title: Neuvoston suositus, annettu 22 päivänä toukokuuta 2018, elinikäisen oppimisen avaintaidoista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti.)

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 189/1

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 22 päivänä toukokuuta 2018,
   elinikäisen oppimisen avaintaidoista
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2018/C 189/01)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 165 ja 166 artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin (1) ensimmäisessä periaatteessa todetaan, että jokaisella on oikeus laadukkaaseen ja osallistavaan yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen sekä elinikäiseen oppimiseen sellaisten taitojen ylläpitämiseksi ja hankkimiseksi, jotka mahdollistavat täysipainoisen osallistumisen yhteiskunnan toimintaan ja auttavat työmarkkinoille siirtymisessä. Siinä myös todetaan, että jokaisella on oikeus saada oikea-aikaista ja räätälöityä apua omien työllisyysnäkymiensä parantamiseksi ja itsensä työllistämisen helpottamiseksi ja oikeus saada tukea työpaikan etsimiseen, kouluttautumiseen ja uudelleenkoulutukseen. Taitojen kehittämisen tukeminen on yksi tavoitteista kohti visiota eurooppalaisesta koulutusalueesta, jolla on tarkoitus hyödyntää koulutuksen ja kulttuurin koko potentiaali työpaikkojen, sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja aktiivisen kansalaisuuden aikaansaamisessa ja välineinä eurooppalaisen identiteetin omaksumiseen kaikessa moninaisuudessaan (2).

               (2)

               Ihmiset tarvitsevat oikeanlaista osaamista ja oikeanlaisia taitoja, jotta voidaan pitää yllä nykyistä elintasoa, tukea korkeaa työllisyysastetta ja edistää sosiaalista yhteenkuuluvuutta tulevaisuuden yhteiskunnassa ja työelämässä. Tukemalla ihmisiä kaikkialla Euroopassa hankkimaan taidot ja osaaminen, joita tarvitaan itsensä toteuttamista, terveyttä, työllistyvyyttä ja sosiaalista osallisuutta varten, autetaan vahvistamaan Euroopan selviytymiskykyä nopeiden ja perusteellisten muutosten aikana.

               (3)

               Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto hyväksyivät vuonna 2006 suosituksen elinikäisen oppimisen avaintaidoista. Kyseisessä suosituksessa jäsenvaltioita kehotettiin kehittämään avaintaitojen opettamista kaikille kansalaisille osana elinikäisen oppimisen strategioita, mukaan lukien yleisen lukutaidon saavuttamista koskevat strategiat, ja käyttämään asiakirjaa ”Elinikäisen oppimisen avaintaitoja koskeva eurooppalainen viitekehys” (3) vertailuvälineenä. Suositus on ollut antamisestaan lähtien keskeinen viiteasiakirja osaamispohjaisen opetuksen ja oppimisen kehittämisessä.

               (4)

               Taitovaatimukset ovat sittemmin muuttuneet, kun yhä useampi työpaikka on automatisoitu, teknologialla on suurempi rooli kaikilla työ- ja yksityiselämän alueilla ja yrittäjyys-, sosiaaliset ja kansalaistaidot ovat yhä merkityksellisempiä, jotta voidaan varmistaa selviytymiskyky ja kyky mukautua muutoksiin.

               (5)

               Samaan aikaan kansainväliset tutkimukset, kuten Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön OECD:n kansainvälinen oppimistulosten arviointiohjelma (PISA) tai OECD:n kansainvälinen aikuistutkimus (PIAAC) osoittavat, että suurella osalla nuorista ja aikuisista on edelleen riittämättömät perustaidot. Vuonna 2015 yhdellä viidestä oppilaasta oli vakavia vaikeuksia riittävien luku-, matemaattisten tai luonnontiedetaitojen hankkimisessa (4). Joissakin maissa aikuisista jopa kolmanneksen luku- ja laskutaito on heikoimmalla tasolla (5). Unionin väestöstä 44 prosentilla on heikot tai olemattomat (19 %) digitaaliset taidot (6).

               (6)

               Perustaitoihin investoimisesta on näin ollen tullut entistä merkityksellisempää. Korkealaatuinen koulutus, mukaan luettuna opetusohjelman ulkopuolinen toiminta ja kattava lähestymistapa taitojen kehittämiseen, parantaa perustaitojen tasoa. Lisäksi on etsittävä uusia oppimistapoja, jotka sopivat yhteiskuntaan, jossa liikkuvuus ja digitaalisuus lisääntyvät (7). Digitaaliteknologia vaikuttaa opetukseen ja oppimiseen tuottamalla joustavampia oppimisympäristöjä, jotka soveltuvat erittäin liikkuvan yhteiskunnan tarpeisiin (8).

               (7)

               Osaamistaloudessa tosiasioiden ja menetelmien mieleen painaminen on olennaista, mutta se ei riitä edistymiseen eikä menestymiseen. Ongelmanratkaisun, kriittisen ajattelun, yhteistyökyvyn, luovuuden, laskennallisen ajattelun ja itsesäätelyn kaltaiset taidot ovat yhä tärkeämpiä nopeasti muuttuvassa yhteiskunnassamme. Ne ovat välineitä, joiden avulla opittu saadaan toimimaan reaaliaikaisesti uusien ideoiden, uusien teorioiden, uusien tuotteiden ja uuden osaamisen aikaansaamiseksi.

               (8)

               Euroopan uudessa osaamisohjelmassa (9) ilmoitettiin vuonna 2006 annetun elinikäisen oppimisen avaintaitoja koskevan suosituksen tarkistuksesta. Siinä todettiin, että investointi taitoihin ja osaamiseen sekä yhteiseen ja ajantasaiseen ymmärrykseen avaintaidoista ovat ensimmäinen askel opetuksen ja epävirallisen oppimisen edistämiseen Euroopassa.

               (9)

               Jotta voidaan vastata yhteiskunnan ja talouselämän muutoksiin ja ottaa huomioon työn tulevaisuutta koskevat pohdinnat ja avaintaitoja koskevan suosituksen (2006) tarkistuksesta järjestetyn julkisen kuulemisen tulokset, sekä suositusta että elinikäisen oppimisen avaintaitoja koskevaa eurooppalaista viitekehystä on tarkistettava ja päivitettävä.

               (10)

               Avaintaitojen kehittämistä, niiden validointia ja osaamispohjaisen opetuksen ja oppimisen tarjoamista olisi tuettava vahvistamalla hyvät toimintatavat, joilla voidaan tukea paremmin opetushenkilöstöä heidän työssään ja parantaa heidän koulutustaan, päivittää arviointi- ja validointimenetelmiä ja -välineitä sekä ottaa käyttöön uusia ja innovatiivisia opetus- ja oppimismuotoja (10). Näin ollen tässä suosituksessa pitäisi käsitellä viime vuosikymmenen aikana saatujen kokemusten perusteella haasteita, joita liittyy osaamispohjaisen opetuksen ja oppimisen toteuttamiseen.

               (11)

               Eri yhteyksissä hankittujen taitojen validoinnin tukemisella annetaan yksilöille mahdollisuus saada taitonsa tunnustetuksi ja saada todistus kokonaisen tutkinnon tai tarvittaessa tutkinnon osan suorittamisesta (11). Se voi perustua olemassa oleviin epävirallisen ja arkioppimisen validointijärjestelyihin tai eurooppalaiseen tutkintojen viitekehykseen (12), joka tarjoaa yhteisen viitekehyksen tutkintotasojen vertaamiselle ja jossa osoitetaan niiden saavuttamiseen vaadittavat taidot. Lisäksi arviointi voi auttaa oppimisprosessien jäsentämisessä ja ohjaamisessa, ja sillä autetaan ihmisiä parantamaan taitojaan myös työmarkkinoiden muuttuvien vaatimusten edessä (13).

               (12)

               Itsensä toteuttamista, terveyttä, työllistyvyyttä ja sosiaalista osallisuutta varten tarvittavien avaintaitojen määritelmää on muokattu ottaen huomioon yhteiskunnallinen ja taloudellinen kehitys mutta myös eri aloitteet Euroopassa viime vuosikymmenen aikana. Erityishuomiota on kiinnitetty perustaitojen parantamiseen, kieltenoppimiseen investoimiseen, digitaali- ja yrittäjyystaitojen parantamiseen, yhteisten arvojen merkityksellisyyteen yhteiskuntien toiminnassa ja nuorten motivoimiseen, jotta he kiinnostuisivat urasta luonnontieteiden alalla. Tämän kehityksen olisi tultava esiin viitekehyksessä.

               (13)

               Kestävän kehityksen tavoitteessa 4.7 korostetaan tarvetta varmistaa, että kaikki oppijat saavat kestävän kehityksen edistämiseen tarvittavat tiedot ja taidot esimerkiksi kestävää kehitystä ja kestäviä elämäntapoja, ihmisoikeuksia, sukupuolten tasa-arvoa, rauhan ja väkivallattomuuden kulttuurin edistämistä, maailmankansalaisuutta sekä kulttuurien monimuotoisuuden ja kulttuurin osuutta kestävässä kehityksessä arvostavan koulutuksen kautta (14). Unescon kestävää kehitystä edistävän koulutuksen maailmanlaajuisessa toimintaohjelmassa (Global Action Programme on Education for Sustainable Development) vahvistetaan, että kestävää kehitystä edistävä koulutus on erottamaton osa laadukasta koulutusta ja mahdollistaa kaikkien muiden kestävän kehityksen tavoitteiden toteutumisen. Tämä tavoite tulee esiin viitekehyksen tarkistuksessa.

               (14)

               Kieltenopetuksen tarjoaminen on entistä tärkeämpää nykyaikaisten yhteiskuntien, kulttuurien välisen ymmärtämyksen ja yhteistyön kannalta, ja siinä voidaan hyödyntää kieliä koskevaa yhteistä eurooppalaista viitekehystä, jolla autetaan yksilöimään kielitaidon keskeisiä tekijöitä ja tuetaan oppimisprosessia. Siinä myös luodaan perusta kielitaidon määrittämiselle yleisesti, etenkin vieraiden kielten taidon, ja se tulee esiin viitekehyksen päivityksessä.

               (15)

               Digitaalisten taitojen viitekehys ja yrittäjyystaitojen viitekehys tukevat taitojen kehittämistä. Myös Euroopan neuvoston demokraattisessa kulttuurissa tarvittavien taitojen viitekehyksessä esitetään kattava arvojen, taitojen ja asenteiden joukko demokraattisen yhteiskunnan toimintaan osallistumista varten. Kaikki nämä on otettu asianmukaisesti huomioon viitekehyksen päivityksessä.

               (16)

               Jotta voitaisiin motivoida useampia nuoria STEM-aloille (luonnontieteet, teknologia, insinööritieteet ja matematiikka), eri puolilla Eurooppaa toteutetuissa aloitteissa on ryhdytty liittämään luonnontieteiden opetus tiiviimmin taiteisiin ja muihin oppiaineisiin käyttäen tutkivaa pedagogiikkaa ja ottamalla mukaan erilaisia yhteiskunnallisia toimijoita ja toimialoja. Vaikka näiden taitojen määritelmä ei ole vuosien mittaan juurikaan muuttunut, STEM-alojen taitojen kehittämiselle annettavasta tuesta on tulossa yhä tärkeämpää, ja se olisi otettava huomioon tässä suosituksessa.

               (17)

               Epävirallisen ja arkioppimisen merkitys tulee ilmeisen selvästi esiin kulttuuri- ja nuorisotyöstä, vapaaehtoistyöstä ja ruohonjuuritason urheilutoiminnasta saatujen kokemusten perusteella. Epävirallinen ja arkioppiminen on tärkeää, jotta nuoret voivat kehittää sellaisia olennaisia ihmissuhde-, viestintä- ja kognitiivisia taitoja kuin kriittinen ajattelu, analyyttiset taidot, luovuus, ongelmanratkaisutaidot ja sietokyky, jotka helpottavat nuorten siirtymistä aikuisuuteen, aktiiviseen kansalaisuuteen ja työelämään (15). Eri oppimisympäristöjen välisen yhteistyön tiivistämisellä voidaan edistää erilaisia oppimistapoja ja -puitteita (16).

               (18)

               Käsiteltäessä avaintaitojen kehittämistä elinikäisen oppimisen näkökulmasta tukea olisi annettava kaikilla opetus- ja oppimisväylien tasoilla laadukkaan varhaiskasvatuksen kehittämiseksi (17), kouluopetuksen parantamiseksi entisestään ja huipputason opetuksen varmistamiseksi (18), taitojen parantamisen väylien tarjoamiseksi heikosti koulutetuille aikuisille (19), ammatillisen perus- ja täydennyskoulutuksen kehittämiseksi edelleen sekä korkeakoulutuksen nykyaikaistamiseksi (20).

               (19)

               Tässä suosituksessa olisi katettava laaja joukko sekä virallisia, epävirallisia että arkioppimiseen kuuluvia opetus- ja oppimisympäristöjä elinikäisen oppimisen näkökulmasta. Siinä olisi pyrittävä vahvistamaan yhteisymmärrys taidoista, joilla voidaan tukea siirtymistä ja yhteistyötä näiden eri oppimisympäristöjen välillä. Siinä esitetään hyviä toimintatapoja, joilla voidaan puuttua opetushenkilöstön – opettajien, kouluttajien, opettajankouluttajien, oppilaitosten johtajien, kollegoiden koulutuksesta vastaavien työntekijöiden, tutkijoiden, korkeakoulujen luennoitsijoiden, nuorisotyöntekijöiden ja aikuiskouluttajien – sekä työnantajien ja työmarkkinoiden sidosryhmien tarpeisiin. Tämä suositus on osoitettu myös laitoksille ja organisaatioille, mukaan luettuna työmarkkinaosapuolet ja kansalaisyhteiskunnan järjestöt, jotka ohjaavat ja tukevat ihmisiä näiden pyrkiessä parantamaan taitojaan läpi elämän.

