title: EFTA-valtioiden pysyvän komitean suositus N:o 1/2020/SC Norjan 5 päivänä marraskuuta 2020 antamasta ilmoituksesta, joka koskee oikeutta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta annetun direktiivin 2013/36/EU, sellaisena kuin se on sisällytettynä ETA-sopimukseen ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 79/2019, 133 artiklan mukaisen järjestelmäriskipuskurin käyttöönottoa 2021/C 65/06

text:
               25.2.2021

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/7

      EFTA-valtioiden pysyvän komitean suositus N:o 1/2020/SC Norjan 5 päivänä marraskuuta 2020 antamasta ilmoituksesta, joka koskee oikeutta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta annetun direktiivin 2013/36/EU, sellaisena kuin se on sisällytettynä ETA-sopimukseen ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 79/2019, 133 artiklan mukaisen järjestelmäriskipuskurin käyttöönottoa
      (2021/C 65/06)
      EFTA-VALTIOIDEN PYSYVÄ KOMITEA,
      joka katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Norjan valtiovarainministeriö (Finansdepartementet), jäljempänä ’ministeriö’, eli kansallisesti nimetty viranomainen, joka on vastuussa ETA-sopimukseen ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 79/2019 sisällytetyn direktiivin 2013/36/EU 133 artiklassa tarkoitetun järjestelmäriskipuskurin soveltamisesta, antoi 5 päivänä marraskuuta 2020 ilmoituksen aikomuksestaan korottaa kotimaisiin vastuisiin nykyään sovellettavaa järjestelmäriskipuskurikantaa, jäljempänä ’ilmoitus’.

                  (2)

                  Norjassa sovelletaan nykyisellään luottolaitosten kaikkiin vastuisiin 3 prosentin suuruista järjestelmäriskipuskuria lukuun ottamatta kahta järjestelmän kannalta merkityksellistä laitosta, joihin sovellettava järjestelmäriskipuskuri on kaikkien vastuiden osalta 5 prosenttia. Ilmoitettu toimenpide koskee 4,5 prosentin järjestelmäriskipuskurin vahvistamista, ja sitä on tarkoitus soveltaa kaikkien Norjassa toimiluvan saaneiden luottolaitosten ja viiden muihin ETA-valtioihin sijoittautuneiden emoyritysten tytäryrityksen kotimaisiin vastuisiin. Puskurin avulla on tarkoitus torjua Norjassa esiintyviä järjestelmäriskejä sekä edistää rahoitusvakautta. Tämä tehdään turvaamalla finanssijärjestelmän häiriönsietokyky ja varmistamalla pankkien pääoman riittävyys myös jatkossa ottaen huomioon Norjan pitkän aikavälin järjestelmäriskin korkea taso. Ministeriö ilmoitti myös erikseen aikomuksestaan asettaa puskuri kahdelle luottolaitokselle, jotka on määritetty direktiivin 2013/36/EU 131 artiklan mukaisesti muiksi järjestelmän kannalta merkittäviksi laitoksiksi (O-SII). Niistä toiselle vahvistetaan järjestelmäriskikannaksi 2 prosenttia ja toiselle 1 prosentti.

                  (3)

                  Ilmoitettua järjestelmäriskipuskuria on tarkoitus soveltaa 31 päivästä joulukuuta 2020 alkaen kaikkiin luottolaitoksiin lukuun ottamatta sellaisia luottolaitoksia, jotka eivät sovella niin kutsuttua edistynyttä sisäisten luottoluokitusten menetelmää (AIRBA). Viimeksi mainituille luottolaitoksille aiotaan myöntää 31 päivänä joulukuuta 2022 päättyvä siirtymäaika, jonka jatkuessa puskuri pidetään kaikkien vastuiden osalta 3 prosentissa. Ministeriö arvioi toimenpidettä uudelleen joka toinen vuosi.

                  (4)

                  Ilmoitettu toimenpide koskee myös muihin ETA-valtioihin sijoittautuneiden emoyritysten tytäryrityksiä, joten siihen sovelletaan neljännen vakavaraisuusdirektiivin, sellaisena kuin se on mukautettuna ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 79/2019, 133 artiklan 14 kohdan 3 alakohdassa kuvattua menetelmää. Näin ollen ministeriön on järjestelmäriskipuskurin soveltamisesta vastaavaksi nimettynä viranomaisena ilmoitettava aikomuksestaan muiden ETA-valtioiden toimivaltaisille viranomaisille sekä EFTA-valtioiden pysyvälle komitealle ja Euroopan järjestelmäriskikomitealle (EJRK). Pysyvä komitea ja EJRK antavat kuukauden kuluessa ilmoituksesta suosituksen toteutettavista toimenpiteistä.

                  (5)

                  Järjestelmäriskipuskurin tarkoituksena on lieventää Norjan finanssijärjestelmässä esiintyviä pitkäaikaisia rakenteellisia järjestelmäriskejä. Kyseiset riskit johtuvat pääasiassa häiriöiden leviämisestä ja laajenemisesta Norjan rahoitusjärjestelmässä, pankkisektorilla ja reaalitaloudessa.

                  (6)

                  Ministeriö huomauttaa ilmoituksensa perusteluissa, että pitkäaikaiset rakenteelliset järjestelmäriskit ovat Norjassa verrattain korkeat. Järjestelmäriskien korkea taso johtuu osaksi siitä, että Norjassa toimivien laitosten rahoitusrakenteet ovat keskenään samankaltaisia ja ne tukeutuvat merkittävissä määrin tukkurahoitukseen (tukkurahoituksen osuus kyseisten laitosten rahoituksesta on 48 prosenttia, mikä kattaa myös ulkomaisen tukkurahoituksen). Näin ollen ne ovat alttiita markkinahäiriöille. Lisäksi ne ovat kytköksissä toisiinsa, muun muassa katettujen joukkolainojen ristiinomistuksen kautta, ja niiden vastuut ovat samanlaisia ja keskittyvät kiinteistömarkkinoille. Esimerkkinä voidaan todeta, että (asuin- ja liike)kiinteistöjen osuus norjalaisten luottolaitosten kokonaisluotonannosta on noin 60 prosenttia. Näissä olosuhteissa talouden häiriöt kertautuvat, sillä niillä voi olla samanaikaisesti samanlaisia vakavia vaikutuksia useisiin luottolaitoksiin. Myös norjalaisten pankkien liiketoimintamallien samankaltaisuus sekä niiden väliset kytkökset katettujen joukkolainojen ristiinomistuksen kautta edistävät riskien laajenemismahdollisuutta.

                  (7)

                  Ministeriö on todennut, että muun muassa Norjan asuin- ja liikekiinteistöjen korkea hintataso ja kotitalouksien suuri velkaantuminen ovat keskeisiä reaalitalouteen liittyviä haavoittuvuuksia Norjan finanssijärjestelmässä. Tässä yhteydessä on syytä huomauttaa, että kotitalouksien velka suhteessa käytettävissä oleviin tuloihin on ollut Norjassa historiallisesti verrattain korkealla tasolla, mikä sekin aiheuttaa järjestelmäriskin pankkisektorilla. Se, että norjalaiset kotitaloudet käyttävät suuren osan tuloistaan lainojen lyhentämiseen, aiheuttaa riskin, jota voimistaa edelleen se, että suurin osa Norjan asuntolainoista on vaihtuvakorkoisia. Näin ollen jopa pienet häiriöt voivat heikentää tuntuvasti velanhoitokykyä. Aiemmissa kriiseissä liikekiinteistöihin liittyville riskeille altistuminen on paitsi aiheuttanut osan Norjan pankkijärjestelmän suurimmista tappioista myös johtanut vakavaraisuusongelmiin pankkisektorilla. Pysyvä komitea toteaa edelleen, että EJRK antoi kesäkuussa 2019 Norjan viranomaisille varoituksen (1), jossa määritettiin Norjan asuinkiinteistösektorin haavoittuvuudet yhdeksi syyksi rahoitusvakauteen kohdistuvalle järjestelmäriskille ja todettiin, että näihin haavoittuvuuksiin on puututtava.

