title: EY: Komission suositus, annettu 2 päivänä maaliskuuta 2005, neuvoston direktiivin 95/53/EY mukaisesta rehujen yhteensovitetusta tarkastusohjelmasta vuodeksi 2005 (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               9.3.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 62/22

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 2 päivänä maaliskuuta 2005,
   neuvoston direktiivin 95/53/EY mukaisesta rehujen yhteensovitetusta tarkastusohjelmasta vuodeksi 2005
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2005/187/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon rehujen virallisen valvonnan järjestämistä koskevista periaatteista 25 päivänä lokakuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/53/EY (1) ja erityisesti sen 22 artiklan 3 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Jäsenvaltiot totesivat vuonna 2004, että eräiden seikkojen osalta on tarpeen toteuttaa yhteensovitettu tarkastusohjelma vuonna 2005.

               (2)

               Haitallisista aineista eläinten rehuissa 7 päivänä toukokuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/32/EY (2) vahvistetaan aflatoksiini B1:n enimmäispitoisuus rehuissa. Yhteisöllä ei kuitenkaan ole säännöksiä muista mykotoksiineista kuten okratoksiini A:sta, tsearalenonista, deoksinivalenolista ja fumonisiineistä. Tietojen hankkiminen pistokokeiden avulla kyseisten mykotoksiinien esiintymisestä olisi hyödyllistä tilanteen arvioimiseksi asianmukaisen lainsäädännön kehittämistä varten. Lisäksi tietyt rehuaineet kuten vilja- ja öljykasvien siemenet ovat sadonkorjuu-, varastointi- ja kuljetusolojen vuoksi erityisen alttiita mykotoksiinikontaminaatiolle. Koska mykotoksiinipitoisuudet vaihtelevat vuosittain, kaikista mainituista mykotoksiineista on aiheellista kerätä tiedot useina peräkkäisinä vuosina.

               (3)

               Antibioottien – kokkidiostaatteja ja histomonostaatteja lukuun ottamatta – saattaminen markkinoille ja käyttö rehujen lisäaineina on sallittu ainoastaan 31 päivään joulukuuta 2005 saakka. Aikaisemmat tarkastukset, joilla on pyritty selvittämään antibioottien ja kokkidiostaattien esiintymistä eräissä rehuissa, joissa kyseisistä aineista joidenkin käyttö on kielletty, osoittavat, että tällaisia rikkomuksia ilmenee edelleen. Löydösten tiheys ja asian arkaluonteisuus perustelevat tarkastusten jatkamisen.

               (4)

               On tärkeää huolehtia, että eläinperäisten rehuaineiden käyttöä rehuissa koskevat rajoitukset, sellaisina kuin niistä säädetään asiaa koskevassa yhteisön lainsäädännössä, on pantu tosiasiallisesti täytäntöön.

               (5)

               On syytä varmistaa, ettei hivenaineisiin kuuluvien kuparin ja sinkin määrä sianrehuseoksissa ylitä niitä enimmäispitoisuuksia, joista säädetään eräiden hivenaineiden ryhmään kuuluvien rehun lisäaineiden hyväksymisedellytysten muuttamisesta 25 päivänä heinäkuuta 2003 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1334/2003 (3).

               (6)

               Tässä suosituksessa säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,

         SUOSITTELEE:

               1.

               Suositellaan, että jäsenvaltiot toteuttavat vuonna 2005 yhteensovitetun tarkastusohjelman, jolla pyritään selvittämään seuraavaa:

                           a)

                           Mykotoksiinien (alfatoksiini B1:n, okratoksiini A:n, tsearalenonin, deoksinivalenolin ja fumonisiinien) pitoisuudet rehuissa sekä määritysmenetelmät. Näytteidenotto voidaan toteuttaa pistokokein tai kohdennetulla otannalla. Kohdennetussa otannassa näytteiden olisi oltava rehuaineita, joissa epäillään korkeita mykotoksiinipitoisuuksia, esimerkiksi vilja- tai öljykasvien siemeniä, öljyhedelmiä tai niistä tehtyjä tuotteita ja sivutuotteita sekä rehuaineita, joita on varastoitu pitkän aikaa tai kuljetettu meritse pitkiä matkoja. Aflatoksiini B1:n tapauksessa olisi kiinnitettävä erityistä huomiota muille lypsyeläimille kuin lypsylehmille tarkoitettuihin rehuseoksiin. Tarkastusten tuloksista olisi raportoitava liitteessä I esitettyä mallia käyttäen.

                           b)

                           Tiettyjen eläinlajien ja -ryhmien rehun lisäaineina sallitut tai kielletyt antibiootit, kokkidiostaatit ja/tai histomonostaatit, joita esiintyy usein ei-lääkinnällisissä esiseoksissa ja rehuseoksissa, joissa kyseisten lääkeaineiden käyttö on kielletty. Tarkastukset olisi kohdistettava kyseisten lääkeaineiden esiintymiseen esiseoksissa ja rehuseoksissa, jos toimivaltainen viranomainen arvioi säännösten rikkomisen todennäköisemmäksi. Tarkastusten tuloksista olisi raportoitava liitteessä II esitettyä mallia käyttäen.

                           c)

                           Eläinperäisten rehuaineiden tuotantoa ja käyttöä koskevien rajoitusten täytäntöönpano liitteen III mukaisesti.

                           d)

                           Kuparin ja sinkin määrä sianrehuseoksissa liitteen IV mukaisesti.

               2.

               Suositellaan, että jäsenvaltiot sisällyttävät 1 kohdassa tarkoitetun yhteensovitetun tarkastusohjelman tulokset erillisenä lukuna tarkastustoimia koskevaan vuosikertomukseensa, joka on jätettävä viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 2006 direktiivin 95/53/EY 22 artiklan 2 kohdan sekä yhdenmukaistetun kertomusmallin viimeisimmän version mukaisesti.

      Tehty Brysselissä 2 päivänä maaliskuuta 2005.

            Komission puolesta

         Markos KYPRIANOU

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 265, 8.11.1995, s. 17. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/46/EY (EYVL L 234, 1.9.2001, s. 55).

      (2)  EYVL L 140, 30.5.2002, s. 10. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2003/100/EY (EUVL L 285, 1.11.2003, s. 33).

      (3)  EUVL L 187, 26.7.2003, s. 11. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2112/2003 (EUVL L 317, 2.12.2003, s. 22).
   LIITE I
   Tiettyjen mykotoksiinien (alfatoksiini B1:n, okratoksiini A:n, tsearalenonin, deoksinivalenolin ja fumonisiinien) pitoisuudet rehuissa
   Kaikista testinäytteistä saadut yksittäiset tulokset; 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu kertomusmalli

               Rehut

               Näytteenotto (pistokokein tai kohdennetusti)

               Mykotoksiinityyppi ja -pitoisuus (μg kg:ssa rehua, jonka suhteellinen kosteus on 12 %)

               Tyyppi

               Alkuperämaa

               Aflatoksiini B1

               Okratoksiini A

               Tsearelenoni

               Deoksinivalenoli

               Fumonisiinit (1)

         Toimivaltaisen viranomaisen olisi edelleen selvitettävä seuraavat:

               —

               toimet, joihin on ryhdytty, jos B1-aflatoksiinin enimmäistaso on ylitetty

               —

               käytetyt määritysmenetelmät

               —

               toteamisrajat.

      (1)  Fumonisiinipitoisuus: fumonisiinit B1, B2 ja B3 yhteensä.
   LIITE II
   Tiettyjen rehun lisäaineina kiellettyjen lääkeaineiden esiintyminen
   Eräitä antibiootteja, kokkidiostaatteja ja muita lääkeaineita voidaan käyttää laillisesti lisäaineina tietyille eläinlajeille ja -ryhmille tarkoitetuissa esiseoksissa ja rehuseoksissa, kunhan eläinten ruokinnassa käytettävistä lisäaineista 22 päivänä syyskuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1831/2003 (1) 10 artiklassa säädetyt vaatimukset täyttyvät.
   Jos rehuissa esiintyy kiellettyjä lääkeaineita, katsotaan, että sääntöjä on rikottu.
   Tarkastettavat lääkeaineet olisi valittava seuraavasta luettelosta.

               1.

               Vain tietyille eläinlajeille ja -ryhmille tarkoitetuissa rehuissa lisäaineina sallitut lääkeaineet:

                           avilamysiini

                           dekokinaatti

                           diklatsuriili

                           flavofosfolipoli

                           halofuginonihydrobromidi

                           lasalosidinatrium A

                           maduramisiiniammonium, alfa

                           monensiininatrium

                           narasiini

                           narasiini–nikarbatsiini

                           robenidiinihydrokloridi

                           salinomysiininatrium

                           semduramitsiininatrium.

               2.

               Lääkeaineet, joita ei enää sallita rehun lisäaineina:

                           amproliumi

                           amproliumi/etopabaatti

                           arprinosidi

                           avoparsiini

                           karbadoksi

                           dimetridatsoli

                           dinitolmidi

                           ipronidatsoli

                           metiklorpindoli

                           metiklorpindoli/metyylibentsokvatti

                           nikarbatsiini

                           nifursoli

                           olakvindoksi

                           ronidatsoli

                           spiramysiini

                           tetrasykliinit

                           tylosiinifosfaatti

                           virginiamysiini

                           sinkkibasitrasiini

                           muut mikrobilääkkeet.

               3.

               Lääkeaineet, jotka eivät ole olleet milloinkaan sallittuja rehun lisäaineina:

                           muut aineet.
                           Kaikista vaatimusten vastaisista testinäytteistä saadut yksittäiset tulokset; kertomusmalli 1 kohdan b alakohdan mukaisesti

                                       Rehutyyppi (eläinlaji ja -ryhmä)

                                       Todettu aine

                                       Pitoisuus

                                       Sääntöjenvastaisuuden syy (2)

                                       Toteutetut toimet

                                 Toimivaltaisen viranomaisen olisi edelleen selvitettävä seuraavat:

                                       —

                                       testinäytteiden kokonaislukumäärä

                                       —

                                       tutkittujen aineiden nimet

                                       —

                                       käytetyt määritysmenetelmät

                                       —

                                       toteamisrajat.

      (1)  EUVL L 268, 18.10.2003, s. 29.

