title: EFTAN VALVONTAVIRANOMAISEN SUOSITUS N:o 167/97/COL annettu 17 päivänä kesäkuuta 1997, vuoden 1997 yhteensovitetusta tarkastusohjelmasta tiettyjen kasviperäisten tuotteiden, hedelmät ja vihannekset mukaan lukien, torjunta_+ainejäämien enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi

text:
Avis juridique important

|

E1997C0167

Virallinen lehti nro L 303 , 06/11/1997 s. 0026 - 0029

EFTAN VALVONTAVIRANOMAISEN SUOSITUS N:o 167/97/COL annettu 17 päivänä kesäkuuta 1997,vuoden 1997 yhteensovitetusta tarkastusohjelmasta tiettyjen kasviperäisten tuotteiden, hedelmät ja vihannekset mukaan lukien, torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi EFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN, jokaottaa huomioon ETA-sopimuksen ja erityisesti sen 109 artiklan ja pöytäkirjan 1,ottaa huomioon valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja pöytäkirjan 1,ottaa huomioon ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 54 kohdassa tarkoitetun, torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset, annetun säädöksen (neuvoston direktiivin 90/642/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1 (jäljempänä `säädöksen`), ja erityisesti sen 4 artiklan 3 kohdan,on kuullut EFTAn valvontaviranomaista avustavaa EFTAn elintarvikekomiteaa,sekä katsoo, ettäsäädöksen 4 artiklan 2 kohdan mukaan EFTA-valtoiden on 1 päivään elokuuta 1996 mennessä toimitettava EFTAn valvontaviranomaiselle kaikki tarvittavat tiedot kansallisten tarkastusohjelmien toteuttamisesta vuonna 1995 mainitun direktiivin liitteessä II torjunta-ainejäämille vahvistettujen enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi; valvontaviranomainen on saanut joitakin tietoja, jotka vastaavat tätä vaatimusta,säädöksen 4 artiklan 1 kohdassa EFTA-valtiot velvoitetaan laatimaan suunnitelmat niiden tarkastusten luonteesta ja toistumistiheydestä, jotka tehdään torjunta-ainejäämien enimmäismääristä laaditun luettelon noudattamisen varmistamiseksi,EFTAn valvontaviranomaisella ei ollut käytettävissään riittävästi tietoja, jotta olisi voitu saada täydellinen yleiskäsitys toimista, jotka EFTA-valtiot ovat toteuttaneet vuonna 1995 torjunta-ainejäämien valvomiseksi, tai jotta olisi voitu tehdä laaja-alainen arvio EFTA-valtioiden valvontasuunnitelmista vuodeksi 1997; käytettävissä on kuitenkin riittävästi tietoa torjunta-aineiden ja tuotteiden erityisiä yhdistelmiä koskevan valvontaohjelman yhteensovittamiseksi Euroopan talousalueella; tämä on kolmas yhteensovitettu erityisohjelma, jota suositetaan, ja EFTA-valtioiden toimivaltaisten viranomaisten suunnittelutyön kannalta on tärkeää, että ilmoitetaan ne tuotteet, jotka on tarkoitus sisällyttää tulevien vuosien yhteensovitettuihin erityisohjelmiin; yleensä kestää kolme vuotta, ennen kuin tuote voidaan sisällyttää yhteensovitettuun erityisohjelmaan uudelleen,kansallisten ja yhteensovitettujen tarkastusohjelmien olisi vuonna 1997 kohdistuttava niiden tiettyjen torjunta-aineiden jäämiin, joiden yhdenmukaistetuista enimmäismääristä on luettelot säädöksen liitteessä II, sellaisena kuin se on muutettuna,on yhä tarpeellista antaa suositukset niitä torjunta-ainejäämien tarkastuksia koskevista yleisistä perussäännöksistä, jotka EFTA-valtioiden on tehtävä vuonna 1997, jotta varmistettaisiin torjunta-ainejäämien vahvistettujen enimmäismäärien noudattaminen ja edistettäisiin Euroopan talousalueen moitteetonta toimintaa,on tärkeää, että EFTA-valtiot antavat tietoja niistä kansallisista laadunvarmistusmenetelmistä, joita on sovellettu näytteenottoon ja torjunta-ainejäämien määrien analysointiin, jotta näitä tietoja voitaisiin käyttää myöhempien keskustelujen lähtökohtana,lisäksi olisi eduksi, jos EFTAn valvontaviranomainen saisi tulevien suositusten laatimista varten ennakkotietoja ohjelmista joita EFTA-valtiot ovat suunnitelleet vuodeksi 1998 niiden torjunta-ainejäämien enimmäismäärien valvomiseksi, joista säädetään edellä mainitussa säädöksessä,tarkastukset ja pistokokeet, jotka EFTA-valtioiden on tehtävä varmistaakseen niiden torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamiseen, joista säädetään direktiivin 90/642/ETY 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa luettelossa, olisi tehtävä seuraavissa säädöksissä olevien vaatimusten mukaisesti; ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 20 kohdassa tarkoitettu, yhteisön näytteenottomenettelyistä hedelmien ja vihannesten torjunta-ainejäämien virallisessa tarkastuksessa annettu säädös (komission direktiivi 79/700/ETY); ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 37 kohdassa tarkoitettu, elintarvikkeiden tarkastuksessa tarvittavien yhteisön näytteenottomenettelyjen ja analyysimenetelmien käyttöön ottamisesta annettu säädös (neuvoston direktiivi 85/591/ETY); ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 50 kohdassa tarkoitettu, virallisesta elintarvikkeiden tarkastuksesta annettu säädös (neuvoston direktiivi 89/397/ETY) ja ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 54 n kohdassa tarkoitettu, virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevista lisätoimenpiteistä annettu säädös (neuvoston direktiivi 93/99/ETY),Liechtensteinin on saatettava voimaan ETA-sopimuksen liitteessä II olevassa XII luvussa tarkoitettujen säädösten säännökset 1 päivään tammikuuta 2000 mennessä; Liechtensteinin on kuitenkin ollut määrä tehdä parhaansa saattaakseen mainitussa luvussa tarkoitetut säännökset voimaan 1 päivään tammikuuta 1997 mennessä; sen vuoksi tämä vuodeksi 1997 annettava suositus koskee myös Liechtensteinia,suosituksessa, jonka Euroopan komissio antoi 2 päivänä joulukuuta 1996 vuoden 1997 yhteensovitetusta tarkastusohjelmasta tiettyjen kasviperäisten tuotteiden, hedelmät ja vihannekset mukaan lukien, torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi, suositetaan, että Euroopan unionin jäsenvaltiot noudattaisivat vastaavanlaista ohjelmaa,ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:Suositetaan, että Islanti, Liechtenstein ja Norja:1) ottavat vuoden 1997 erityistoimena näytteitä liitteessä mainittujen tuotteiden ja torjunta-ainejäämien yhdistelmistä ja analysoivat ne pyrkien ottamaan viisikymmentä näytettä kustakin tuotteesta siten, että näytteiden määrä kuvaa asianmukaisella tavalla jäsenvaltion, ETAn ja kolmansien maiden osuutta EFTA-valtioiden markkinoista, sekä ilmoittavat viimeistään 1 päivänä elokuuta 1998 tulokset sekä käytetyt analyysimenetelmät, saavutetut ilmoitustasot ja laadunvarmistusmenetelmät,2) toimittavat EFTAn valvontaviranomaiselle 1 päivään elokuuta 1997 mennessä kaikki säädöksen 4 artiklan 2 kohdassa vaaditut tiedot vuoden 1996 valvontatoimesta, jotta torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattaminen voitaisiin varmistaa ainakin pistokokein, ja toimittavat erityisesti seuraavat tiedot:2.1) vuoden 1996 erityistoimen tulokset, kuten vuoden 1996 yhteensovitetusta tarkastusohjelmasta tiettyjen kasviperäisten tuotteiden, hedelmät ja vihannekset mukaan lukien, torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi annetun EFTAn valvontaviranomaisen suosituksen N:o 85/96/COL 5 kohdassa säädetään,2.2) direktiivin 90/642/ETY liitteessä II lueteltuja torjunta-aineita koskevien kansallisten ohjelmiensa tulokset suhteessa yhdenmukaistettuihin enimmäismääriin ja, jos niitä ei ole vielä vahvistettu Euroopan talousalueella, suhteessa voimassa oleviin kansallisiin enimmäismääriin,2.3) otettujen näytteiden määrän ja tehtyjen analyysien osalta perusteet, joiden mukaan niiden kansalliset ohjelmat on laadittu,2.4) perusteet, joiden mukaan ilmoitustasot on määritelty ja vahvistettu,2.5) laadunvarmistusmenetelmät, joita on sovellettu näytteenottoon tuotteista, tai aikaisempina vuosina ilmoitettuihin menetelmiin tehdyt muutokset,2.6) yksityiskohtaiset tiedot niiden laboratorioiden direktiivin 93/99/EY 3 artiklan mukaisesta hyväksynnästä, joissa analyysit tehdään, ja niissä tapauksissa, joissa hyväksyntää ei ole vielä annettu, perusteet, joita on käytetty, kun laadunvarmistusmenetelmät on luotu kyseisissä laboratorioissa,3) lähettävät EFTAn valvontaviranomaiselle 1 päivään heinäkuuta 1997 mennessä vuodeksi 1998 ja mahdollisesti myös sitä seuraaviksi vuosiksi suunnittelemansa kansallisen ohjelman niiden torjunta-ainejäämien enimmäismäärien valvomiseksi, joista säädetään direktiivissä 90/642/ETY.4) Tämä suositus on osoitettu Islannille, Liechtensteinille ja Norjalle.Tehty Brysselissä 17 päivänä kesäkuuta 1997.Valvontaviranomaisen puolestaPuheenjohtajaKnut ALMESTADLIITE Tämän suosituksen 1 kohdassa vahvistetut vuoden 1997 erityisohjelmassa valvottavat jäämien enimmäismäärät >TAULUKON PAIKKA>