               (20)

               Tässä suosituksessa otetaan täysin huomioon toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteet,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   Jäsenvaltioiden olisi

               1.

               tuettava oikeutta korkealaatuiseen ja osallistavaan koulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen ja varmistettava, että kaikilla on mahdollisuus kehittää avaintaitoja, hyödyntämällä liitteessä esitettyä ”Elinikäisen oppimisen avaintaitoja koskevaa eurooppalaista viitekehystä” ja

                           1.1

                           tuettava ja vahvistettava kaikkien yksilöiden avaintaitojen kehittämistä varhaisesta iästä lähtien koko elämän ajan osana kansallisia elinikäisen oppimisen strategioita;

                           1.2

                           autettava kaikkia oppijoita, myös niitä, jotka ovat muita heikommassa asemassa tai joilla on erityistarpeita, hyödyntämään potentiaalinsa.

               2.

               tuettava avaintaitojen kehittämistä kiinnittäen erityishuomiota seuraaviin:

                           2.1

                           kohotetaan perustaitojen (luku- ja laskutaito ja perustason digitaalitaidot) tasoa ja tuetaan oppimistaitoja jatkuvasti kehittyvänä perustana oppimiselle ja yhteiskunnan toimintaan osallistumiselle koko elämän ajan;

                           2.2

                           kohotetaan yksilöllisten, sosiaalisten ja oppimistaitojen tasoa terveystietoisen, tulevaisuuteen suuntautuvan elämänhallinnan parantamiseksi;

                           2.3

                           edistetään luonnontieteiden, teknologian, insinööritieteiden ja matematiikan (STEM-alat) taitojen hankkimista ottaen huomioon niiden yhteydet taiteisiin, luovuuteen ja innovointiin sekä motivoidaan nuoria, etenkin tyttöjä ja nuoria naisia hakeutumaan STEM-aloille;

                           2.4

                           kohotetaan ja parannetaan digitaalitaitojen tasoa kaikissa yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen vaiheissa ja kaikissa väestönosissa;

                           2.5

                           tuetaan yrittäjyystaitoja, luovuutta ja aloitteellisuutta etenkin nuorten parissa, esimerkiksi edistämällä nuorten oppijoiden mahdollisuuksia osallistua vähintään yhteen käytännön yrittäjyyskokemukseen koulunkäyntinsä aikana;

                           2.6

                           kohotetaan kielitaitotasoa sekä virallisten että muiden kielten osalta ja tuetaan oppijoita sellaisten eri kielten opiskelussa, jotka ovat merkityksellisiä heidän työnsä ja elämäntilanteensa kannalta ja jotka voivat edistää rajatylittävää yhteydenpitoa ja liikkuvuutta;

                           2.7

                           edistetään kansalaistaitojen kehittämistä tavoitteena parantaa yhteisten arvojen ymmärtämistä, sellaisina kuin ne on ilmaistu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 2 artiklassa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa;

                           2.8

                           lisätään kaikkien oppijoiden ja opetushenkilöstön tietoisuutta avaintaitojen hankkimisen tärkeydestä ja niiden suhteesta yhteiskuntaan.

               3.

               helpotettava avaintaitojen hankkimista hyödyntämällä hyviä toimintatapoja, joilla tuetaan avaintaitojen kehittämistä liitteessä esitetyllä tavalla erityisesti

                           3.1

                           edistämällä erilaisia oppimistapoja ja -ympäristöjä, mukaan luettuna digitaaliteknologian asianmukainen hyödyntäminen opetus- ja oppimisympäristöissä;

                           3.2

                           tarjoamalla tukea opetushenkilöstölle sekä muille oppimisprosesseja tukeville sidosryhmille, myös perheille, oppijoiden avaintaitojen parantamiseksi osana elinikäisen oppimisen tapoja opetus- ja oppimisympäristöissä;

                           3.3

                           tukemalla ja kehittämällä edelleen eri yhteyksissä hankittujen avaintaitojen arviointia ja validointia jäsenvaltioiden sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti;

                           3.4

                           vahvistamalla yhteistyötä opetus- ja oppimisympäristöjen välillä kaikilla tasoilla ja eri aloilla, jotta oppijoiden taitojen kehittämisen jatkuvuutta ja innovatiivisten oppimistapojen kehittämistä voidaan parantaa;

                           3.5

                           vahvistamalla välineitä, resursseja ja ohjausta opetus-, työskentely- ja muissa oppimisympäristöissä, jotta ihmisiä voidaan auttaa hallinnoimaan elinikäisen oppimisen väyliä.

               4.

               otettava huomioon YK:n kestävän kehityksen tavoitteet, erityisesti tavoite 4.7, opetuksessa ja oppimisessa, muun muassa edistämällä tiedonhankintaa siitä, miten ilmastonmuutoksen monitahoisuutta voidaan rajoittaa käyttämällä luonnonvaroja kestävällä tavalla;

               5.

               raportoitava eurooppalaisen koulutusyhteistyön strategisiin puitteisiin (ET 2020) ja kaikkiin tuleviin puitteisiin sisältyvien olemassa olevien kehysten ja välineiden avulla avaintaitojen edistämiseen liittyvistä kokemuksista ja edistyksestä kaikilla opetussektoreilla, mukaan luettuna epävirallinen oppiminen ja mahdollisuuksien mukaan arkioppiminen.

         PITÄÄ MYÖNTEISENÄ, ETTÄ KOMISSIO JÄSENVALTIOIDEN TOIMIVALLAN ASIANMUKAISESTI HUOMIOON OTTAEN

               6.

               tukee suosituksen täytäntöönpanoa ja eurooppalaisen viitekehyksen käyttöä helpottamalla jäsenvaltioiden välistä vastavuoroista oppimista ja kehittämällä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa viitemateriaalia ja -välineitä, jollaisia ovat esimerkiksi

                           6.1

                           soveltuvin osin erityistaitojen viitekehykset, joilla helpotetaan taitojen kehittämistä ja arviointia (21);

                           6.2

                           näyttöön pohjautuva ohjausmateriaali uusista oppimismuodoista ja tukimahdollisuuksista;

                           6.3

                           tukivälineet opetushenkilöstölle ja muille sidosryhmille, kuten verkkokurssit, itsearviointivälineet (22), verkostot, kuten eTwinning ja aikuiskoulutuksen eurooppalainen foorumi (EPALE);

                           6.4

                           hankittujen avaintaitojen arviointiin ja validoinnin tueksi sovellettavat lähestymistavat ET 2020:een (23) ja kaikkiin tuleviin puitteisiin liittyvät aiemmat toimet huomioon ottaen.

               7.

               tukee aloitteita, joilla kehitetään ja edistetään kestävää kehitystä edistävää koulutusta ottaen huomioon YK:n kestävän kehityksen tavoite 4 osallistavan, tasapuolisen ja laadukkaan koulutuksen ja elinikäisen oppimisen mahdollisuuksien takaamisesta kaikille;

               8.

               raportoi olemassa olevien kehysten ja välineiden avulla kokemuksista ja hyvistä käytännöistä, jotka koskevat oppijoiden avaintaitojen parantamista osana elinikäisen oppimisen tapoja opetus- ja oppimisympäristöissä unionissa.

         Tällä suosituksella korvataan elinikäisen oppimisen avaintaidoista 18 päivänä joulukuuta 2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston suositus.

      Tehty Brysselissä 22 päivänä toukokuuta 2018.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         K. VALCHEV

      (1)  COM(2017) 250.

      (2)  COM(2017) 673.

      (3)  EUVL L 394, 30.12.2006, s. 10.

      (4)  OECD (2016), PISA 2015 tulokset.

      (5)  Koulutuksen seurantakatsaus 2016, Euroopan komissio, 2016.

      (6)  Digitaalistrategian tulostaulu 2017, Euroopan komissio.

      (7)  Pohdinta-asiakirja globalisaation hallinnasta, COM(2017) 240 final.

      (8)  Koulutuksen uudistaminen: Koulutuksen uudelleenajattelu: sosioekonomisten vaikutusten parantaminen investoimalla taitoihin, COM(2012) 669 final.

      (9)  COM(2016) 381 final.

      (10)  Neuvoston ja komission yhteinen vuoden 2015 raportti eurooppalaisen koulutusyhteistyön strategisten puitteiden (ET 2020) täytäntöönpanosta (EUVL C 417, 15.12.2015, s. 25).

      (11)  EUVL C 398, 22.12.2012, s. 1.

      (12)  EUVL C 189, 15.6.2017, s. 15.

      (13)  Neuvoston päätöslauselma, annettu 21 päivänä marraskuuta 2008, elinikäisen ohjauksen paremmasta sisällyttämisestä elinikäisen oppimisen strategioihin (EUVL C 319, 13.12.2008, s. 4).

      (14)  YK:n yleiskokouksen 25. syyskuuta 2015 antama kestävää kehitystä koskeva päätöslauselma ”Transforming our world: the 2030 Agenda for Sustainable Development”.

      (15)  Neuvoston päätelmät nuorisotyön roolista sellaisten keskeisten elämäntaitojen kehittämisen tukemisessa, jotka helpottavat nuorten onnistunutta siirtymistä aikuisuuteen, aktiiviseen kansalaisuuteen ja työelämään (EUVL C 189, 15.6.2017, s. 30).

      (16)  Neuvoston päätelmät nuorten sosioekonomisiin haasteisiin tehokkaasti vastaavan monialaisen politiikkayhteistyön lisäämisestä (EUVL C 172, 27.5.2015, s. 3).

      (17)  Neuvoston päätelmät varhaiskasvatuksen ja alemman perusasteen koulutuksen roolista luovuuden, innovoinnin ja digitaalisten taitojen edistämisessä (EUVL C 172, 27.5.2015, s. 17).

      (18)  Neuvoston päätelmät koulujen kehittämisestä ja huipputason opetuksesta (EUVL C 421, 8.12.2017, s. 2).

      (19)  Neuvoston suositus, annettu 19 päivänä joulukuuta 2016, taitojen parantamisesta: uusia mahdollisuuksia aikuisille (EUVL C 484, 24.12.2016, s. 1).

      (20)  Neuvoston päätelmät EU:n uudesta korkeakoulutussuunnitelmasta (EUVL C 429, 14.12.2017, s. 3).

      (21)  Käyttäen perustana kieliä koskevan yhteisen eurooppalaisen viitekehyksen, digitaalisten taitojen viitekehyksen ja yrittäjyystaitojen viitekehyksen laatimisesta saatuja kokemuksia ja asiantuntemusta.

      (22)  Esimerkiksi digitaalisten taitojen viitekehys.

      (23)  Assessment of Key Competences in initial education and training: Policy Guidance, SWD (2012) 371

      LIITE
      ELINIKÄISEN OPPIMISEN AVAINTAIDOT
      EUROOPPALAINEN VIITEKEHYS

         Tausta ja tavoitteet

      Jokaisella on oikeus laadukkaaseen ja inklusiiviseen opetukseen, koulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen sellaisten taitojen ylläpitämiseksi ja hankkimiseksi, jotka mahdollistavat täysipainoisen osallistumisen yhteiskunnan toimintaan ja auttavat työmarkkinoille siirtymisessä.
      Jokaisella on oikeus saada oikea-aikaista ja räätälöityä apua omien työllisyysnäkymiensä parantamiseksi ja itsensä työllistämisen helpottamiseksi. Tähän kuuluu oikeus saada tukea työpaikan etsimiseen, kouluttautumiseen ja uudelleenkoulutukseen.
      Nämä periaatteet määritetään Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarissa.
      Nopeasti muuttuvassa ja tiiviisti verkottuneessa maailmassa jokainen tarvitsee laajan joukon taitoja, joita on kehitettävä jatkuvasti läpi elämän. Tässä viitekehyksessä määritellyillä avaintaidoilla on tarkoitus luoda perusta, jolla saavutetaan tasapuolisempi ja demokraattisempi yhteiskunta. Ne vastaavat osallistavan ja kestävän kasvun, sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja demokraattisen kulttuurin kehittämisen tarpeeseen.
      Viitekehyksen tärkeimpiä tavoitteita ovat seuraavat:

                  a)

                  yksilöidään ja määritellään avaintaidot, joita tarvitaan työllistyvyyttä, itsensä toteuttamista ja terveyttä, aktiivista ja vastuullista kansalaisuutta ja sosiaalista osallisuutta varten;

                  b)

                  annetaan poliittisille päättäjille, koulutuksen tarjoajille, opetushenkilöstölle, ohjaajille, työnantajille, julkisille työvoimapalveluille ja oppijoille itselleen Euroopan tason vertailuväline;

                  c)

                  tuetaan Euroopan, kansallisen, alueellisen ja paikallisen tason toimia, joilla edistetään taitojen kehittämistä elinikäisen oppimisen näkökulmasta.

         Avaintaidot

      Tässä suosituksessa taidoilla tarkoitetaan tietojen, taitojen ja asenteiden kokonaisuutta, jossa

                  d)

                  tieto koostuu tosiseikoista ja numerotiedoista, käsitteistä, ideoista ja teorioista, jotka on jo vahvistettu ja jotka tukevat tietyn alan tai aiheen ymmärtämistä;

                  e)

                  taidoilla tarkoitetaan kykyä ja valmiutta suorittaa prosesseja ja hyödyntää olemassa olevaa tietoa tulosten saavuttamiseksi;

                  f)

                  asenteet kuvaavat mielenlaatua ja ajattelutapaa, jolla toimitaan tai suhtaudutaan ajatuksiin, henkilöihin tai tilanteisiin.

