. Määriteltyjen markkinoiden nimeäminen tai valitseminen ennakkosääntelyn alaisiksi riippuu puolestaan siitä, onko kyseisillä markkinoilla sellaisia ominaisuuksia, joiden perusteella ennakkovelvoitteiden asettaminen on perusteltua. Tässä suosituksessa käytetään terminologiaa, joka perustuu direktiivissä 2002/21/EY ja direktiivissä 2002/22/EY käytettyihin termeihin, ja sen perusteluosassa kuvataan asianomaisiin markkinoihin liittyvien teknologioiden kehitystä. Kansallisten sääntelyviranomaisten tehtävänä on direktiivin 2002/12/EY mukaisesti määritellä kansallisia olosuhteita vastaavat merkitykselliset markkinat, erityisesti alueellaan vallitsevat merkitykselliset maantieteelliset markkinat.

               (4)

               Markkinoiden nimeämisen lähtökohtana käytetään tässä suosituksessa vähittäismarkkinoiden määrittelyä ennakoivasta näkökulmasta ja siinä otetaan huomioon kysynnän ja tarjonnan korvattavuus. Kun vähittäismarkkinat on määritelty, voidaan nimetä merkitykselliset tukkumarkkinat. Jos lopputuotemarkkinoille toimittaa tuotteita vertikaalisesti integroitunut yritys (tai yritykset), (myyjien) tukkumarkkinoita ei välttämättä ole sääntelyn puuttuessa. Jos siis markkinoiden saattaminen ennakkosääntelyn alaiseksi on perusteltua, voi olla tarpeen luoda teoreettiset tuotantoketjun alkupään tukkumarkkinat. Sähköisen viestinnän alan markkinat ovat usein luonteeltaan kaksitahoiset sikäli, että palveluja tarjotaan verkoissa tai jakelukanavilla, joilla on mukana markkinoiden kummankin puolen edustajia: esimerkiksi loppukäyttäjiä, jotka viestivät keskenään, tai tiedon tai sisällön lähettäjiä ja vastaanottajia. Nämä näkökohdat on otettava huomioon markkinoita nimettäessä ja määriteltäessä, sillä ne voivat vaikuttaa sekä siihen, miten markkinat määritellään, että siihen, toteutuvatko niissä sellaiset ominaisuudet, että ennakkovelvoitteiden asettaminen on perusteltua.

               (5)

               Nimettäessä markkinoita ennakkosääntelyn alaisiksi olisi sovellettava seuraavia kumulatiivisia perusteita. Ensimmäisen perusteen muodostavat suuret ja pysyväisluonteiset esteet markkinoille pääsylle. Ne voivat olla rakenteellisia, oikeudellisia tai sääntelyyn liittyviä. Sähköisen viestinnän markkinoiden dynaamisen luonteen ja käytäntöjen vuoksi on kuitenkin otettava huomioon myös mahdollisuudet poistaa markkinoille tulon esteet merkityksellisellä aikavälillä, kun suoritetaan ennakoivaa analyysiä mahdollisen ennakkosääntelyn alaisiksi tulevien merkityksellisten markkinoiden nimeämiseksi. Näin ollen toisen perusteen läpäisevät ainoastaan ne markkinat, joiden rakenne ei ole omiaan johtamaan todelliseen kilpailuun merkityksellisellä aikavälillä. Tämän perusteen soveltaminen edellyttää markkinoille pääsyn esteen taustalla olevan kilpailutilanteen tarkastelua. Kolmantena perusteena on se, että kilpailuoikeuden soveltaminen ei yksin riittäisi korjaamaan asianomaisia markkinahäiriöitä.

               (6)

               Ensimmäistä ja toista perustetta arvioitaessa on otettava huomioon samat päätekijät, joita tarkasteltiin ennakoivassa markkina-analyysissä, erityisesti viitteet markkinoille pääsyn esteistä, jos sääntelyä ei ole (muun muassa aloituskustannusten suuruus), markkinoiden rakenne, markkinoiden toimivuus ja markkinadynamiikka eli muun muassa markkinaosuudet ja niiden kehityssuunnat, markkinahinnat ja niiden kehityssuunnat sekä kilpailevien verkkojen tai infrastruktuurien laajuus ja peittoalue. Jos mainitut kolme perustetta täyttyvät tietyillä markkinoilla ilman ennakkosääntelyä, markkinat olisi saatettava ennakkosääntelyn alaisiksi.