      (2)  Syy kielletyn aineen esiintymiseen rehussa toimivaltaisen viranomaisen suorittaman tutkimuksen perusteella.
   LIITE III
   Eläinperäisten rehuaineiden tuotannon ja käytön rajoitukset
   Jäsenvaltioiden olisi vuoden 2005 aikana toteutettava yhteensovitettu tarkastusohjelma, jolla selvitetään, onko eläinperäisten rehuaineiden tuotantoa ja käyttöä koskevia rajoituksia noudatettu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 95/53/EY 3–13 artiklan ja 15 artiklan soveltamista.
   Jotta voidaan varmistaa, että eläinproteiinin käyttöä eräiden eläinten ruokinnassa koskevaa kieltoa, sellaisena kuin se on vahvistettu tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä 22 päivänä toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 999/2001 (1) liitteessä IV, todella noudatetaan, jäsenvaltioiden olisi pantava täytäntöön kohdistettuun näytteenottoon perustuva erityinen tarkastusohjelma. Ohjelman taustalla olisi direktiivin 95/53/EY 4 artiklan mukaisesti oltava riskiperusteinen strategia, jossa otetaan huomioon kaikki tuotantovaiheet ja tilat, joissa rehua tuotetaan, käsitellään tai annetaan eläimille. Jäsenvaltioiden olisi kiinnitettävä erityistä huomiota niiden kriteerien määrittelyyn, joihin riskin voidaan katsoa liittyvän. Kutakin kriteeriä olisi painotettava oikeassa suhteessa riskiin. Tarkastustiheyden ja tiloissa analysoitavien näytteiden lukumäärän olisi oltava oikeassa suhteessa kyseisille tiloille annettujen painotusten yhteenlaskettuun määrään.
   Valvontaohjelmaa laadittaessa olisi otettava huomioon seuraavat ohjeelliset tilat ja kriteerit:

               Tilat

               Kriteerit

               Painotus

               Rehutehtaat

               Rehutehtaat, joilla on erilliset linjat märehtijöille ja muille eläimille tarkoitettujen sellaisten rehuseosten tuotantoon, jotka sisältävät poikkeuksen saaneita prosessoituja eläinperäisiä proteiineja
               Rehutehtaat, joilla sääntöjä on jätetty noudattamatta aikaisemmin tai joilla sääntöjen noudattamatta jättämistä voidaan epäillä
               Rehutehtaat, joilla prosessoidaan suuria määriä proteiinipitoisuudeltaan suurta tuontirehua, kuten kalajauhoa, soijajauhoa, maissitärkkelysjauhoa tai proteiinitiivistettä
               Rehutehtaat, joilla tuotetaan suuria määriä rehuseoksia
               Sisäisistä operatiivisista menettelyistä johtuva ristikontaminaation riski (vakiosiilot tietyille tuotteille, linjojen erottamisen valvonta, ainesosien valvonta, omavalvontalaboratorio, näytteenottomenettelyt)

               Rajavalvontapisteet ja muut yhteisöön-tuontipaikat

               Suuri/pieni määrä tuontirehua
               Rehut, joiden proteiinipitoisuus on suuri

               Maatilat

               Tilat, jotka tekevät rehunsekoituksen itse ja käyttävät poikkeuksen saaneita prosessoituja eläinperäisiä proteiineja
               Tilat, joilla pidetään sekä märehtijöitä että muita lajeja (ristiruokinnan vaarat)
               Tilat, joille rehuja ostetaan irtorehuna

               Jälleenmyyjät

               Tukkuliikkeet ja välivarastot, joissa pidetään rehuja, joiden proteiinipitoisuus on suuri
               Kaupattavan irtorehun suuri määrä
               Ulkomailla tuotettujen rehuseosten jälleenmyyjät

               Rahtisekoittajat

               Rahtisekoittajat, jotka tuottavat rehua sekä märehtijöille että muille eläimille
               Rahtisekoittajat, jotka ovat aikaisemmin jättäneet tai joiden voidaan epäillä jättävän noudattamatta sääntöjä
               Rahtisekoittajat, jotka käsittelevät rehua, jonka proteiinipitoisuus on suuri
               Rahtisekoittajat, jotka tuottavat suuria määriä rehua
               Palvelun kohteena olevia maatiloja on paljon, joukossa myös märehtijöitä pitäviä maatiloja

               Kuljetusvälineet

               Prosessoitujen eläinperäisten proteiinien ja rehujen kuljetukseen tarkoitetut ajoneuvot
               Ajoneuvot, joiden osalta sääntöjä on jätetty noudattamatta aikaisemmin tai sääntöjen noudattamatta jättämistä voidaan epäillä

         Vaihtoehtona näille ohjeellisille tiloille ja arviointiperusteille jäsenvaltiot voivat toimittaa omat riskiarvionsa komissiolle viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2005.
   Näytteenotto olisi kohdennettava eriin tai tilanteisiin, joissa ristikontaminaatio kiellettyjen prosessoitujen proteiinien kanssa on todennäköisintä (ensimmäinen erä kiellettyjä eläinproteiineja sisältäneen rehukuljetuksen taikka tuotantolinjan teknisten ongelmien tai muutosten jälkeen, tai kun irtorehun varastosäiliöissä tai siiloissa on tehty muutoksia).
   Vuonna 2005 jäsenvaltioiden olisi keskityttävä sokerijuurikasleikkeen ja tuontirehuaineiden analysointiin.
   Jokaisessa jäsenvaltiossa olisi suoritettava vuosittain vähintään 10 tarkastusta 100 000:ta tuotettua rehuseostonnia kohti. Jokaisessa jäsenvaltiossa olisi suoritettava vuosittain vähintään 20 virallista näytteenottoa 100 000:ta tuotettua rehuseostonnia kohti. Ennen vaihtoehtoisten menetelmien hyväksymistä näytteiden analysoinnissa olisi käytettävä analyysimenetelmästä eläinperäisten ainesosien määrittämiseksi rehujen virallista tarkastusta varten 23 päivänä joulukuuta 2003 annetussa komission direktiivissä 2003/126/EY (2) säädettyä mikroskooppista tutkimusta ja arviointia. Kiellettyjen eläinperäisten ainesosien pieniäkin pitoisuuksia rehuissa olisi pidettävä rehukiellon rikkomisena.
   Tarkastusohjelmista saatavat tulokset olisi toimitettava komissiolle seuraavia malleja käyttäen:
   Yhteenveto tarkastuksista, joiden aiheena olivat rajoitukset eläinperäisen rehun käytölle eläinten ruokinnassa (kiellettyjen prosessoitujen eläinperäisten proteiinien käyttäminen ruokinnassa)
   A.   Dokumentoidut tarkastukset

               Vaihe

               Sellaisten tarkastusten määrä, joiden kohteena on prosessoitujen eläinperäisten proteiinien esiintyminen

               Laboratoriotestien sijasta esim. asiakirjojen tarkastuksessa todettujen sääntöjenvastaisuuksien määrä

               Rehuaineen maahantuonti

               Rehuaineen varastointi

               Rehutehtaat

               Tilasekoitus/rahtisekoittajat

               Rehunvälittäjät

               Kuljetusvälineet

               Muita kuin märehtijöitä pitävät tilat

               Märehtijöitä pitävät tilat

               Muut: …………………….

   B.   Rehuaineiden ja rehuseosten näytteenotto ja testaus prosessoitujen eläinperäisten proteiinien toteamiseksi

               Tilat

               Prosessoitujen eläinperäisten proteiinien toteamiseksi testattujen virallisten näytteiden määrä

               Vaatimustenvastaisten näytteiden määrä

               Prosessoitujen maaeläinperäisten proteiinien osalta

               Prosessoitujen kalaperäisten proteiinien osalta

               Rehuaineet

               Rehuseokset

               Rehuaineet

               Rehuseokset

               Rehuaineet

               Rehuseokset

               märehtijöille

               muille

               märehtijöille

               muille

               märehtijöille

               muille

               Maahantuonti

               Rehutehtaat

               Välittäjät, varastointi

               Kuljetusvälineet

               Tilasekoitus/rahtisekoittajat

               Maatilalla

               Muut: ………….

   C.   Tiivistelmä märehtijöille tarkoitetuissa rehuissa esiintyneistä kielletyistä prosessoiduista eläinperäisistä proteiineista

               Näytteenottokuukausi

               Kontaminaation tyyppi, aste ja alkuperä

               Sovelletut seuraamukset (tai muut toimenpiteet)

               1

               2

               3

               4

               5

               …

      (1)  EYVL L 147, 31.5.2001, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 214/2005 (EUVL L 37, 10.2.2005, s. 9).

      (2)  EUVL L 339, 24.12.2003, s. 78.
   LIITE IV
   Näytekohtaiset tulokset kaikista näytteistä (sekä vaatimusten mukaisista että niiden vastaisista), jotka koskevat kuparia ja sinkkiä sianrehuseoksissa

               Rehuseostyyppi (eläinryhmä)

               Hivenaine (kupari tai sinkki)

               Havaittu määrä (mg kilossa täysrehua)

               Enimmäismäärän ylityksen syy (1)

               Toteutetut toimet

      (1)  Toimivaltaisen viranomaisen tekemän tutkimuksen perusteella selvitetty syy.


title: Neuvoston suositus, annettu 10 päivänä helmikuuta 2009 , Euroopan kehitysrahaston (yhdeksäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2007

text:
               11.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 40/37

      NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 10 päivänä helmikuuta 2009,
   Euroopan kehitysrahaston (yhdeksäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2007
   (2009/114/EY)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun neljännen AKT–EY-kumppanuussopimuksen (1), jota on muutettu 25 päivänä kesäkuuta 2005 Luxemburgissa allekirjoitetulla sopimuksella (2),
   ottaa huomioon sisäisen sopimuksen AKT–EY-kumppanuussopimuksen mukaisesta yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta tehdyn sisäisen sopimuksen (3), jäljempänä ’sisäinen sopimus’, jolla on muun muassa perustettu yhdeksäs Euroopan kehitysrahasto (yhdeksäs EKR), ja erityisesti sen 32 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon 27 päivänä maaliskuuta 2003 annetun yhdeksänteen kehitysrahastoon sovellettavan varainhoitoasetuksen (4) ja erityisesti sen 96–103 artiklan,
   on tutkinut yhdeksännen EKR:n toimiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2007, sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen varainhoitovuodelta 2007 siihen liitettyine komission vastauksineen (5),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Edellä mainitun sisäisen sopimuksen 32 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden yhdeksännen EKR:n varainhoidosta.

               (2)

               Komissio on pannut yhdeksännen EKR:n toimet täytäntöön varainhoitovuoden 2007 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,

         SUOSITTELEE Euroopan parlamentille, että tämä myöntää komissiolle vastuuvapauden yhdeksännen EKR:n toimien täytäntöönpanosta varainhoitovuodelta 2007.

      Tehty Brysselissä 10 päivänä helmikuuta 2009.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. KALOUSEK

      (1)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUVL L 287, 28.10.2005, s. 4.

      (3)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 355.

      (4)  EYVL L 83, 1.4.2003, s. 1.