title: Neuvoston suositus, annettu  14 päivänä maaliskuuta 2006 , Euroopan kehitysrahaston (seitsemäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2004

text:
               18.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 81/10

      NEUVOSTON SUOSITUS,

   annettu 14 päivänä maaliskuuta 2006,
   Euroopan kehitysrahaston (seitsemäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2004
   (2006/221/EY)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon Loméssa 15 päivänä joulukuuta 1989 allekirjoitetun neljännen AKT–EY-yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Mauritiuksella 4 päivänä marraskuuta 1995 allekirjoitetulla sopimuksella,
   ottaa huomioon sisäisen sopimuksen 91/401/ETY (1) yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta neljännen AKT–EY-yleissopimuksen osalta, jolla muun muassa perustetaan seitsemäs Euroopan kehitysrahasto, jäljempänä ”seitsemäs EKR” ja erityisesti mainitun sopimuksen 33 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon 29 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neljännen AKT–EY-yleissopimuksen mukaisten kehityshankkeiden rahoitusyhteistyöhön sovellettavan varainhoitoasetuksen 91/491/ETY (2) ja erityisesti sen 69–77 artiklan,
   on tutkinut seitsemännen EKR:n toimenpiteisiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2004, sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen varainhoitovuodelta 2004 siihen liitettyine komission vastauksineen (3),
   katsoo, että sisäisen sopimuksen 33 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden seitsemännen EKR:n varainhoidosta, ja
   katsoo, että komissio on saanut seitsemännen EKR:n toimet varainhoitovuoden 2004 aikana täytäntöön kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,
   SUOSITTAA Euroopan parlamentille, että tämä myöntää komissiolle vastuuvapauden seitsemännen EKR:n toimien täytäntöönpanosta varainhoitovuodelta 2004.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä maaliskuuta 2006.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         K.-H. GRASSER

      (1)  EYVL L 229, 17.8.1991, s. 288.

      (2)  EYVL L 266, 21.9.1991, s. 1.

      (3)  EUVL C 301, 30.11.2005, s. 249.


title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 30 päivänä huhtikuuta 2008 , Euroopan unionin neuvostolle Euroopan keskuspankin ulkopuolisista tilintarkastajista (EKP/2008/2)

text:
               9.5.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 114/1

      EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
   annettu 30 päivänä huhtikuuta 2008,
   Euroopan unionin neuvostolle Euroopan keskuspankin ulkopuolisista tilintarkastajista
   (EKP/2008/2)
   (2008/C 114/01)
   EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 27.1 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoston suosittelemat ja Euroopan unionin neuvoston hyväksymät riippumattomat ulkopuoliset tilintarkastajat tarkastavat Euroopan keskuspankin ja eurojärjestelmään kuuluvien kansallisten keskuspankkien tilit.

               (2)

               EKP:n nykyisten ulkopuolisten tilintarkastajien toimikausi päättyi tilikauden 2007 tilintarkastuksen jälkeen. Sen vuoksi on tarpeen nimittää ulkopuoliset tilintarkastajat tilikaudesta 2008 alkaen.

               (3)

               EKP on valinnut PricewaterhouseCoopers Aktiengesellschaft Wirtschaftsprüfungsgesellschaftin ulkopuolisiksi tilintarkastajikseen tilikausiksi 2008–2012,

         SUOSITTELEE:
   PricewaterhouseCoopers Aktiengesellschaft Wirtschaftsprüfungsgesellschaftin nimittämistä EKP:n ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi tilikausiksi 2008–2012.

      Annettu Frankfurt am Mainissa 30 päivänä huhtikuuta 2008.