            Avaintaidot ovat taitoja, joita kaikki ihmiset tarvitsevat itsensä toteuttamiseen ja kehittämiseen, työllistymiseen, sosiaaliseen osallisuuteen, kestävään elämäntyyliin, onnistuneeseen elämään rauhanomaisessa yhteiskunnassa, terveystietoiseen elämänhallintaan ja aktiiviseen kansalaisuuteen. Niitä kehitetään elinikäisen oppimisen näkökulmasta varhaislapsuudesta läpi aikuiselämän virallisen, epävirallisen ja arkioppimisen kautta kaikissa ympäristöissä, kuten perheessä, koulussa, työpaikalla, naapurustossa ja muissa yhteisöissä.
      Avaintaitoja pidetään keskenään yhtä tärkeinä, ja kukin niistä vaikuttaa osaltaan onnistuneeseen elämään yhteiskunnassa. Taitoja voidaan soveltaa monissa eri yhteyksissä ja monina eri yhdistelminä. Ne ovat limittäisiä ja läheisesti toisiinsa sidoksissa, ja tietyllä alalla olennaiset tekijät tukevat myös toisen alan taitoja. Kriittiseen ajatteluun, ongelmanratkaisuun, ryhmätyöhön, viestintään ja neuvotteluun, analysointiin, luovuuteen ja kulttuurienväliseen toimintaan liittyvät taidot sisältyvät kaikkiin avaintaitoihin.
      Tämä viitekehys sisältää kahdeksan avaintaitoa:

                  —

                  lukutaito;

                  —

                  monikielitaito;

                  —

                  matematiikan taidot sekä luonnontieteiden, teknologian ja insinööritieteiden alan taidot;

                  —

                  digitaalitaidot;

                  —

                  henkilökohtaiset, sosiaaliset ja oppimistaidot;

                  —

                  kansalaistaidot;

                  —

                  yrittäjyystaidot;

                  —

                  kulttuuritietoisuuteen ja kulttuurin ilmaisumuotoihin liittyvät taidot.

            1.   Lukutaito

      Lukutaito merkitsee kykyä tunnistaa, ymmärtää, ilmaista, luoda ja tulkita käsitteitä, tunteita, tosiseikkoja ja mielipiteitä sekä suullisesti että kirjallisesti käyttäen visuaalista, digitaalista ja äänimateriaalia eri aloilla ja yhteyksissä. Se merkitsee kykyä viestiä ja olla yhteydessä toimivasti muiden kanssa asianmukaisella ja luovalla tavalla.
      Lukutaidon kehittäminen on perusta muulle oppimiselle ja kielelliselle vuorovaikutukselle. Yhteydestä riippuen lukutaitoa voidaan kehittää äidinkielellä, koulunkäyntikielellä ja/tai maan tai alueen virallisella kielellä.

         Tähän avaintaitoon liittyvät olennaiset tiedot, taidot ja asenteet

      Tämä taito käsittää luku- ja kirjoitustaidon ja kirjallisen tiedon vankan ymmärtämisen ja edellyttää siksi tietoa sanastosta, käytännön kieliopista ja kielen käyttötavoista. Siihen kuuluu tietoisuus sanallisen vuorovaikutuksen päätyypeistä, tietyistä kaunokirjallisista ja muista teksteistä ja kielen eri tyylien ja rekistereiden pääpiirteistä.
      Yksilöillä olisi oltava taito kommunikoida sekä suullisesti että kirjallisesti erilaisissa tilanteissa sekä seurata omaa kielenkäyttöään ja mukauttaa sitä tilanteen edellyttämällä tavalla. Tämä taito sisältää myös valmiudet erottaa ja käyttää erityyppisiä lähteitä, etsiä, kerätä ja käsitellä tietoa, käyttää apuvälineitä sekä muodostaa ja ilmaista omia argumentteja suullisessa sekä kirjallisessa muodossa vakuuttavasti ja tilanteeseen sopivalla tavalla. Se käsittää kriittisen ajattelun sekä kyvyn arvioida ja työstää tietoa.
      Myönteiseen asenteeseen suhteessa lukutaitoon sisältyy pyrkimys kriittiseen ja rakentavaan vuoropuheluun, esteettisten arvojen kunnioittaminen sekä kiinnostus kanssakäymiseen muiden ihmisten kanssa. Tämä edellyttää tietoisuutta kielen vaikutuksesta muihin ihmisiin sekä tarvetta ymmärtää ja käyttää kieltä myönteisellä ja sosiaalisesti vastuullisella tavalla.
      2.   Monikielitaito (1)

      Tässä taidossa määritellään kyky käyttää eri kieliä asianmukaisesti ja toimivasti viestinnässä. Sillä on pääosin samat ominaisuudet kuin lukutaidolla: se perustuu kykyyn ymmärtää, ilmaista ja tulkita käsitteitä, ajatuksia, tunteita, tosiseikkoja ja mielipiteitä sekä suullisesti että kirjallisesti (kuullun ymmärtäminen, puhuminen, lukeminen ja kirjoittaminen) erilaisissa sosiaaliseen elämään ja kulttuuriin liittyvissä tilanteissa yksilön omien toiveiden ja tarpeiden mukaan. Kielitaito käsittää historiallisen ulottuvuuden ja monikulttuuriset taidot. Se perustuu kykyyn toimia välittäjänä eri kielten ja medioiden välillä, niin kuin yhteisessä eurooppalaisessa viitekehyksessä todetaan. Siihen voi soveltuvin osin sisältyä myös äidinkielen taidon ylläpitäminen ja kehittäminen sekä maan virallis(t)en kiel(t)en taidon hankkiminen (2).

         Tähän avaintaitoon liittyvät olennaiset tiedot, taidot ja asenteet

      Tämä avaintaito edellyttää tietoa eri kielten sanastosta ja käytännön kieliopista sekä tietoisuutta sanallisen vuorovaikutuksen päätyypeistä ja kielten rekistereistä. Sosiaalisiin tapoihin, kulttuurinäkökohtiin ja kielten vaihtelevuuteen liittyvä tieto on tärkeää.
      Tämän avaintaidon olennaisiin taitoihin kuuluu kyky ymmärtää puhuttua kieltä sekä aloittaa keskustelu, pitää sitä yllä ja päättää se samoin kuin lukea, ymmärtää ja laatia tekstejä eritasoisesti eri kielillä omien tarpeiden mukaan. Yksilöiden pitäisi osata käyttää asianmukaisesti apuvälineitä ja oppia kieliä virallisen, epävirallisen ja arkioppimisen puitteissa läpi elämän.
      Myönteiseen asenteeseen kuuluu kulttuurien moninaisuuden arvostaminen sekä kiinnostus ja uteliaisuus eri kieliä ja kulttuurienvälistä kommunikaatiota kohtaan. Siihen sisältyy myös kunkin kielellisen profiilin kunnioittaminen, myös vähemmistöihin kuuluvien ja/tai maahanmuuttajataustaisten äidinkielen kunnioittaminen sekä maan virallis(t)en kiel(t)en arvostaminen yhteisenä vuorovaikutuskehyksenä.
      3.   Matematiikan taidot sekä luonnontieteiden, teknologian ja insinööritieteiden alan taidot

                  A.

                  Matematiikan taidoilla tarkoitetaan kykyä kehittää ja soveltaa matemaattista ajattelua ja tietoa erilaisten arkipäivän ongelmien ratkaisemiseksi. Vankkaan laskutaitoon perustuen pääpaino on prosessissa ja toiminnassa sekä tiedossa. Matematiikan taitoihin kuuluu – vaihtelevissa määrin – kyky ja halu käyttää matemaattisia ajattelutapoja ja esittämismuotoja (kaavoja, malleja, konstruktioita, kuvioita, kaavioita).

                  B.

                  Luonnontieteiden alan taitoihin kuuluu kyky ja halu selittää luonnonilmiöitä käyttämällä hyödynnettävää tietoa ja menetelmiä, myös havaintoja ja kokeiluja, kysymysten yksilöintiä ja näyttöön perustuvien päätelmien tekemistä varten. Teknologian ja insinööritieteiden alan taidoilla tarkoitetaan niihin liittyvän tiedon ja menetelmien soveltamista vastauksena odotettuihin toiveisiin ja tarpeisiin. Luonnontieteiden, teknologian ja insinööritieteiden alan taitoihin kuuluu ihmisen toiminnasta johtuvien muutosten ymmärtäminen ja vastuunotto yksityisenä kansalaisena.

         Tähän avaintaitoon liittyvät olennaiset tiedot, taidot ja asenteet

                  A.

                  Tarvittavat matemaattiset tiedot kattavat vankan numeroiden, mittojen ja rakenteiden, peruslaskutoimitusten ja matemaattisten perusesitystapojen tuntemisen, matemaattisten termien ja käsitteiden ymmärtämisen samoin kuin tietoisuuden kysymyksistä, joihin matematiikan avulla voidaan vastata.
                  Yksilöillä olisi oltava taito soveltaa matemaattisia peruskäsitteitä ja -menetelmiä arkielämässä kotona ja työpaikalla (esim. raha-asioihin liittyvät taidot) sekä seurata ja arvioida väiteketjuja. Yksilöiden pitäisi kyetä matemaattiseen päättelyyn, ymmärtää matemaattinen todistelu ja kommunikoida matematiikan kielellä sekä käyttää asianmukaisia apuvälineitä, mukaan luettuna tilastotiedot ja kaaviot, sekä ymmärtää digitalisaation matemaattiset näkökohdat.
                  Myönteinen asenne matematiikkaan perustuu totuuden kunnioittamiseen ja haluun etsiä syitä ja arvioida niiden pätevyyttä.

                  B.

                  Luonnontieteiden, teknologian ja insinööritieteiden alan olennaisiin tietoihin kuuluvat luonnonilmiöiden perusperiaatteet, tieteelliset peruskäsitteet, -teoriat, -periaatteet ja -menetelmät sekä tekniikka ja tekniset tuotteet ja prosessit samoin kuin ymmärtämys tieteen, teknologian, insinööritieteiden ja ihmisten toiminnan vaikutuksista yleisesti maailmaan. Näiden taitojen avulla yksilöiden pitäisi pystyä ymmärtämään paremmin tieteellisten teorioiden ja sovellusten sekä tekniikan hyödyt, rajoitukset ja riskit yhteiskunnassa yleensä (suhteessa esimerkiksi päätöksentekoon, arvoihin, moraalikysymyksiin ja kulttuuriin).
                  Taitoihin sisältyy ymmärtämys luonnontieteistä prosessina tutkimiselle tiettyjen menetelmien, havaintojen ja kontrolloitujen kokeiden kautta, kyky käyttää loogista ja rationaalista ajattelua olettamusten todentamiseen sekä valmius hylätä omat vakaumukset, jos ne ovat ristiriidassa uusien kokeisiin perustuvien tulosten kanssa. Taitoihin kuuluu kyky käyttää ja käsitellä teknisiä välineitä ja koneita sekä tieteellistä tietoa tavoitteen saavuttamiseksi tai näyttöön perustuvan päätöksen tai päätelmän tekemiseksi. Yksilöiden pitäisi lisäksi kyetä tunnistamaan tieteellisen kysymyksenasettelun olennaiset piirteet ja osata selostaa päättelyketju ja sen tuloksena tehdyt päätelmät.
                  Avaintaitoon kuuluu kriittisesti arvioiva ja tiedonhaluinen asenne, huoli eettisistä kysymyksistä ja sekä turvallisuuden että ympäristön kestävyyden tukeminen, erityisesti kun kyse on tieteellisestä ja teknologisesta edistyksestä suhteessa yksilöön, perheeseen, yhteisöön ja globaaleihin kysymyksiin.

            4.   Digitaalitaidot

      Digitaalitaitoihin kuuluu digitaaliteknologian osaava, kriittinen ja vastuullinen käyttö ja siihen perehtyminen opiskelussa, työssä ja osana yhteiskunnan toimintaan osallistumista. Siihen sisältyy informaatiolukutaito, viestintä ja yhteistyö, medialukutaito, digitaalisen sisällön luominen (mukaan luettuna ohjelmointi), turvallisuus (mukaan luettuna digitaalinen hyvinvointi ja kyberturvallisuuteen liittyvät taidot), tekijänoikeuksiin liittyvät kysymykset, ongelmanratkaisu sekä kriittinen ajattelu.

         Tähän avaintaitoon liittyvät olennaiset tiedot, taidot ja asenteet

      Yksilöiden olisi ymmärrettävä, miten digitaaliteknologialla voidaan tukea viestintää, luovuutta ja innovointia, ja olla tietoisia sen mahdollisuuksista, rajoituksista, vaikutuksista ja riskeistä. Heidän olisi ymmärrettävä kehittyvän digitaaliteknologian taustalla olevat yleiset periaatteet, mekanismit ja logiikka ja tunnettava eri laitteiden, ohjelmistojen ja verkostojen perustoiminnot ja -käyttötavat. Yksilöiden olisi suhtauduttava kriittisesti digitaalisten välineiden kautta saatujen tietojen pätevyyteen, luotettavuuteen ja vaikutuksiin ja oltava tietoisia digitaaliteknologian käyttöön liittyvistä oikeudellisista ja eettistä periaatteista.
      Yksilöiden olisi kyettävä käyttämään digitaaliteknologiaa tukemaan aktiivista kansalaisuutta ja sosiaalista osallisuutta, yhteistyötä muiden kanssa ja luovuutta, jolla pyritään henkilökohtaisiin, yhteiskunnallisiin tai kaupallisiin tavoitteisiin. Taitoihin sisältyvät kyky käyttää, suodattaa, arvioida, luoda, ohjelmoida ja jakaa digitaalista sisältöä. Yksilöiden olisi kyettävä hallitsemaan ja suojaamaan tietoja, sisältöä, dataa ja digitaalisia henkilöllisyyksiä sekä tunnistamaan ohjelmistoja, laitteita, tekoälyä tai robotteja ja perehtymään niiden käyttöön.
      Digitaaliteknologian ja digitaalisen sisällön käyttöön perehtyminen edellyttää harkintaa ja kriittisyyttä mutta myös uteliaista, avointa ja eteenpäin suuntautuvaa asennetta niiden kehitykseen. Se edellyttää myös näiden välineiden eettistä, turvallista ja vastuullista käyttöä.
      5.   Henkilökohtaiset, sosiaaliset ja oppimistaidot

      Henkilökohtaisissa, sosiaalisissa ja oppimistaidoissa on kyse kyvystä pohtia omaa toimintaa, kyvystä ajan- ja tiedonhallintaan, kyvystä työskennellä rakentavasti muiden kanssa sekä kyvystä pysyä joustokykyisenä ja hallita omaa oppimista ja uraa. Siihen sisältyy kyky käsitellä epävarmuutta ja monimutkaisuutta, kyky oppia oppimaan, kyky tukea omaa fyysistä ja henkistä hyvinvointia, kyky ylläpitää fyysistä ja henkistä hyvinvointia, kyky elää terveystietoisesti ja tulevaisuuteen suuntautuen sekä kyky empatiaan ja konfliktinhallintaan osallistavassa ja kannustavassa ympäristössä.