      (5)  EUVL C 286, 10.11.2008, s. 273.


title: Recommendation for a Council opinion in accordance with the third paragraph of Article 9 of Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 On the updated convergence programme of Sweden, 2006-2009

text:
Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52007SC0192

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 13.2.2007SEC(2007) 192 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/979 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Ruotsin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2006–2009(komission esittämä)PERUSTELUTYleistä taustaaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Kun sopimusta vuonna 2005 uudistettiin, todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen finanssipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelma, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistettu ohjelma vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetun) vakausohjelman, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetun) lähentymisohjelman). Ruotsi toimitti ensimmäisen lähentymisohjelmansa joulukuussa 1998. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 8 päivänä helmikuuta 1999 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.Taustaa tarkistetun ohjelman arvioimiseksiKomissio on tutkinut Ruotsin uusimman tarkistetun lähentymisohjelman, joka toimitettiin sille 7 päivänä joulukuuta 2006, ja on antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi (ks. jäljempänä keskeiset kohdat, joita on arvioitu).Jotta voitaisiin saada kuva siitä, millaisessa kehyksessä tarkistetussa lähentymisohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa arvioidaan, jäljempänä esitetään tiivistelmä seuraavista seikoista:1.  talouden ja finanssipolitiikan kehitys kymmenen viime vuoden aikana2.  viimeisin arvio maan tilanteesta vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten perusteella (tiivistelmä edellistä tarkistettua lähentymisohjelmaa koskevasta neuvoston lausunnosta) ja3.  komission arvio marraskuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta.Talouden ja finanssipolitiikan viimeaikainen kehitysRuotsin talouskasvu on kymmenen viime vuoden ajan ollut yleisesti vahvaa. Kokonaistuotanto on kasvanut enemmän kuin euroalueella. Kehitykselle on ollut leimallista voimakas tuottavuuden kasvu ja nettoviennin kasvuvaikutus. Vaihtotaseen ylijäämä on jatkuvasti kasvanut. Työttömyysaste on alhaisempi kuin euroalueella, ja se on edelleen laskenut, vaikkakin sitä Ruotsin standardien mukaan pidetään korkeana. Työvoimaosuus on suhteellisen korkea. Osoituksena realistisesta inflaatiotavoitteeseen perustuvasta rahapolitiikasta inflaatio on alhainen. Kuten muuallakin, reaali- ja nimelliskorot ovat laskeneet. Julkisen talouden rahoitusasema, jota ohjaa kansallinen sääntökehys, on terve, ja budjettiylijäämät ovat suhdannekierron aikana keskimäärin kansallisen 2 prosentin tavoiteylijäämän mukaisia. Julkisen talouden bruttovelkasuhde on asteittain supistunut ja jää selvästi alle 60 prosentin viitearvon.Neuvoston edellisestä ohjelmasta esittämä lausuntoNeuvosto antoi 24 päivänä tammikuuta 2006 lausunnon edellisestä tarkistetusta lähentymisohjelmasta, joka kattoi vuodet 2005–2009. Neuvosto katsoi, että julkisen talouden rahoitusasema on yleisesti ottaen terveellä pohjalla ja julkisen talouden strategia on hyvä esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta.Ruotsi käyttää keväällä 2007 päättyvää siirtymäkautta eläkejärjestelmien alakohtaisesta luokittelusta 2 päivänä maaliskuuta 2004 tehdyn Eurostatin päätöksen täytäntöönpanossa. Eurostatin päätöksen noudattaminen supistaa ylijäämäasemaa vuosittain noin 1 prosentilla suhteessa BKT:hen ja kasvattaa valtion velkasuhdetta 0,5 prosenttiyksiköllä.Komission arvio marraskuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmastaRuotsi on esittänyt kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen ja uuden hallituksen tarkistaman kansallisen uudistusohjelman, jonka täytäntöönpanosta toimitettiin kertomus 28 päivänä marraskuuta 2006. Ruotsin kansallisessa uudistusohjelmassa pidetään keskeisinä haasteina/painopisteinä seuraavia: työvoimaosuuden ja tehtyjen työtuntien määrän pitäminen korkeina sekä osaamistalouden ja ympäristötehokkaiden tuotantoprosessien edistäminen.Komission tätä ohjelmaa koskevasta arviosta (joka hyväksyttiin osana joulukuussa 2006 esitettyä vuotuista seurantakertomusta [2] ) kävi ilmi, että Ruotsi edistyy oikein hyvin kansallisen uudistusohjelmansa toteuttamisessa. Vakauteen tähtäävä makrotalouden kehys on asianmukainen ja toimiva. Ruotsi on pyrkinyt määrätietoisesti vahvistamaan työnteon kannustimia. Kilpailun lisääminen palvelualoilla edellyttää kuitenkin lisätoimenpiteitä.Ottaen huomioon jo saavutetun kehityksen Ruotsia kannustettiin keskittymään seuraaville aloille: kilpailua lisäävät sääntelytoimenpiteet, vaikutustenarviointijärjestelmä, parempi sääntely, työvoiman tarjonta ja tehdyt työtunnit, maahanmuuttajien ja nuorten työllisyys sekä työkyvyttömyysetuuksia saavien palauttaminen työelämään.Keskeiset kohdat, joita on arvioitu Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan (vakausohjelmat) ja 9 artiklan 1 kohdan (lähentymisohjelmat) nojalla on arvioitu seuraavat seikat: ovatko ohjelman taustalla olevat taloutta koskevat oletukset realistisia; mikä on jäsenvaltioiden esittämä keskipitkän aikavälin tavoite ja onko sopeutusura sopiva; ovatko sopeutusuran suhteen toteutettavat ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi suhdannekierron aikana; arvioitaessa keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa: toteutetaanko sopeutustoimia enemmän taloudellisesti hyvinä aikoina (taloudellisesti huonoina aikoina sopeutustoimia voidaan toteuttaa vähemmän) ja – euroalueen ja ERM II -jäsenvaltioiden osalta – pyrkiikö jäsenvaltio vuosittain parantamaan suhdannetasoitettua rahoitusasemaansa ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi); määriteltäessä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa (jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tavoitettaan) tai sallittaessa väliaikainen poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta (jäsenvaltiot, jotka ovat saavuttaneet tavoitteensa): sellaisten huomattavien rakenneuudistusten toteuttaminen, jotka tuovat suoria pitkäaikaisia kustannussäästöjä (myös potentiaalista kasvua lisäämällä) ja joilla on sen vuoksi todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen (edellyttäen, että säilytetään riittävä varmuusmarginaali, jolla varmistetaan, ettei 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity, ja edellyttäen, että julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan palaavan takaisin keskipitkän aikavälin tavoitteeseen ohjelmakaudella); erityistä huomiota on kiinnitettävä eläkeuudistuksiin, joilla otetaan käyttöön monipilarinen järjestelmä, johon sisältyy pakollinen täysin rahastoiva pilari; vastaako jäsenvaltion talouspolitiikka talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelmassa esitettyjen makrotaloudellisten oletusten realistisuutta arvioidaan komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen perusteella ja soveltaen yhteisesti sovittuja menetelmiä, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa. Arvioitaessa, vastaako ohjelma talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, käytetään perustana vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyviä julkista taloutta koskevia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Arviointi kattaa myös seuraavat: kuinka velkasuhde on kehittynyt ja miltä julkisen talouden kestävyys näyttää pitkällä aikavälillä. Näihin olisi vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2005 annetun neuvoston selvityksen mukaan kiinnitettävä riittävästi huomiota julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnassa. Komission 12 päivänä lokakuuta 2006 antamassa tiedonannossa määritellään, kuinka pitkän aikavälin kestävyyttä olisi arvioitava[3]; kuinka hyvin ohjelma on sopusoinnussa jäsenvaltion esittämän, kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman kanssa. Eurooppa-neuvostolle 7 päivänä kesäkuuta 2005 esittämiensä vuosien 2005–2008 julkista taloutta koskevien laajojen suuntaviivojen saatteessa Ecofin-neuvosto totesi, että kansallisten uudistusohjelmien olisi vastattava vakaus- ja lähentymisohjelmia; onko noudatettu käytännesääntöjä[4], joissa muun muassa määrätään vakaus- ja lähentymisohjelmien yhteisestä rakenteesta ja tietotaulukoista. |-  Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/979 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Ruotsin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2006–2009EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:4.  Neuvosto tarkasteli [27 päivänä helmikuuta 2007] Ruotsin tarkistettua lähentymisohjelmaa, joka kattaa vuodet 2006–2009.5.  Ohjelman perustana olevan makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu hidastuu vuoden 2006 4,0 prosentista keskimäärin 3,0 prosenttiin ohjelmakauden loppuun mennessä, mikä on kuitenkin edelleen lähellä sen potentiaalista tasoa. Saatavilla olevien tietojen perusteella tämä skenaario näyttää perustuvan realistisiin kasvuoletuksiin, vaikkakin vuonna 2006 kasvu voi olla ollut oletettua suurempaa. Myös ohjelmassa esitetyt inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta.6.  Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen mukaan julkisen talouden ylijäämäksi arvioidaan 2,8 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun edellisen tarkistetun lähentymisohjelman oletettu toteutuma oli 0,9 prosenttia. Ero selittyy pääasiassa vuoden 2005 paljon oletettua suuremmalla ylijäämällä. Viimeisimpien saatavilla olevien kassatietojen perusteella näyttää siltä, että vuoden 2006 ylijäämä oli sekä alhaisempien perusmenojen että korkeampien verotulojen vuoksi komission yksiköiden ennustetta suurempi.7.  Tarkistetussa ohjelmassa vahvistetaan, että finanssipolitiikkaa ohjaavana avaintekijänä on suhdannekierron aikana edelleen keskimäärin 2 prosentin ylijäämä suhteessa BKT:hen yhdessä monivuotisten menokattojen kanssa. Kevään 2007 talousesityksessä hallitus arvioi uudelleen julkisen talouden nykyisen ylijäämätavoitteen rahastoivien toisen pilarin eläkejärjestelmien luokituksesta tehdyn Eurostatin päätöksen[6] huomioon ottamiseksi. Kyseisen päätöksen täytäntöönpanoa koskevan siirtymäkauden päätyttyä (keväällä 2007) ylijäämä supistuu vuosittain noin 1 prosentilla suhteessa BKT:hen ja julkista bruttovelkaa suhteessa BKT:hen tarkistetaan ylöspäin noin 0,5 prosenttia. Ohjelmatarkistuksessa esitetyn julkisen talouden strategian mukaan ylijäämä supistuu vuonna 2007 (2,4 prosenttiin 3,0 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2006), minkä jälkeen se taas asteittain kasvaa (3,1 prosenttiin vuonna 2009). Perusylijäämän kehitys on vastaavanlaista. Sekä menojen että tulojen suhde BKT:hen supistuu vähitellen ohjelmakaudella. Strategia on sikäli hieman takapainotteinen, että vuoden 2007 merkittävien veronalennusten rahoitus on vain osittainen. Ylijäämän kehityksen oletetaan olevan edellisessä ohjelmatarkistuksessa esitetyn kaltaista (alun supistumista seuraava vähittäinen kasvu), mutta nettoluotonannon odotetaan koko ohjelmakaudella olevan suurempaa.8.  Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen ylijäämän (suhdannetasoitettu ylijäämä kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä lukuun ottamatta) suunnitellaan ohjelmakauden aikana pysyvän yli 2 prosentissa suhteessa BKT:hen. Lähentymisohjelman edellisen tarkistuksen tapaan ohjelmassa esitetty julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoite on sama kuin edellä mainittu keskimäärin 2 prosentin suuruinen julkisen talouden ylijäämä suhdannekierron aikana (siis rakenteellisesti), minkä suunnitellaan ohjelmassa säilyvän koko ohjelmakauden ajan. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on selvästi vaadittua vähimmäistasoa (arviolta noin 1 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) tiukempi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoite on myös selvästi vaativampi kuin mitä velkasuhde ja potentiaalisen tuotannon pitkän aikavälin keskimääräinen kasvu edellyttäisivät.9.  Ohjelmassa esitettyihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin kohdistuvat riskit näyttävät vuodesta 2007 alkaen olevan pitkälti tasapainossa. Makrotalouden näkymät ja verokertymää koskevat ennusteet vaikuttavat realistisilta, vaikkakin myyntivoittoveron kehitykseen liittyy tiettyä epävarmuutta. Menotavoitteisiin on päästy hyvin edellä mainittujen menokattojen ansiosta.10.  Tämän riskinarvioinnin perusteella ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys vaikuttaa riittävältä varmistamaan, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteesta voidaan pitää kiinni suunnitelmien mukaisesti koko ohjelmakauden ajan. Varmuusmarginaali on myös riittävä, jotta alijäämän 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ei ylity talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa missään vaiheessa ohjelmakautta. Tästä huolimatta on olemassa riski siitä, että ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys voi muuttua myötäsykliseksi vuonna 2007, jolloin hyvän talouskasvun odotetaan jatkuvan. Tämä ei olisi vakaus- ja kasvusopimuksen mukaista.11.  Julkisen bruttovelan arvioidaan supistuneen vuonna 2006 46,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen eli selvästi alle perustamissopimuksen mukaisen 60 prosentin viitearvon. Velkasuhteen supistumisen odotetaan ohjelmassa jatkuvan siten, että velkasuhde supistuu ohjelmakaudella 13,5 prosenttiyksikköä.12.  Väestön ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvat pitkän aikavälin vaikutukset ovat Ruotsissa EU:n keskimäärää alhaisemmat, ja eläkemenojen osuuden ennustetaan pitkällä aikavälillä pysyvän suhteellisen vakaana suhteessa BKT:hen, mihin osaltaan vaikuttaa eläkejärjestelmän uudistamisesta johtuva huomattava menojen väheneminen. Julkisen talouden alkuasetelma ja suuri perusylijäämä helpottavat bruttovelan supistamista ja varojen kerryttämistä. Terve julkinen talous ja suunnitellun mukainen jatkuva ylijäämätilanne edistävät osaltaan julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvien riskien rajoittamista. Kaiken kaikkiaan Ruotsin julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän vähän riskejä.13.  Lähentymisohjelma sisältää laadullisen arvion siitä, miten kansallisen uudistusohjelman täytäntöönpanosta marraskuussa 2006 esitetty kertomus kaiken kaikkiaan vaikuttaa keskipitkän aikavälin finanssipoliittiseen strategiaan. Ohjelmassa esitetään myös järjestelmällisesti tietoja siitä, millaisia suoria julkisen talouden kustannuksia tai säästöjä aiheutuisi kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitelluista tärkeimmistä uudistuksista. Julkista taloutta koskevissa ennusteissa näytetään otettavan huomioon, miten kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitellut toimet vaikuttavat julkiseen talouteen. Lähentymisohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimet vaikuttavat kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien mukaisilta. Molempiin ohjelmiin sisältyy erityisesti toimenpiteitä työvoiman tarjonnan lisäämiseksi.14.  Ohjelmaan sisältyvä finanssipoliittinen strategia on pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen.15.  Vakaus- ja lähentymisohjelmia koskevissa käytännesäännöissä täsmennetyistä tietovaatimuksista voidaan todeta, että ohjelmasta puuttuu joitakin pakollisia ja vapaaehtoisia tietoja[7].Kaikkiaan julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla keskipitkällä aikavälillä, ja julkisen talouden strategia on hyvä esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta. On kuitenkin varmistettava, ettei työmarkkinoille osallistumisen lisäämiseen tähtääviin rakenneuudistuksiin liittyvä rakenteellisen rahoitusaseman heikkeneminen vuonna 2007 jatku seuraavina vuosina.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu 12005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |BKT:n määrä (% muutos) | LO joulukuu 2006 | 2,7 | 4,0 | 3,3 | 3,1 | 2,7 |KOM marraskuu 2006 | 2,7 | 4,0 | 3,3 | 3,1 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2005 | 2,4 | 3,1 | 2,8 | 2,3 | Tieto puuttuu |YKHI-inflaatio2 (%) | LO joulukuu 2006 | 1,3 | 1,9 | 2,2 | 1,5 | 1,9 |KOM marraskuu 2006 | 0,8 | 1,5 | 1,6 | 1,8 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2005 | 1,5 | 1,5 | 2,0 | 2,0 | Tieto puuttuu |Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | LO joulukuu 20063 | -0,7 | 0,0 | 0,3 | 0,3 | 0,3 |KOM marraskuu 20067 | -0,5 | 0,2 | 0,5 | 0,6 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 20053 | -0,4 | -0,1 | 0,1 | -0,1 | Tieto puuttuu |Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2006 | 3,0 | 3,0 | 2,4 | 2,7 | 3,1 |KOM marraskuu 2006 | 3,0 | 2,8 | 2,4 | 2,5 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2005 | 1,6 | 0,9 | 1,2 | 1,7 | Tieto puuttuu |Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2006 | 4,6 | 4,5 | 4,1 | 4,2 | 4,6 |KOM marraskuu 2006 | 4,6 | 4,5 | 4,1 | 4,3 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2005 | 3,2 | 2,5 | 3,0 | 3,6 | Tieto puuttuu |Suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 20063 | 3,4 | 3,0 | 2,2 | 2,5 | 3,0 |KOM marraskuu 2006 | 3,3 | 2,7 | 2,1 | 2,1 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 20053 | 1,8 | 0,9 | 1,1 | 1,7 | Tieto puuttuu |Rakenteellinen rahoitusasema4 (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 20065 | 3,0 | 3,0 | 2,2 | 2,5 | 3,0 |KOM marraskuu 20066 | 2,9 | 2,7 | 2,1 | 2,1 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2005 | 1,8 | 0,9 | 1,1 | 1,7 | Tieto puuttuu |Julkinen bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2006 | 50,3 | 46,5 | 41,5 | 37,4 | 33,0 |KOM marraskuu 2006 | 50,4 | 46,7 | 42,6 | 38,7 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2005 | 50,9 | 49,4 | 47,8 | 46,0 | Tieto puuttuu |Huom. 1 Julkista taloutta koskevissa ennusteissa ei ole otettu huomioon rahastoivien eläkejärjestelmien luokittelusta 2 päivänä maaliskuuta 2004 tehdyn Eurostatin päätöksen vaikutusta. Päätös on pantava täytäntöön kevään 2007 ilmoitusajankohtaan mennessä. Päätöksen vaikutukset huomioon ottaen julkisen talouden rahoitusasema olisi tarkistetun ohjelman mukaan 2,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2005 ja 2006, 1,3 prosenttia vuonna 2007, 1,6 prosenttia vuonna 2008 ja 2,0 prosenttia vuonna 2009, ja julkinen bruttovelka olisi 50,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, 47,0 prosenttia vuonna 2006, 42,0 prosenttia vuonna 2007, 37,9 prosenttia vuonna 2008 ja 33,5 prosenttia vuonna 2009. 2 LO:n inflaatioluvut on arvioitu joulukuu–joulukuu-perusteella, kun taas komission luvut ovat vuotuisia keskiarvoja. Tämä selittää komission ja YKHI:n lukujen eron vuosina 2005 ja 2006. Ohjelmassa oletetaan myös, että YKHI seuraa UNDIX-lukuja (kansallinen kuluttajahintaindeksi ilman välillisten verojen muutoksia, tukia ja kiinnitysluottokorkoja) vuosina 2008 ja 2009. YKHI-inflaation oletetaan kuitenkin vuonna 2007 olevan 0,5 prosenttiyksikköä korkeampi kuin UNDIX-inflaatio, mikä jyrkentää ohjelmassa ennakoitua YKHI-inflaation laskua vuonna 2008. 3 Komission yksiköiden laskelmat ohjelmassa esitettyjen tietojen perusteella. 4 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 5 Ohjelman mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005; alijäämää supistavia). 6 Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005; alijäämää supistavia). 7 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 2,6 prosenttia vuonna 2005, 3,2 prosenttia vuonna 2006, 3,1 vuonna 2007 ja 3,0 prosenttia vuonna 2008. Lähde: Lähentymisohjelma (LO), komission yksiköiden syksyn 2006 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat |[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komission tiedonanto kevään Eurooppa-neuvostolle Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian täytäntöönpano – Tulosten vuosi , KOM(2006) 816, 12.12.2006.[3] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys EU:ssa , KOM(2006) 574, 12.10.2006, ja Euroopan komissio, talouden ja rahoituksen pääosasto (2006), The long-term sustainability of public finances in the European Union , European Economy nro 4/2006.[4] Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet , hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005.[5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Ks. Eurostatin lehdistötiedotteet nro 30/2004, 2.3.2004 ja nro 117/2004, 23.9.2004.[7] Puuttuvia tietoja ovat mm. tietyt deflaattorit, verotaakka ja merkityksellisten ulkomaan markkinoiden kasvuvauhti.