            EKP:n puheenjohtaja

         Jean-Claude TRICHET


Avis juridique important

|

32001H0042

Komission suositus, annettu 22 päivänä joulukuuta 2000, yhteensovitetusta yhteisön valvontaohjelmasta vuodeksi 2001 viljojen sekä tiettyjen kasviperäisten tuotteiden, hedelmät ja vihannekset mukaan luettuina, torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (tiedoksiannettu numerolla K(2000) 4096)

Virallinen lehti nro L 011 , 16/01/2001 s. 0040 - 0045

Komission suositus,annettu 22 päivänä joulukuuta 2000,yhteensovitetusta yhteisön valvontaohjelmasta vuodeksi 2001 viljojen sekä tiettyjen kasviperäisten tuotteiden, hedelmät ja vihannekset mukaan luettuina, torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamisen varmistamiseksi(tiedoksiannettu numerolla K(2000) 4096)(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)(2001/42/EY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon viljojen torjunta-ainejäämien enimmäismääristä 24 päivänä heinäkuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 86/362/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2000/58/EY(2), ja erityisesti sen 7 artiklan 2 kohdan b alakohdan,ottaa huomioon torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset, 27 päivänä marraskuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/642/ETY(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2000/58/EY, ja erityisesti sen 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Direktiivin 86/362/ETY 7 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja direktiivin 90/642/ETY 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan komissio toimittaa joka vuosi joulukuun 31 päivään mennessä pysyvälle kasvinsuojelukomitealle suosituksen yhteensovitetuksi yhteisön valvontaohjelmaksi sen varmistamiseksi, että kyseisten direktiivien liitteissä II vahvistettuja torjunta-ainejäämien enimmäismääriä noudatetaan.(2) Kokemukset, joita komissio ja jäsenvaltiot ovat saaneet kolmen aiemman yhteensovitetun vuosittaisen valvontaohjelman laatimisesta, toteuttamisesta ja siitä raportoimisesta, osoittavat monivuotisten ohjelmien olevan tehokkaimpia ja käytännöllisimpiä. Näyttää soveliaalta esittää tässä suosituksessa tulevien ohjelmien kehys. Komission asetuksen (EY) N:o 645/2000(4) 1 artiklan 1 kohdan mukaan komission suosituksissa vahvistetut määräajat voivat kestää yhdestä vuodesta viiteen vuoteen.(3) Komission olisi pyrittävä asteittain järjestelmään, jossa voidaan arvioida direktiivin 86/362/ETY 7 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa ja direktiivin 90/642/ETY 4 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu todellinen altistuminen ruokavalion torjunta-aineille. Tällaisten arvioiden toteutettavuuden tutkimisen helpottamiseksi olisi käytettävissä oltava tiedot, jotka koskevat torjunta-ainejäämien valvontaa useissa tärkeän osan eurooppalaisissa ruokavalioissa muodostavissa elintarvikkeissa. Torjunta-ainejäämien valvontaa varten jäsenvaltioissa käytettävissä olevilla resursseilla voidaan yhteensovitetussa valvontaohjelmassa analysoida ainoastaan 10 tuotteen näytteet vuodessa. Torjunta-aineiden käyttö on muuttunut ohjelman viiden vuoden määräajan aikana. Kutakin torjunta-ainetta olisi yleensä valvottava 20-30 elintarvikkeessa kolmen vuoden jaksoissa.(4) Valvottaessa vuoden 2001 osalta suositettuja torjunta-aineita voidaan tutkia asefaattia, benomyyli-ryhmää, klorpyrifossia, iprodionia ja metamidofossia koskevien tietojen käyttömahdollisuutta, sillä näitä yhdisteitä (liitteessä I A oleva ryhmä A) on jo valvottu vuosina 1996-2000 sen arvioimiseksi, kuinka ruokavalion torjunta-aineille on todellisuudessa altistuttu. Jatkuvan valvonnan avulla voidaan helpommin havaita muutokset torjunta-aineiden esiintymisessä.(5) Valvottaessa vuosien 2001-2004 osalta suositettuja torjunta-aineita voidaan tutkia diatsinonia, metalaksyylia, metidationia, tiabendatsolia ja triatsofossia koskevien tietojen käyttömahdollisuutta sen arvioimiseksi, kuinka ruokavalion torjunta-aineille on todellisuudessa altistuttu, sillä näitä yhdisteitä (liitteessä I A oleva ryhmä B) on jo valvottu vuosina 1997-2000 sen arvioimiseksi, kuinka ruokavalion torjunta-aineille on todellisuudessa altistuttu.(6) Valvottaessa vuosien 2001-2004 osalta suositettuja torjunta-aineita voidaan tutkia klorpyrifossimetyyliä, deltametriiniä, endosulfaania, imatsaliilia, lambdasyhalotriinia, manebi-ryhmää, mekarbamia, permetriiniä, pirimifossi-metyyliä ja vinklotsoliinia koskevien tietojen käyttömahdollisuutta sen arvioimiseksi, kuinka ruokavalion torjunta-aineille on todellisuudessa altistuttu, sillä näitä yhdisteitä (liitteessä I A oleva ryhmä C) on jo valvottu vuosina 1998, 1999 ja 2000.(7) Valvottaessa vuosien 2000-2004 osalta suositettuja torjunta-aineita voidaan tutkia atsinfossi-metyyliä, kaptaania, klorotaloniilia, diklofluanidia, dikofolia, dimetoaattia, folpettia, malationia, ometoaattia, prosymidonia, propysamidia ja atsoksistrobiinia koskevien tietojen käyttömahdollisuutta sen arvioimiseksi, kuinka ruokavalion torjunta-aineille on todellisuudessa altistuttu, sillä atsoksistrobiinia lukuun ottamatta näitä yhdisteitä (liitteessä I A oleva ryhmä D) on jo valvottu vuosina 1998, 1999 ja 2000.(8) Disulfotonin, foraatin, tiometonin ja oksidemetoni-metyylin valvontaa ei voida tehdä useita jäämiä koskevilla tavanomaisilla määritysmenetelmillä. Jäsenvaltioissa, joissa torjunta-ainejäämiä havaitaan kaikkein todennäköisimmin, on syytä kerätä tiedot näiden jäämien esiintymisestä, kun sitä epäillään.(9) Kussakin yhteensovitetussa valvontaohjelmassa otettavien näytteiden määrän osalta on tarpeen omaksua järjestelmällinen tilastollinen lähestymistapa. Codex Alimentarius -komissio(5) on vahvistanut tällaisen lähestymistavan. Binomiaalisen todennäköisyysjakauman avulla voidaan laskea, että yhteensä 459 näytteen tutkiminen antaa 99 prosentin luotettavuuden siitä, että todetaan ainakin yksi näyte, jonka torjunta-ainejäämät ylittävät pienimmän havaittavissa olevan määrän, kun yksi prosentti kasviperäisistä tuotteista sisältää torjunta-ainejäämiä yli pienimmän havaittavissa olevan määrän. Tämän vuoksi olisi otettava vähintään 459 näytettä koko yhteisössä ja ne olisi suhteutettava jäsenvaltioiden kesken väestön ja kuluttajien määrän perusteella siten, että vuosittain otetaan kustakin tuotteesta vähintään 12 näytettä, joiden kokonaismäärä olisi ilmoitettava liitteessä I B.