         Tähän avaintaitoon liittyvät olennaiset tiedot, taidot ja asenteet

      Jotta yksilö voi onnistua ihmissuhteissa ja osallistua yhteiskuntaelämään, on olennaisen tärkeää ymmärtää eri yhteisöissä ja ympäristöissä yleisesti hyväksyttävät käyttäytymis- ja kommunikaatiotavat ja -säännöt. Henkilökohtaiset, sosiaaliset ja oppimistaidot edellyttävät myös tietoa terveen mielen ja ruumiin ja terveiden elintapojen osatekijöistä. Siihen kuuluu se, että tuntee itselleen parhaiten soveltuvat oppimisstrategiat, omat taitojen kehittämistarpeensa ja eri tavat kehittää taitoja ja osaa kartoittaa koulutus- ja uramahdollisuuksia ja tarjolla olevaa ohjausta ja neuvontaa.
      Taitoihin kuuluu kyky yksilöidä omat valmiutensa, keskittyä, käsitellä monimutkaisuutta, ajatella kriittisesti ja tehdä päätöksiä. Tähän sisältyy kyky oppia ja työskennellä sekä muiden kanssa että itsenäisesti, organisoida omaa oppimistaan, opiskella sinnikkäästi, arvioida ja jakaa omaa oppimistaan, hakea tarvittaessa apua ja hoitaa tehokkaasti omaa uraansa ja sosiaalisia suhteita. Yksilöillä olisi oltava joustokykyä ja heidän pitäisi kyetä käsittelemään epävarmuutta ja stressiä. Heidän pitäisi pystyä kommunikoimaan rakentavasti eri ympäristöissä, tekemään yhteistyötä ryhmässä ja neuvottelemaan. Tähän sisältyy suvaitsevaisuuden osoittaminen, taito ilmaista ja ymmärtää eri näkökantoja sekä kyky saada aikaan luottamusta ja tuntea empatiaa.
      Avaintaito perustuu siihen, että yksilö suhtautuu positiivisesti henkilökohtaiseen, sosiaaliseen ja fyysiseen hyvinvointiin ja oppimiseen läpi elämän. Sen pohjana ovat yhteistyötä, määrätietoisuutta ja rehellisyyttä edistävät asenteet. Tähän sisältyy muiden erilaisuuden ja tarpeiden kunnioittaminen sekä valmius voittaa ennakkoluulot ja tehdä kompromisseja. Yksilöiden olisi kyettävä tunnistamaan ja asettamaan tavoitteita, motivoimaan itseään ja kehittämään sietokykyä ja luottamusta oppimisen jatkamiseksi menestyksekkäästi läpi elämänsä. Ongelmanratkaisuun pyrkivä asenne tukee oppimisprosessia ja yksilön kykyä selviytyä esteistä ja kestää muutoksia. Siihen sisältyy halu käyttää hyödyksi aiemmin opittua ja elämänkokemusta, uteliaisuus uusia oppimismahdollisuuksia kohtaan ja halu kehittyä elämän eri osa-alueilla.
      6.   Kansalaistaidot

      Kansalaistaidoilla tarkoitetaan kykyä toimia vastuunsa tuntevana kansalaisena ja osallistua täysimääräisesti yhteiskunnalliseen toimintaan. Se pohjautuu yhteiskunnallisten, taloudellisten, oikeudellisten ja poliittisten käsitteiden ja rakenteiden samoin kuin globaalin kehityksen ja kestävyyden ymmärtämiseen.

         Tähän avaintaitoon liittyvät olennaiset tiedot, taidot ja asenteet

      Kansalaistaidot perustuvat tietoisuuteen peruskäsitteistä ja ilmiöistä, jotka liittyvät yksilöihin, ryhmiin, työorganisaatioihin sekä yhteiskunta-, talous- ja kulttuurielämään. Tähän sisältyy eurooppalaisten yhteisten arvojen ymmärtäminen, sellaisina kuin ne on ilmaistu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 2 artiklassa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa. Siihen kuuluu tieto ajankohtaisista tapahtumista samoin kuin kriittinen käsitys kansallisen, Euroopan ja maailmanhistorian keskeisistä tapahtumista. Lisäksi siihen kuuluu tietoisuus yhteiskunnallisten ja poliittisten liikkeiden tavoitteista, arvoista ja toimintalinjoista samoin kuin kestävistä järjestelmistä, etenkin ilmaston- ja väestönmuutoksesta globaalilla tasolla ja niiden taustalla olevista syistä. Keskeistä on myös tieto Euroopan yhdentymisestä sekä tietoisuus Euroopan ja maailman monimuotoisuudesta ja kulttuuri-identiteeteistä. Tähän sisältyy eurooppalaisten yhteiskuntien monikulttuuristen ja sosioekonomisten näkökohtien sekä kansallisten kulttuuri-identiteettien eurooppalaiseen identiteettiin antaman panoksen ymmärtäminen.
      Kansalaistaitoihin liittyy kyky osallistua tehokkaasti muiden kanssa yhteistä tai julkista etua edistävään toimintaan, mukaan luettuna yhteiskunnan kestävä kehitys. Tähän sisältyvät kriittistä ajattelua koskevat taidot ja integroidut ongelmanratkaisutaidot sekä argumentointitaidot ja rakentava osallistuminen yhteisön toimintaan samoin kuin päätöksentekoon kaikilla tasoilla paikalliselta ja kansalliselta tasolta Euroopan ja kansainväliselle tasolle. Tähän sisältyy myös kyky käyttää sekä perinteisiä että uusia median muotoja, suhtautua niihin kriittisesti ja toimia niiden kanssa vuorovaikutuksessa sekä ymmärtää median rooli ja tehtävät demokraattisissa yhteiskunnissa.
      Ihmisoikeuksien kunnioittaminen demokratian perustana toimii vastuullisen ja rakentavan asenteen pohjana. Rakentavaan osallistumiseen kuuluu halu osallistua kaikilla tasoilla demokraattiseen päätöksentekoon ja kansalaistoimintaan. Siihen sisältyy sosiaalisen ja kulttuurillisen monimuotoisuuden, sukupuolten tasa-arvon ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tukeminen, kestävät elämäntyylit, rauhan ja väkivallattomuuden kulttuurin edistäminen sekä valmius kunnioittaa muiden yksityisyyttä ja ottaa vastuu ympäristöstä. Tarvitaan kiinnostusta poliittista ja sosioekonomista kehitystä, humanistisia tieteitä ja kulttuurienvälistä viestintää kohtaan, jotta yksilö olisi valmis voittamaan ennakkoluulot ja tekemään tarvittaessa kompromisseja sekä varmistamaan sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja tasapuolisuuden.
      7.   Yrittäjyystaidot

      Yrittäjyystaidoilla tarkoitetaan kykyä tarttua mahdollisuuksiin ja ideoihin ja muuntaa ne arvoiksi muita varten. Ne perustuvat luovuuteen, kriittiseen ajatteluun, ongelmanratkaisuun, aloitteellisuuteen, sitkeyteen ja yhteistyökykyyn, jotta voidaan suunnitella ja hallinnoida hankkeita, joilla on kulttuurista, sosiaalista tai taloudellista arvoa.

         Tähän avaintaitoon liittyvät olennaiset tiedot, taidot ja asenteet

      Yrittäjyystaidot edellyttävät tietoa siitä, että on erilaisia tilaisuuksia ja mahdollisuuksia muuttaa ideat toimiksi henkilökohtaisessa, sosiaalisessa ja ammatillisessa toiminnassa, ja sen ymmärtämistä, miten nämä tilaisuudet ja mahdollisuudet syntyvät. Yksilöiden olisi tunnettava ja ymmärrettävä hankkeiden suunnittelu- ja hallintatapoja, joihin sisältyvät sekä prosessit että resurssit. Heidän olisi ymmärrettävä taloutta sekä sosiaalisia ja taloudellisia mahdollisuuksia ja haasteita, joita työnantajalla, organisaatiolla tai yhteisöllä on. Heidän olisi oltava myös tietoisia eettisistä periaatteista ja kestävän kehityksen haasteista sekä ymmärrettävä omat vahvuutensa ja heikkoutensa.
      Yrittäjyystaidot perustuvat luovuuteen, johon sisältyy mielikuvitus, strateginen ajattelu ja ongelmanratkaisu sekä kehittymässä olevien luovien prosessien ja innovoinnin kriittinen ja rakentava pohdinta. Näihin sisältyy kyky työskennellä sekä itsenäisesti että ryhmässä, saada käyttöön resursseja (ihmisiä ja tavaroita) ja pitää yllä toimintaa. Tähän sisältyy kyky tehdä kustannuksiin ja arvoon liittyviä rahoituksellisia päätöksiä. Olennaista on kyky kommunikoida ja neuvotella tehokkaasti muiden kanssa ja sietää epävarmuutta ja riskejä osana tietoihin perustuvaa päätöksentekoa.
      Yrittäjäasenteelle on ominaista aloitteellisuus ja tehokkuus, aktiivisuus, eteenpäin suuntautuminen, rohkeus ja sitkeys tavoitteiden saavuttamisessa. Siihen kuuluu halu motivoida muita ja arvostaa heidän ajatuksiaan, empatia sekä ihmisistä ja maailmasta huolehtiminen ja vastuun hyväksyminen toimien eettisesti kautta koko prosessin.
      8.   Kulttuuritietoisuuteen ja kulttuurin ilmaisumuotoihin liittyvät taidot

      Kulttuuritietoisuuteen ja kulttuurin ilmaisumuotoihin liittyviin taitoihin sisältyy sen ymmärtäminen ja kunnioittaminen, miten ajatuksia ja merkityksiä ilmaistaan ja kommunikoidaan luovasti eri kulttuureissa ja erilaisten taidemuotojen ja muiden kulttuurimuotojen välityksellä. Niihin kuuluu sitoutuminen omien ajatusten ja omaa paikkaa tai roolia yhteiskunnassa koskevan käsityksen ymmärtämiseen, kehittämiseen ja ilmaisemiseen erilaisilla tavoilla ja eri yhteyksissä.

         Tähän avaintaitoon liittyvät olennaiset tiedot, taidot ja asenteet

      Tämä avaintaito edellyttää tietoa paikallisista, kansallisista, alueellisista, eurooppalaisista ja globaaleista kulttuureista ja ilmaisumuodoista, mukaan luettuna niiden kielet, perintö ja perinteet, sekä kulttuurituotteista ja sen ymmärtämistä, miten nämä ilmaisumuodot voivat vaikuttaa toisiinsa ja yksilön ajatuksiin. Siihen kuuluu ymmärrys erilaisista tavoista kommunikoida ideoita tekijän, osallistujan ja yleisön välillä kirjallisten, painettujen ja digitaalisten tekstien, teatterin, elokuvan, tanssin, pelien, taiteen ja suunnittelun, musiikin, rituaalien ja arkkitehtuurin sekä hybridimuotojen välityksellä. Se edellyttää yksilön oman kehittymässä olevan identiteetin ja kulttuuriperinnön ymmärtämistä kulttuurisesti monimuotoisessa maailmassa ja sen ymmärtämistä, miten taiteen ja muiden kulttuurimuotojen kautta voidaan sekä tutkia että muokata maailmaa.
      Taitoihin sisältyy kyky ilmaista ja tulkita figuratiivisia ja abstrakteja ajatuksia, kokemuksia ja tunteita empaattisesti ja kyky tähän eri taiteissa ja muissa kulttuurin muodoissa. Taitoihin sisältyy myös kyky tunnistaa ja toteuttaa henkilökohtaiseen, sosiaaliseen tai kaupalliseen arvoon liittyviä mahdollisuuksia taiteiden ja muiden kulttuurin muotojen kautta ja kyky sitoutua luoviin prosesseihin sekä yksilönä että yhteisesti.
      On tärkeää suhtautua avoimesti kulttuuristen ilmaisumuotojen moninaisuuteen ja kunnioittaa sitä sekä omaksua eettinen ja vastuullinen lähestymistapa henkisen ja kulttuurisen omaisuuden omistukseen. Positiiviseen asenteeseen sisältyy myös uteliaisuus maailmaa kohtaan, halu kuvitella uusia mahdollisuuksia ja halu osallistua kulttuurikokemuksiin.