title: Suositus N:o U1, annettu 12 päivänä kesäkuuta 2009 , osa-aikaista ammatti- tai liiketoimintaa muussa jäsenvaltiossa kuin asuinvaltiossa harjoittaviin työttömiin henkilöihin sovellettavasta lainsäädännöstä (ETA:n kannalta ja EY:n ja Sveitsin sopimuksen kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               24.4.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/49

         SUOSITUS N:o U1,
   annettu 12 päivänä kesäkuuta 2009,
   osa-aikaista ammatti- tai liiketoimintaa muussa jäsenvaltiossa kuin asuinvaltiossa harjoittaviin työttömiin henkilöihin sovellettavasta lainsäädännöstä
   (ETA:n kannalta ja EY:n ja Sveitsin sopimuksen kannalta merkityksellinen teksti)
   2010/C 106/15
   SOSIAALITURVAJÄRJESTELMIEN YHTEENSOVITTAMISTA KÄSITTELEVÄ HALLINTOTOIMIKUNTA, joka
   ottaa huomioon sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 (1) 72 artiklan a alakohdan, jonka mukaan hallintotoimikunnan tehtävänä on käsitellä kaikkia asetuksen (EY) N:o 883/2004 ja sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16 päivänä syyskuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 (2) säännöksistä johtuvia hallinnollisia ja tulkinnallisia kysymyksiä,
   ottaa huomioon asetuksen (EY) N:o 883/2004 11 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 16 artiklan 1 kohdan sekä asetuksen (EY) N:o 987/2009 18 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Jos jonkin jäsenvaltion alueella asuvat henkilöt ovat heihin sovellettavan lainsäädännön nojalla oikeutettuja työttömyysetuuksiin, heidän olisi sallittava harjoittaa osa-aikaista ammatti- tai liiketoimintaa jonkin toisen jäsenvaltion alueella samalla, kun heillä säilyy oikeus asuinvaltionsa myöntämiin työttömyysetuuksiin.

               (2)

               Mahdollisten lainvalintaa koskevien ristiriitojen välttämiseksi on tarpeen määrittää kyseisiin henkilöihin asetuksen (EY) N:o 883/2004 11 artiklan nojalla sovellettava lainsäädäntö.

               (3)

               Kyseisen asetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaan palkkatyön tai itsenäisen ammatinharjoittamisen nojalla tai niiden seurauksena rahaetuutta saavien henkilöiden katsotaan harjoittavan mainittua työtä tai ammattia.

               (4)

               Kyseisen asetuksen 11 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaan henkilö, joka on palkkatyössä tai itsenäisenä ammatinharjoittajana jossakin jäsenvaltiossa, on kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön alainen.

               (5)

               Edellä 1 johdantolauseessa tarkoitettujen henkilöiden eduksi on toivottavaa, että kyseiset henkilöt pysyisivät asuinmaansa lainsäädännön alaisena sekä maksujen, joita heidän on ammatti- tai liiketoimintansa perusteella maksettava, että etuuksien myöntämisen osalta.

               (6)

               Asetuksen (EY) N:o 883/2004 16 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat myöntää poikkeuksia kyseisen asetuksen 11–15 artiklasta,
               sekä käsittelee asiaa asetuksen (EY) N:o 883/2004 71 artiklan 2 kohdassa säädetyin edellytyksin,

         SUOSITTELEE TOIMIVALTAISILLE VIRANOMAISILLE JA LAITOKSILLE SEURAAVAA:

               1.

               Asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset tekevät tai neuvovat kyseisten toimivaltaisten viranomaisten nimeämiä elimiä tekemään asetuksen (EY) N:o 883/2004 16 artiklan 1 kohdan nojalla sopimuksia seuraavin edellytyksin:
               Sopimuksissa olisi määrättävä, että henkilöihin, jotka saavat työttömyysetuuksia asuinvaltiossaan ja samaan aikaan harjoittavat ammatti- tai liiketoimintaa jossain toisessa jäsenvaltiossa, sovelletaan maksettavien maksujen ja myönnettävien etuuksien osalta yksinomaan ensiksi mainitun valtion lainsäädäntöä.
               Kyseisen henkilön asuinvaltion laitoksen, joka myöntää työttömyysetuuden, on ilmoitettava kyseisen valtion toimivaltaisen viranomaisen nimeämälle laitokselle osa-aikaisesta ammatti- tai liiketoiminnasta, jota henkilö harjoittaa jossain toisessa jäsenvaltiossa.
               Viimeksi mainitun laitoksen on ilmoitettava viipymättä sen jäsenvaltion, jossa kyseinen henkilö harjoittaa osa-aikaista toimintaa, toimivaltaisen viranomaisen nimeämälle laitokselle, että henkilö on edelleen asuinjäsenvaltion lainsäädännön alainen.

               2.

               Kyseisten sopimusten yhteydessä sovelletaan asetuksen (EY) N:o 987/2009 19–21 artiklassa määrättyjä hallintomenettelyjä.

               3.

               Jäsenvaltioiden tämän suosituksen liitteenä olevan 28 päivänä helmikuuta 1986 annetun suosituksen N:o 18 nojalla tekemät sopimukset pysyvät asetuksia (EY) N:o 883/2004 ja (EY) N:o 987/2009 sovellettaessa voimassa, ja niihin sovelletaan tämän suosituksen 2 kohtaa.

               4.

               Tämä suositus julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan asetuksen (EY) N:o 987/2009 voimaantulopäivästä.

            Hallintotoimikunnan puheenjohtaja

         Gabriela PIKOROVÁ

      (1)  EUVL L 166, 30.4.2004, s. 1.

      (2)  EUVL L 284, 30.10.2009, s. 1.

      LIITE
      Belgian ja Luxemburgin välinen sopimus, tehty 28 päivänä lokakuuta 1986, työttömiin henkilöihin, jotka asuvat yhdessä valtiossa, jossa he saavat työttömyysetuuksia, ja työskentelevät samaan aikaan osa-aikaisesti toisessa valtiossa, sovellettavan lainsäädännön määrittämisestä.
      Huom. tätä sopimusta ei ole käännetty suomen kielelle.


Suositus neuvoston lausunto 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen Kyproksen tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2004–2008


title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016, Espanjan vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Espanjan vuoden 2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 299/7

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016,
   Espanjan vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Espanjan vuoden 2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2016/C 299/02)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2016 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 17 ja 18 päivänä maaliskuuta 2016. Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Espanja kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu. Samana päivänä komissio hyväksyi myös suosituksen neuvoston suositukseksi euroalueen talouspolitiikasta. Eurooppa-neuvosto vahvisti suosituksen 18 ja 19 päivänä helmikuuta 2016, ja neuvosto antoi sen 8 päivänä maaliskuuta 2016 (3). Koska Espanja kuuluu maihin, joiden rahayksikkö on euro, ja koska taloudet ovat talous- ja rahaliitossa tiiviisti yhteydessä toisiinsa, Espanjan olisi varmistettava, että suositus pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti.

               (2)

               Espanjaa koskeva vuoden 2016 maaraportti julkaistiin 26 päivänä helmikuuta 2016. Siinä arvioitiin Espanjan edistymistä neuvoston 14 päivänä heinäkuuta 2015 hyväksymien maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa. Lisäksi siihen sisältyi asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laadittu perusteellinen tarkastelu. Komissio esitteli 8 päivänä maaliskuuta 2016 perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Espanjan makrotaloudessa on epätasapainoja. Sekä julkisen talouden että kotitalouksien suuri ulkomainen ja kotimainen velka aiheuttaa edelleen haavoittuvuutta korkean työttömyyden oloissa. On tärkeää toteuttaa toimia, joilla voidaan pienentää maan omaan talouteen kohdistuvien haittavaikutusten riskiä, ja kun otetaan huomioon Espanjan talouden suuruusluokka, myös talous- ja rahaliittoon kohdistuvien kielteisten heijastusvaikutusten riskiä. Vaikka vaihtotase on kohentunut, ulkomaisen nettovelan ei ennusteta saavuttavan varovaista tasoa lyhyellä aikavälillä. Yksityisen sektorin velkaantumisen purkaminen etenee suunnitellusti, osittain suotuisten kasvuolosuhteiden tuella. Velkaantumisen purkamistarve on kuitenkin suuri, ja julkinen velka on edelleen mittava. Toimenpiteitä on toteutettu rahoitusalalla sekä yritysten ja yksityishenkilöiden maksukyvyttömyysmenettelyjen osalta, mutta innovoinnin ja osaamisen sekä vakaus- ja kasvusopimuksen noudattamisen osa-alueilla tarvitaan lisää toimia.

               (3)

               Espanja toimitti vuoden 2016 kansallisen uudistusohjelmansa 29 päivänä huhtikuuta 2016 ja vuoden 2016 vakausohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2016. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (4)

               Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (4) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa tämän säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla Euroopan rakenne- ja investointirahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

               (5)

            Espanjaan sovelletaan tällä hetkellä vakaus- ja kasvusopimuksen korjaavaa osiota. Espanja suunnittelee vuoden 2016 vakausohjelmassaan saavuttavansa julkisen talouden alijäämätavoitteet, jotka ovat 3,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016 ja 2,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2017. Liiallisen alijäämän korjaamisen suunnitellaan näin ollen toteutuvan vuotta myöhempään kuin neuvosto tällä hetkellä suosittaa, sillä julkisen talouden toimet ja alijäämätavoitteet jäivät suosituksia heikommiksi vuosina 2014 ja 2015. Tavoitteiden mukaan keskus- ja aluehallinnon menosäästöt, joiden vaikutus on 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen ja joista ilmoitettiin vastauksena komission 9 päivänä maaliskuuta 2016 antamaan itsenäiseen suositukseen, toteutetaan täysimääräisesti. Alijäämän suunnitellaan supistuvan sen jälkeen edelleen siten, että se on 1,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2019. Keskipitkän aikavälin tavoitetta eli rakenteellisesti tasapainoista rahoitusasemaa ei kuitenkaan suunnitella saavutettavan vakausohjelman ohjelmakaudella. Uudelleenlasketun rakenteellisen rahoitusaseman ennustetaan paranevan vuosina 2016 ja 2017 vain hieman eli noin – 2
                   prosenttiin suhteessa BKT:hen ja heikkenevän hitaasti – 2
                   prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2019. Julkisen talouden velka väheni vain marginaalisesti vuonna 2015 ja oli 99,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Velan odotetaan vähenevän hieman vuosina 2016 ja 2017 ja selvemmin kahtena seuraavana vuonna siten, että se on 96 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2019, kun perusjäämä muuttuu ylijäämäiseksi. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava vuosina 2016 ja 2017, mutta jossain määrin optimistinen sen jälkeen. Skenaario on Espanjan riippumattoman finanssipolitiikan instituution (AIReF) hyväksymä. Komission kevään 2016 talousennusteen mukaan alijäämän odotetaan olevan 3,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016 ja 3,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2017, eli vakausohjelman alijäämätavoitteita suurempi. Espanjan ei tämän vuoksi ennusteta korjaavan liiallista alijäämäänsä vuonna 2016, kuten neuvosto on suosittanut. Ohjelman alijäämätavoitteisiin liittyvät riskit johtuvat pitkälti epävarmuustekijöistä, jotka koskevat maalis-huhtikuun 2016 toimenpiteisiin perustuvien säästöjen toteuttamista. Koska rakenteellisen alijäämän ennustetaan lisääntyvän hieman molempina vuosina, julkisen talouden toimet eivät vastaa vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Neuvosto katsoo vakausohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2016 talousennusteen perusteella olevan vaarana, että Espanja ei noudata vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Tämän vuoksi tarvitaan lisätoimenpiteitä, joilla varmistetaan vaatimusten noudattaminen vuosina 2016 ja 2017.

               (6)

               Asetuksen (EY) N:o 1467/97 (5) 10 artiklan 1 kohdan mukaan komissio seuraa säännöllisesti toimia, joita Espanja toteuttaa viimeisimmän SEUT 126 artiklan 7 kohdan nojalla annetun neuvoston suosituksen johdosta. Tämän vuoksi komissio suosittaa, että neuvosto toteuttaa liiallista alijäämää koskevan menettelyn mukaiset aiheelliset toimenpiteet.

               (7)

               Espanjan julkisen talouden kehystä on vahvistettu vuodesta 2012 lähtien, jotta voidaan muun muassa estää poikkeamat ja varmistaa, että kaikilla hallinnon tasoilla noudatetaan niille asetettuja alijäämä-, velka- ja menotavoitteita. Vuoden 2015 puolivälissä hyväksyttiin alueellisella tasolla (vapaaehtoisesti) sovellettava sääntö (jonka soveltaminen tehtiin vuonna 2016 pakolliseksi useimmille alueille), jolla pyritään rajoittamaan terveydenhuolto- ja lääkemenojen kasvua. Lisäksi marraskuussa 2015 hallitus ja lääketeollisuuden edustajat allekirjoittivat sopimuksen, jolla helpotetaan lääkemenojen järkeistämistä. Tästä huolimatta vuonna 2015 useimmat alueet ja sosiaaliturvarahastot jäivät tuntuvasti kansallisista finanssipoliittisista tavoitteistaan. Keskus-, alue- ja paikallishallinnon alasektorit eivät noudattaneet talouden vakautta koskevan lain menosääntöä, ja lääkemenojen kasvu erityisesti sairaaloissa lisääntyi edelleen, vaikka huomioon ei otettaisi hepatiitti C:n hoitoon tarkoitettuja uusia tuotteita.

               (8)

               Julkisten hankintojen alalla tulokset ovat Espanjassa hyviä lainsäädännön laadun ja muutoksenhakumenettelyjen saatavuuden osalta. Julkisia hankintoja on järkeistetty erityisesti yhteisten hankintajärjestelyjen avulla. Julkisten hankintojen toteuttamisessa on kuitenkin eroja eri hallintoviranomaisten välillä, ja riittämättömät valvontamekanismit haittaavat julkisia hankintoja koskevien sääntöjen asianmukaista soveltamista. Komission tietoon tulleiden julkisia hankintoja koskevan EU:n lainsäädännön oletettujen rikkomisten määrä on ollut suhteellisen korkea viime vuosina. Espanjan valtionhallinnon tarkastusvirasto on lisäksi todennut joitakin heikkoustekijöitä, kuten suorahankintojen käyttö, sopimusten toistuva muuttaminen, sopimusten pilkkominen pienempiin osiin sekä eräiden tarjouskilpailuasiakirjojen ja hallinnollisten päätösten epätäsmällisyys ja epäselvyys.