(10) Jäsenvaltioiden asiantuntijat keskustelivat Oeirasissa, Portugalissa, 15. ja 16. syyskuuta 1997 torjunta-ainejäämien määrityksen laadunvalvontamenetelmiä koskevista ohjeluonnoksista, joista keskusteltiin myös ja jotka otettiin huomioon 20. ja 21. marraskuuta 1997 kokoontuneessa kasvinsuojelutyöryhmän torjuntaainejäämäryhmässä. On sovittu, että jäsenvaltioiden analyysilaboratoriot panevat täytäntöön nämä ohjeluonnokset mahdollisimman täydellisinä ja että niitä tarkistetaan näiden kokemusten perusteella. Jäsenvaltioiden asiantuntijat keskustelivat näistä ohjeluonnoksista Ateenassa Kreikassa 15.-17. marraskuuta 1999 ja tarkistivat ne. Tarkistetut ohjeluonnokset toimitetaan pysyvälle kasvinterveyskomitealle ja komissio julkaisee ne(6).(11) Direktiivin 90/642/ETY 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa jäsenvaltioita vaaditaan yksilöimään kansallisten tarkastusohjelmiensa laadinnassa soveltamansa perusteet samalla kun ne toimittavat komissiolle tiedot edellisen vuoden ohjelmien täytäntöönpanosta. Kyseisiin tietoihin olisi sisällyttävä perusteet, joita sovelletaan päätettäessä otettavien näytteiden ja tehtävien määritysten määrästä, sekä sovelletut ilmoitusten Kynnysrajat ja perusteet, joiden mukaan kyseiset rajat on vahvistettu. Virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevista lisätoimenpiteistä 29 päivänä lokakuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/99/ETY(7) mukaisesti tapahtuvan määrityksiä tekevien laboratorioiden hyväksymisen yksityiskohtaiset edellytykset olisi ilmoitettava.(12) Tiedot valvontaohjelmien tuloksista soveltuvat erityisen hyvin käsiteltäviksi, tallennettaviksi ja välitettäviksi sähköisillä tai tietojenkäsittelyjärjestelmillä. On kehitetty formaatteja, joilla jäsenvaltiot voivat toimittaa komissiolle tietoja levykkeellä. Jäsenvaltioilla olisi sen vuoksi oltava valmius lähettää kertomuksensa komissiolle vakiomuodossa. Kyseisen vakiomuodon edelleen kehittäminen tapahtuu tehokkaimmin kehittämällä komission ohjeita.(13) Tässä suosituksessa vahvistetut toimenpiteet ovat pysyvän kasvinsuojelukomitean lausunnon mukaiset,SUOSITTELEE, ETTÄ JÄSENVALTIOT:1 artiklaOttavat näytteitä ja analysoivat liitteessä I A vahvistettuja tuote/torjunta-ainejäämä-yhdistelmiä jäsenvaltioille kunkin tuotteen osalta liitteessä I B jaettujen näytteiden määrän mukaisesti ottaen tarvittaessa huomioon kansallisen, yhteisön ja kolmansien maiden osuuden jäsenvaltion markkinoista. Yhdistetystä näytteestä analysoidaan erikseen yksi tuote vähintään yhden mahdollisesti akuutin riskin aiheuttavan torjunta-aineen osalta ottamalla kaksi näytettä asianmukaisesta määrästä mieluiten saman tuottajan tuotteita. Jos ensimmäisestä yhdistetystä näytteestä löydetään havaittavissa oleva määrä torjunta-ainetta, toisen näytteen tuotteet analysoidaan erikseen. Vuonna 2001 tämä yhdistelmä on foraatti/peruna ja/tai metidatiooni/omena.2 artiklaOttavat näytteitä ja analysoivat disulfotonia, foraattia, tiometonia ja oksidemetoni-metyylia maissa, joissa näitä torjunta-aineita saa käyttää kyseisissä tuotteissa, jäsenvaltioille liitteessä I B vahvistettujen kunkin tuotteen näytteiden lukumäärien perusteella.3 artiklaLaativat 31 päivään elokuuta 2001 mennessä liitteessä I A vuodeksi 2000 vahvistettujen erityisten ohjelmien tuloksista kertomuksen, jossa ilmoitetaan käytetyt määritysmenetelmät ja toteutuneet ilmoitusten kynnysrajat torjunta-ainejäämien määrityksen laadunvalvontamenetelmissä vahvistettujen laadunvalvontamenetelmien mukaisesti(8) muodossa (myös sähköisessä muodossa), joka vahvistetaan asiakirjassa "Suuntaviivat jäsenvaltioille yhteensovitetusta yhteisön valvontaohjelmasta annetun komission suosituksen täytäntöönpanon osalta"(9).4 artiklaToimittavat komissiolle ja jäsenvaltioille kaikki direktiivin 86/362/ETY 7 artiklan 3 kohdassa ja direktiivin 90/642/ETY 4 artiklan 3 kohdassa vaaditut vuoden 2000 valvontaohjelmaa koskevat tiedot 31 päivään elokuuta 2001 mennessä sen varmistamiseksi, että torjunta-ainejäämien enimmäismäärien noudattamista valvotaan vähintään tarkastusnäytteitä ottamalla, ja erityisesti:1) direktiivien 86/362/ETY ja 90/642/ETY liitteissä II lueteltuja torjunta-aineita koskevien kansallisten ohjelmiensa tulokset verrattuina yhdenmukaistettuihin määriin, ja jos näitä määriä ei ole vielä vahvistettu yhteisön osalta, verrattuina voimassa oleviin kansallisiin määriin;2) tiedot laboratorioidensa laadunvalvontamenetelmistä ja erityisesti torjunta-ainejäämien määrityksen laadunvalvontamenetelmiä koskevista ohjeista, joita ne eivät ole voineet soveltaa tai joiden soveltamisessa on ollut vaikeuksia;3) tiedot määritykset tekevän laboratorion direktiivin 93/99/ETY 3 artiklan säännösten mukaisesta hyväksymisestä (mukaan lukien hyväksymistyyppi, hyväksynnän antanut elin ja hyväksymistodistuksen jäljennös);4) tiedot pätevyys- ja aluetesteistä, joihin laboratorio on osallistunut.5 artiklaLähettävät komissiolle 30 päivään syyskuuta 2001 mennessä kansallisen ohjelmansa, jolla aiotaan valvoa direktiiveillä 90/642/ETY ja 86/362/ETY vahvistettuja torjunta-ainejäämien enimmäistasoja vuonna 2002.Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 2000.Komission puolestaDavid ByrneKomission jäsen(1) EYVL L 221, 7.8.1986, s. 37.(2) EYVL L 244, 29.9.2000, s. 78.(3) EYVL L 350, 14.12.1990, s. 71.(4) EYVL L 78, 29.3.2000, s. 7.(5) Codex Alimentarius, Pesticide Residues in Foodstuffs, Rooma 1994, ISBN 92-5-203271-1; Vol. 2, sivu 372.(6) Julkaistu virallisessa lehdessä EYVL L 128, 21.5.1999, s. 30. Tarkistettu toisinto on saatavilla asiakirjanumerolla SANCO/3103/2000 (http://europa.eu.int/comm/foods/fs/ph_ps/pest/index_en.htm).(7) EYVL L 290, 24.11.1993, s. 14.(8) Katso alaviite 6.(9) EYVL L 128, 21.5.1999, s. 48.LIITE I ASuosituksen 1 artiklassa esitetyt kussakin erityisessä ohjelmassa valvottavat tuote/torjunta-aineyhdistelmät>TAULUKON PAIKKA>LIITE I BKunkin jäsenvaltion vuosittainen näytemäärä kunkin tuotteen osalta vuoden 2001 yhteensovitetussa yhteisön valvontaohjelmassa>TAULUKON PAIKKA>LIITE IIVuosia 1996-2004 koskeva yhteensovitettu valvontaohjelma arvioitavan saantiajan ja soveltamisalan kannalta>TAULUKON PAIKKA>z Omena, mansikka, viinirypäle, tomaatti, salaatti.y Mandariini, päärynä, banaani, papu, peruna.x Appelsiini, persikka, porkkana, pinaatti.w Kukkakaali, pippuri, vehnä, meloni.v Riisi, kurkku, keräkaali, herne.u Sipuli, purjo, appelsiinimehu, omenamehu, ruis.