               (7)

               Syntymässä oleville uusille markkinoille ei pitäisi direktiivin 2002/21/EY mukaan asettaa tarpeettomia velvoitteita, vaikka ensimmäinen tulija saisi niillä etulyöntiaseman. Syntymässä olevien uusien markkinoiden katsotaan käsittävän tuotteet tai palvelut, jotka ovat niin uusia, että niiden kysyntää tai markkinoille pääsyn ja tarjonnan edellytyksiä on hyvin vaikea ennustaa. Tällöin myös mainittujen kolmen perusteen soveltaminen on hankalaa. Kun syntymässä oleville uusille markkinoille ei aseteta tarpeettomia velvoitteita, tuetaan innovointia direktiivin 2002/21/EY 8 artiklan mukaisesti. Samalla pitäisi kuitenkin estää tällaisten markkinoiden sulkeutuminen kokonaan markkinajohtajan haltuun, kuten todetaan myös komission ohjeissa markkina-analyysiä ja huomattavan markkinavoiman arvioimista varten sähköisen viestinnän verkkoja ja palveluja koskevassa yhteisön sääntelyjärjestelmässä (3). Olemassa olevaan verkkoinfrastruktuuriin vähitellen tehtävät päivitykset eivät yleensä johda uusien markkinoiden syntyyn. Korvaavien vaihtoehtojen puuttuminen tietyltä tuotteelta on osoitettava sekä kysynnän että tarjonnan näkökulmasta ennen kuin voidaan katsoa, että se ei kuulu millekään olemassa oleville markkinoille. Uusien vähittäispalvelujen kehittyminen voi johtaa uusien johdettujen tukkumarkkinoiden syntymiseen, mikäli kyseisiä vähittäispalveluja ei voida tarjota olemassa olevia tukkutason tuotteita hyödyntämällä.

               (8)

               Tämän suosituksen kannalta erityisesti kahdentyyppisillä markkinoille pääsyn esteillä on merkitystä: rakenteellisilla esteillä ja oikeudellisilla tai sääntelyyn liittyvillä esteillä.

               (9)

               Markkinoille tulon rakenteelliset esteet johtuvat markkinoille ominaisista kustannus- tai kysyntäolosuhteista, jotka luovat vakiintuneille operaattoreille ja uusille tulokkaille erilaiset toimintaedellytykset. Tämä haittaa uusien tulokkaiden pääsyä markkinoille tai estää sen. Suuria rakenteellisia esteitä voi esiintyä esimerkiksi silloin, kun markkinoille ovat ominaisia absoluuttiset kustannusedut, huomattavat mittakaavaedut ja/tai tuotevarioinnin edut, kapasiteettirajoitukset ja korkeat aloituskustannukset. Tällaisia esteitä voidaan edelleen havaita kiinteän verkon paikallisyhteyksien laajamittaisessa käytössä ja/tai tarjonnassa. Tähän liittyvä rakenteellinen este voi olla myös se, että palvelun tarjoaminen edellyttää verkkoelementtiä, jota ei voida toisintaa teknisesti tai joka voidaan toisintaa vain niin suurin kustannuksin, että kilpailu käy kannattamattomaksi.

               (10)

               Oikeudelliset tai sääntelyyn liittyvät esteet eivät perustu taloudellisiin olosuhteisiin vaan johtuvat lainsäädännöllisistä, hallinnollisista tai muista valtion toimenpiteistä, joilla on välitön vaikutus markkinoille tulon edellytyksiin ja/tai operaattorien asemaan merkityksellisillä markkinoilla. Esimerkki oikeudellisesta tai sääntelyyn liittyvästä markkinoille pääsyn esteestä on niiden yritysten lukumäärän rajaaminen, joilla on käytettävissä taajuuksia peruspalvelujen tarjoamiseksi. Muita esimerkkejä oikeudellisista tai sääntelyllisistä esteistä ovat hintavalvonta tai muut yrityksille asetetut hintoihin liittyvät toimenpiteet, jotka vaikuttavat markkinoille pääsyn lisäksi myös yritysten markkina-asemaan. Sellaisten oikeudellisten tai sääntelyyn liittyvien esteiden, jotka voidaan poistaa merkityksellisellä aikavälillä, ei yleensä katsota muodostavan ensimmäisen perusteen mukaista taloudellista estettä markkinoille pääsylle.