               (9)

               Espanja on edistynyt merkittävästi rahoitusalan rakenneuudistuksessa. Laki säästöpankkien hallinnon lujittamiseksi ja pankkisäätiöiden hallussa olevien enemmistöosuuksien supistamiseksi on pantu täytäntöön. Valtion tukemien pankkien rakenneuudistussuunnitelmien toteuttaminen on edistynyt hyvin. Espanjan keskuspankki on muuttanut luottolaitosten nykyistä tilinpäätösjärjestelmää ja hyväksynyt omaisuudenhoitoyhtiö SAREBia koskevia uusia säännöksiä. Uusien säännösten avulla SAREB voi käsitellä arvonalentumisia asianmukaisesti, ja ne auttavat sitä mukauttamaan velkaantumisen vähentämistä koskevia toimenpiteitä uskottavien markkinaoletusten mukaisesti.

               (10)

               Viime vuosina toteutetut työmarkkinauudistukset ovat saaneet työllisyyden reagoimaan paremmin kasvuun, ja työpaikkojen luominen on elpynyt kasvaneen joustavuuden ja jatkuvan palkkamaltin tukemana. Työehtosopimukset ovat tukeneet tätä kehitystä, myös kesäkuussa 2015 allekirjoitetun eri ammattialat kattavan sopimuksen ansiosta. Kokonaistyöllisyyden viimeaikainen kasvu perustuu lähinnä määräaikaisiin työsuhteisiin, vaikka äskettäin allekirjoitettujen pysyvien työsopimusten määräkin kasvaa hitaasti. Kannustimia uusien pysyvien työntekijöiden palkkaamiseen on edelleen käytetty vähän. Tilapäisten työntekijöiden osuus on yhä EU:n suurimpia, ja mahdollisuudet siirtyä määräaikaisesta vakituiseen työsopimukseen ovat säilyneet heikkoina. Määräaikaisten työsopimusten lyhyt kesto heikentää kannustimia investoida inhimilliseen pääomaan, mikä haittaa tuottavuuden kasvua. Vaikka työllisyystilanne paraneekin nopeasti, erityisesti nuorten työttömyysaste on edelleen hyvin korkea, ja työttömyyden keskimääräinen kesto on myös hyvin pitkä. Pitkäaikaistyöttömyyden pysyminen jatkuvasti korkealla tasolla merkitsee, että työttömyys uhkaa vakiintua tasolleen, mikä vaikuttaa kielteisesti työ- ja sosiaalisiin oloihin. Lähes 60 prosentilla pitkäaikaistyöttömistä on matala osaamistaso. Tämä edellyttää asianmukaista aktiivista ja passiivista työmarkkina- ja koulutuspolitiikkaa, joilla puututaan laaja-alaisiin osaamiseen kohtaanto-ongelmiin ja ehkäistään ammattitaidon vanhentumista. Vuorovaikutus työnantajien kanssa koulutusohjelmia suunniteltaessa on edelleen vähäistä.

               (11)

               Aktivointitoimien ja aktiivisten työmarkkinatoimenpiteiden tuloksellisuus riippuu pitkälti työvoimapalvelujen valmiuksista suunnitella ja tarjota yksilöllistä tukea. Aktiivisen työmarkkinapolitiikan viimeaikaisten uudistusten toteuttaminen etenee hitaasti, ja julkisten työvoimapalvelujen valmiudet tarjota tuloksellista ja yksilöllistä neuvontaa sekä työnhakuapua ovat edelleen heikot. Alueellisten julkisten työvoimapalvelujen ja yksityisten työnvälitystoimistojen yhteistyö on edelleen vähäistä. Myös työvoima- ja sosiaalipalvelujen yksikköjen välinen yhteistyö vaihtelee alueittain, mikä haittaa koordinoidun avun tarjoamista työmarkkinoilta kauimmas etääntyneille henkilöille, erityisesti vähimmäistoimeentulotuen saajille. Toimeentulotukijärjestelmissä ja esimerkiksi niiden maksujärjestelyissä, kelpoisuusvaatimuksissa, kattavuudessa ja riittävyydessä on huomattavia alueellisia eroja. Myös vaikeudet siirtää sosiaalietuuksia haittaavat ammatillista liikkuvuutta alueiden välillä. Lisäksi tiedottaminen siitä, miten vähimmäistoimeentulojärjestelmistä voi siirtyä työelämään, on melko vähäistä. Espanja valmistelee parhaillaan maan kansallisten ja alueellisten toimeentulotukijärjestelmien karttaa, joka kattaa kansallisen ja alueellisen tason. Vaikka joitakin toimenpiteitä on otettu käyttöön, perhe-etuuksien ja asumistuen vaikutus köyhyyden vähentämisessä on edelleen vähäistä. Asianmukaisen ja kohtuuhintaisen lastenhoidon ja pitkäaikaishoidon tarjonnan puute estää erityisesti naisia ottamasta vastaan työtä.

               (12)

               Työllisyyden alakohtaisen jakautumisen muutokset ovat olleet yhä nopeampia vuodesta 2008 alkaen, ja myös osaamisen kohtaanto-ongelmat ovat lisääntyneet. Matala yleinen osaamistaso rajoittaa siirtymistä korkeampaa arvonlisää tuottaviin toimintoihin ja heikentää tuottavuuden kasvua. Vaikka korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden osuus on suuri, osaamisen tarjonta ei vastaa riittävästi työmarkkinoiden tarpeita. Korkea-asteen tutkinnon hiljattain suorittaneiden työllistymisaste on Euroopan alhaisimpia, ja merkittävä osa heistä työskentelee tehtävissä, jotka eivät edellytä korkea-asteen tutkintoa. Vaikka tilanne on hieman kohentunut viiden viime vuoden aikana ja kehitystä on tuettu aloitteilla yritysten edustuksen lisäämiseksi korkeakoulujen johtokunnissa, korkeakoulujen ja yritysten välinen yhteistyö on edelleen vähäistä. Akateemisen henkilöstön vähäinen liikkuvuus, korkeakoulujen hallintojärjestelmän jäykkyys ja tutkimustulosten siirtoyksikköjen (Oficinas de transferencia de Resultados de Investigación) toiminnan hallinnolliset esteet vaikeuttavat tiiviimpää yhteistyötä.

               (13)

               Tutkimus- ja innovaatiopolitiikalla on Espanjassa lukuisia haasteita. Julkisen ja yksityisen sektorin tutkimuksen välinen vuorovaikutus on vähäistä. Espanjan T&K-intensiteetti (T&K-menojen suhde BKT:hen) ja innovaatiosuorituskyky ovat edelleen laskussa. Innovatiivisia yrityksiä on suhteellisen vähän, ja julkisten tutkimuslaitosten ja yritysten väliseen yhteistyöhön ei ole juurikaan kannustimia. Espanjan tulokset ovat heikkoja useimmilla yritysten innovaatiotoiminnan indikaattoreilla mitattuna. T&K-intensiteetin ero koko EU:n tasoon verrattuna on erityisen huomattava, kun tarkastellaan yksityisen sektorin T&K-investointeja (0,6 prosenttia Espanjassa verrattuna 1,3 prosenttiin koko EU:ssa). Riskipääomaa ei edelleenkään käytetä Espanjassa laajalti, varsinkaan siemenvaiheessa. T&K-politiikan heikko koordinointi Espanjassa ja se, että investointitoiminnan sekä tiedeyhteisön ja yritysten yhteistyön edistämiseen tähtäävät elimet ja ohjelmat ovat alueellisesti hajanaisia, aiheuttaa huomattavia haasteita yrityksille ja etenkin pienille yrityksille. Yritysten vähäinen osallistuminen innovaatiotoimintaan saattaa viitata siihen, että vastaanottokyky, innovaatiomyönteiset perusedellytykset ja kannustimet puuttuvat. Kuten ERACin (Eurooppalaisen tutkimusalueen komitea) vuonna 2014 toteuttamassa Espanjan tutkimus- ja innovointijärjestelmää koskevassa vertaisarvioinnissa korostettiin, menestyneimpien julkisten tutkimusjärjestelmien arviointi- ja vastuuvelvollisuusaste on korkeampi kuin Espanjassa. Julkista institutionaalista rahoitusta korkeakoulujen ja julkisten tutkimuslaitosten T&K-toimintaan ei yleensä myönnetä saavutettujen tulosten perusteella, mikä heikentää kannustimia parantaa tieteellisten tuotosten laatua ja tarkoituksenmukaisuutta.

               (14)

               Espanjalaisten yritysten pieni keskimääräinen koko auttaa selittämään talouden jatkuvaa heikkoa tuottavuutta. Yrityskoon kasvu sekä inhimillisen pääoman, innovoinnin, teknologian, rahoituksen saatavuuden ja tehokkaan oikeusjärjestelmän kehittäminen voisivat lisätä kokonaistuottavuutta. Vuonna 2015 yritysten investoinnit lisääntyivät dynaamisten kysyntäolosuhteiden, alhaisten lainakustannusten ja yrityssektorin ja kotitalouksien taseiden tervehdyttämisen ansiosta. Espanja on toteuttanut erilaisia toimenpiteitä helpottaakseen yritysten kasvua. Esimerkiksi hiljattain annetun yritysrahoitusta koskevan lain odotetaan helpottavan pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) rahoituksen saantia. Lisäksi pk-yrityksiä koskevan uuden lainsäädännön mahdollisten vaikutusten ennakkoarvioinnista on tullut pakollista. Yrityksen perustamiseen ja tiettyjen taloudellisten toimintojen käynnistämiseen kuluva aika ja tarvittavien lupien määrä ovat kuitenkin edelleen suhteellisen merkittäviä.

               (15)

               Espanjan alueiden väliset huomattavat sääntelykäytännön erot, myös yritystoiminnan lupamenettelyjen osalta, voivat rajoittaa yritysten kasvukykyä. Markkinoiden yhtenäisyyttä koskevan lain tavoitteena on vähentää esteitä, jotka haittaavat taloudellisen toiminnan harjoittamista ja markkinoille pääsyä kaikilla Espanjan alueilla, ja parantaa sääntelyä. Lailla voi olla merkittävä vaikutus investointien esteiden poistamiseen, ja se voi helpottaa yritysten luvansaantia, liiketoimintaa ja kasvua. Markkinoiden yhtenäisyyttä koskevan lain täytäntöönpano edellyttää kaikkien hallinnon tasojen täysimääräistä osallistumista. Vaikka laki on nyt kolmatta vuotta voimassa, sen täytäntöönpano aluehallituksissa on ollut verkkaista. Myös vähittäiskaupan alan vuoden 2014 uudistuksen hyötyjen toteutuminen edellyttää, että aluehallitukset hyväksyvät tarvittavat täytäntöönpanosäädökset. Lisäksi asiantuntijapalvelujen alalle pääsyn esteiden poistaminen parantaa todennäköisesti tuottavuutta muilla aloilla, joilla kyseisiä palveluja käytetään. Palveludirektiivi on saatettu osaksi Espanjan kansallista lainsäädäntöä, mutta säänneltyjä ammatteja ja ammatillisia yhdistyksiä koskevan sääntelykehyksen horisontaalisessa uudistuksessa ei ole edistytty, lukuun ottamatta yhdistysten antamaa hyväksyntää hankkeille. Kansallisissa uudistusohjelmissa suunniteltua uudistusta ei ole hyväksytty. Uudistuksen tavoitteena oli määritellä ammatilliseen yhdistykseen rekisteröitymistä edellyttävät ammatit, edistää ammattialan järjestöjen avoimuutta ja tilivelvollisuutta, purkaa perusteetonta toiminnan sääntelyä ja turvata markkinoiden yhtenäisyys asiantuntijapalvelujen alalle pääsyn ja asiantuntijapalvelujen harjoittamisen osalta.