title: Euroopan järjestelmäriskikomitean suositus, annettu 24 päivänä maaliskuuta 2016, makrovakauspoliittisten toimenpiteiden rajat ylittävien vaikutusten arvioinnista ja vapaaehtoisesta vastavuoroisuudesta annetun suosituksen EJRK/2015/2 muuttamisesta (EJRK/2016/3)

text:
               29.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 153/1

         EUROOPAN JÄRJESTELMÄRISKIKOMITEAN SUOSITUS,
   annettu 24 päivänä maaliskuuta 2016,
   makrovakauspoliittisten toimenpiteiden rajat ylittävien vaikutusten arvioinnista ja vapaaehtoisesta vastavuoroisuudesta annetun suosituksen EJRK/2015/2 muuttamisesta
   (EJRK/2016/3)
   (2016/C 153/01)
   EUROOPAN JÄRJESTELMÄRISKIKOMITEAN HALLINTONEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon finanssijärjestelmän makrotason vakauden valvonnasta Euroopan unionissa ja Euroopan järjestelmäriskikomitean perustamisesta 24 päivänä marraskuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1092/2010 (1) ja erityisesti sen 3 artiklan sekä 16–18 artiklan,
   ottaa huomioon luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (2) ja erityisesti sen 458 artiklan 8 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan järjestelmäriskikomitean työjärjestyksen hyväksymisestä 20 päivänä tammikuuta 2011 tehdyn Euroopan järjestelmäriskikomitean päätöksen EJRK/2011/1 (3) ja erityisesti sen 15 artiklan 3 kohdan e alakohdan sekä 18–20 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Makrovakauspolitiikan tehokkuus ja johdonmukaisuus edellyttävät, että päätöksentekijät harkitsevat tarkkaan yksittäisten jäsenvaltioiden hyväksymien makrovakauspoliittisten toimenpiteiden rajat ylittäviä vaikutuksia ja tarvittaessa hyväksyvät sopivia vastavuoroisia makrovakauspoliittisia toimenpiteitä niihin puuttumiseksi.

               (2)

               Makrovakauspoliittisten toimenpiteiden vapaaehtoista vastavuoroisuutta koskevan kehyksen, joka on täsmennetty Euroopan järjestelmäriskikomitean suosituksessa EJRK/2015/2 (4), tarkoituksena on varmistaa, että kaikki yhdessä jäsenvaltiossa aktivoidut riskiperusteiset makrovakauspoliittiset toimenpiteet toteutetaan vastavuoroisesti muissa jäsenvaltioissa.

               (3)

               Ottaen huomioon Belgian lainsäädännön viimeaikaisen kehityksen, joka liittyy asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaan sovellettavan viiden prosenttiyksikön suuruisen riskipainon korotuksen käyttöönottoon sisäisten luottoluokitusten (IRB) menetelmää soveltavien luottolaitosten belgialaisten kiinnitysluottovastuisiin, Euroopan järjestelmäriskikomitean hallintoneuvosto päättänyt sisällyttää Belgian toimenpiteet niiden makrovakauspoliittisten toimenpiteiden luetteloon, joiden vastavuoroista toteuttamista suositetaan suosituksen EJRK/2015/2 mukaisesti,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   1 JAKSO

      MUUTOKSET

   Muutetaan suositusta EJRK/2015/2 seuraavasti:

               1.

               Korvataan 1 jaksossa olevan suosituksen C 1 kohta seuraavasti:

                           ”1.

                           Suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat vastavuoroisesti muiden asianomaisten viranomaisten hyväksymiä makrovakauspoliittisia toimenpiteitä, joiden vastavuoroista soveltamista EJRK on suositellut. Suosituksena on, että seuraavia toimenpiteet toteutetaan vastavuoroisesti:
                           Belgia:

                                       —

                                       asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaan sovellettava viiden prosenttiyksikön suuruinen riskipainon korotus sisäisten luottoluokitusten menetelmää käyttävien luottolaitosten belgialaisiin kiinnitysluottovastuisiin, siten kuin liitteessä on täsmennetty.”;

               2.

               lisätään liitteessä oleva teksti suosituksen EJRK/2015/2 liitteeksi.

      Tehty Frankfurt am Mainissa 24 päivänä maaliskuuta 2016.

            EJRK:n puheenjohtaja

         Mario DRAGHI

      (1)  EUVL L 331, 15.12.2010, s. 1.

      (2)  EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1.

      (3)  EUVL C 58, 24.2.2011, s. 4.

      (4)  Euroopan järjestelmäkomitean suositus EJRK/2015/2, annettu 15 päivänä joulukuuta 2015, makrovakauspoliittisten toimenpiteiden rajat ylittävien vaikutusten arvioinnista ja vapaaehtoisesta vastavuoroisuudesta (EVL C 97, 12.3.2016, s. 9).

      LIITE

            ”LIITE

               Belgia

            Asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 2 kohdan d alakohdan vi alakohdan mukaan sovellettava viiden prosenttiyksikön suuruinen riskipainon korotus sisäisten luottoluokitusten menetelmää soveltavien luottolaitosten (IRB-luottolaitokset) belgialaisiin kiinnitysluottovastuisiin
            I   Toimenpiteen kuvaus

                        1.

                        Belgian toimenpide merkitsee viiden prosenttiyksikön korotusta riskipainoihin, joita IRB-luottolaitokset soveltavat belgialaisten kiinnitysluottojen vastuuarvoihin. Tarkemmin sanottuna asetuksen (EU) N:o 575/2013 154 artiklan 3 kohdan mukaisesti laskettua riskipainoa korotetaan viidellä prosenttiyksiköllä sellaisten vähittäisvastuiden osalta, joiden vakuutena on Belgiassa sijaitsevaa kiinteää asunto-omaisuutta. Esimerkiksi IRB-luottolaitosten belgialaisiin kiinnitysluottoihin soveltama 10 prosentin riskipaino korotetaan 15 prosenttiin.

                  II   Vastavuoroisuus

                        2.