         Avaintaitojen kehittämisen tukeminen

      Avaintaidot ovat dynaaminen yhdistelmä tietoja, taitoja ja asenteita, joita oppija tarvitsee kehittyäkseen läpi elämän varhaislapsuudesta lähtien. Korkealaatuinen ja osallistava koulutus ja elinikäinen oppiminen tarjoavat kaikille mahdollisuuksia kehittää avaintaitoja, minkä vuoksi osaamispohjaisia toimintatapoja voidaan käyttää kaikissa opetus- ja oppimisympäristöissä läpi elämän.
      Osaamispohjaisen opetuksen ja oppimisen tueksi elinikäisen oppimisen yhteydessä on yksilöity kolme haastetta: erilaisten oppimistapojen ja -puitteiden käyttö, opettajien ja muun opetushenkilöstön tukeminen ja taitojen kehittymisen arviointi ja validointi. Näiden haasteiden ratkaisemiseksi on määritetty joitakin esimerkkejä hyvistä toimintatavoista.
      a)   Erilaiset oppimistavat ja -ympäristöt

                  a)

                  Oppimista voivat rikastuttaa oppiaineiden välinen oppiminen, eri koulutustasojen ja opetus- ja oppimistoimijoiden, myös työmarkkinatoimijoiden, väliset kumppanuudet samoin kuin kokonaisvaltaisen koulun kaltaiset käsitteet, joissa korostetaan yhteistyöhön perustuvaa opetusta ja oppimista ja oppijoiden aktiivista osallistumista ja päätöksentekoa. Oppiaineiden välinen oppiminen mahdollistaa myös opetussuunnitelmaan kuuluvien eri aineiden yhteyksien lujittamisen, ja se luo vahvan yhteyden opetetun sisällön ja yhteiskunnallisen muutoksen ja merkityksen välille. Tehokkaan taitojen kehittämisen kannalta keskeistä voi olla alojen välinen yhteistyö oppilaitosten ja yritys-, taide-, urheilu- ja nuorisoyhteisöistä ja korkeakouluista ja tutkimuslaitoksista tulevien ulkoisten toimijoiden välillä.

                  b)

                  Perustaitojen hankkimista ja taitojen laajempaa kehittämistä voidaan tukea täydentämällä akateemista oppimista järjestelmällisesti sosiaalisella ja emotionaalisella oppimisella, taiteilla, terveyttä edistävillä fyysisillä toiminnoilla, joilla tuetaan terveystietoisia, tulevaisuuteen suuntautuvia ja fyysisesti aktiivisia elämäntyylejä. Henkilökohtaisten, sosiaalisten ja oppimistaitojen vahvistaminen varhaisesta iästä lähtien voi tarjota pohjan perustaitojen kehittämiselle.

                  c)

                  Oppimismenetelmillä, kuten tutkivalla, hankepohjaisella, taide- ja pelipohjaisella ja yhdistelmäoppimisella voidaan lisätä motivaatiota ja sitoutumista oppimiseen. Myös kokeilevalla oppimisella, työssäoppimisella ja tieteellisillä menetelmillä STEM-aloilla (luonnontieteet, teknologia, insinööritieteet ja matematiikka) voidaan tukea kehitystä eri taidoissa.

                  d)

                  Oppijoita, opetushenkilöstöä ja koulutuksen järjestäjiä voitaisiin kannustaa käyttämään digitaaliteknologiaa oppimisen parantamiseksi ja digitaalitaitojen kehittymisen tukemiseksi, esimerkiksi osallistumalla ”EU:n koodausviikon” kaltaisiin unionin aloitteisiin. Itsearviointivälineiden (esim. SELFIE) käytöllä voitaisiin parantaa opetuksen järjestäjien digitaalivalmiuksia.

                  e)

                  Erityiset mahdollisuudet yrittäjyyskokemuksia varten, harjoittelu yrityksissä tai oppilaitoksiin tehdyt yrittäjävierailut sekä käytännön kokemukset yrittäjyydestä, kuten luovuushaasteet, start-upit, opiskelijavetoiset yhteisöaloitteet, liiketoimintasimulaatiot tai hankepohjaiset yrittäjyysopinnot voisivat olla erityisen hyödyllisiä nuorille, mutta myös aikuisille ja opettajille. Nuorille voitaisiin antaa mahdollisuus vähintään yhteen yrittäjyyskokemukseen koulunkäynnin aikana. Koulujen, yhteisöjen ja yritysten kumppanuudet ja foorumit paikallistasolla, etenkin maaseutualueilla, voivat olla keskeisessä asemassa yrittäjyyskoulutuksen levittämisessä. Opettajille ja rehtoreille annettava asianmukainen koulutus ja tuki voi olla ratkaisevaa kestävän edistyksen ja johtoaseman luomiseksi.

                  f)

                  Monikielitaitoa voidaan kehittää ulkomaisten koulutusympäristöjen kanssa tehtävällä tiiviillä yhteistyöllä, opetushenkilöstön ja oppijoiden liikkuvuudella ja verkkoportaalien (esim. eTwinning, EPALE) käytöllä.

                  g)

                  Kaikille oppijoille, myös heikossa asemassa oleville tai erityistarpeita omaaville, voitaisiin antaa asianmukaista tukea osallistavassa ympäristössä heidän oppimispotentiaalinsa hyödyntämiseksi. Tällaiseen tukeen voisi sisältyä kielellistä, akateemista tai sosiaalista ja henkistä tukea, vertaisvalmennusta, opetussuunnitelman ulkopuolista toimintaa, uraohjausta tai materiaalista tukea.

                  h)

                  Yhteistyö opetus- ja oppimisympäristöjen välillä kaikilla tasoilla voi olla ratkaisevaa, jotta voidaan parantaa oppijoiden taitojen kehittämisen jatkuvuutta läpi elämän ja innovatiivisten oppimistapojen kehittämistä.

                  i)

                  Yhteistyö paikallisyhteisöjen koulutus- ja muiden kumppaneiden ja työnantajien välillä yhdistettynä viralliseen, epäviralliseen ja arkioppimiseen voi tukea taitojen kehittämistä ja voi helpottaa siirtymistä koulutuksesta työelämään sekä työstä koulutukseen.

            b)   Opetushenkilöstön tukeminen

                  a)

                  Osaamispohjaisten opetus- ja oppimistapojen sisällyttäminen peruskoulutukseen ja jatkuvaan ammatilliseen kehittymiseen voi auttaa opetushenkilöstöä muuttamaan opetusta ja oppimista omassa ympäristössään ja toteuttamaan toimintatapaa pätevästi.

                  b)

                  Opetushenkilöstöä voitaisiin tukea osaamispohjaisten opetustapojen kehittämisessä omissa ympäristöissään henkilöstövaihdoilla ja vertaisoppimisella sekä vertaisneuvonnalla, jotka mahdollistavat joustavuuden ja itsenäisyyden opetuksen järjestämisessä verkostojen, yhteistyön ja hyviä käytäntöjä jakavien yhteisöjen kautta.

                  c)

                  Opetushenkilöstöä voitaisiin auttaa innovatiivisten käytäntöjen luomisessa, tutkimukseen osallistumisessa ja uuden teknologian, myös digitaaliteknologian, asianmukaisessa hyödyntämisessä osaamispohjaisten opetus- ja oppimistapojen edistämiseksi.

                  d)

                  Opetushenkilöstölle voitaisiin antaa ohjausta, tarjota asiantuntijatietoa ja asianmukaisia välineitä ja materiaaleja, jotka voivat parantaa opetus- ja oppimismenetelmien ja -käytäntöjen laatua.

            c)   Taitojen kehittymisen arviointi ja validointi

                  a)

                  Avaintaitojen kuvaukset voitaisiin siirtää oppimistulosten puitteiksi, joita voitaisiin täydentää diagnostiseen, formatiiviseen ja summatiiviseen arviointiin ja validointiin asianmukaisilla tasoilla soveltuvilla välineillä (3).

                  b)

                  Etenkin digitaaliteknologialla voitaisiin edistää oppijan edistymisen, mukaan luettuna yrittäjyystaitojen oppimisen, eri ulottuvuuksien kuvaamista.

                  c)

                  Epävirallisen ja arkioppimisen ympäristöissä hankittujen avaintaitojen arviointiin voitaisiin kehittää erilaisia lähestymistapoja, mukaan luettuna työnantajien, ohjaajien ja työmarkkinaosapuolten asiaan liittyvät toimet. Näiden pitäisi olla kaikkien saatavilla, etenkin heikosti koulutettujen yksilöiden, jotta voitaisiin tukea heidän etenemistään jatko-opintoihin.

                  d)

                  Epävirallisen ja arkioppimisen kautta saavutettujen oppimistulosten validointia voitaisiin laajentaa ja siitä voitaisiin tehdä vakiintuneempaa epävirallisen ja arkioppimisen validoinnista annetun neuvoston suosituksen mukaisesti, mukaan luettuna erilaiset validointimenetelmät. Myös Europassin ja Youthpassin kaltaisten välineiden käyttö dokumentoinnin ja itsearvioinnin välineinä voi tukea validointiprosessia.

         (1)  Euroopan neuvosto käyttää käsitettä ”plurilingualism”, kun tarkoitetaan yksilön useiden kielten taitoa; Euroopan unionin virallisissa asiakirjoissa käytetään ilmaisua ”multilingualism” kuvaamaan sekä yksilön taitoja että yhteiskunnallisia tilanteita. Tämä johtuu osittain siitä, että käsitteiden plurilingual ja multilingual välillä on vaikea tehdä eroa muissa kielissä kuin englannissa ja ranskassa.

         (2)  Myös klassisten kielten, kuten muinaiskreikan ja latinan, taidon hankkiminen kuuluu tähän. Klassiset kielet ovat useiden nykykielten pohjana ja voivat näin ollen helpottaa kielten oppimista yleensä.

         (3)  Esimerkiksi kieliä koskeva yhteinen eurooppalainen viitekehys, digitaalisten taitojen viitekehys ja yrittäjyystaitojen viitekehys samoin kuin PISAn taitokuvaukset tarjoavat materiaalia taitojen arviointia varten.


title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 7 päivänä tammikuuta 2019, osingonjakopolitiikasta (EKP/2019/1)

text:
               11.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 11/1

      EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
      annettu 7 päivänä tammikuuta 2019,
      osingonjakopolitiikasta
      (EKP/2019/1)
      (2019/C 11/01)
      EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 127 artiklan 6 kohdan ja 132 artiklan,
      ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 34 artiklan,
      ottaa huomioon luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille 15 päivänä lokakuuta 2013 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 (1) ja erityisesti sen 4 artiklan 3 kohdan,
      ottaa huomioon kehyksen perustamisesta yhteisen valvontamekanismin puitteissa tehtävälle yhteistyölle EKP:n ja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten välillä sekä kansallisten nimettyjen viranomaisten kanssa 16 päivänä huhtikuuta 2014 annetun Euroopan keskuspankin asetuksen (EU) N:o 468/2014 (YVM-kehysasetus) (EKP/2014/17) (2),
      sekä katsoo seuraavaa:
      Luottolaitosten on jatkettava valmistautumista Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (3) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU (4) oikea-aikaiseen ja täysimääräiseen soveltamiseen sekä valmistauduttava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2017/2395 (5) säädetyn siirtymäjakson – jolla lievennetään odotettavissa olevien luottotappioiden kirjaamisesta mahdollisesti koituvaa merkittävää negatiivista vaikutusta ydinpääomaan (CET1) – päättymiseen haastavassa makrotalous- ja rahoitusympäristössä, joka luo paineita luottolaitosten kannattavuudelle ja tämän seurauksena niiden kyvylle vahvistaa pääomapohjaansa. On lisäksi todettava, että vaikka luottolaitosten on rahoitettava taloutta, varovainen jakopolitiikka on osa tarkoituksenmukaista riskienhallintajärjestelmää ja vakaata pankkijärjestelmää. Olisi sovellettava menetelmää, joka vahvistettiin Euroopan keskuspankin suosituksessa EKP/2017/44 (6),
      ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
      I.

                  1.

                  Luottolaitosten osingonjakopolitiikan tulisi perustua konservatiivisiin ja varovaisiin oletuksiin siten, että luottolaitokset täyttävät sovellettavat vakavaraisuusvaatimukset sekä vakavaraisuuden arviointiprosessin (SREP) tulokset mahdollisen osingonjaon jälkeen.

                              a)

                              Luottolaitosten on kaikissa olosuhteissa täytettävä sovellettavat vähimmäisvakavaraisuusvaatimukset (pilari 1:n vaatimukset). Näitä ovat asetuksen (EU) N:o 575/2013 92 artiklan mukaisesti 4,5 prosentin ydinpääoman (CET1) osuus, 6 prosentin ensisijaisen pääoman (T1) osuus ja 8 prosentin kokonaispääomaosuus.

                              b)

                              Luottolaitosten on lisäksi kaikissa olosuhteissa täytettävä vakavaraisuusvaatimukset, jotka on asetettu SREP:in seurauksena asetuksen (EU) N:o 1024/2013 16 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisella päätöksellä ja jotka ovat pilari 1:n vaatimuksia tiukemmat (pilari 2:n vaatimukset).

                              c)

                              Luottolaitosten on myös täytettävä direktiivin 2013/36/EU 128 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun yhteenlasketun puskurivaatimuksen.

                              d)

                              Luottolaitosten on myös täytettävä täysiin vaatimuksiin perustuva (7) ydinpääoman (CET1) osuus, ensisijaisen pääoman (T1) osuus sekä kokonaisuuspääomaosuus sovellettavaan määräpäivään mennessä. Tällä tarkoitetaan edellä mainittujen osuuksien sekä direktiivin 2013/36/EU 128 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun yhteenlasketun puskurivaatimuksen täysimääräistä soveltamista siirtymäsäännösten soveltamisen jälkeen. Siirtymäsäännökset vahvistetaan direktiivin 2013/36/EU XI osastossa ja asetuksen (EU) N:o 575/2013 kymmenennessä osassa.

                              e)

                              Luottolaitosten, jotka päättivät soveltaa asetuksessa (EU) 2017/2395 säädettyjä järjestelyjä siirtymäajanjakson ajan on myös täytettävä täysiin vaatimuksiin perustuva ydinpääoman (CET1) osuus kyseisessä asetuksessa säädetyn siirtymäkauden päättymiseen mennessä.

                        Näiden vaatimusten on täytyttävä konsolidoidusti – soveltuvin osin myös alakonsolidointiryhmän tasolla – sekä yksittäisen laitoksen tasolla paitsi jos vakavaraisuusvaatimuksia ei sovelleta yksittäisen laitoksen tasolla asetuksen (EU) N:o 575/2013 7 ja 10 artiklassa säädetyn mukaisesti.

                  2.

                  Ottaen huomioon, että luottolaitokset maksavat tilikauden 2018 osingot (8) vuoden 2019 aikana, EKP suosittaa seuraavaa:

                              a)

                              Ryhmä 1 Luottolaitosten, jotka i) täyttävät 1 kohdan a, b ja c alakohdassa kuvatut sovellettavat pääomavaatimukset ja ii) ovat jo saavuttaneet 1 kohdan d ja e alakohdassa kuvatut täysiin vaatimuksiin perustuvat osuudet 31 päivänä joulukuuta 2018, olisi jaettava nettovoittonsa osinkoina varovaisuutta noudattaen siten, että ne pystyvät jatkuvasti täyttämään kaikki vaatimukset ja SREP:in tulokset siinäkin tapauksessa, että taloudelliset ja rahoitukselliset edellytykset heikentyvät;

                              b)

                              Ryhmä 2 Luottolaitosten, jotka täyttävät 1 kohdan a, b ja c alakohdassa kuvatut sovellettavat pääomavaatimukset 31 päivänä joulukuuta 2018 mutta jotka eivät vielä ole saavuttaneet 1 kohdan d ja e alakohdassa kuvattuja täysiin vaatimuksiin perustuvia osuuksia 31 päivänä joulukuuta 2018, olisi jaettava nettovoittonsa osinkoina varovaisuutta noudattaen siten, että ne pystyvät jatkuvasti täyttämään kaikki vaatimukset ja SREP:in tulokset siinäkin tapauksessa, että taloudelliset ja rahoitukselliset edellytykset heikentyvät. Niiden olisi lisäksi lähtökohtaisesti maksettava osinkoja vain jos ne täyttävät myös 1 kohdan d alakohdassa vahvistetut edellytykset ja voidaan varmistaa vähintäänkin lineaarinen (9) kehitys 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettuja täysiin vaatimuksiin ja SREP:in tuloksiin perustuvia pääomavaatimuksia kohti.