                  (8)

                  Ministeriö on huomauttanut, että luottolaitosten toiminta on myös osa Norjan taloutta, jolle on ominaista suhteellisen yksipuolinen yrityssektori ja sen suuri riippuvuus öljysektorista. Öljysektorin osuus on 17 prosenttia Norjan BKT:stä ja 40 prosenttia Norjan kokonaisviennistä, minkä takia öljyn hinnan mahdollinen lasku tai maailmanlaajuisen kysynnän väheneminen aiheuttavat merkittävän riskin maan koko taloudelle. Viime vuosina tätä riskiä on jossain määrin lievennetty siten, että öljysektorilta saaduilla voitoilla on hankittu arvopapereita kansainvälisiltä finanssimarkkinoilta. Covid-19-pandemia ja meneillään oleva siirtyminen vihreämpään talouteen saattavat voimistaa tähän järjestelmän kannalta tärkeään sektoriin kohdistuvaa keskipitkän ja pitkän aikavälin painetta, josta saattaa aiheutua heijastusvaikutuksia muihin aloihin, joilla luottolaitoksilla on vastuita. Tässä yhteydessä pysyvä komitea panee merkille, että Norjan pankki (Norges Bank) totesi rahoitusvakautta koskevassa vuoden 2020 raportissaan, että Norjan öljysektorilla toimivat öljyalan palveluyhtiöt ovat erityinen riski pankeille ja että kyseiselle teollisuudelle annetut luotot ovat aiheuttaneet pankeille huomattavia tappioita viimeisten viiden vuoden aikana (2).

                  (9)

                  Ministeriön mukaan Norjan pankkisektorin koko, merkitys ja keskittyminen voimistavat Norjan talouteen kohdistuvia järjestelmäriskejä. Ensinnäkin pankkisektorin koko suhteessa BKT:hen on huomattavan suuri: vuonna 2019 sen koko suhteessa BKT:hen oli noin 225 prosenttia. Toiseksi pankkisektorilla on erittäin tärkeä rooli talouden rahoittamisessa, koska yli 80 prosenttia finanssialan ulkopuolisten alojen kotimaisesta bruttoluotonannosta on peräisin pankkisektorilta. Kolmanneksi pankkisektori on keskittynyt viiteen suurimpaan pankkiin, joiden osuus kotimaisesta luotonannosta on 56 prosenttia.

                  (10)

                  Pysyvä komitea on huomioinut ministeriön perusteluja arvioidessaan Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) vuonna 2020 julkaiseman arvion Norjan finanssijärjestelmän vakaudesta (3). IMF:n raportti tukee ministeriön arviota järjestelmäriskin korkean tason tärkeimmistä tekijöistä, sillä siinä nimetään keskeisiksi haavoittuvuuksiksi muun muassa norjalaisten pankkien suuret vastuut kotimaan asuin- ja liikekiinteistöissä sekä tukkurahoituksessa. IMF huomauttaa myös, että pankkisektorin sisäiset kytkökset saattaisivat johtaa häiriön huomattaan laajenemiseen ja että velallisten velanhoitokyky saattaisi heikentyä talouskasvun jyrkän hidastumisen seurauksena. Öljysektoria koskevasta riippuvuudesta IMF toteaa, että nopealla siirtymisellä vähähiiliseen talouteen voi olla suuri vaikutus, kun otetaan huomioon Norjan riippuvuus öljyn tuotannosta ja viennistä.

                  (11)

                  Ministeriö katsoo, että Norjan pankkisektorin rakenteen ja siihen kohdistuvien edellä kuvattujen riskien vuoksi luottolaitosten on yleisesti ottaen kyettävä kattamaan tappiot, joita finanssijärjestelmään ja reaalitalouteen kohdistuvat vakavat kriisit ja häiriöt voivat aiheuttaa. Ministeriö toteaa lopuksi, että 4,5 prosentin suuruisen järjestelmäriskipuskurin vahvistaminen Norjan kotimaisille vastuille on sopivin toimenpide, jolla voidaan torjua huomattavia ei-syklisiä järjestelmäriskejä Norjassa.

                  (12)

                  Pysyvä komitea toteaa ministeriön päätelmää arvioituaan, että Norjan viranomaisten tekemien stressitestien perusteella monen laitoksen ydinpääoman (CET1) osuus olisi epätodennäköisissä mutta kuitenkin realistisissa tilanteissa riittämätön yhteenlaskettuihin pääoma- ja puskurivaatimuksiin nähden. Norjan pankin marraskuussa 2019 ja Norjan finanssivalvontaviranomaisen (Finanstilsynet, FSA) kesäkuussa 2020 toteuttamat viimeisimmät stressitestit perustuvat tilanteeseen, jossa kansainvälinen talous on syvässä taantumassa ja riskipreemiot kasvavat voimakkaasti, mistä aiheutuu vakavia seurauksia Norjan taloudelle. FSA:n stressitesti osoittaa, että ydinpääoman osuus tippuisi stressijaksolla käytännössä kaikissa 20 suurimmassa pankkikonsernissa alle yhteenlasketun ydinpääomavaatimuksen, puskurivaatimukset ja pilarin 2 vaatimus mukaan luettuina. Lisäksi 84 muusta norjalaisesta luottolaitoksesta 48 ei täytä kyseisen testin mukaan yhteenlaskettuja pääomavaatimuksia.

                  (13)

                  Pysyvä komitea myös panee merkille ministeriön oletuksen siitä, että mikäli ilmoitettua toimenpidettä ei toteuteta, tulevat stressitestit osoittavat vakavaraisuussuhteen heikentyneen entisestään. Tällöin luottolaitosten olisi käytettävä vielä suurempi osuus yhteenlaskettuun puskurivaatimukseen liittyvistä varoistaan voidakseen jatkaa luotonantotoimintaa. Tämä heikentäisi pankkijärjestelmän häiriönsietokykyä havaittujen pitkäaikaisten järjestelmäriskien osalta. Järjestelmäriskipuskurivaatimuksen asettaminen 4,5 prosenttiin kotimaisten vastuiden osalta auttaisi säilyttämään vakavaraisuussuhteen oikealla tasolla mainittuihin riskeihin nähden eivätkä suurille laitoksille asetetut tosiasialliset vaatimukset nousisi olennaisesti vuotta 2020 edeltävästä tasosta. Ministeriö huomauttaa tässä yhteydessä, että stressitestien tuloksissa jätetään huomiotta useita sellaisia näkökohtia, jotka voivat vaikuttaa osaltaan luottolaitosten mahdollisten tappioiden aliarvioimiseen. Stressitestien tuloksissa esimerkiksi oletetaan, että luottolaitokset saavat tukkurahoitusta myös stressijaksojen aikana. Lisäksi ministeriö toteaa, että stressitesteissä kertyneet tappiot ovat pienemmät kuin luottolaitosten tosiasialliset tappiot Norjan pankkikriisissä vuosina 1988–1992. Ministeriön mukaan kotimaisiin vastuisiin sovellettavasta 4,5 prosentin järjestelmäriskipuskurista johtuvat yleiset vaatimukset vastaavat yhteiskunnallisesti optimaaliseksi arvioitua tasoa (4).

                  (14)

                  Pysyvä komitea on käsitellyt huolellisesti ministeriön toimittamat todisteet, kuten Norjan viranomaisten tekemien stressitestien tulokset ja tiedot Norjan aiemmista vakavista kriiseistä, ja katsoo, että kotimaisille vastuille asetettavaa 4,5 prosentin järjestelmäriskipuskurikantaa voidaan pitää tarkoituksenmukaisena Norjan finanssijärjestelmän vakautta uhkaavien järjestelmäriskien poistamiseksi. Pysyvä komitea katsoo myös, että nykyisissä olosuhteissa 4,5 prosentin järjestelmäriskipuskurilla saavutettava pääoman osuus on välttämätön, jotta pankkijärjestelmän häiriönsietokyky säilyy havaittujen järjestelmäriskien osalta. Pysyvä komitea huomauttaa tässä yhteydessä, että IMF:n johtokunta totesi elokuussa 2020 antamassaan Norjan rahoitusjärjestelmän vakautta koskevassa arviossa, että viranomaisten ei pitäisi heikentää pääomavaatimuksia (5).