               (11)

               Markkinoille pääsyn esteet voivat menettää merkitystään innovaatiopainotteisilla markkinoilla, joille on ominaista jatkuva teknologinen kehitys. Tällaisilla markkinoilla yrityksen toimintaa rajoittaa usein markkinoilla vielä toimimattomien, mutta potentiaalisten kilpailijoiden innovaatioiden uhka. Innovaatiovetoisilla markkinoilla dynaamista tai pitkän aikavälin kilpailua voi kehittyä sellaisten yritysten välille, jotka eivät välttämättä vielä kilpaile nykyisillä ”staattisilla” markkinoilla. Tässä suosituksessa ei nimetä ennakkosääntelyn alaisiksi markkinoita, joilla markkinoille pääsyn esteiden odotetaan poistuvan ennakoitavissa olevan ajanjakson aikana. Sen arvioimiseksi, esiintyykö pysyviä markkinoille pääsyn esteitä sääntelyn puuttuessa, on tarkasteltava, onko toimialalle saapunut uusia menestyviä toimijoita riittävän usein, onko uusia tulijoita saapunut tai saapuuko niitä todennäköisesti riittävän nopeasti ja ovatko ne riittävän pitkäikäisiä rajoittaakseen markkinavoimaa. Markkinoille pääsyn esteiden merkittävyys riippuu muun muassa siitä, mikä on pienin vaadittava tuotantomäärä ja millaiset aloituskustannukset tarvitaan.

               (12)

               Vaikka markkinoita luonnehtisivatkin suuret markkinoille tulon esteet, muut rakenteelliset tekijät kyseisillä markkinoilla voivat merkitä sitä, että markkinat kehittyvät merkityksellisellä aikavälillä kohti todellista kilpailua. Markkinadynamiikkaa voivat luoda esimerkiksi tekniikan kehitys tai tuotteiden ja markkinoiden lähentyminen siten, että erillisillä tuotemarkkinoilla toimivat tahot joutuvat kilpailemaan keskenään. Tämä voi päteä myös markkinoihin, joilla on rajallinen mutta riittävä määrä yrityksiä, joilla on keskenään erilaiset kustannusrakenteet ja joiden markkinakysynnässä vallitsee hintajousto. Markkinoilla voi myös olla liikakapasiteettia, joka normaalisti antaisi kilpaileville yrityksille mahdollisuuden laajentaa tuotantoaan hyvin nopeasti vastauksena mahdolliseen hinnankorotukseen. Tällaisilla markkinoilla markkinaosuudet voivat muuttua ajan mittaan ja/tai hintojen voidaan havaita laskevan. Kun markkinoiden dynamiikka vaihtuu nopeaan tahtiin, merkityksellinen aikaväli on valittava huolella siten, että se kuvastaa merkityksellisiä markkinoiden kehityskulkuja.

               (13)

               Ennen kuin tehdään päätös tiettyjen markkinoiden nimeämisestä ennakkosääntelyn alaisiksi, on myös arvioitava, pystyttäisiinkö kahden ensimmäisen perusteen toteutumisen seurauksena ilmenevät markkinahäiriöt korjaamaan pelkän kilpailuoikeuden avulla. Kilpailuoikeuteen perustuvat toimet tuskin riittävät, mikäli markkinahäiriön korjaamiseksi asetettavien vaatimusten noudattaminen edellyttää mittavia toimenpiteitä tai mikäli markkinoiden toimintaan joudutaan puuttumaan usein ja/tai nopeasti.