                              c)

                              Ryhmä 3 Luottolaitosten, jotka eivät noudata 1 kohdan a, b tai c alakohdassa mainittuja vaatimuksia, ei lähtökohtaisesti pidä jakaa osinkoja.

                        Luottolaitosten, jotka eivät voi noudattaa tätä suositusta, koska ne katsovat, että niiden on lain mukaan maksettava osinkoja, olisi otettava viipymättä yhteyttä yhteiseen valvontaryhmäänsä.
                  Edellä 2 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettujen ryhmään 1, 2 tai 3 kuuluvien luottolaitosten odotetaan noudatettavan myös pilari 2:n mukaista pääomaohjeistusta. Jos luottolaitos toimii tai sen odotetaan toimivan pilari 2:n mukaisen pääomaohjeistuksen alittavalla tasolla, sen olisi välittömästi otettava yhteyttä yhteiseen valvontaryhmäänsä. EKP arvioi laitoksen pääoman tason laskun tai odotetun laskun taustalla olevat syyt, ja harkitsee ryhtymistä asianmukaisiin ja suhteellisuusperiaatteen mukaisiin laitoskohtaisiin toimiin.
                  Osingonjakopolitiikassaan ja pääoman hallinnassa luottolaitosten edellytetään myös ottavan huomioon mahdolliset vaikutukset, jotka unionin lainsäädännön, sääntelyn tai kirjanpitosääntöjen tulevilla muutoksilla saattaa olla vaadittuun pääomaan. Jollei muita erityisiä tietoja ole saatavilla odotuksena on, että pääomasuunnittelussa käytettävät pilari 2:n vaatimukset ja pilari 2:n mukainen pääomaohjeistus pysyvät vähintään yhtä korkeina kuin niiden nykyinen taso.

            II.
      Tämä suositus on osoitettu asetuksen (EU) N:o 468/2014 (EKP/2014/17) 2 artiklan 16 ja 22 kohdassa tarkoitetuille merkittäville valvottaville yhteisölle ja merkittäville valvottaville ryhmittymille.
      III.
      Tämä suositus on niin ikään osoitettu kansallisille toimivaltaisille viranomaisille ja nimetyille viranomaisille, kun on kyse asetuksen (EU) N:o 468/2014 (EKP/2014/17) 2 artiklan 7 ja 23 kohdassa tarkoitetuista vähemmän merkittävistä valvottavista yhteisöistä ja vähemmän merkittävistä valvottavista ryhmittymistä. Kansallisten toimivaltaisten ja nimettyjen viranomaisten odotetaan soveltavan tätä suositusta edellä mainittuihin yhteisöihin ja ryhmittymiin sikäli kuin se on tarkoituksenmukaista (10).

         Annettu Frankfurt am Mainissa 7 päivänä tammikuuta 2019.

               EKP:n puheenjohtaja

            Mario DRAGHI

         (1)  EUVL L 287, 29.10.2013, s. 63.

         (2)  EUVL L 141, 14.5.2014, s. 1.

         (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 575/2013, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1).

         (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 338).

         (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/2395, annettu 12 päivänä joulukuuta 2017, asetuksen (EU) N:o 575/2013 muuttamisesta siirtymäjärjestelyillä, jotka koskevat IFRS 9 -standardin käyttöönotolla omiin varoihin olevan vaikutuksen lieventämistä ja suuria asiakasriskejä koskevien säännösten soveltamista tiettyihin jonkin jäsenvaltion valuutan määräisiin julkisen sektorin vastuisiin, (EUVL, L 345, 27.12.2017, s. 27).

         (6)  Euroopan keskuspankin suositus EKP/2017/44, annettu 28 päivänä joulukuuta 2017, osingonjakopolitiikasta (EUVL C 8, 11.1.2018, s. 1).

         (7)  Kaikki puskurit täysiin vaatimuksiin perustuvalla tasolla.

         (8)  Luottolaitosten oikeudellinen muoto voi vaihdella; ne voivat olla esim. listattuja yhtiöitä tai muita kuin osakeyhtiöitä, kuten keskinäisiä yhtiöitä, osuuskuntia tai säästöpankkeja. Termillä ”osinko” viitataan tässä suosituksessa kaikentyyppisiin rahasuorituksiin, jotka edellyttävät ylimmän päättävän elimen hyväksyntää.

         (9)  Tämä tarkoittaa käytännössä sitä, että jäljellä olevan siirtymäkauden ajan luottolaitosten olisi lähtökohtaisesti säilytettävä vähintään vuotuinen suhteellinen osuus 1 kohdan e alakohdassa mainitun täysiin vaatimuksiin perustuvan ydinpääoman osuutensa, ensisijaisen pääoman osuutensa ja kokonaispääomaosuutensa vajeesta.

         (10)  Jos suositusta sovelletaan vähemmän merkittäviin valvottaviin yhteisöihin ja vähemmän merkittäviin valvottaviin ryhmittymiin, jotka katsovat, etteivät ne voi noudattaa tätä suositusta, koska niiden näkemyksen mukaan niiden on lain mukaan maksettava osinkoja, niiden olisi otettava viipymättä yhteyttä kansallisiin toimivaltaisiin viranomaisiin.


title: Suositukset kansallisille tuomioistuimille ennakkoratkaisupyyntöjen tekemisestä

text:
               20.7.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 257/1

               Tällä asiakirjalla annetaan unionin tuomioistuimen työjärjestystä (1) täydentäviä suosituksia, joissa muistutetaan ennakkoratkaisumenettelyn olennaisista piirteistä ja niistä seikoista, jotka kansallisten tuomioistuinten olisi otettava huomioon ennen asian saattamista unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi. Kansallisille tuomioistuimille annetaan samalla joitakin käytännön ohjeita ennakkoratkaisupyynnön muodosta ja sisällöstä. Ennakkoratkaisupyyntö annetaan sen kääntämisen jälkeen tiedoksi kaikille Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan N:o 3 23 artiklassa tarkoitetuille osapuolille. Unionin tuomioistuimen ratkaisu, jolla asian käsittely päätetään, julkaistaan puolestaan kaikilla Euroopan unionin virallisilla kielillä. Näistä syistä on kiinnitettävä erityistä huomiota ennakkoratkaisupyynnön esitystapaan ja varsinkin asiaan liittyviä luonnollisia henkilöitä koskevien henkilötietojen suojaamiseen.

         SUOSITUKSET
   kansallisille tuomioistuimille ennakkoratkaisupyyntöjen tekemisestä
   (2018/C 257/01)

      Johdanto

               1.

               Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (jäljempänä ”SEU”) 19 artiklan 3 kohdan b alakohtaan ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (jäljempänä ”SEUT”) 267 artiklaan perustuva ennakkoratkaisumenettely on Euroopan unionin oikeuteen kuuluva perustavanlaatuinen järjestelmä. Sen tarkoituksena on taata unionin oikeuden yhtenäinen tulkinta ja soveltaminen unionissa antamalla jäsenvaltioiden tuomioistuinten käyttöön väline, jolla ne voivat saattaa Euroopan unionin tuomioistuimen (jäljempänä ”unionin tuomioistuin”) käsiteltäväksi ennakkoratkaisukysymyksiä unionin oikeuden tulkinnasta taikka unionin toimielinten, elinten tai laitosten toteuttamien toimien pätevyydestä.

               2.

               Ennakkoratkaisumenettely perustuu unionin tuomioistuimen ja jäsenvaltioiden tuomioistuinten väliseen tiiviiseen yhteistyöhön. Jotta tämä menettely olisi mahdollisimman tehokas, on tarpeen muistuttaa eräistä sen olennaisista piirteistä ja esittää eräitä täsmennyksiä, joilla selvennetään erityisesti niitä työjärjestyksen määräyksiä, jotka koskevat ennakkoratkaisupyynnön esittäjää ja kohdetta sekä pyynnön muotoa ja sisältöä. Näitä täsmennyksiä sovelletaan kaikkiin ennakkoratkaisupyyntöihin (I). Niitä täydennetään ohjeilla, jotka koskevat erityisen nopeaa käsittelyä vaativia ennakkoratkaisupyyntöjä (II). Liitteessä on yhteenveto kaikkiin ennakkoratkaisupyyntöihin sisällytettävistä olennaisista tiedoista.

         I   Kaikkiin ennakkoratkaisupyyntöihin sovellettavat ohjeet

      Ennakkoratkaisupyynnön esittäjä

               3.

               Unionin tuomioistuin käyttää toimivaltaansa ennakkoratkaisujen antamiseen unionin oikeuden tulkinnasta tai pätevyydestä yksinomaan kansallisten tuomioistuinten aloitteesta ja siitä riippumatta, ovatko pääasian asianosaiset ilmoittaneet toivovansa asian saattamista unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi. Koska asiaa käsittelevä kansallinen tuomioistuin vastaa asiassa annettavasta ratkaisusta, kansallisen tuomioistuimen – ja vain sen – tehtävänä on arvioida kunkin asian erityispiirteiden perusteella sekä ennakkoratkaisupyynnön tarpeellisuutta voidakseen ratkaista asian että unionin tuomioistuimelle esittämiensä kysymysten merkityksellisyyttä asian ratkaisun kannalta.

               4.

               Unionin tuomioistuin tulkitsee kysymystä tuomioistuimen asemasta unionin oikeuden autonomisena käsitteenä ja ottaa tällöin huomioon useita seikkoja, joita ovat muun muassa siltä ennakkoratkaisua pyytävän elimen lakisääteisyys, pysyvyys, sen tuomiovallan pakottavuus, menettelyn kontradiktorisuus, toimiminen oikeussääntöjen soveltajana ja riippumattomuus.

               5.

               Jäsenvaltioiden tuomioistuimet voivat esittää unionin tuomioistuimelle unionin oikeuden tulkintaa tai pätevyyttä koskevan kysymyksen katsoessaan, että unionin tuomioistuimen ratkaisu on tarpeen niiden käsiteltävänä olevan asian ratkaisemiseksi (ks. SEUT 267 artiklan toinen kohta). Ennakkoratkaisupyyntö voi osoittautua erityisen hyödylliseksi esimerkiksi silloin, kun kansallisessa tuomioistuimessa tulee esiin uusi tulkintakysymys, jolla on yleistä merkitystä unionin oikeuden yhtenäisen soveltamisen kannalta, tai jos aikaisemmasta oikeuskäytännöstä ei näytä olevan saatavissa uudenlaisen oikeudellisen tilanteen tai uudenlaisten tosiseikkojen edellyttämää tietoa.

               6.

               Kun kysymys tulee esiin asian ollessa vireillä tuomioistuimessa, jonka ratkaisuihin ei kansallisen oikeuden mukaan voi hakea muutosta, kyseisellä tuomioistuimella on kuitenkin velvollisuus esittää ennakkoratkaisupyyntö unionin tuomioistuimelle (ks. SEUT 267 artiklan kolmas kohta), paitsi jos asiasta on jo olemassa vakiintunut oikeuskäytäntö tai jos kyseessä olevan oikeussäännön tulkinnasta ei jää järkevää epäilystä.

               7.

               Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee myös, että kansalliset tuomioistuimet voivat hylätä niiden käsittelemissä asioissa esitetyt kanneperusteet, joissa vedotaan unionin toimielimen, elimen tai laitoksen toimen pätemättömyyteen, mutta ainoastaan unionin tuomioistuimella on toimivalta julistaa tällainen toimi pätemättömäksi. Jos jäsenvaltion tuomioistuimella on epäilyjä tällaisen toimen pätevyydestä, sen on siten saatettava asia unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi ja tällöin ilmoitettava ne syyt, joiden vuoksi se katsoo, ettei toimi ole pätevä.

      Ennakkoratkaisupyynnön kohde ja ulottuvuus

               8.

               Ennakkoratkaisupyynnön on koskettava unionin oikeuden tulkintaa tai pätevyyttä eikä kansallisen oikeuden sääntöjen tulkintaa tai pääasian oikeudenkäynnissä esiin tulleita tosiseikkoja.

               9.

               Unionin tuomioistuin voi ratkaista ennakkoratkaisupyynnön vain, jos pääasian oikeudenkäynnissä on sovellettava unionin oikeutta. Tämän vuoksi on välttämätöntä, että ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin selostaa kaikki asiaan vaikuttavat tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joiden vuoksi se katsoo, että unionin oikeuden säännökset saattavat tulla sovellettaviksi asiassa.

               10.

               Euroopan unionin perusoikeuskirjan tulkintaa koskevissa ennakkoratkaisupyynnöissä on muistettava, että perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan mukaan perusoikeuskirjan määräykset koskevat jäsenvaltioita ainoastaan silloin, kun jäsenvaltiot soveltavat unionin oikeutta. Unionin oikeuden soveltamistilanteet voivat olla erilaisia, mutta ennakkoratkaisupyynnöstä on käytävä ilmi selkeästi ja yksiselitteisesti, että pääasian oikeudenkäynnissä sovelletaan muuta unionin oikeuden sääntöä kuin perusoikeuskirjaa. Koska unionin tuomioistuimella ei ole toimivaltaa ratkaista ennakkoratkaisupyyntöä, jollei oikeudellinen tilanne kuulu unionin oikeuden soveltamisalaan, tämä toimivalta ei voi yksinomaan perustua ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen mahdollisesti mainitsemiin perusoikeuskirjan määräyksiin.

               11.