                  (15)

                  Toimenpiteen tuloksellisuutta ja oikeasuhteisuutta arvioidessaan pysyvä komitea panee merkille ministeriön näkemyksen, jonka mukaan järjestelmäriskipuskurikannan asettaminen 4,5 prosenttiin Norjassa olevien vastuiden osalta auttaa tosiasiallisesti norjalaisten luottolaitosten häiriönsietokyvyn ja valmiuksien ylläpitämisessä, jotta nämä voivat kattaa tappiot järjestelmäriskien voimakkuuden edellyttämän tason mukaisesti. Vakavaraisuusasetus ja neljäs vakavaraisuusdirektiivi sisällytettiin hiljattain ETA-sopimukseen. Valmistellessaan Norjan lainsäädännön mukauttamista nykyiseen kehykseen ministeriö on arvioinut järjestelmäriskipuskurivaatimuksen soveltamisalaa ja tasoa ja tullut siihen johtopäätökseen, että vaikuttavin keino lieventää järjestelmäriskiä on soveltaa 4,5 prosentin järjestelmäriskipuskuria ainoastaan kotimaisiin vastuisiin. Tällä tavalla voidaan paitsi parantaa toimenpiteen tavoitteen ja muodon keskinäistä johdonmukaisuutta myös varmistaa vakavaraisuusasetuksen ja neljännen vakavaraisuusdirektiivin säännösten noudattaminen, mikä helpottaa kotimaisten puskurikantojen vastavuoroista soveltamista.

                  (16)

                  Ministeriö katsoo, että suurempien norjalaisten pankkien kannalta – jotka muodostavat yli puolet maan pankkijärjestelmästä – kotimaisiin vastuisiin sovellettavan järjestelmäriskipuskurikannan asettaminen 4,5 prosenttiin vastaa lähestulkoon edeltävää 3 prosentin puskurikantaa, jota sovelletaan kaikkiin vastuisiin reaalipääomaa koskevien vaatimusten yhteydessä. Ministeriö pitää kyseistä puskurikantaa oikeasuhteisena, kun otetaan huomioon Norjan rahoitusjärjestelmässä esiintyvistä rakenteellisista riskeistä mahdollisesti johtuvat tappiot sekä kyseisten riskien voimakkuus ja aiemmilla puskuripäätöksillä aikaansaatu riskinsietokyky. Lisäksi on syytä mainita, että nykyinen kaikkia vastuita koskeva puskurikanta asetettiin 3 prosenttiin aikana, jolloin sovellettiin Basel I -lattiaa eikä pk-yritysten tukikerrointa ollut vielä otettu käyttöön. Jos tuolloin ei olisi sovellettu Basel I -lattiaa ja pk-yritysten tukikerroin olisi ollut käytössä, edellinen järjestelmäriskipuskurikanta olisi ministeriön mukaan todennäköisesti asetettu järjestelmäriskin tason perusteella korkeammaksi. Ministeriön päätelmien mukaisesti voidaan katsoa, että aiemmista kriiseistä saatujen kokemusten ja stressitestien tulosten perusteella yleinen pääoma- ja puskurivaatimus on ollut finanssijärjestelmään kohdistuviin yleisiin riskeihin nähden oikeasuhteinen. Yleinen vaatimus olisikin pidettävä suunnilleen vuotta 2020 edeltävällä tasolla, koska järjestelmäriskit ovat voimakkuudeltaan samaa tasoa kuin vuonna 2013. Näin ollen on perusteltua asettaa järjestelmäriskipuskurikanta 4,5 prosenttiin.

                  (17)

                  Ministeriön mukaan covid-19-pandemia ei ole johtanut suuriin muutoksiin Norjan finanssijärjestelmän rakenteessa. Ministeriön mukaan norjalaiset luottolaitokset täyttävät edelleen kirkkaasti pääoma- ja puskurivaatimukset ja ovat kyenneet myöntämään luottoja kotitalouksille ja yrityksille myös covid-19-pandemian aikana. Ministeriö puolestaan laski maaliskuussa 2020 vastasyklistä pääomapuskuria 2,5 prosentista yhteen prosenttiin voidakseen reagoida covid-19-pandemian mahdollisiin vaikutuksiin lyhyellä aikavälillä.

                  (18)

                  Pysyvä komitea katsoo edellä esitetyn perusteella, että kyseessä oleva toimenpide on sekä tuloksellinen että oikeasuhteinen, koska sen avulla voidaan lieventää havaittuja lyhytaikaisia rakenteellisia riskejä Norjan pankkisektorilla. Pysyvä komitea toteaa, että tätä päätelmää tukevat selvimmin Norjan viranomaisten tekemän stressitestin tulokset, joiden mukaan kyseisillä toimenpiteillä voidaan edistää tuloksellisesti rahoitusvakautta Norjassa, koska niillä varmistetaan norjalaisten luottolaitosten pääoman riittävä määrä nykyisen tappiosietokyvyn säilyttämiseksi. Pysyvä komitea tukee päätelmää toimenpiteen oikeasuhteisuudesta ja toteaa, että näin ollen norjalaisille luottolaitoksille asetetut pääomavaatimukset eivät tosiasiassa tiukkene olennaisesti. Useiden muihin ETA-valtioihin sijoittautuneiden emoyritysten tytäryritysten osalta pääomavaatimukset sitä vastoin nousevat lähes 1,5 prosenttiyksiköllä. Pysyvä komitea kuitenkin toteaa, että ministeriön mukaan kyseisten luottolaitosten pääomatasot ylittävät vaatimukset, joita niille seuraa Norjassa sijaitseville vastuille asetettavasta 4,5 prosentin järjestelmäriskipuskurista. Ministeriö tiedostaa, että jotkin norjalaiset luottolaitokset saattavat joutua nostamaan vakavaraisuussuhdettaan voidakseen säilyttää pilarin 1 ja pilarin 2 yleisten vaatimusten lisäksi myös johdon pääomapuskurin. Toisaalta pankeille, jotka eivät sovella edistynyttä menetelmää, on myönnetty siirtymäaika 31 päivään joulukuuta 2022 asti. Tämän pitäisi varmistaa, ettei järjestelmäriskipuskurivaatimusten muuttuminen johda aiheettomasti pääomavaatimusten tiukentumiseen sellaisten luottolaitosten osalta, joihin Basel I -lattian poistaminen ei juurikaan vaikuta ja joiden osalta saatetaan joutua tarkistamaan pilarin 2 vaatimuksia sitten, kun siirtymäkausi päättyy ja niihin aletaan soveltaa korkeampaa järjestelmäriskipuskurikantaa. Tämän lähestymistavan pitäisi lieventää ilmoitetusta toimenpiteestä mahdollisesti aiheutuvia häiriöitä sekä varmistaa, että mahdolliset haittavaikutukset kotimaisiin pankkeihin ja niiden luotonantokykyyn jäävät vähäisiksi.

                  (19)

                  Pysyvä komitea on tarkastellut myös ministeriön esittämiä syitä sille, ettei direktiivissä 2013/36/EU tai asetuksessa (EU) N:o 575/2013 säädettyjen muiden toimenpiteiden (mainitun asetuksen 458 ja 459 artiklaa lukuun ottamatta) katsottu riittävän yksinään tai yhdistettynä poistamaan havaittua makrotason vakavaraisuusriskiä tai järjestelmäriskiä, ottaen huomioon näiden toimenpiteiden suhteellinen tehokkuus.