                        Asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 5 kohdan mukaisesti suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat vastavuoroisesti Belgian toimenpidettä sellaisten belgialaisten kiinnitysluottojen vastuuarvoon, joiden liikkeeseenlaskijana on viranomaisen lainkäyttöalueelle perustetun IRB-luottolaitoksen Belgiassa sijaitseva sivukonttori, joka on saanut toimiluvan asianomaisen viranomaisen kotimaassa. Tässä kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa sovelletaan suosituksen C 3 kohdassa täsmennettyä määräaikaa.

                        3.

                        Siinä tapauksessa, ettei muissa jäsenvaltioissa sijaitsevilla IRB-luottolaitoksilla ole Belgiaan perustettuja sivuliikkeitä, joilla on olennaisia vastuita Belgian kiinnitysluottomarkkinoilla, asianomaiset viranomaiset voivat päättää olla soveltamatta asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 5 kohtaa. Siinä tapauksessa, että on tehty asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 9 kohdan mukaisesti päätös Belgian toimenpiteen soveltamisajanjakson pidentämisestä, suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset arvioivat tilanteen uudelleen ja soveltavat vastavuoroisesti Belgian toimenpidettä, jos se katsotaan tarpeelliseksi.

                        4.

                        Lisäksi suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat vastavuoroisesti Belgian toimenpidettä sellaisten belgialaisten kiinnitysluottojen vastuumäärään, joita niiden lainkäyttöalueelle perustetut IRB-luottolaitokset tarjoavat suoraan maasta toiseen. Suosituksen C 2 kohdan mukaisesti suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset soveltavat EJRK:tä kuultuaan sellaisia lainkäyttöalueellaan käytettävissä olevia makrovakauspoliittisia toimenpiteitä, jotka vaikutukseltaan parhaiten vastaavat edellä mainittua vastavuoroisuutta, mukaan lukien hyväksyvät direktiivin 2013/36/EU VII osaston 2 luvun IV jaksossa säädettyjä valvontatoimenpiteitä ja -valtuuksia. Suosituksena on, että toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät vastaavat toimenpiteet kuuden kuukauden kuluessa.

                        5.

                        Siinä tapauksessa, ettei muissa jäsenvaltioissa sijaitsevilla IRB-luottolaitoksilla ole välittömiä olennaisia rajat ylittäviä vastuita Belgian kiinnitysluottomarkkinoilla, asianomaiset viranomaiset voivat päättää, ettei vastavuoroisuutta toteuteta. Siinä tapauksessa, että on tehty asetuksen (EU) N:o 575/2013 458 artiklan 9 kohdan mukaisesti päätös Belgian toimenpiteen soveltamisajanjakson pidentämisestä, suosituksena on, että asianomaiset viranomaiset arvioivat tilanteen uudelleen ja toteuttavat vastavuoroisesti Belgian toimenpiteen, jos se katsotaan tarpeelliseksi.”


				|

		52013PC0385

			Suositus NEUVOSTON PÄÄTÖS liiallisen alijäämän olemassaolosta Italiassa tehdyn päätöksen 2010/286/EU kumoamisesta /* COM/2013/0385 final - 2013/ () */