               Vaikka unionin tuomioistuimen on tietenkin otettava ratkaisussaan huomioon pääasian oikeudenkäyntiä koskevat oikeussäännöt ja tosiseikat, sellaisina kuin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on määrittänyt ne ennakkoratkaisupyynnössään, unionin tuomioistuin ei itse sovella unionin oikeutta kyseiseen oikeusriitaan. Lausuessaan unionin oikeuden tulkinnasta tai pätevyydestä unionin tuomioistuin pyrkii antamaan vastauksen, joka on hyödyllinen pääasian ratkaisemiseksi, mutta siitä johtuvien konkreettisten johtopäätösten tekeminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä. Kansallisen tuomioistuimen on tarvittaessa jätettävä soveltamatta kansallista sääntöä, joka on todettu yhteensopimattomaksi unionin oikeuden kanssa.

      Ennakkoratkaisupyynnön esittämisen ajankohta

               12.

               Kansallinen tuomioistuin voi esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön heti, kun se toteaa, että unionin oikeuden tulkintaa tai pätevyyttä koskeva ratkaisu on tarpeen, jotta se voisi antaa tuomionsa. Kansallisella tuomioistuimella on nimittäin parhaat edellytykset arvioida sitä, missä oikeudenkäyntimenettelyn vaiheessa tällainen pyyntö on syytä esittää.

               13.

               Ennakkoratkaisupyyntö muodostaa perustan asian käsittelylle unionin tuomioistuimessa. Unionin tuomioistuimella on oltava käytettävissään kaikki ne seikat, joiden perusteella se voi tarkistaa, onko se toimivaltainen vastaamaan esitettyihin kysymyksiin, ja myönteisessä tapauksessa antaa näihin kysymyksiin hyödyllisen vastauksen. Päätös ennakkoratkaisupyynnön esittämisestä on näistä syistä tehtävä sellaisessa oikeudenkäyntimenettelyn vaiheessa, jossa ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin pystyy määrittelemään riittävän täsmällisesti pääasian oikeudenkäyntiä koskevat oikeussäännöt ja tosiseikat sekä asiassa esiin tulevat oikeudelliset kysymykset. Hyvän lainkäytön kannalta voi myös olla suotavaa, että ennakkoratkaisupyyntö esitetään kontradiktorisen menettelyn jälkeen.

      Ennakkoratkaisupyynnön muoto ja sisältö

               14.

               Ennakkoratkaisupyyntö voidaan tehdä missä tahansa sellaisessa muodossa, jossa oikeudenkäyntimenettelyä koskeva ratkaisu voidaan kansallisen oikeuden mukaan tehdä. On kuitenkin syytä muistaa, että ennakkoratkaisupyyntö toimii asian käsittelyn perustana unionin tuomioistuimessa ja että se annetaan tiedoksi kaikille Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan N:o 3 (jäljempänä perussääntö) 23 artiklassa tarkoitetuille osapuolille ja erityisesti kaikille jäsenvaltioille, jotta nämä osapuolet voivat esittää mahdolliset huomautuksensa. Ennakkoratkaisupyyntö joudutaan tämän vuoksi kääntämään kaikille Euroopan unionin virallisille kielille. Ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen tulisi siksi käyttää pyynnössään yksinkertaisia, selkeitä ja täsmällisiä sanamuotoja ja olla sisällyttämättä siihen tarpeettomia tietoja. Kokemus on osoittanut, että noin kymmenen sivua riittää usein ennakkoratkaisupyyntöä koskevien oikeussääntöjen ja tosiseikkojen selostamiseen asianmukaisesti.

               15.

               Määräykset ennakkoratkaisupyynnön sisällöstä ovat unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklassa. Tiivistelmä ennakkoratkaisupyynnön sisällöstä on tämän asiakirjan liitteenä. Unionin tuomioistuimelle esitettävien varsinaisten ennakkoratkaisukysymysten sanamuodon lisäksi ennakkoratkaisupyyntöön on sisällytettävä

                           —

                           yhteenveto oikeudenkäynnin kohteesta ja asiaa koskevista tosiseikoista, siten kuin ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin on ne todennut, tai ainakin selostus niistä tosiseikoista, joihin kysymykset perustuvat

                           —

                           asiassa mahdollisesti sovellettaviksi tulevien kansallisten säännösten sisältö ja tarvittaessa asiaan liittyvä kansallinen oikeuskäytäntö

                           —

                           selostus niistä syistä, joiden vuoksi ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin on ryhtynyt tarkastelemaan kysymystä unionin oikeuden tiettyjen säännösten tulkinnasta tai pätevyydestä, sekä ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen toteama yhteys kyseisten säännösten ja pääasian oikeudenkäynnissä sovellettavien kansallisen oikeuden säännösten välillä.

                     Jos jokin tai jotkin edellä mainituista tiedoista puuttuvat, unionin tuomioistuin saattaa joutua toteamaan, ettei se ole toimivaltainen vastaamaan esitettyihin ennakkoratkaisukysymyksiin, tai jättämään ennakkoratkaisupyynnön tutkimatta.

               16.

               Ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen on esitettävä pyynnössään täsmälliset viittaukset kansallisen oikeuden säännöksiin, joita pääasian oikeudenkäyntiä koskeviin tosiseikkoihin sovelletaan, sekä yksilöitävä täsmällisesti ne unionin oikeuden säännökset, joiden tulkintaa pyydetään tai joiden pätevyys kyseenalaistetaan. Pyyntöön voi myös sisältyä lyhyt tiivistelmä pääasian oikeudenkäynnin asianosaisten keskeisistä merkityksellisistä perusteluista. Tässä yhteydessä on syytä muistaa, että unionin tuomioistuimessa käännetään muille kielille vain ennakkoratkaisupyyntö muttei sen mahdollisia liitteitä.

               17.

               Ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin voi myös ilmaista lyhyesti näkemyksensä ennakkoratkaisukysymyksiin annettavasta vastauksesta. Tällainen ilmoitus on hyödyllinen unionin tuomioistuimelle erityisesti silloin, kun sen on ratkaistava ennakkoratkaisupyyntö nopeutetussa menettelyssä tai kiireellisessä menettelyssä.

               18.

               Unionin tuomioistuimelle esitettävien ennakkoratkaisukysymysten on oltava ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevan päätöksen muusta sisällöstä erottuvassa ja selvästi yksilöidyssä osassa mieluiten kyseisen päätöksen alussa tai lopussa. Kysymysten on oltava ymmärrettävissä sellaisinaan eli tukeutumatta ennakkoratkaisupyynnön perusteluihin.

               19.

               Ennakkoratkaisupyynnön lukemisen helpottamiseksi on olennaista, että pyyntö saapuu unionin tuomioistuimeen koneellisesti kirjoitettuna ja että ennakkoratkaisupyynnön sivut ja kohdat on numeroitu.

               20.

               Ennakkoratkaisupyyntö on päivättävä ja allekirjoitettava, minkä jälkeen se on lähetettävä unionin tuomioistuimen kirjaamoon sähköisesti (DDP-GreffeCour@curia.europa.eu) tai postitse (Greffe de la Cour de justice, Rue du Fort Niedergrünewald, 2925 Luxembourg). Kun ennakkoratkaisupyyntö lähetetään sähköisesti, alkuperäisen ennakkoratkaisupyynnön ohella on mahdollisuuksien mukaan lähetettävä sähköisesti ennakkoratkaisupyynnön teksti muokattavissa olevassa tiedostomuodossa (tekstinkäsittelyohjelma, kuten Word, OpenOffice tai LibreOffice) ennakkoratkaisupyynnön käsittelyn ja erityisesti sen kaikille Euroopan unionin virallisille kielille kääntämisen helpottamiseksi unionin tuomioistuimessa.

               21.

               Ennakkoratkaisupyyntöön on liitettävä kaikki asiaa koskevat merkitykselliset ja asian käsittelemiseksi unionin tuomioistuimessa tarvittavat asiakirjat ja erityisesti pääasian asianosaisten ja niiden mahdollisten oikeudenkäyntiedustajien täsmälliset yhteystiedot sekä pääasian asiakirja-aineisto tai sen jäljennös. Asiakirja-aineisto (tai sen jäljennös), joka voidaan lähettää sähköisesti tai postitse, säilytetään kirjaamossa koko asian käsittelyn ajan. Perussäännön 23 artiklassa tarkoitetut osapuolet voivat tutustua tähän aineistoon kirjaamossa, jollei ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin ole toisin määrännyt.

               22.

               Henkilötietojen mahdollisimman hyvän suojan varmistamiseksi käsiteltäessä asiaa unionin tuomioistuimessa, annettaessa ennakkoratkaisupyyntö tiedoksi perussäännön 23 artiklassa tarkoitetuille osapuolille ja julkaistaessa myöhemmin kaikilla unionin virallisilla kielillä ratkaisu, jolla asian käsittely päätetään, on tärkeää, että ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin, joka yksin tuntee unionin tuomioistuimelle toimitettavan asiakirja-aineiston kokonaisuudessaan, itse huolehtii ennakkoratkaisupyynnössään siitä, että luonnollisia henkilöitä, jotka mainitaan ennakkoratkaisupyynnössä tai joita pääasian oikeudenkäynti koskee, ei mainita nimeltä ja että tekstistä poistetaan tiedot, joiden perusteella heidät saatettaisiin tunnistaa. Uusien tieto- ja viestintäteknologioiden käytön yleistymisen ja erityisesti hakukoneiden käytön vuoksi tunnistetietojen poistaminen jäisi nimittäin käytännössä hyödyttömäksi, jos se tehdään vasta ennakkoratkaisupyynnön jättämisen jälkeen tai varsinkin sen jälkeen, kun ennakkoratkaisupyyntö on annettu tiedoksi perussäännön 23 artiklassa tarkoitetuille osapuolille ja kyseessä olevaa asiaa koskeva tiedonanto on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Ennakkoratkaisupyynnön vaikutukset kansalliseen oikeudenkäyntimenettelyyn

               23.

               Vaikka kansallisella tuomioistuimella säilyy toimivalta määrätä turvaamistoimista erityisesti pätevyyden tutkimista koskevan ennakkoratkaisupyynnön yhteydessä, ennakkoratkaisupyynnön jättäminen merkitsee kuitenkin kansallisen oikeudenkäyntimenettelyn lykkäämistä, kunnes unionin tuomioistuin on antanut ratkaisunsa.

               24.

               Vaikka ennakkoratkaisupyyntö pysyy vireillä unionin tuomioistuimessa lähtökohtaisesti niin kauan kuin sitä ei ole peruutettu, on kuitenkin muistettava unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisumenettelyssä kuuluva tehtävä, joka on myötävaikuttaa konkreettisesti lainkäyttöön jäsenvaltioissa eikä esittää neuvoa-antavia lausuntoja yleisluonteisista tai hypoteettisista kysymyksistä. Koska ennakkoratkaisumenettely edellyttää ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa tosiasiallisesti vireillä olevaa pääasian oikeudenkäyntiä, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on ilmoitettava unionin tuomioistuimelle kaikista sellaisista oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvistä seikoista, jotka saattavat vaikuttaa asian vireilläoloon kansallisessa tuomioistuimessa, ja erityisesti kanteen peruuttamisesta, sovintoratkaisusta tai muusta seikasta, jonka vaikutuksesta oikeudenkäynti päättyy. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on myös ilmoitettava unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisun pyytämistä koskevasta päätöksestä tehtyyn valitukseen mahdollisesti annetusta ratkaisusta ja sen vaikutuksista ennakkoratkaisupyyntöön.

               25.

               Jotta ennakkoratkaisumenettely unionin tuomioistuimessa etenisi asianmukaisesti ja vastaisi tarkoitustaan, tällaiset tiedot on ilmoitettava unionin tuomioistuimelle mahdollisimman nopeasti. Kansallisia tuomioistuimia kehotetaan myös ottamaan huomioon, että ennakkoratkaisupyynnön peruuttaminen saattaa vaikuttaa samankaltaisten asioiden (tai asiaryhmien) käsittelyyn ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa. Jos ennakkoratkaisua pyytävässä tuomioistuimessa vireillä olevien useiden asioiden ratkaisu riippuu unionin tuomioistuimen vastauksesta ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin, kansallisen tuomioistuimen on aiheellista yhdistää nämä asiat ennakkoratkaisupyynnössä, jotta unionin tuomioistuin voi vastata esitettyihin kysymyksiin, vaikka jokin tai jotkin näistä asioista lakkaisivat olemasta vireillä.

      Oikeudenkäyntikulut ja oikeusapu

               26.

               Ennakkoratkaisupyynnön käsittely unionin tuomioistuimessa on maksutonta. Unionin tuomioistuin ei tee ratkaisua ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa vireillä olevan asian asianosaisten oikeudenkäyntikuluista, vaan niitä koskevan ratkaisun tekeminen kuuluu ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle.

               27.

               Mikäli pääasian oikeudenkäynnin asianosaisella ei ole riittäviä varoja, unionin tuomioistuin voi myöntää tällaiselle asianosaiselle oikeusapua unionin tuomioistuimessa aiheutuvien kulujen, erityisesti asianajokulujen, kattamiseen. Tällaista oikeusapua voidaan kuitenkin myöntää vain siinä tapauksessa, että kyseessä olevalle asianosaiselle ei ole jo myönnetty oikeusapua kansallisella tasolla, tai siinä tapauksessa, että kyseinen apu ei kata unionin tuomioistuimessa aiheutuneita kustannuksia tai kattaa vain osan niistä.

      Unionin tuomioistuimen ja kansallisen tuomioistuimen välinen yhteydenpito

               28.

               Unionin tuomioistuimen kirjaamo on yhteydessä ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen koko sen ajan, jonka asian käsittely kestää. Kirjaamo toimittaa ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle jäljennöksen kaikista oikeudenkäyntiasiakirjoista sekä mahdolliset täsmennys- tai selvennyspyynnöt, joiden katsotaan olevan tarpeen hyödyllisen vastauksen antamiseksi ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin.

               29.

               Asian käsittelyn päätyttyä kirjaamo toimittaa unionin tuomioistuimen ratkaisun ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle, jota pyydetään ilmoittamaan unionin tuomioistuimelle, miten se tämän jälkeen soveltaa kyseistä ratkaisua pääasian oikeudenkäynnissä, sekä ilmoittamaan unionin tuomioistuimelle pääasian oikeudenkäynnissä antamastaan lopullisesta ratkaisusta.