               (14)

               Soveltamalla näitä kolmea perustetta saadaan rajattua niiden sähköisen viestinnän alan markkinoiden lukumäärää, joilla asetetaan ennakkovelvoitteita, ja tuetaan näin sääntelykehyksen tavoitetta, joka on vähentää alakohtaisia ennakkosääntöjä sitä mukaa, kun kilpailu markkinoilla lisääntyy. Perusteita on sovellettava kumulatiivisesti siten, että jos jokin niistä jää täyttymättä, markkinoita ei pitäisi saattaa ennakkosääntelyn alaisiksi.

               (15)

               Vähittäispalvelut olisi asetettava sääntelyllisen valvonnan alaisiksi vain, jos kansalliset sääntelyviranomaiset katsovat, että asiaan liittyvillä tukkumyyntiä koskevilla toimenpiteillä tai operaattorin valintaa ja ennaltavalintaa koskevilla toimenpiteillä ei saavutettaisi tehokkaan kilpailun varmistamisen ja yleisen edun huomioon ottamisen tavoitetta. Puuttumalla toimintaan tukkumyynnin tasolla muun muassa käyttämällä korjauskeinoja, jotka saattavat vaikuttaa vähittäismarkkinoihin, jäsenvaltiot pystyvät varmistamaan, että normaalit kilpailuprosessit ovat mahdollisia mahdollisimman suuressa osassa arvoketjua. Näin saavutetaan paras mahdollinen tulos loppukäyttäjien kannalta. Tässä suosituksessa onkin siksi nimetty pääasiassa tukkumarkkinoita, joita sääntelemällä on tarkoitus paikata loppukäyttäjämarkkinoilla ilmenevää todellisen kilpailun puutetta. Jos kansallinen sääntelyviranomainen osoittaa, että tukkumarkkinoihin kohdistuneet toimet eivät ole tuottaneet tulosta, asianomaiset vähittäismarkkinat voidaan saattaa ennakkosääntelyn alaisiksi edellyttäen, että edellä kuvatut kolme perustetta täyttyvät.

               (16)

               Markkinoiden nimeäminen tässä suosituksessa ei vaikuta mahdollisuuteen määritellä markkinoita kilpailuoikeuden nojalla yksittäisissä tapauksissa. Ennakkosääntelyn soveltamisala ei myöskään vaikuta kilpailuoikeuden valossa analysoitavien toimintojen alaan.

               (17)

               Liitteessä luetellut markkinat on nimetty mainittujen kolmen kumulatiivisen perusteen mukaan. Jos tiettyjä markkinoita ei ole mainittu tässä suosituksessa, kansallisten sääntelyviranomaisten on sovellettava kyseisiin markkinoihin samaa kolmen perusteen testiä. Jos markkinat on mainittu 11 päivänä helmikuuta 2003 annetun suosituksen 2003/311/EY liitteessä mutta ei tämän suosituksen liitteessä, kansallisilla sääntelyviranomaisilla on valtuudet soveltaa kolmen perusteen testiä sen arvioimiseksi, pitäisikö markkinat kansallisissa olosuhteissa saattaa ennakkosääntelyn alaisiksi. Vaikka markkinat olisi mainittu tässä suosituksessa, kansallinen sääntelyviranomainen voi päättää olla noudattamatta markkina-analyysimenettelyä, jos se katsoo, että kyseiset kolme perustetta eivät täyty asianomaisilla markkinoilla. Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat nimetä tässä suosituksessa luetelluista markkinoista poikkeavia markkinoita sillä edellytyksellä, että ne noudattavat direktiivin 2002/21/EY 7 artiklaa. Sellaisten toimenpide-ehdotusten ilmoittamatta jättäminen, jotka vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan direktiivin 2002/21/EY johdanto-osan 38 kappaleen mukaisesti, voi johtaa yhteisön lainsäädännön rikkomisesta seuraavaan menettelyyn. Muiden kuin tässä suosituksessa lueteltujen markkinoiden määrittelyn olisi perustuttava kilpailuperiaatteisiin, jotka esitetään komission tiedonannossa merkityksellisten markkinoiden määritelmästä yhteisön kilpailuoikeuden kannalta (4), oltava johdonmukaista markkina-analyysiä ja huomattavan markkinavoiman arviointia koskevien komission ohjeiden (5) kanssa sekä täytettävä edellä kuvatut kolme perustetta.