                  (20)

                  Asetuksen (EU) N:o 575/2013 124 artiklassa säädetään, että toimivaltaiset viranomaiset voivat vahvistaa standardimenetelmää käyttävien luottolaitosten asuinkiinteistövakuudellisille vastuille korkeamman riskipainon rahoitusvakauteen liittyvien näkökohtien, kiinteistövakuudellisiin vastuisiin liittyvistä tappioista saadun kokemuksen ja kiinteistömarkkinoiden tulevien kehitysnäkymien perusteella. Ministeriön mukaan Norjassa sijaitseviin asuinkiinteistövakuudellisiin vastuisiin sovellettava 35 prosentin riskipaino on tarkoituksenmukainen standardimenetelmää käyttävien luottolaitosten osalta. Liikekiinteistövakuudellisille vastuille on jo asetettu korkeampi riskipaino edellä mainitun artiklan 2 kohdan nojalla. Se on vastapuolen luottoluokituksesta riippuen 100–150 prosenttia.

                  (21)

                  Asetuksen (EU) N:o 575/2013 164 artiklassa säädetään, että toimivaltaiset viranomaiset voivat tarvittaessa korottaa omalla alueellaan kiinteistövakuudellisille vastuille asetettua vastuilla painotettua keskimääräistä tappio-osuutta (LGD) koskevia vähimmäislukuja rahoitusvakauteen liittyvien näkökohtien ja kiinteistömarkkinoiden tulevien kehitysnäkymien perusteella. Norjassa asuinkiinteistövakuudellisiin vähittäisvastuisiin on sovellettu vuodesta 2014 lähtien korkeampaa, 20 prosentin LGD-lattiaa. Tarkoituksena on torjua sisäisiin luottoriskimalleihin liittyvää epävarmuutta.

                  (22)

                  Pysyvä komitea toteaa, että asetuksen (EU) N:o 575/2013 124 ja 164 artiklan nojalla on jo toteutettu joitakin toimia tiettyjen riskien poistamiseksi. Pysyvä komitea toteaa myös, että ilmoitetun toimenpiteen tarkoituksena on poistaa kiinteistömarkkinoiden yksittäisiä kehitysnäkymiä laaja-alaisempia pitkän aikavälin järjestelmäriskejä ottaen huomioon, että ensin mainittuihin voidaan kohdistaa toimia asetuksen (EU) N:o 575/2013 124 ja 164 artiklan nojalla. Kyseiset järjestelmäriskit liittyvät siihen, että luottolaitokset ovat rahoitusrakenteiltaan samankaltaisia ja kytköksissä toisiinsa, että vastuut keskittyvät kiinteistömarkkinoille ja että Norjan talouden yrityssektori ei ole erityisen monipuolinen. Kotitalouksilla on myös paljon velkaa.

                  (23)

                  Jos toimivaltainen viranomainen katsoo, että riskiprofiililtaan samankaltaiset luottolaitokset ovat tai voivat olla alttiina samanlaisille riskeille tai aiheuttavat samanlaisia riskejä finanssijärjestelmälle, se voi nykyisin soveltaa direktiivin 2013/36/EU 103 artiklan nojalla näihin laitoksiin vakavaraisuuden arviointiprosessia samankaltaisella tai samalla tavalla. Direktiivin 2013/36/EU 104 artiklassa säädetään toimivaltaisen viranomaisen valvontavaltuuksista sovellettaessa saman direktiivin 103 artiklaa, omia varoja koskevat lisävaatimukset mukaan lukien. Ministeriö katsoo, että direktiivin 2013/36/EU 104 artiklassa tarkoitetut laitoskohtaiset pilarin 2 vaatimukset olisi mukautettava kunkin laitoksen erityistilanteeseen ja että ne voidaan kohdentaa rakenteellisten järjestelmäriskien tiettyihin osatekijöihin mutta vain sellaisten riskien osalta, jotka eivät kuulu pankkijärjestelmän yleisiin ominaisuuksiin. Ministeriön mukaan tätä näkemystä tukee direktiivin (EU) 2019/878 selvennys siitä, että pilarin 2 vaatimusten laitoskohtaisuuden pitäisi estää kyseisten vaatimusten käyttäminen keinona puuttua järjestelmäriskeihin. Pysyvä komitea toteaa, että pilarin 2 toimenpiteet on tosiaan tarkoitettu ensisijaisesti laitoskohtaisten riskien torjumiseen eivätkä ne myöskään ole yhtä läpinäkyviä kuin järjestelmäriskipuskuri.

                  (24)

                  Direktiivin 2013/36/EU 131 artiklassa valtuutetaan nimetyt viranomaiset määrittämään O-SII:t ja vahvistamaan tai vahvistamaan uudelleen kyseisiin laitoksiin sovellettava O-SII-puskuri. Ministeriö on ilmoittanut erikseen aikomuksestaan vahvistaa O-SII-puskurit kahdelle järjestelmän kannalta merkittävälle laitokselle. Ministeriön mukaan kyse on täydentävistä puskureista, sillä O-SII-puskureilla poistetaan järjestelmän kannalta merkityksellisten laitosten keskittymiseen liittyvä riski osittain ja järjestelmäriskipuskurilla puolestaan muita pitkäaikaisia, ei-syklisiä järjestelmäriskejä. Ministeriön mukaan jotkin muut luottolaitokset ovat riittävän suuria siinä mielessä, että ne voivat vahvistaa järjestelmäriskejä Norjan pankkisektorilla, mutta kuitenkin liian pieniä, jotta ministeriö voisi määrittää ne erikseen kotimaisiksi, järjestelmän kannalta merkittäviksi laitoksiksi. Pysyvä komitea katsoo, että direktiivin 2013/36/EU 131 artiklan päämääränä ei ole poistaa kaikentyyppisiä pitkäaikaisia, ei-syklisiä järjestelmäriskejä tai makrotason vakavaraisuusriskejä. O-SII-puskuri ei sovellu sellaisten pitkäaikaisten, ei-syklisten järjestelmäriskien tai makrotason vakavaraisuusriskien torjumiseen, jotka vaikuttavat pankkisektoriin kokonaisuudessaan.

                  (25)

                  Direktiivin 2013/36/EU 136 artiklassa tarkoitettua vastasyklistä puskuria sovelletaan kaikkiin yksityisen ei-rahoitussektorin vastuisiin, jotka sijaitsevat asianomaisella lainkäyttöalueella. Ministeriö katsoo, että vastasyklinen puskuri on suunniteltu erilaisen, finanssijärjestelmän syklisyyteen perustuvan järjestelmäriskin poistamiseen. Pysyvä komitea yhtyy tähän arvioon.

                  (26)

                  Käsiteltyään ministeriön esittämät väitteet pysyvä komitea on ministeriön kanssa yhtä mieltä siitä, että direktiivissä 2013/36/EU tai asetuksessa (EU) N:o 575/2013 säädetyt nykyiset toimenpiteet (asetuksen 458 ja 459 artiklaa lukuun ottamatta) olisivat yksinään tai yhdistettynä suhteessa tehottomampia havaitun riskin poistamiseksi riittävällä ja tarkoituksenmukaisella tavalla.

                  (27)

                  Ilmoitetun toimenpiteen mahdollisesta vaikutuksesta sisämarkkinoihin pysyvä komitea panee merkille, ettei mikään viittaa siihen, että kyseisen toimenpiteen vaikutus olisi suhteeton muihin ETA-valtioihin sijoittautuneiden luottolaitosten viiden tytäryrityksen osalta. Rajoittaakseen Norjassa toimivien ulkomaisten laitosten mahdollisuuksia hyödyntää sääntelyaukkoja sivuliikkeiden kautta ministeriö aikoo lisäksi vaatia, että järjestelmäriskipuskuria sovelletaan vastavuoroisesti kaikkiin sellaisiin ETA-valtioissa toimiviin laitoksiin, joilla on Norjaan liittyviä vastuita. Pysyvän komitean mukaan tämä on tärkeää, kun otetaan huomioon muiden pohjoismaisten pankkien verrattain vahva läsnäolo lainamarkkinoilla. Tarkoituksena on estää eri maiden sääntelyerojen hyväksikäyttö ja sääntelyaukkojen hyödyntäminen sivuliikkeiden kautta. Käytössä on erityisiä yhteisymmärryspöytäkirjoja, joilla edistetään rajat ylittävää rahoitusvakautta sekä varmistetaan Pohjoismaissa ja Baltian maissa toimivien finanssilaitosten merkittävien sivuliikkeiden asianmukainen vakavaraisuusvalvonta (6). Pysyvä komitea huomauttaa, että EJRK arvioi vastavuoroista soveltamista koskevan vaatimuksen sekä ulkomaisille luottolaitoksille siitä seuraavat korkeammat pääomavaatimukset siinä vaiheessa, kun ministeriö pyytää EJRK:ta suosittamaan jäsenilleen kyseisen toimenpiteen vastavuoroista soveltamista.