         II   Nopeaa käsittelyä edellyttäviin ennakkoratkaisupyyntöihin sovellettavat ohjeet

               30.

               Ennakkoratkaisupyyntö voidaan perussäännön 23 a artiklassa ja työjärjestyksen 105–114 artiklassa määrätyin edellytyksin käsitellä joissakin tapauksissa nopeutetussa menettelyssä tai kiireellisessä menettelyssä. Unionin tuomioistuin päättää näiden menettelyjen käyttämisestä ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä, jossa esitetään ne oikeudelliset seikat tai tosiseikat, joiden vuoksi näiden menettelyjen käyttäminen on aiheellista. Unionin tuomioistuin voi poikkeuksellisesti tehdä tällaisen päätöksen omasta aloitteestaan, jos asian laatu tai asiaan yksittäistapauksessa liittyvät seikat näyttävät sitä edellyttävän.

      Nopeutetun menettelyn ja kiireellisen menettelyn soveltamisedellytykset

               31.

               Työjärjestyksen 105 artiklan mukaan ennakkoratkaisupyyntö voidaan siten käsitellä nopeutetussa menettelyssä työjärjestyksen määräyksistä poiketen, jos asian laatu edellyttää, että asia käsitellään ensi tilassa. Nopeutetusta menettelystä aiheutuu huomattavia vaatimuksia kaikille siihen osallisille ja erityisesti kaikille jäsenvaltioille, joiden on esitettävä kirjalliset tai suulliset huomautuksensa paljon lyhyemmässä määräajassa kuin tavallisesti. Tämän vuoksi nopeutetun menettelyn soveltamista on pyydettävä vain sellaisissa erityistilanteissa, joissa on perusteltua, että unionin tuomioistuin ratkaisee esitetyt kysymykset nopeasti. Se, että ratkaisu, joka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on annettava saatettuaan ennakkoratkaisupyynnön unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi, saattaa koskea suurta määrää henkilöitä tai oikeudellisia tilanteita, ei vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ole sellaisenaan poikkeustapaus, jonka vuoksi nopeutetun menettelyn käyttäminen olisi perusteltua.

               32.

               Tämä koskee vielä suuremmalla syyllä työjärjestyksen 107 artiklassa tarkoitettua kiireellistä ennakkoratkaisumenettelyä. Tämä menettely, jota sovelletaan vain EUT-sopimuksen kolmannen osan V osastossa tarkoitettua vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta koskevissa asioissa, asettaa nimittäin siihen osallistuville toimijoille vielä suurempia vaatimuksia, koska siinä rajoitetaan kirjallisten huomautusten esittämiseen oikeutettujen osapuolten lukumäärää ja äärimmäisen kiireellisissä tapauksissa asia voidaan käsitellä unionin tuomioistuimessa kokonaan ilman kirjallista vaihetta. Kiireellisen menettelyn soveltamista on sen vuoksi pyydettävä vain silloin, kun on ehdottoman välttämätöntä, että unionin tuomioistuin vastaa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin erittäin nopeasti.

               33.

               Vaikkei tällaisia tilanteita ole erityisesti vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta koskevien unionin oikeussääntöjen vaihtelevan luonteen ja niiden kehityksen vuoksi mahdollista luetella tässä tyhjentävästi, kansallinen tuomioistuin voi harkita kiireellisen ennakkoratkaisupyynnön esittämistä esimerkiksi SEUT 267 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetussa tapauksessa, jossa asia koskee pidätettyä tai vapautensa menettänyttä henkilöä ja esitettyyn kysymykseen annettavalla vastauksella on ratkaiseva merkitys hänen oikeudellisen asemansa arvioinnissa, taikka lapsen huoltajuutta tai asumista koskevassa asiassa, jossa sen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu unionin oikeuden nojalla, toimivaltaisuus riippuu ennakkoratkaisukysymykseen annettavasta vastauksesta.

      Pyyntö nopeutetun menettelyn tai kiireellisen menettelyn soveltamisesta

               34.

               Jotta unionin tuomioistuin voisi päättää nopeasti, onko nopeutetun menettelyn tai kiireellisen ennakkoratkaisumenettelyn soveltaminen aiheellista, pyynnössä on esitettävä täsmällisesti ne oikeudelliset seikat ja tosiseikat, joiden vuoksi asia on kiireellinen, ja erityisesti ne riskit, joita aiheutuisi ennakkoratkaisupyynnön käsittelemisestä tavallisessa menettelyssä. Sikäli kuin suinkin mahdollista, ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen on myös esitettävä lyhyesti kantansa vastauksesta, joka esitettyihin kysymyksiin olisi annettava. Tämä helpottaa pääasian asianosaisten ja muiden asian käsittelyyn osallistuvien osapuolten kannanottoa ja nopeuttaa siten osaltaan menettelyä.

               35.

               Nopeutetun menettelyn tai kiireellisen menettelyn soveltamista koskeva pyyntö on kaikissa tapauksissa laadittava yksiselitteisesti siten, että unionin tuomioistuimen kirjaamo voi pyynnön perusteella välittömästi todeta, että asialle on annettava erityiskohtelu. Tätä varten kansallista tuomioistuinta pyydetään täsmentämään, kumpaa näistä menettelyistä pyydetään, sekä mainitsemaan pyyntönsä yhteydessä työjärjestyksen asianomainen artikla (nopeutettua menettelyä koskeva 105 artikla tai kiireellistä menettelyä koskeva 107 artikla). Tämän maininnan on oltava kansallisen tuomioistuimen ennakkoratkaisupyynnön muusta sisällöstä selvästi erottuvassa kohdassa (esimerkiksi ylätunnisteessa tai erillisessä tuomioistuimen ratkaisussa). Ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin voi tarvittaessa mainita tästä pyynnöstä myös saatekirjeessä.

               36.

               Varsinaisen ennakkoratkaisupyynnön sanamuodon on kiireellisessä tilanteessa tärkeää olla ytimekäs erityisesti siksi, että tämä osaltaan nopeuttaa menettelyä.

      Unionin tuomioistuimen, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ja pääasian asianosaisten välinen yhteydenpito

               37.

               Tuomioistuinta, joka pyytää nopeutetun menettelyn tai kiireellisen menettelyn soveltamista, kehotetaan lähettämään tämä pyyntö ja ennakkoratkaisupyyntö – johon oheistetaan ennakkoratkaisupyynnön teksti muokattavissa olevassa tiedostomuodossa (tekstinkäsittelyohjelma, kuten Word, OpenOffice tai LibreOffice) – sähköpostitse (DDP-GreffeCour@curia.europa.eu).

               38.

               Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ja pääasian asianosaisten kanssa käytävän yhteydenpidon helpottamiseksi ennakkoratkaisua pyytävää tuomioistuinta pyydetään myös ilmoittamaan sähköpostiosoite ja mahdollisesti tuomioistuimen faksin numero, jota unionin tuomioistuin voi käyttää, sekä kyseessä olevien asianosaisten edustajien sähköpostiosoitteet ja mahdollisesti faksin numerot.

      (1)  EUVL L 265, 29.9.2012, s. 1.

      LIITE

         Ennakkoratkaisupyyntöön sisällytettävät olennaiset tiedot

      1.   Ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin

      Ennakkoratkaisupyynnössä on ilmoitettava täsmällisesti ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin ja mahdollinen jaosto tai ratkaisukokoonpano. Pyynnössä on mainittava tämän tuomioistuimen täydelliset yhteystiedot sen ja unionin tuomioistuimen välisen yhteydenpidon helpottamiseksi.
      2.   Pääasian asianosaiset ja niiden edustajat

      Ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen jälkeen mainitaan pääasian asianosaiset ja tapauksen mukaan niitä kyseisessä tuomioistuimessa edustavien henkilöiden nimet. Silloin kun tämä on tarpeen henkilötietojen suojaamiseksi, ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin poistaa ennakkoratkaisupyynnöstä tunnistetiedot siten, ettei luonnollisia henkilöitä, jotka mainitaan ennakkoratkaisupyynnössä tai joita pääasian oikeudenkäynti koskee, mainita nimeltä ja että tekstistä poistetaan kaikki sellaiset tiedot, joiden perusteella heidät saatettaisiin tunnistaa.
      Siltä osin kuin nämä ovat sen käytettävissä, ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin toimittaa unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntönsä molemmat versiot eli tunnistetiedot sisältävän version, jossa on pääasian asianosaisten täydelliset nimet ja yhteystiedot, ja version, josta tunnistetiedot on poistettu. Viimeksi mainittu versio annetaan kaikille Euroopan unionin virallisille kielille kääntämisen jälkeen tiedoksi kaikille perussäännön 23 artiklassa tarkoitetuille osapuolille, ja samaa versiota käytetään asiaa koskevien tietojen ja asiakirjojen julkaisemisen perustana.
      3.   Pääasian oikeudenkäynnin kohde ja merkitykselliset tosiseikat

      Ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen on lyhyesti kuvattava pääasian oikeudenkäynnin kohde sekä asiaa koskevat tosiseikat sellaisina kuin tämä tuomioistuin on ne todennut tai hyväksynyt.
      4.   Asiaa koskevat oikeussäännöt

      Ennakkoratkaisupyynnössä on mainittava täsmällisesti pääasian oikeudenkäynnin tosiseikastoon sovellettavat kansalliset säännökset, tarvittaessa myös asian kannalta merkityksellinen oikeuskäytäntö, sekä ne unionin oikeuden säännökset, joiden tulkintaa pyydetään tai joiden pätevyys kyseenalaistetaan. Näiden mainintojen on oltava täydellisiä. Niihin on sisällyttävä täsmälliset viittaukset kyseisiin säännöksiin niiden täsmällisiä nimikkeitä käyttäen sekä niiden julkaisuviitteet. Kansalliseen oikeuskäytäntöön tai unionin oikeuskäytäntöön viitattaessa mainitaan mahdollisuuksien mukaan myös asianomaisen ratkaisun ECLI-numero (European Case Law Identifier).
      5.   Ennakkoratkaisupyynnön perustelut

      Unionin tuomioistuin voi ratkaista ennakkoratkaisupyynnön vain, jos pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevaan asiaan on sovellettava unionin oikeutta. Ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen on sen vuoksi selostettava syyt, joiden vuoksi se on ryhtynyt tarkastelemaan kysymystä unionin oikeuden säännösten tulkinnasta tai pätevyydestä. Sen on myös selostettava toteamansa yhteys unionin oikeuden säännösten ja pääasian oikeudenkäynnissä sovellettavien kansallisen oikeuden säännösten välillä. Jos ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin pitää sitä hyödyllisenä asian ymmärtämisen kannalta, se voi tässä yhteydessä selostaa tähän liittyviä asianosaisten perusteluja.
      6.   Ennakkoratkaisukysymykset

      Ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen on ilmaistava unionin tuomioistuimelle esittämänsä ennakkoratkaisukysymykset selkeästi ja asiakirjan muusta sisällöstä selvästi erottuvalla tavalla. Kysymysten on oltava ymmärrettävissä sellaisinaan eli tukeutumatta ennakkoratkaisupyynnön perusteluihin.
      Ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin esittää mahdollisuuksien mukaan myös lyhyesti oman kantansa ennakkoratkaisukysymyksiin annettavasta vastauksesta.
      7.   Mahdollinen erityiskäsittelyn tarve

      Jos ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin katsoo, että sen unionin tuomioistuimelle esittämä ennakkoratkaisupyyntö edellyttää erityistä käsittelytapaa pääasian oikeudenkäyntiin liittyvien henkilöiden tunnistetietojen poistamiseksi tai asian käsittelyn nopeuttamiseksi unionin tuomioistuimessa, tällaista käsittelytapaa puoltavat seikat on selostettava yksityiskohtaisesti ennakkoratkaisupyynnössä ja sen mahdollisessa saatekirjeessä.

         Ennakkoratkaisupyynnön muoto ja ulkoasu

      Ennakkoratkaisupyyntöjen on oltava ulkoasultaan sellaisia, että niiden myöhempi sähköinen käsittely unionin tuomioistuimessa on helppoa, ne voidaan skannata ja kirjoitusmerkit voidaan lukea optisesti. Tämä edellyttää, että

                  —

                  ennakkoratkaisupyynnöt kirjoitetaan koneellisesti ilman yliviivauksia valkoiselle A4-kokoiselle paperille

                  —

                  tekstissä käytetään tavanomaista kirjasintyyliä (kuten Times New Roman, Courrier tai Arial), jonka pistekoko on tekstissä vähintään 12 ja mahdollisissa alaviitteissä 10, sekä riviväliä 1,5 ja vähintään 2,5 senttimetrin marginaaleja (sivun ylä- ja alareunassa sekä oikeassa ja vasemmassa reunassa)

                  —

                  kaikki ennakkoratkaisupyynnön sivut ja siihen sisältyvät kappaleet on numeroitu jatkuvalla ja kasvavalla numerosarjalla.

            Ennakkoratkaisupyyntö on päivättävä ja allekirjoitettava. Ennakkoratkaisupyyntö, johon oheistetaan pääasian oikeudenkäynnin asiakirja-aineisto, lähetetään unionin tuomioistuimeen joko sähköisesti (DDP-GreffeCour@curia.europa.eu) tai kirjattuna postilähetyksenä unionin tuomioistuimen kirjaamoon (Rue du Fort Niedergrünewald, 2925 Luxembourg). Kun ennakkoratkaisupyyntö lähetetään sähköisesti, alkuperäisen ennakkoratkaisupyynnön ohella on mahdollisuuksien mukaan lähetettävä sähköisesti ennakkoratkaisupyynnön teksti muokattavissa olevassa tiedostomuodossa (tekstinkäsittelyohjelma, kuten Word, OpenOffice tai LibreOffice).
      Nopeutetun menettelyn tai kiireellisen menettelyn soveltamista koskevan pyynnön esittämiseksi suositellaan, että alkuperäinen ennakkoratkaisupyyntö ja sen muokattavissa oleva versio lähetetään ensisijaisesti sähköisesti.