               (18)

               Se, että tässä suosituksessa nimetään ne tuote- ja palvelumarkkinat, joilla ennakkosääntely voi olla perusteltua, ei merkitse, että tällainen sääntely on aina perusteltua tai että näillä markkinoilla välttämättä asetetaan uuden sääntelyjärjestelmän direktiivien mukaisia sääntelyyn liittyviä velvoitteita. Sääntelyä ei pidä käyttää tai se on poistettava erityisesti silloin, jos markkinoilla esiintyy todellista kilpailua ilman sääntelyä, eli toisin sanoen millään operaattorilla ei ole direktiivin 2002/21/EY 14 artiklassa tarkoitettua huomattavaa markkinavoimaa. Sääntelyyn liittyvien velvoitteiden on oltava tarkoituksenmukaisia ja todetun ongelman luonteeseen perustuvia, kohtuullisia ja perusteltuja direktiivissä 2002/21/EY asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi, ja ennen muuta niiden on tuotava käyttäjille mahdollisimman paljon hyötyjä, varmistettava, ettei kilpailu vääristy tai rajoitu, edistettävä tehokkaita infrastruktuuri-investointeja ja innovaatioita sekä kannustettava radiotaajuuksien ja numerovarojen tehokkaaseen käyttöön ja hallintaan.

               (19)

               Tästä suosituksesta on järjestetty julkinen kuuleminen ja sitä laadittaessa on kuultu kansallisia sääntelyviranomaisia sekä kansallisia kilpailuviranomaisia,

         SUOSITTAA:

               1.

               Kansallisille sääntelyviranomaisille suositellaan, että määritellessään kansallisten olosuhteiden perusteella merkityksellisiä markkinoita direktiivin 2002/21/EY 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti ne tekevät analyysin tämän suosituksen liitteessä määritellyistä tuote- ja palvelumarkkinoista.

               2.

               Jos kansalliset sääntelyviranomaiset saattavat ennakkosääntelyn alaisiksi muita markkinoita kuin liitteessä mainitut, kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että kaikki seuraavat kolme perustetta täyttyvät:

                           a)

                           Suuret ja pysyväisluonteiset esteet markkinoille pääsylle. Ne voivat olla rakenteellisia, oikeudellisia tai sääntelyyn liittyviä.

                           b)

                           Markkinarakenne, joka ei ole omiaan johtamaan todelliseen kilpailuun merkityksellisellä aikavälillä. Tämän perusteen soveltaminen edellyttää markkinoille pääsyn esteen taustalla olevan kilpailutilanteen tarkastelua.

                           c)

                           Kilpailuoikeus ei yksin riitä asianomaisen markkinahäiriön (tai -häiriöiden) korjaamiseen.

               3.

               Tämä suositus ei vaikuta markkinoiden määrittelyyn, markkina-analyysien tuloksiin ja sääntelyvelvoitteisiin, jotka kansalliset sääntelyviranomaiset ovat ottaneet käyttöön direktiivin 2002/21/EY 15 artiklan 3 kohdan ja 16 artiklan mukaisesti ennen tämän suosituksen antamispäivää.

               4.

               Tämä suositus on osoitettu jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 17 päivänä joulukuuta 2007.

            Komission puolesta

         Neelie KROES

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 108, 24.4.2002, s. 33. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 717/2007 (EUVL L 171, 29.6.2007, s. 32).

      (2)  EUVL L 114, 8.5.2003, s. 45.

      (3)  EYVL C 165, 11.7.2002, s. 6.

      (4)  EYVL C 372, 9.12.1997, s. 5.

      (5)  EYVL C 165, 11.7.2002, s. 6.

      LIITE
      Vähittäismarkkinat

                  1.

                  Yksityisasiakkaille ja muille kuin yksityisasiakkaille tarjottavat liittymät kiinteästä sijaintipaikasta yleiseen puhelinverkkoon.

            Tukkumarkkinat

                  2.