                  (28)

                  Norjan ja muiden Pohjoismaiden finanssijärjestelmien kytkökset ovat hyvin tiiviit. Näin ollen pysyvä komitea odottaa, että ilmoitetulla toimenpiteellä voidaan edistää rahoitusvakautta, siltä osin kuin sääntelyerojen hyväksikäyttö ja sääntelyaukkojen hyödyntäminen voidaan välttää soveltamalla ilmoitettua toimenpidettä vastavuoroisesti ulkomaisten luottolaitosten Norjaan liittyviin olennaisiin vastuisiin, mukaan lukien minkä tahansa merkityksellisten ulkomaisten pankkien sivuliikkeiden liiketoimet.

                  (29)

                  Käsiteltyään Norjan ilmoituksen ja kuultuaan tämän menettelyn kannalta merkityksellisiä osapuolia EFTA-valtioiden pysyvä komitea ottaa huomioon edellä esitetyt tekijät neljännen vakavaraisuusdirektiivin 133 artiklan mukaisesti ja toteaa, ettei kotimaisiin vastuisiin sovellettavasta 4,5 prosentin järjestelmäriskipuskurista aiheudu suhteettomia kielteisiä vaikutuksia Norjan tai koko ETA:n rahoitusjärjestelmään kokonaisuudessaan tai osittain. Se ei myöskään muodosta tai luo estettä sisämarkkinoiden moitteettomalle toiminnalle,

            ON ANTANUT SEURAAVAN SUOSITUKSEN:

                  1.

                  Järjestelmäriskipuskuri, josta Norjan valtiovarainministeriö (Finansdepartementet) ilmoitti 5 päivänä marraskuuta direktiivin 2013/36/EU, sellaisena kuin se on mukautettuna ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 79/2019, 133 artiklan 11 kohdan mukaisesti, on perusteltu, sopiva, oikeasuhteinen ja tehokas toimenpiteen kohteena olevien järjestelmäriskien poistamiseksi. EFTA-valtioiden pysyvä komitea toteaa lisäksi, että

                              a)

                              havaittujen järjestelmäriskien ja makrotason vakavaraisuusriskien laajuus aiheuttaa Norjan rahoitusjärjestelmän vakaudelle uhkan, millä voidaan perustella 4,5 prosentin järjestelmäriskipuskurikannan käyttöönottoa kotimaisten vastuiden osalta;

                              b)

                              ilmoitettu toimenpide on todennäköisesti tehokas ja soveltuu riskin lieventämiseen oikeassa suhteessa;

                              c)

                              muut direktiivissä 2013/36/EU tai asetuksessa (EU) N:o 575/2013 säädetyt makrotason vakavaraisuustoimet olisivat yksinään tai yhdistettynä suhteessa tehottomampia havaitun riskin poistamiseksi riittävällä ja tarkoituksenmukaisella tavalla;

                              d)

                              ilmoitetusta toimenpiteestä tai sen soveltamisesta muissa ETA-valtioissa sijaitsevien emoyritysten tytäryrityksiin ei aiheudu suhteettomia kielteisiä vaikutuksia Norjan tai ETA:n finanssijärjestelmälle kokonaisuudessaan, eikä se muodosta tai luo estettä sisämarkkinoiden moitteettomalle toiminnalle.

                  2.

                  EFTA-valtioiden pysyvä komitea ei suosita muutoksia ilmoitettuun toimenpiteeseen, siltä osin kuin on kyse toimenpiteen vaikutuksista muihin ETA-valtioihin sijoittautuneiden luottolaitosten tytäryrityksiin.

         Tehty Brysselissä 4 päivänä joulukuuta 2020.

               EFTA-valtioiden pysyvän komitean puolesta

               Puheenjohtaja

            Sabine MONAUNI

               Pääsihteeri

            Henri GÉTAZ

         (1)  Ks.https://www.esrb.europa.eu/pub/pdf/warnings/esrb.warning190923_no_warning~d3e4f2c135.fi.pdf?4cf3e3031aa71bffaa0bd97a66b311ac

         (2)  Norges Bank (2020), Financial Stability Report, s. 52.

         (3)  Kansainvälinen valuuttarahasto (elokuu 2020), Financial System Stability Assessment for Norway, IMF:n maa-arvio nro 20/259.

         (4)  Baselin pankkivalvontakomitea (kesäkuu 2019), The costs and benefits of bank capital – a review of the literature, työasiakirja nro 37.

         (5)  Kansainvälinen valuuttarahasto (elokuu 2020), Financial System Stability Assessment for Norway, IMF:n maa-arvio nro 20/259, s. 2.

         (6)  Ks.https://www.regjeringen.no/contentassets/ff0c28c162ca43f39b585d7c9f94dab5/nbsg-mou_2018.pdf


title: Komission suositus (EU) 2021/472, annettu 17 päivänä maaliskuuta 2021, yhteisestä lähestymistavasta SARS-CoV-2-viruksen ja sen muunnosten järjestelmälliseen seurantaan jätevesissä EU:ssa

text:
               19.3.2021

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 98/3

      KOMISSION SUOSITUS (EU) 2021/472,
      annettu 17 päivänä maaliskuuta 2021,
      yhteisestä lähestymistavasta SARS-CoV-2-viruksen ja sen muunnosten järjestelmälliseen seurantaan jätevesissä EU:ssa
      EUROOPAN KOMISSIO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (1) 168 artiklan 7 kohdan mukaan terveyspolitiikan määrittely sekä terveyspalvelujen ja sairaanhoidon järjestäminen ja tarjoaminen kuuluvat kansalliseen toimivaltaan. Sen vuoksi jäsenvaltiot ovat vastuussa strategioista, joilla seurataan SARS-CoV-2-viruksen esiintymistä niiden väestöissä maiden epidemiologiset ja sosiaaliset tilanteet huomioon ottaen.

                  (2)

                  Kuten 11 päivänä marraskuuta 2020 ilmoitettiin (2), komissio aikoo ehdottaa terveysalan hätätilanteiden valmiusviranomaisen (HERA) perustamista, jotta vahvistetaan unionin valmius- ja reagointikykyä uusia ja nousevia ihmisten terveyteen kohdistuvia rajat ylittäviä uhkia vastaan. HERAn tehtävänä on antaa EU:lle ja sen jäsenvaltioille mahdollisuus ottaa nopeasti käyttöön kaikkein edistyneimpiä lääkinnällisiä ja muita toimenpiteitä terveyteen liittyvissä hätätilanteissa kattamalla koko arvoketju suunnittelusta jakeluun ja käyttöön.

                  (3)

                  Komissio käynnistää tänä vuonna useita valmistelutoimia, jotka luovat pohjan HERAlle ja toimivat mallina unionin pitkän aikavälin valmiudelle kansanterveydellisten hätätilanteiden varalta. Komissio hyväksyi 17 päivänä helmikuuta 2021 eurooppalaisen biouhkiin varautumisen suunnitelman eli ”HERA Incubator” -suunnitelman, jossa esitetään ehdotus välittömistä toimista EU:n valmistautumiseksi SARS-CoV-2-viruksen muunnosten kasvavaan uhkaan (3).

                  (4)

                  Uusia virusmuunnoksia kehittyy ja leviää Euroopassa ja muualla maailmassa. Jotkin muunnokset tarttuvat herkemmin ja voivat aiheuttaa vakavamman taudin, mikä muodostaa uhkan viruksen torjuntatoimille. Sen vuoksi on tärkeää hyödyntää kaikkia käytettävissä olevia keinoja näiden muunnosten havaitsemiseksi mahdollisimman pian, jotta voidaan ryhtyä ajoissa asianmukaisiin toimiin.