			   	Suositus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
liiallisen alijäämän olemassaolosta Italiassa
tehdyn päätöksen 2010/286/EU kumoamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 126 artiklan 12 kohdan,
ottaa huomioon komission suosituksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Neuvoston päätöksellä
2010/286/EU[1],
joka tehtiin 2 päivänä joulukuuta 2009 komission suosituksesta, todettiin, että
Italiassa oli liiallinen alijäämä. Neuvosto totesi, että julkisen talouden alijäämän
ennakoitiin olevan 5,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2009 ja
ylittävän näin perussopimuksessa määrätyn 3 prosentin viitearvon suhteessa
BKT:hen ja että julkisen bruttovelan ennakoitiin vuonna 2009 olevan
115,1 prosenttia suhteessa BKT:hen eli yli perussopimuksessa määrätyn
60 prosentin viitearvon[2].
(2)       Neuvosto antoi 2 päivänä
joulukuuta 2009 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen
126 artiklan 7 kohdan ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn
täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä 7 päivänä heinäkuuta
1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97[3] 3
artiklan 4 kohdan mukaisesti Italialle komission suositukseen perustuvan
suosituksen liiallisen alijäämän poistamiseksi vuoteen 2012 mennessä. Suositus
julkaistiin.
(3)       Perussopimusten liitteenä
olevan liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan 4
artiklan mukaan komissio toimittaa menettelyn täytäntöönpanoa varten
tarvittavat tiedot. Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn liiallisia
alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan soveltamisesta
25 päivänä toukokuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen
(EY) N:o 479/2009[4]
3 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on pöytäkirjan soveltamisen osana
annettava tiedot julkisen talouden alijäämistä ja veloista ja muista asiaan
liittyvistä muuttujista kahdesti vuodessa, ennen 1 päivää huhtikuuta ja
ennen 1 päivää lokakuuta.
(4)       Tarkastellessaan, olisiko
päätös liiallisten alijäämien olemassaolosta kumottava, neuvoston olisi
päätettävä asiasta annettujen tietojen perusteella. Liiallisen alijäämän
olemassaoloa koskeva päätös olisi lisäksi kumottava ainoastaan, jos alijäämä ei
komission ennusteiden mukaan ylitä 3 prosentin viitearvoa suhteessa BKT:hen
ennustejaksolla[5].
(5)       Niiden tietojen perusteella,
jotka komissio (Eurostat) on asetuksen (EY) N:o 479/2009
14 artiklan mukaisesti toimittanut saatuaan Italialta ilmoituksen ennen
1 päivää huhtikuuta 2013, sekä vuoden 2013 vakausohjelman, komission
kevään 2013 talousennusteen ja 21 päivänä toukokuuta 2013 annetulla
asetuksella nro 54 hyväksyttyjen lisätoimenpiteiden arvioinnin perusteella
voidaan tehdä seuraavat päätelmät:
–
Italian julkisen talouden alijäämä oli
suurimmillaan 5,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, minkä jälkeen se on
laskenut tasaisesti niin, että se oli 3,0 prosenttia suhteessa BKT:hen
vuonna 2012, joka oli neuvoston asettama määräaika. Tämä parannus perustui
lähinnä huomattavaan julkisen talouden vakauttamiseen, sillä vuoden 2012
korkomenot verrattuna vuoteen 2009 olivat BKT:hen suhteutettuna 0,8 prosenttiyksikköä
korkeammat ja taloudellinen toiminta oli koostumukseltaan vähemmän veroja
tuottavaa.
–
Italian hallituksen 10 päivänä huhtikuuta 2013
hyväksymän ja parlamentin 7 päivänä toukokuuta vahvistaman vuosien
2013–2017 vakausohjelman mukaan alijäämä supistuu vuonna 2013 hiukan eli 2,9
prosenttiin suhteessa BKT:hen ja vuonna 2014 edelleen 1,8 prosenttiin suhteessa
BKT:hen. Komission kevään 2013 talousennusteessa alijäämän ennakoidaan olevan
2,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013 ja 2,5 prosenttia
suhteessa BKT:hen vuonna 2014 olettaen, että politiikkaa ei muuteta. Sekä
vakausohjelmassa että kevään talousennusteessa otetaan huomioon 8 päivänä
huhtikuuta 2013 annetun asetuksen nro 35 vaikutukset; asetuksessa säädetään,
että julkisyhteisöjen on maksettava yksityisille toimittajille kauppaluottoihin
liittyvät erääntyneet saatavat, joiden kokonaismäärä on 40 miljardia euroa
(eli noin 2,5 prosenttia suhteessa BKT:hen) vuosina 2013–2014. Vaikka tämä
määrä kasvattaa vastaavasti julkista velkaa, se vaikuttaa alijäämään ainoastaan
pääomamenoja koskevan osan osalta. Asetuksessa vahvistetaan, että nämä maksut
ovat 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013 ja että ne kasvattavat
alijäämää vastaavasti. Siihen sisältyy myös suojalauseke, joka antaa hallitukselle
valtuudet lykätä alijäämää kasvattavien kauppaluottoihin liittyvien
erääntyneiden saatavien maksua tai hyväksyä muita korjaavia toimenpiteitä
voidakseen varmistaa vuoden 2013 julkisen talouden tavoitteen saavuttamisen.
–
Italian parlamentti vahvisti muodollisesti
7 päivänä toukokuuta julkisen talouden tavoitteet, jotka esitettiin vuoden
2013 vakausohjelmassa. Uusi hallitus antoi 17 päivänä toukokuuta eli
kevään talousennusteen jälkeen muodollisen julkilausuman, jossa se vahvisti
nämä sitoumukset ja ilmoitti uusista toimenpiteistä, jotka ovat täysin
vakausohjelmassa esitettyjen julkisen talouden tavoitteiden mukaisia. Nämä
uudet toimenpiteet vahvistetaan samana päivänä hyväksytyssä asetuksessa nro 54.
Toimenpiteet ovat seuraavat:
–
omistajan omassa käytössä olevien kiinteistöjen –
luksusasuntoja lukuun ottamatta – sekä maatalouskiinteistöjen kiinteistöveron
kesäkuun maksun kantamatta jättäminen sekä hallituksen sitoutuminen
kiinteistöverotusta koskevan lainsäädännön uudistamiseen. Suojalausekkeella
varmistetaan, että uudistamisessa on noudatettava kaikkia perusalijäämään
liittyviä julkisen talouden tavoitteita; jos talousarviovaikutuksetonta
uudistusta ei lisäksi hyväksytä vuoden 2013 elokuun loppuun mennessä,
kantamaton kiinteistöveromaksu on maksettava 16 päivään syyskuuta mennessä.
–
palkkatäydennysjärjestelmän laajentaminen vuonna
2013 työntekijöihin, jotka eivät vielä kuulu sen piiriin, kohdentamalla
uudelleen käytettävissä olevia budjettiresursseja niiden resurssien lisäksi,
jotka varattiin tähän tarkoitukseen vuoden 2012 työmarkkinauudistuksessa.
–
Arvioidaan, ettei uusilla säännöksillä ole
kokonaisuutena huomattavaa vaikutusta alijäämään, jos ne pannaan täytäntöön
johdonmukaisesti. Tämän vuoksi alijäämä pysyy kestävällä tavalla
3 prosentin viitearvon alapuolella.
–
Rakenteellinen rahoitusasema (eli suhdannekorjattu
rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita
väliaikaisia toimenpiteitä) on parantunut kumulatiivisesti lähes
2¾ prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuosien 2009 ja 2012 välillä, ja
sen odotetaan kohenevan vuonna 2013 edelleen lähes 1 prosenttiyksikön
suhteessa BKT:hen (noin ‑½ prosenttiin suhteessa BKT:hen) ja
heikentyvän sitten hiukan vuonna 2014 olettaen, että politiikka säilyy
ennallaan.
–
Velka suhteessa BKT:hen kasvoi vuosien 2009 ja 2012
välillä 10,6 prosenttiyksikköä 127,0 prosenttiin, mikä johtui siitä,
että myös Italia on osallistunut euroalueen jäsenvaltioille annetun
rahoitustuen maksamiseen. Koska suhdannekehitys on edelleen negatiivinen,
julkisen bruttovelan ennustetaan nousevan 131,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen
vuonna 2013 ja 132,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2014, mikä johtuu
myös vuosiksi 2013–2014 suunnitellusta kauppaluottoihin liittyvien erääntyvien
saatavien maksamisesta, jonka vaikutukset ovat 2,5 prosenttiyksikköä suhteessa
BKT:hen.
(6)       Neuvosto muistuttaa, että
Italian olisi vuodesta 2013 eli liiallisen alijäämän korjaamista seuraavasta
vuodesta alkaen edettävä asianmukaisessa tahdissa kohti keskipitkän aikavälin
tavoitettaan, mukaan lukien menojen kasvulle asetetun vertailuarvon
noudattaminen, ja edistyttävä riittävällä tavalla velkakriteerin
noudattamisessa liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon
nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1467/97 2 artiklan 1 a kohdan mukaisesti.
(7)       Neuvoston päätös liiallisen
alijäämän olemassaolosta kumotaan perussopimuksen 126 artiklan 12 kohdan
mukaisesti, kun liiallinen alijäämä kyseisessä jäsenvaltiossa on neuvoston
käsityksen mukaan korjattu.
(8)       Neuvoston käsityksen mukaan
Italian liiallinen alijäämä on korjattu, minkä vuoksi päätös 2010/286/EU olisi
kumottava,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Kokonaistilanteen arviointi osoittaa, että
Italian liiallisen alijäämän tilanne on korjattu.
2 artikla
Kumotaan päätös 2010/286/EU.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EUVL L
125, 21.5.2010, s. 40.
[2]               Vuoden
2009 julkisen talouden alijäämä tarkennettiin myöhemmin 5,5 prosenttiin
suhteessa BKT:hen ja julkinen velka 116,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen.
[3]               EYVL L
209, 2.8.1997, s. 6.
[4]               EUVL L
145, 10.6.2009, s. 1.
[5]               Vastaa
neuvoston 3 päivänä syyskuuta 2012 hyväksymiä vakaus- ja kasvusopimuksen
täytäntöönpanoa koskevia vaatimuksia sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa
ja sisältöä koskevia ohjeita. Ks.
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf


title: Komission suositus, annettu 22 päivänä syyskuuta 2006 aurinkosuojatuotteiden tehosta ja siihen liittyvistä väitteistä (tiedoksiannettu numerolla K(2006) 4089)   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               26.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 265/39

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 22 päivänä syyskuuta 2006
   aurinkosuojatuotteiden tehosta ja siihen liittyvistä väitteistä
   (tiedoksiannettu numerolla K(2006) 4089)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2006/647/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan toisen luetelmakohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 27 päivänä heinäkuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/768/ETY (1) 1 artiklan 1 kohdan mukaan aurinkosuojatuotteet ovat kosmeettisia valmisteita.