                  Puhelinliikenteen välittäminen kiinteästä sijaintipaikasta lähdeverkkona toimivassa yleisessä puhelinverkossa.
                  Tässä suosituksessa lähdeverkkopalvelujen katsotaan kattavan siirtopalvelut ja ne on rajattu niin, että rajaus on kansallisissa olosuhteissa johdonmukainen sen suhteen, miten yleisen puhelinverkon kauttakulkupalvelut ja kohdeverkkopalvelut kiinteään sijaintipaikkaan on määritelty.

                  3.

                  Puhelinliikenteen välittäminen kohdeverkkona toimivassa yleisessä puhelinverkossa kiinteään sijaintipaikkaan.
                  Tässä suosituksessa kohdeverkkopalvelujen katsotaan kattavan siirtopalvelut ja ne on rajattu niin, että rajaus on kansallisissa olosuhteissa johdonmukainen sen suhteen, miten yleisen puhelinverkon kauttakulkupalvelut ja lähdeverkkopalvelut kiinteään sijaintipaikkaan on määritelty.

                  4.

                  (Fyysisten) verkkoinfrastruktuurin käyttöoikeuksien tukkutarjonta (sis. rinnakkaiskäyttöoikeuden tai täysin eriytetyn käyttöoikeuden) tietyssä sijaintipaikassa.

                  5.

                  Tukkutason laajakaistayhteydet.
                  Markkinat käsittävät ei-fyysiset tai virtuaaliset verkkoyhteydet, kuten ns. bittivirtayhteydet, kiinteässä sijaintipaikassa. Markkinat ovat tuotantoketjussa seuraavina edellä kohdassa 4 mainittujen fyysisten yhteyksien markkinoiden jälkeen sikäli, että tukkutason laajakaistayhteys voidaan muodostaa käyttämällä kyseistä yhteyttä yhdistettynä muihin elementteihin.

                  6.

                  Kiinteiden yhteyksien paikallisosien tukkumarkkinat, riippumatta kiinteän siirtokapasiteetin tai kiinteiden yhteyksien tarjoamiseen käytettävästä tekniikasta.

                  7.

                  Puheensiirto kohdeverkkona toimivassa yksittäisessä matkaviestintäverkossa.


Avis juridique important

|

31999H0232

1999/232/EY: Neuvoston suositus, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1999, Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 1997

Virallinen lehti nro L 086 , 30/03/1999 s. 0016 - 0016

NEUVOSTON SUOSITUS,annettu 22 päivänä maaliskuuta 1999,Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 1997 (1999/232/EY) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 206 artiklan,ottaa huomioon Loméssa 15 päivänä joulukuuta 1989 allekirjoitetun neljännen AKT-ETY-yleissopimuksen,ottaa huomioon 25 päivänä heinäkuuta 1991 tehdyn neuvoston päätöksen 91/482/ETY merentakaisten maiden ja alueiden assosioinnista Euroopan talousyhteisöön (1),ottaa huomioon Brysselissä 16 päivänä heinäkuuta 1990 allekirjoitetun sisäisen sopimuksen yhteisön tuen rahoituksesta ja hallinnasta (2) ja erityisesti sen 33 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon 29 päivänä heinäkuuta 1991 annetun seitsemänteen Euroopan kehitysrahastoon (3) sovellettavan varainhoitoasetuksen ja erityisesti sen 69-77 artiklan,on tutkinut Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteisiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 1997, sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen varainhoitovuodelle 1997 komission (4) vastauksineen,sekä katsoo, ettäsisäisen sopimuksen 33 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksella komissiolle vastuuvapauden Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) hallinnasta,komissio on toteuttanut Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteet varainhoitovuoden 1997 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,SUOSITTELEE Euroopan parlamentille, että tämä myöntää komissiolle vastuuvapauden Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta varainhoitovuodelta 1997.Tehty Brysselissä 22 päivänä maaliskuuta 1999.Neuvoston puolestaG. VERHEUGENPuheenjohtaja(1) EYVL L 263, 19.9.1991, s. 1(2) EYVL L 229, 17.8.1991, s. 288(3) EYVL L 266, 21.9.1991, s. 1(4) EYVL C 349, 17.11.1998, s. 149