                  (5)

                  Yksi toiminta-aloista, joihin HERA Incubator -suunnitelmassa on määrä keskittyä, on nykyisten ja tulevien SARS-CoV-2-muunnosten nopea havaitseminen. Jäsenvaltioiden kokemukset tällä alalla ovat osoittaneet, että seuraamalla SARS-CoV-2-viruksen ja sen muunnosten esiintymistä jätevesissä voidaan saada kustannustehokkaasti, nopeasti ja luotettavasti tietoa SARS-CoV-2-viruksen leviämisestä väestössä ja että tämä seuranta voi antaa merkittävän lisän genomia koskevaan ja epidemiologiseen seurantaan.

                  (6)

                  Jätevesien seurantaa olisi pidettävä täydentävänä ja riippumattomana menetelmänä covid-19-viruksen seuranta- ja testausstrategioihin nähden. Kuten 28 päivänä lokakuuta 2020 annetussa komission suosituksessa covid-19-testausstrategioista ja nopeiden antigeenitestien käytöstä (4) korostetaan, tehokkaat testausstrategiat ja riittävä testauskapasiteetti ovat olennaisia tekijöitä covid-19-pandemiaan varautumisessa ja sen torjunnassa. Kuten myös 2 päivänä joulukuuta 2020 annetussa komission tiedonannossa talven covid-19-varotoimista (5) ja 19 päivänä tammikuuta 2021 annetussa komission tiedonannossa koronaviruksen yhtenäisestä torjunnasta (6) korostetaan, testaus on edelleen olennainen tekijä covid-19-pandemian seurannassa, hillitsemisessä ja lieventämisessä. Sen vuoksi kansallisia testausstrategioita on päivitettävä kiireellisesti, jotta voidaan ottaa huomioon uudet muunnokset, sillä ne ovat keskeisiä covid-19-viruksen valvontastrategioille. SARS-CoV-2-viruksen seurannasta jätevesissä voidaan saada tärkeää täydentävää ja riippumatonta tietoa kansanterveysalan päätöksentekoon, joka koskee meneillään olevaa covid-19-pandemiaa. Sen vuoksi jätevesien seuranta on sisällytettävä järjestelmällisemmin kansallisiin testausstrategioihin SARS-CoV-2-viruksen havaitsemiseksi.

                  (7)

                  Maailman terveysjärjestö (WHO) järjesti 30 päivänä marraskuuta 2020 asiantuntijakuulemisen kansanterveystarpeista, jotka liittyvät SARS-CoV-2-viruksen seurantaan jätevesissä (7), ja totesi, että SARS-CoV-2-viruksen seurannasta jätevesissä voidaan saada tärkeää täydentävää ja riippumatonta tietoa kansanterveysviranomaisille. Tämä seuranta ei kuitenkaan korvaa covid-19-viruksen testauksessa tällä hetkellä käytettyjä lähestymistapoja ja strategioita. Jätevesien seuranta on väline, jolla voidaan tarkkailla suuntauksia, ei keino tehdä varmoja päätelmiä covid-19-viruksen esiintyvyydestä väestössä. Se voi palvella eri tarkoituksia epidemian eri vaiheissa.

                  (8)

                  Jätevesien seurantaa voidaan käyttää erityisesti ennalta ehkäiseviin tai varhaisvaroitustarkoituksiin, sillä virusten havaitsemista jätevesissä olisi pidettävä merkkinä pandemian mahdollisesta (uudelleen) ilmaantumisesta. Vastaavasti tulokset, joiden mukaan virusta ei esiinny jätevesissä, voivat viitata siihen, että kyseessä olevalla väestöalueella riskin voidaan katsoa olevan pienempi. Tulosten kehityssuuntien analysointi on myös hyödyllistä seurattaessa viruksen leviämisen hillitsemiseksi toteuttavien toimien tehokkuutta. Jätevesissä esiintyvän SARS-CoV-2-muunnosten viruspitoisuuden kehityssuuntien seuraamisesta saadaan näin tietoa valmius- ja vastatoimia ajatellen.

                  (9)

                  Sen vuoksi on ratkaisevan tärkeää, että jäsenvaltiot ottavat käyttöön tehokkaat jätevesien seurantajärjestelmät, joilla varmistetaan, että asiaankuuluvat tiedot toimitetaan viipymättä toimivaltaisille terveysviranomaisille. Kokemus on osoittanut, että uuden jätevesien seurantajärjestelmän käyttöönotto vie enintään kuusi kuukautta, koska jätevedenpuhdistamojen toiminnanharjoittajat ovat tottuneet erilaisten muuttujien seurantaan laitoksissaan.

                  (10)

                  Yhteiset näytteenotto-, mittaus- ja analyysimenetelmät olisi asetettava saataville ja niitä olisi tosiasiallisesti käytettävä sen varmistamiseksi, että kerätyt tiedot ovat luotettavia ja vertailukelpoisia.

                  (11)

                  On ratkaisevan tärkeää tukea parhaiden käytäntöjen jakamista jäsenvaltioiden välillä sekä myös sellaisten kolmansien maiden kanssa, joilla ei välttämättä ole helposti käytettävissään tavanomaisista testauskäytännöistä saatavia tietoja. Tätä varten on tärkeää kannustaa jäsenvaltioita osallistumaan tulevaan eurooppalaiseen tietojenvaihtofoorumiin.

                  (12)

                  Tässä suosituksessa esitettyjen toimien käyttöönoton nopeuttamiseksi ja tukemiseksi on tarkoituksena tarpeen mukaan asettaa saataville EU:n varoja jätevesien seurantatoimien tukemiseksi ja sen varmistamiseksi, että viruksen muunnosten esiintymistä jätevesissä analysoidaan järjestelmällisesti. Näin jäsenvaltiot voivat nopeuttaa jätevesien seurantaa ja analysointia ja samalla varmistaa jätevesissä esiintyvän SARS-CoV-2-viruksen ja sen muunnosten säännöllisen analysoinnin.

                  (13)

                  Vaikka jätevesien seurannan tiedonkeruuinfrastruktuurissa tämänhetkisen kansanterveyspandemian yhteydessä keskitytään SARS-CoV-2-viruksen seurantaan, suositellun seurantajärjestelmän ja seurantamenettelyjen käyttöönotolla on lisäarvoa myös muutoin kuin SARS-CoV-2-viruksen seurannassa. Seurannasta saatava tieto toimii varhaisvaroituksena mahdollisista tulevista muihin huolta aiheuttaviin patogeeneihin liittyvistä taudinpurkauksista tai muiden lisääntyvää huolta aiheuttavien pilaavien aineiden aiheuttamista uhkista.

                  (14)

                  Koska neuvoston direktiiviä 91/271/ETY tarkastetaan parhaillaan (8), on tärkeää kerätä jäsenvaltioista tietoa siitä, millaisia kokemuksia niillä on terveyteen liittyvien muuttujien jätevesissä esiintymisen seurannasta. Tämä voisi auttaa määrittämään terveyteen liittyviä muuttujia, joita on säännöllisesti seurattava jätevesissä.

                  (15)

                  Tämä suositus on osa komission 17 päivänä maaliskuuta 2021 antamassa tiedonannossa ”Yhteiset toimet Euroopan turvallista ja pysyvää avautumista varten” esitettyjä covid-19-virukseen liittyviä toimenpiteitä. Tässä suosituksessa esitetyt toimet on nähtävä osana laajempaa EU:n aloitetta, ja ne perustuvat parhaisiin käytäntöihin, joita jäsenvaltiot ja maat eri puolilla maailmaa noudattavat. Ne perustuvat myös jätevesien seurantaa koskevan komission hankkeen tuloksiin (9) sekä tuloksiin, joita saatiin WHO:n järjestämästä kansanterveystarpeita koskevasta kuulemisesta, joka koski SARS-CoV-2-viruksen seurantaa jätevesissä (10).

            ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

         Suosituksen tarkoitus

                  1)

                  Tämän suosituksen tarkoituksena on tukea jäsenvaltioita jäteveden seurantajärjestelmien luomisessa kaikkialla unionissa covid-19-pandemiaan liittyvänä täydentävänä tiedonkeruu- ja hallintavälineenä siten, että keskitytään SARS-CoV-2-muunnosten esiintymiseen ja leviämiseen.

                  2)

                  Tässä suosituksessa annetaan ohjeita, joilla jäsenvaltioita kannustetaan käyttämään järjestelmällisemmin jätevesien seurantaa ja sisällyttämään se kansallisiin testausstrategioihin.

                  3)

                  Suosituksessa annetaan jäsenvaltioille ohjeita erityisesti jätevesissä esiintyvän SARS-CoV-2-viruksen seurantajärjestelmien suunnittelusta ja hallinnoinnista sekä kerättyjen tietojen nopeasta toimittamisesta toimivaltaisille terveysviranomaisille. Sillä edistetään tehokkaiden jätevesien seurantastrategioiden vähimmäisvaatimuksia sekä yhteisten näytteenotto-, testaus- ja analysointimenetelmien käyttöä. Lisäksi tuetaan tulosten ja parhaiden käytäntöjen jakamista eurooppalaisen tietojenvaihtofoorumin kautta.

         Jätevesien seuranta

                  4)

                  Jäsenvaltioita kannustetaan voimakkaasti ottamaan mahdollisimman pian ja viimeistään 1 päivänä lokakuuta 2021 käyttöön kansallinen jätevesien seurantajärjestelmä, jonka tavoitteena on kerätä tietoa SARS-CoV-2-viruksesta ja sen muunnoksista jätevesissä.

                  5)

                  Seurantajärjestelmän olisi katettava merkittävä osa jäsenvaltion väestöstä. Järjestelmässä olisi seurattava ainakin yli 150 000 asukkaan suurkaupunkien jätevesiä, mieluiten siten, että otetaan vähintään kaksi näytettä viikossa. Tarvittaessa voidaan valita lisää näytteenottopaikkoja, jotta voidaan joko kattaa riittävä osa väestöstä tai ymmärtää paremmin viruksen leviämistä väestön kulkiessa eri alueilla (esim. turistikohteissa kesäkauden aikana).

                  6)

                  Näytteenoton vähimmäistiheyttä ja maantieteellistä kattavuutta olisi mukautettava epidemiologisen tilanteen mukaan:

                              a)

                              Kun toimivaltaiset kansanterveysviranomaiset arvioivat, ettei pandemia aiheuta riskiä paikalliselle väestölle, tai kun paikallinen epidemiologinen tilanne sen sallii, näytteenoton vähimmäistiheys olisi pienennettävä yhteen näytteeseen viikossa.

                              b)

                              Jos tautia esiintyy vain joissakin alueen osissa, näytteenoton vähimmäistiheyttä olisi paikallisten olosuhteiden mukaan joko pienennettävä tai lisättävä.

                  7)

                  Näytteet olisi otettava jätevedenpuhdistamojen tulokanavista tai tarvittaessa jäteveden keräysverkkojen alkupäästä. SARS-CoV-2-viruksen ja sen muunnosten esiintymistä olisi analysoitava säännöllisesti, mieluiten kahdesti kuukaudessa.

                  8)

                  Kun tarvitaan tarkempia tietoja, jotta voidaan paremmin kartoittaa viruksen ja sen muunnosten esiintymistä, myös haavoittuvien yhteisöjen keskuudessa, olisi lisättävä oikea-aikaista näytteenottoa ja analysointia niissä jäteveden keräysverkoston osissa, jotka vastaavat huolta aiheuttavaa väestökeskittymää. Näiden paikkojen määritys ja näytteenottotiheys olisi mukautettava paikallisiin tarpeisiin (esim. pääasialliset viemäriverkoston keräysalueet ja viemärijärjestelmän olennaiset osat, joista on liitäntä esimerkiksi kaupunkeihin, sairaaloihin, kouluihin, yliopistokampuksiin, lentokenttiin, muihin liikenteen solmukohtiin, eläkeläiskeskuksiin, vankiloihin jne.).

                  9)

                  Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että jätevesien seurannan tulokset lähetetään viipymättä sähköisesti toimivaltaisille kansanterveysviranomaisille ja sen jälkeen viipymättä eurooppalaiselle tietojenvaihtofoorumille, kun se on toiminnassa. Varhaisvaroitustarkoituksia varten kunkin näytteen tulokset olisi kirjattava mahdollisimman pian ja mieluiten viimeistään 48 tunnin kuluttua näytteiden keräämisestä.

                  10)

                  Tulosten asianmukaisen tulkinnan varmistamiseksi sekä seurantajärjestelmän mukauttamiseksi kansanterveyden tarpeisiin jäsenvaltioita kannustetaan ottamaan käyttöön asianmukaiset rakenteet, joissa ovat mukana toimivaltaiset terveys- ja jätevesiviranomaiset ja joiden tavoitteena on yhdistää asiaankuuluvat tietokokonaisuudet ja koordinoida tulosten tulkintaa ja ilmoittamista.

                  11)

                  Jäsenvaltioiden olisi kiinnitettävä erityistä huomiota eettisiin näkökohtiin: jätevesien seuranta on olennainen osa kansanterveyden seurantaa, ja siksi siinä olisi noudatettava samoja eettisiä periaatteita kuin WHO:n vuonna 2017 antamissa kansanterveyden seurannan eettisiä kysymyksiä koskevissa ohjeissa (11).

         Näytteenotto- ja analyysimenetelmät

                  12)

                  Sen varmistamiseksi, että näytteenotto- ja analyysimenetelmät ovat vertailukelpoisia ja luotettavia, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että

                              a)

                              näytteet otetaan 24 tunnin aikana aika- tai virtaamapainotteisesti kokoomanäytteenottimella, ja jos suinkin mahdollista, kuivina aikoina tai normalisoinnin avulla sääilmiöiden vaikutuksen osalta korjattuna käyttäen 24 tunnin jätevesivirtausta näytteenottohetkellä ja viemäriverkoston piiriin kuuluvaa väestömäärää laskettaessa viruskuormaa henkeä kohti päivässä;

                              b)

                              analyysit tehdään tavanomaisissa laadunhallintaolosuhteissa laboratorioissa, jotka käyttävät asianmukaisia RT-PCR-menetelmiä;

                              c)

                              muunnosten havaitseminen perustuu asianmukaisesti dokumentoituihin geenisekvensointimenetelmiin;

                              d)

                              laboratoriot osallistuvat akkreditoitujen palveluntarjoajien järjestämiin asianmukaisiin pätevyyskokeisiin ja käyttävät (sertifioituja) vertailumateriaaleja, jos niitä on saatavilla;

                              e)

                              liitteessä esitettyjä erityisiä laatuvaatimuksia noudatetaan.

         Tuki koordinoinnille unionin tasolla

                  13)

                  Jäsenvaltioita kannustetaan osallistumaan komission toteuttamiin toimiin tiiviissä yhteistyössä Euroopan tautien ehkäisy- ja -valvontakeskuksen (ECDC) ja muiden unionin virastojen kanssa sen varmistamiseksi, että jaetaan parhaita käytäntöjä ja tuloksia, jotka mahdollistavat asianmukaiset ja oikea-aikaiset kansanterveystoimet sekä tulosten tulkinnan tai käytön. Tätä varten jäsenvaltioita kannustetaan voimakkaasti osallistumaan eurooppalaiseen tietojenvaihtofoorumiin, jonka komissio perustaa mahdollisimman pian ja jossa keskitytään seuraaviin:

                              a)

                              kerätään ja jaetaan parhaita käytäntöjä jäsenvaltioista ja muualta;

                              b)

                              kerätään tuloksia jätevesien seurannasta;

                              c)

                              julkaistaan näytteenotto- ja analyysimenetelmät ja niiden säännölliset päivitykset;

                              d)

                              laaditaan luettelo vapaaehtoisista asiantuntijoista, jotka osallistuvat jätevesien seurantaan sekä tautien ehkäisyyn ja valvontaan jätevesien seurannan avulla;

                              e)

                              järjestetään yhteistyöympäristö, jossa edistetään lähestymistapojen interkalibrointia ja parhaiden käytäntöjen jakamista.