               (16)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Espanjan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2016 maaraportissa. Se on arvioinut myös vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Espanjalle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Espanjan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska EU:n yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4.

               (17)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (6) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (18)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4,

         SUOSITTAA, että Espanja toteuttaa vuosina 2016 ja 2017 toimia, joilla se

               1.

               varmistaa liiallisen alijäämän kestävän korjaamisen liiallisia alijäämiä koskevassa menettelyssä tehtyjen päätösten ja siinä annettujen suositusten mukaisesti niin, että toteutetaan tarvittavat rakenteelliset toimenpiteet ja käytetään kaikki satunnaistulot alijäämän ja velan supistamiseen; panee kaikilla hallintotasoilla täytäntöön julkisen talouden kehystä koskevassa laissa säädetyt toimet; parantaa julkisten hankintojen valvontamekanismeja ja julkisia hankintoja koskevan politiikan koordinointia eri hallintotasoilla;

               2.

               toteuttaa lisää toimenpiteitä parantaakseen integroitumista työmarkkinoille panostamalla yksilölliseen tukeen ja vahvistamalla koulutustoimenpiteiden tuloksellisuutta; parantaa alueellisten työvoimapalvelujen valmiuksia ja sovittaa ne paremmin yhteen sosiaalipalvelujen kanssa; puuttuu vähimmäistoimeentulojärjestelmien puutteisiin ja eroihin ja parantaa perhe-etuusjärjestelmiä sekä laadukkaan lastenhoidon ja pitkäaikaishoidon saatavuutta;

               3.

               toteuttaa lisää toimenpiteitä, joilla parannetaan korkea-asteen koulutuksen tarkoituksenmukaisuutta työmarkkinoiden kannalta, myös tarjoamalla kannustimia korkeakoulujen, yritysten ja tutkimuslaitosten väliseen yhteistyöhön; lisää julkisten tutkimuslaitosten ja korkeakoulujen tulosperusteista rahoitusta ja edistää yksityissektorin T&K-investointeja;

               4.

               nopeuttaa markkinoiden yhtenäisyyttä koskevan lain täytäntöönpanoa alueellisella tasolla; varmistaa, että vähittäiskaupan alalla hyväksytyt uudistustoimenpiteet pannaan täytäntöön autonomisilla alueilla; hyväksyy itsenäisiä ammatinharjoittajia ja ammatillisia yhdistyksiä koskevan suunnitellun uudistuksen.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2016.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. KAŽIMÍR

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUVL C 96, 11.3.2016, s. 1.

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1467/97, annettu 7 päivänä heinäkuuta 1997, liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä (EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6).

      (6)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52007PC0214

Suositus neuvoston päätös Bulgarian ja Romanian liittymisestä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella 17 päivänä kesäkuuta 1998 tehtyyn yleissopimukseen ajokielloista  /* KOM/2007/0214 lopull. - CNS 2007/0075 */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 25.4.2007KOM(2007) 214 lopullinen2007/0075 (CNS)SuositusNEUVOSTON PÄÄTÖSBulgarian ja Romanian liittymisestä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella 17 päivänä kesäkuuta 1998 tehtyyn yleissopimukseen ajokielloista(komission esittämä)PERUSTELUTVuonna 2005 hyväksytyssä Bulgarian ja Romanian liittymisasiakirjassa[1] otettiin käyttöön yksinkertaistettu menettely, jota sovelletaan Bulgarian ja Romanian liittyessä yleissopimuksiin (ja pöytäkirjoihin), jotka jäsenvaltiot ovat tehneet Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artiklan (entinen K.3 artikla) ja EY:n perustamissopimuksen 293 artiklan perusteella. Enää ei ole tarpeen aikaisempaan tapaan neuvotella ja tehdä erillisiä pöytäkirjoja kyseisiin yleissopimuksiin liittymisestä (mikä edellyttäisi ratifiointia 27 valtiossa). Sen sijaan liittymisasiakirjan 3 artiklan 3 kohdassa määrätään, että Bulgaria ja Romania liittyvät edellä tarkoitettuihin yleissopimuksiin ja pöytäkirjoihin liittymisasiakirjan nojalla.Liittymisasiakirjan 3 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaan neuvosto tekee tätä varten päätöksen, jossa vahvistetaan edellä tarkoitettujen yleissopimusten voimaantulon ajankohta Bulgarian ja Romanian osalta ja joka sisältää näiden kahden uuden jäsenvaltion liittymisen johdosta tarvittavat mukautukset edellä tarkoitettuihin yleissopimuksiin (tämä merkitsee muun muassa sitä, että yleissopimukset on tehtävä bulgarian ja romanian kielillä, jotta molemmat kielitoisinnot ovat yhtä todistusvoimaisia). Neuvosto tekee päätöksen komission suosituksesta Euroopan parlamenttia kuultuaan.Liittymisasiakirjan liitteessä I luetellaan seitsemän tällaista oikeus- ja sisäasioiden alan yleissopimusta ja pöytäkirjaa.Luetteloon sisältyy Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella 17 päivänä kesäkuuta 1998 tehty yleissopimus ajokielloista.Tällä komission suosituksella neuvoston päätökseksi on tarkoitus tehdä edellä mainittuun yleissopimukseen Bulgarian ja Romanian liittymisen johdosta tarvittavat mukautukset liittymisasiakirjan 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti .2007/0075 (CNS)SuositusNEUVOSTON PÄÄTÖSBulgarian ja Romanian liittymisestä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella 17 päivänä kesäkuuta 1998 tehtyyn yleissopimukseen ajokielloistaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen,ottaa huomioon Bulgarian ja Romanian liittymissopimuksen,ottaa huomioon Bulgarian ja Romanian liittymisasiakirjan, jäljempänä ’liittymisasiakirja’, ja erityisesti sen 3 artiklan 4 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen[2],ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[3],sekä katsoo seuraavaa:1.  Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella 17 päivänä kesäkuuta 1998 tehty yleissopimus ajokielloista[4], jäljempänä ’ajokieltoja koskeva yleissopimus’, allekirjoitettiin Luxemburgissa 17 päivänä kesäkuuta 1998 eikä se ole tullut vielä voimaan.2.  Liittymisasiakirjan 3 artiklan 3 kohdassa määrätään, että Bulgaria ja Romania liittyvät jäsenvaltioiden välillä tehtyihin yleissopimuksiin ja pöytäkirjoihin, jotka on lueteltu liittymisasiakirjan liitteessä I ja joihin sisältyy muun muassa ajokieltoja koskeva yleissopimus. Edellä tarkoitettujen yleissopimusten ja pöytäkirjojen on määrä tulla voimaan Bulgarian ja Romanian osalta neuvoston määräämänä päivänä.3.  Liittymisasiakirjan 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti neuvosto tekee kyseisiin yleissopimuksiin ja pöytäkirjoihin kaikki liittymisen johdosta tarvittavat mukautukset,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artiklaAjokieltoja koskeva yleissopimus tulee voimaan Bulgarian ja Romanian osalta samana ajankohtana kuin se tulee voimaan sen alun perin allekirjoittaneiden jäsenvaltioiden osalta.2 artiklaAjokieltoja koskevan yleissopimuksen tekstit, jotka on laadittu bulgarian ja romanian kielillä ja liitetty tähän päätökseen, ovat todistusvoimaiset samoin ehdoin kuin ajokieltoja koskevan yleissopimuksen muut tekstit.3 artiklaTämä päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä .Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtajaLIITE Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella 17 päivänä kesäkuuta 1998 tehty yleissopimus ajokielloista – bulgarian ja romaniankieliset tekstit..[1] EUVL L 157, 21.6.2005, s. 203.[2] EUVL C […], […], s. […].[3] EUVL C […], […], s. […].[4] EYVL C 216, 10.7.1998, s. 1.


				|

		52013DC0376

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Suomen vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Suomen vuosien 2012–2017 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2013/0376 final */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Suomen vuoden 2013 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Suomen vuosien 2012–2017 vakausohjelmaa koskeva
neuvoston lausunto

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011
annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011[2] ja
erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[3],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[4],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla
käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian
lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään
avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan
mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.
(2)       Neuvosto antoi 13 päivänä
heinäkuuta 2010 komission ehdotusten perusteella suosituksen jäsenvaltioiden ja
unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21
päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista[5].
Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita
kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja
työllisyyspolitiikassaan.
(3)       Valtion- ja hallitusten
päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen,
joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason
toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He
päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja
ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)       Neuvosto antoi 6 päivänä
heinäkuuta 2012 suosituksen Suomen vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta
ja lausunnon Suomen vuosien 2011–2015 tarkistetusta vakausohjelmasta.
(5)       Komissio hyväksyi
28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen[6]. Tästä
alkoi vuoden 2013 talouspolitiikan EU-ohjausjakso. Komissio hyväksyi niin ikään
28 päivänä marraskuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella
varoitusmekanismia koskevan kertomuksen[7],
jossa se katsoi, että Suomi kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin
perusteellinen tarkastelu.
(6)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
14 päivänä maaliskuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen
talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että
on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista,
palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä,
puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)       Komissio julkaisi 10 päivänä
huhtikuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun
Suomea koskevan perusteellisen tarkastelun[8] tulokset. Komissio päättelee analyysinsa
perusteella, että Suomen makrotaloudessa on epätasapainotiloja, jotka
edellyttävät seurantaa ja politiikkatoimia. Vaihtotaseen huomattavaan
heikkenemiseen ja heikkoon vientiin, jonka taustalla on teollisuuden
rakennemuutos, sekä kustannuskilpailukyvyn ja muun kilpailukyvyn osatekijöihin
on kiinnitettävä edelleen huomiota.
(8)       Suomi toimitti vuosia
2012–2017 koskevan vuoden 2013 vakausohjelmansa ja vuoden 2013 kansallisen
uudistusohjelmansa 18 päivänä huhtikuuta 2013. Ohjelmat on arvioitu samaan
aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
(9)       Neuvosto on neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan mukaisen vuoden 2013
vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että Suomen julkinen talous
on ollut kokonaisuutena terve. On toteutettu toimia tulojen lisäämiseksi ja
menojen hillitsemiseksi, jotta voitaisiin lähestyä keskipitkän aikavälin
tavoitetta. Julkisen talouden kehitysarvion perustana oleva makrotalouden
skenaario on uskottava. Vuoden 2013 kasvuarvio vastaa komission kevään
ennustetta, kun taas vuoden 2014 kasvuarvio on 0,6 prosenttiyksikköä korkeampi
kuin komission ennuste. Ohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian
tavoitteena on valtiontalouden tasapainottaminen ja valtionvelan saattaminen
lasku-uralle suhteessa BKT:hen vuoteen 2015 mennessä. Keskipitkän aikavälin
tavoite on ohjelmassa muutettu 0,5 prosentista –0,5 prosenttiin. Uusi
keskipitkän aikavälin tavoite vastaa vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia.
Ohjelman mukaan keskipitkän aikavälin tavoite on tarkoitus saavuttaa vuoteen
2014 mennessä ja tavoitteessa on tarkoitus pysyä vuoteen 2017 asti. Ohjelman
tietoihin perustuen (uudelleenlasketun) rakenteellisen rahoitusaseman
perusteella Suomi ei saavuttanut aiemmin sovellettua keskipitkän aikavälin
tavoitetta vuonna 2012 eikä se saavuta uutta keskipitkän aikavälin tavoitetta
vuonna 2013. Ohjelmassa ennakoidaan, että (uudelleenlaskettu) rakenteellinen
rahoitusasema kohenee vuoden 2012 –1 prosentista –0,9 prosenttiin suhteessa
BKT:hen vuonna 2013. Vuosina 2014–2017 se olisi –0,6 prosentista –0,7
prosenttiin suhteessa BKT:hen. Vuonna 2012 Suomen nettomenot lisääntyivät 0,4
prosenttia, mikä jää menojen kasvulle asetetun vertailuarvon sovellettavan
viitearvon alapuolelle. Kun otetaan huomioon, että Suomen kokonaistuotannon
kasvu oli vuonna 2012 negatiivinen, vähäistä rakenteellista sopeutusta pidetään
riittävänä. Vuonna 2013 Suomen (uudelleenlaskettu) rakenteellinen rahoitusasema
kohenee, ja nettomenojen ennustetaan poikkeavan menojen kasvulle asetetusta
viitearvosta vain 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Kun otetaan huomioon Suomen
suuri negatiivinen tuotantokuilu, tätä pidetään riittävänä. Vuonna 2014 Suomen
(uudelleenlasketun) rakenteellisen rahoitusaseman ennustetaan kohenevan
edelleen –0,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen, jolloin se on riittävän lähellä
keskipitkän aikavälin tavoitetta (komission kevään ennusteen mukaan Suomi
saavuttaisi tavoitteen vuonna 2014). Kokonaisuudessaan tämä merkitsisi, että
vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevää osiota noudatetaan. Vuonna 2012
julkisen talouden konsolidoitu bruttovelka oli 53 prosenttia suhteessa BKT:hen,
ja ohjelman mukaan se pysyy ohjelmakaudella alle 60 prosentin suhteessa
BKT:hen. Ohjelmassa ennakoidaan velan vähenevän vuosina 2016 ja 2017. Pitkän
aikavälin kestävyys on edelleen finanssipolitiikan tärkein haaste. Väestön
ikääntymiseen liittyvä kestävyysvaje, joka koskee eläkkeitä, terveydenhuoltoa
ja pitkäaikaishoitoa, on tunnustettu, ja se vaatii jatkuvaa seurantaa.
(10)     Julkisten palveluiden
tuottavuuden kasvu ei ole vastannut koko talouden tuottavuuden kasvua, sillä
väestön ikääntymiseen liittyvä rasitus kasvaa. Periaatteet kuntien
uudistamiseksi on vahvistettu. Kuntien yhdistyminen on kuitenkin edelleen
vapaaehtoista, vaikkakin valtio tarjoaa taloudellisia kannustimia. Sosiaali- ja
terveydenhuoltopalveluiden uudistamisen ei odoteta merkittävästi pienentävän
terveydenhuoltoalueiden lukumäärää nykyisestä.
(11)     Nuoriso- ja
pitkäaikaistyöttömyyden vähentämiseksi on toteutettu toimenpiteitä, joista
voidaan mainita nuorisotakuu, nuorille aikuisille suunnattu väliaikainen
osaamisohjelma ja pitkäaikaistyöttömille suunnattu kokeiluohjelma. Näitä on
vuonna 2013 täydennetty lisäämällä taloudellista tukea oppisopimuskoulutukseen
osana nuorisotakuuta. Toimenpiteet ovat tervetulleita, sillä työttömyysasteen
odotetaan nousevan. Toimenpiteet on nyt toteutettava keskittyen selkeästi
kohderyhmien osaamistason ja työmarkkina-aseman parantamiseen. Ikääntyvien
työntekijöiden työllisyysasteen nostaminen on tärkeää, jotta voidaan varmistaa
julkisen talouden kestävyys ja vastata tulevaisuuden työvoimatarpeisiin. Suomen
työikäinen väestö vähenee. Varhaisen eläkkeelle siirtymisen väyliin
puuttumiseksi on sovittu useista toimenpiteistä, kuten osa-aikaeläkkeen
alaikärajan nostamisesta, varhennetun vanhuuseläkkeen poistamisesta ja
työttömyysputken ikärajan nostamisesta. Elinajanodote on kuitenkin kasvanut
nopeammin kuin vuoden 2005 eläkeuudistuksen yhteydessä ennakoitiin, ja nykyiset
lakisääteiset eläkeiät saattavat osoittautua liian mataliksi ja eläkkeet
riittämättömiksi. Nykyinen hallitus on hallitusohjelmassaan sitoutunut
nostamaan todellisen eläkkeellesiirtymisiän vuoteen 2025 mennessä 62,4 vuoteen,
mikä on elinajanodote ja väestönkehityksen haasteet huomioon ottaen edelleen
alhainen. Näiden sovittujen toimintalinjojen toteuttaminen on edelleen lyhyen
aikavälin prioriteetti.
(12)     Sääntelystä johtuvat esteet
ovat Suomen palvelusektorilla yhä rajoittavia, ja markkinat ovat joillakin
tärkeillä aloilla, kuten päivittäistavarakaupassa, erittäin keskittyneet.
Nykyisiä ongelmia on tarkoitus auttaa ratkaisemaan päivittäistavarakaupan
toimijoiden määräävää asemaa koskevilla kilpailulakiin suunniteluilla
muutoksilla, alan valvonnan lisäämistä koskevilla terveen kilpailun
edistämisohjelman tavoitteilla ja poistamalla lainsäädännöstä – esimerkiksi
kaavoitusta ja rakentamista koskevasta lainsäädännöstä – tarpeettomat kilpailun
esteet. Lisäksi Kilpailuvirasto ja Kuluttajavirasto on kilpailupolitiikan
tuloksellisuuden ja hyötyjen lisäämiseksi yhdistetty, viraston määrärahoja on
lisätty ja sen valtuuksia on laajennettu kattamaan kilpailuneutraliteetti
julkisten ja yksityisten toimijoiden välillä. Kilpailuoikeudelliset sakot ovat
Suomessa olleet perinteisesti pieniä. Uudistuksia niiden pelotevaikutuksen
parantamiseksi on tarkoitus tehdä vuodeksi 2013 suunnitellun selvityksen
perusteella.
(13)     Tuottavuuden kasvu on Suomessa
edelleen palkkojen nousua hitaampaa, ja kansainvälinen kilpailukyky on
heikentynyt, mikä näkyy Suomen viennin markkinaosuuden pienenemisenä. Vaikka
tutkimukseen, kehitykseen ja innovointiin investoidaan edelleen voimakkaasti,
ratkaisevassa asemassa on yhä tehokkuus, jolla tämä tutkimustyö synnyttää
innovaatioita ja uusia kasvuyrityksiä, jotka voivat tunkeutua nopeasti
kasvaville vientimarkkinoille ja vahvistaa kansainvälistä kilpailukykyä. Suomen
olisi lyhyellä aikavälillä toteutettava äskettäin hyväksytyt politiikat ja
toimenpiteet tutkimus- ja kehitysjärjestelmän parantamiseksi, kuten uusi
toimintasuunnitelma, ja ehdotettava tehtyjen arviointien ja valmisteilla olevan
tulevaisuusselonteon perusteella tarvittaessa lisäuudistuksia. Energian ja
työvoiman on todettu olevan niitä tuotantopanoksia, joiden hinnat kasvattavat
suomalaisen teollisuuden kustannuksia. Palkkakehitys on ollut viime vuosina maltillista,
mikä johtuu kolmikantasopimuksesta, jonka voimassaolo päättyy vuonna 2013.
Siksi on huolestuttavaa, että työmarkkinaosapuolet eivät ole vielä tehneet
uutta sopimusta.
(14)     Komissio on
EU-ohjausjakson osana analysoinut kattavasti Suomen talouspolitiikkaa. Se on
arvioinut vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman ja esittänyt
perusteellisen tarkastelun. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen
Suomen finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden
kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska
unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason
panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. EU-ohjausjakson yhteydessä annetut
komission suositukset on otettu huomioon jäljempänä suosituksissa 1–5.
(15)     Neuvosto on tutkinut Suomen
vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[9] ilmenee
erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.
(16)     Neuvosto on tutkinut Suomen
kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen
tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6
artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät suosituksista 3, 4 ja
5.
(17)         Komissio on
EU-ohjausjakson osana myös analysoinut koko euroalueen talouspolitiikkaa.
Neuvosto on antanut tämän perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille,
joiden rahayksikkö on euro. Myös Suomen olisi varmistettava, että kyseiset
suositukset pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,
SUOSITTAA, että Suomi toteuttaisi
vuosina 2013–2014 toimia, joilla se
1.           noudattaa kasvua edistävää
finanssipolitiikkaa ja säilyttää suunnitellusti julkisen talouden
rahoitusaseman vakauden varmistamalla, että keskipitkän aikavälin tavoite
saavutetaan ohjelmakauden aikana; arvioi edelleen vuosittain väestön
ikääntymiseen liittyvän kestävyysvajeen suuruutta ja sopeuttaa julkisia tuloja
ja menoja pitkän aikavälin tavoitteiden ja tarpeiden mukaisesti; huolehtii
pitkäaikaishoidon kustannusvaikuttavuudesta ja kestävyydestä ja painottaa
enemmän ennaltaehkäisyä, kuntoutusta ja itsenäistä asumista;
2.           huolehtii käynnissä olevien
kuntarakennetta koskevien hallinnollisten uudistusten tehokkaasta toteuttamisesta,
jotta voidaan parantaa tuottavuutta ja saavuttaa kustannussäästöjä julkisten
palvelujen tarjonnassa, sosiaali- ja terveydenhuoltopalvelut mukaan lukien;
3.           toteuttaa lisätoimia
ikääntyneiden työntekijöiden työllisyysasteen nostamiseksi, myös parantamalla
heidän työllistettävyyttään ja kaventamalla varhaisen työmarkkinoilta
poistumisen väyliä, ja kytkee lakisääteisen vähimmäiseläkeiän elinajanodotteen
nousuun; toteuttaa käynnissä olevat toimenpiteet nuorten ja
pitkäaikaistyöttömien työmarkkina-aseman parantamiseksi keskittyen erityisesti
työn kannalta merkityksellisen osaamisen kehittämiseen ja seuraa tiiviisti
toimenpiteiden vaikutusta;
4.           jatkaa työtä kilpailun
lisäämiseksi tuote- ja palvelumarkkinoilla ja erityisesti vähittäiskaupan
alalla toteuttamalla terveen kilpailun uuden edistämisohjelman;
5.           lisää Suomen valmiuksia
synnyttää innovatiivisia tuotteita, palveluita ja kasvuyrityksiä nopeasti
muuttuvassa ympäristössä ja jatkaa teollisuuden monipuolistamista vähemmän
energiaa kuluttaville sektoreille; tämänhetkisessä hitaan kasvun ympäristössä
tukee reaalipalkkakehityksen saattamista tuottavuuden kehitystä vastaavaksi
täysin kunnioittaen työmarkkinaosapuolten roolia ja kansallisten käytäntöjen
mukaisesti.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L
209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL L
306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2013)
376 final.
[4]               P7_TA(2013)0052
ja P7_TA(2013)0053.
[5]               Neuvoston
päätös 2013/208/EU, annettu 22 päivänä huhtikuuta 2013.
[6]               COM(2012)
750 final.
[7]               COM(2012)
751 final.
[8]               SWD(2013)
123 final.
[9]               Neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.