                  14)

                  Jäsenvaltioita pyydetään lähettämään palautetta kokemuksistaan ja tukemaan siten komission työtä, jolla pyritään määrittämään terveyteen liittyvät ja jätevesissä säännöllisesti seurattavat muuttujat. Tässä yhteydessä olisi harkittava seurantaa, joka ulottuu kansanterveyttä laajemmalle. Jäsenvaltioita kannustetaan ilmoittamaan erityisesti niistä jätevesien seurannan tuloksista, jotka liittyvät esimerkiksi uusiin epäpuhtauksiin, uusiin patogeeneihin, lääkkeisiin, mikromuoveihin tai mikrobilääkkeiden käyttöön.

         Kansainvälinen ulottuvuus

                  15)

                  Jäsenvaltioita kannustetaan voimakkaasti

                              a)

                              jakamaan parhaita käytäntöjä kansainvälisellä tasolla edistämällä jätevesissä esiintyvän SARS-CoV-2-viruksen seurannan yhdenmukaistamista;

                              b)

                              auttamaan kolmansia maita, joilla on rajalliset mahdollisuudet käyttää muita tietolähteitä, kartoittamaan viruksen esiintymistä väestössään seuraamalla jätevesiä;

                              c)

                              edistämään pysyvää yhteistyötä tiiviissä yhteistyössä WHO:n sekä muiden edistyneiden kumppanien kanssa, jotka ovat ottaneet käyttöön omat seurantajärjestelmänsä.

         Raportointi ja parhaiden käytäntöjen jakaminen

                  16)

                  Tähän suositukseen liittyvien toimien koordinoimiseksi jäsenvaltioita kannustetaan nimeämään 1 päivään huhtikuuta 2021 mennessä enintään kaksi yhteyspistettä, jotka edustavat toimivaltaisia kansanterveys- ja jätevesiviranomaisia.

                  17)

                  Jäsenvaltioita kannustetaan raportoimaan komissiolle 15 päivään toukokuuta 2021 mennessä näiden suositusten nojalla toteutetuista toimista.

         Tehty Brysselissä 17 päivänä maaliskuuta 2021.

               Komission puolesta

            Virginijus SINKEVIČIUS

               Komission jäsen

         (1)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/FI/TXT/PDF/?uri=CELEX:12012E/TXT

         (2)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/FI/TXT/?uri=CELEX%3A52020DC0724&qid=1605690513438

         (3)  KOM(2021) 78 lopullinen, ”HERA Incubator: varautuminen yhdessä covid-19-muunnosten aiheuttamaan uhkaan” https://eur-lex.europa.eu/legal-content/FI/TXT/PDF/?uri=CELEX:52021DC0078&qid=1615725228756&from=FI.

         (4)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/FI/TXT/?uri=CELEX:32020H1595

         (5)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/FI/ALL/?uri=COM:2020:786:FIN

         (6)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/FI/TXT/?uri=COM:2021:35:FIN

         (7)  https://apps.who.int/iris/bitstream/handle/10665/339487/WHO-EURO-2021-1965-41716-57097-eng.pdf

         (8)  Neuvoston direktiivi 91/271/ETY, annettu 21 päivänä toukokuuta 1991, yhdyskuntajätevesien käsittelystä (EYVL L 135, 30.5.1991, s. 40).

         (9)  https://ec.europa.eu/environment/water/water-urbanwaste/info/pdf/Waste%20Waters%20and%20Covid%2019%20MEMO.pdf

         (10)  https://www.euro.who.int/en/health-topics/environment-and-health/water-and-sanitation/publications/2021/expert-consultation-on-public-health-needs-related-to-surveillance-of-sars-cov-2-in-wastewater-summary-report-virtual-meeting,-30-november-2020

         (11)  WHO guidelines on ethical issues in public health surveillance, http://apps.who.int/iris/bitstream/10665/255721/1/9789241512657-eng.pdf?ua=1.

         LIITE
         Erityiset laatuvaatimukset
         1)   Standardit PCR-analyysia ja digitaalista PCR-analyysia varten (polymeraasiketjureaktio)

                     a)

                     Reaaliaikaisen polymeraasiketjureaktion (RT-qPCR) kynnyssyklin arvon olisi oltava alle 40, jotta näyte voidaan ilmoittaa positiiviseksi joko qPCR-analyysin (kvantitatiivinen polymeraasiketjureaktio) osalta tai sekvensointia varten.

                     b)

                     RT-qPCR-analyysille vaihtoehtoisia kvantifiointimenetelmiä (kuten digitaalinen polymeraasiketjureaktio - dPCR) voidaan käyttää edellyttäen, että niillä saavutetaan RT-qPCR-menetelmää vastaavat tulokset ja niissä sovelletaan RT-qPCR-menetelmää vastaavia laatuvaatimuksia.

                     c)

                     Kaikki näytteet olisi ajettava vähintään kahtena kappaleena väärien positiivisten tai väärien negatiivisten tulosten välttämiseksi.

                     d)

                     Käytettävään reaaliaikaisen polymeraasiketjureaktion analyysimenetelmään olisi kuuluttava asianmukaiset tarkastukset, joilla voidaan arvioida ainakin konsentrointi-/uuttovaiheiden tehokkuus ja merkittävän reaktioinhibition puuttuminen.

                     e)

                     Jokaiseen ajoon olisi kuuluttava asianmukaiset standardit (vähintään 3-kohtaiset sarjalaimennokset käyttäen synteettistä SARS-CoV-2 RNA-virusta) sekä positiiviset ja negatiiviset tarkastukset sen määrittämiseksi, onko PCR/qPCR-ajo tuottanut luotettavat tulokset.

                     f)

                     Kynnyssyklin (Cq) leikkauskohta olisi asetettava positiivisille näytteille viiteen sykliin ennen monistusprotokollan päättymistä, jotta voidaan välttää myöhäisten fluoresenssisignaalien virheellinen kohdentuminen.

                     g)

                     Negatiivista eristyskontrollia olisi käytettävä RNA:n eristämisen aikana mahdollisen kontaminaation huomioon ottamiseksi.

               2)   Standardit uuden polven sekvensointia varten

                     a)

                     Luentakertoja olisi oltava vähintään miljoona kutakin näytettä kohti, ja luentapituuden olisi oltava yli 100 emäsparia (1).

                     b)

                     Kunkin muunnoksen osalta olisi ilmoitettava vähintään kolme geenimerkkiä, jotta voidaan paremmin karakterisoida mutaatioita jäteveden suuritehoisessa sekventointianalyysissä (High Throughput Sequencing).

               3)   Standardit normalisointia varten

                     a)

                     Geenikopioiden virusmäärä olisi normalisoitava viemärijärjestelmän palveleman väestömäärän mukaan ja käyttäen jätevesivirtaa eri paikkojen mittausten vertailtavuuden parantamiseksi.

                     b)

                     Tähän tarkoitukseen suositellaan muitakin normalisointitarkastuksia, joissa käytetään CrAssphage-bakteriofaagia (c) tai paprikan lievää läikkävirusta.

                     c)

                     Jos ei voida saada mitään b alakohdassa tarkoitettuja viruksia koskevia tietoja, voidaan käyttää vaihtoehtoisia muuttujia edellyttäen, että niillä voidaan tehdä vastaavat korjaukset liittyen säähän tai muihin tekijöihin, jotka aiheuttavat viruskuorman vaihteluja ja jotka eivät liity pandemiaan, kuten sade tai muut sääilmiöt.

            (1)  https://www.ecdc.europa.eu/sites/default/files/documents/Sequencing-of-SARS-CoV-2-first-update.pdf