               (2)

               Direktiivin 76/768/ETY 2 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan yhteisössä markkinoille saatetut kosmeettiset valmisteet eivät saa tavanomaisissa tai kohtuudella ennakoitavissa käyttöolosuhteissa aiheuttaa haittaa ihmisten terveydelle, ottaen erityisesti huomioon valmisteen esittelyn, merkinnät ja mahdolliset käyttöohjeet.

               (3)

               Direktiivin 76/768/ETY 6 artiklan 3 kohdassa velvoitetaan jäsenvaltiot toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kosmeettisten valmisteiden selosteissa, esillepanossa ja mainostamisessa ei käytetä tekstiä, nimiä, tavaramerkkejä, kuvia ja figuratiivisia tai muita merkkejä, jotka yhdistäisivät näihin valmisteisiin ominaisuuksia, joita niillä ei ole.

               (4)

               Lisäksi direktiivin 76/768/ETY 7 a artiklan mukaan valmistajan, valmistajan edustajan tai henkilön, jonka lukuun kosmeettinen valmiste on valmistettu tai joka vastaa maahantuodun kosmeettisen valmisteen markkinoille saattamisesta yhteisössä, on valvontaa varten pidettävä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten saatavilla todisteet kosmeettisen valmisteen väitetystä vaikutuksesta, jos se on vaikutuksen luonteen tai valmisteen kannalta perusteltua.

               (5)

               Terveydensuojelun korkean tason edistämiseksi olisi annettava ohjeet siitä, miten direktiivin 76/768/ETY 6 artiklan 3 kohdan säännökset vaikuttavat aurinkosuojatuotteiden tehoa koskeviin väitteisiin.

               (6)

               Vaikka teollisuus on jo ryhtynyt joihinkin toimiin tältä osin, on aiheellista esittää esimerkkejä väitteistä, joita ei pitäisi esittää aurinkosuojatuotteista, samoin kuin noudatettavista varotoimista sekä käyttöohjeista, joita olisi suositeltava joidenkin väitettyjen ominaisuuksien osalta.

               (7)

               Lisäksi on aiheellista käsitellä joitakin muita aurinkosuojatuotteista esitettyjä väitteitä ja näiden tuotteiden tehoa koskevia näkökohtia eli lähinnä aurinkosuojatuotteelta vaadittua vähimmäistehoa kansanterveyden suojelun korkean tason varmistamiseksi sekä sitä, miten aurinkosuojatuotteiden merkinnät voidaan pitää yksinkertaisina ja ymmärrettävinä kuluttajan auttamiseksi valitsemaan asianmukaisen tuotteen.

               (8)

               Auringon säteily koostuu muun muassa (lyhyemmästä) ultravioletti-B-säteilystä (jäljempänä ’UVB-säteily’) ja (pidemmästä) ultravioletti-A-säteilystä (jäljempänä ’UVA-säteily’). Ihon tulehtuminen (jäljempänä ’auringonpolttama’) ja siitä seuraava ihon punoitus (jäljempänä ’eryteema’) johtuvat lähinnä UVB-säteilystä. Vaikka UVB-säteily on syöpäriskin pääasiallinen aiheuttaja, UVA-säteilystä aiheutuvaa riskiä ei voida jättää huomiotta. Lisäksi UVA-säteily vanhentaa ihoa ennenaikaisesti. Tutkimus viittaa myös siihen, että liiallinen altistuminen niin UVB- kuin UVA-säteilylle vaikuttaa kehon immuunijärjestelmään.

               (9)

               Aurinkosuojatuotteet voivat tehokkaasti ehkäistä auringonpolttamia. Tieteellisistä tutkimustuloksista käy lisäksi ilmi, että aurinkosuojatuotteet voivat ehkäistä valon vanhentavaan vaikutukseen liittyviä vaurioita ja että niillä voidaan suojautua valon aiheuttamalta immuunivasteen heikentymiseltä. Epidemiologiset tutkimukset osoittavat, että aurinkosuojatuotteiden käytöllä saatetaan ehkäistä joitakin ihosyöpätyyppejä.

               (10)

               Jotta aurinkosuojatuotteilla olisi nämä ehkäisevät ominaisuudet, niiden on suojattava sekä UVB- että UVA-säteilyltä. Vaikka suojakerroin liittyy ainoastaan eryteemaa aiheuttavalta säteilyltä (eli lähinnä UVB-säteilyltä) suojaamiseen, aurinkosuojatuotteiden olisi tarjottava sekä UVB- että UVA-suoja.

               (11)

               Nekään aurinkosuojatuotteet, jotka ovat hyvin tehokkaita ja jotka suojaavat sekä UVB- että UVA-säteilyltä, eivät voi taata täyttä suojaa UV-säteilyn terveysriskeiltä. Mikään aurinkosuojatuote ei voi suodattaa kaikkea UV-säteilyä. Tähän mennessä ei myöskään ole saatu kiistatonta tieteellistä näyttöä siitä, että aurinkosuojatuotteiden käyttö ehkäisisi melanoomaa. Aurinkosuojatuotteiden ei näin ollen pidä väittää voivan tarjota täydellistä suojaa liiallisesta UV-säteilylle altistumisesta aiheutuvilta riskeiltä eikä tällaista vaikutelmaa saisi luoda.

               (12)

               Tämä koskee erityisesti vauvojen ja pikkulasten altistumista auringolle. Koska auringolle altistuminen lapsuudessa vaikuttaa merkittävästi ihosyövän kehittymiseen myöhemmässä iässä, aurinkosuojatuotteet eivät saisi antaa vaikutelmaa, että ne antavat vauvoille ja pikkulapsille riittävän suojan.

               (13)

               Aurinkosuojatuotteiden ominaisuuksia koskevien virheellisten käsitysten oikomiseksi olisi annettava asianmukaiset varoitukset.

               (14)

               Maailman terveysjärjestön kansainvälinen syöväntutkimuskeskus on useiden tutkimusten pohjalta korostanut, miten tärkeää aurinkosuojatuotteiden oikea käyttötapa on, jotta suojakertoimella olisi väitetty teho. Erityisen tärkeää on levittää voidetta toistuvasti lisää. Jotta ilmoitettua suojakerrointa vastaava suoja saataisiin, aurinkosuojatuotteita on käytettävä samanlaisina määrinä kuin kokeissa tehdään eli kaksi milligrammaa neliösentille, mikä vastaa keskimääräisellä aikuisella kuutta teelusikallista voidetta (noin 36 grammaa). Kuluttajat eivät yleensä käytä tuotetta näin suurina määrinä. Jos aurinkosuojatuotetta käytetään vähemmän, suojateho vähenee suhteettoman paljon. Jos tuotetta esimerkiksi käytetään puolet tästä määrästä, suojateho saattaa pienetä kaksin- tai kolminkertaisesti.

               (15)

               Aurinkosuojatuotteiden olisi suojattava riittävän tehokkaasti UVB- ja UVA-säteilyltä kansanterveyden suojelun korkean tason varmistamiseksi. Tämän vuoksi aurinkosuojatuotteen olisi tarjottava vähimmäissuoja UVB- ja UVA-säteilyltä. Suuremman suojakertoimen (eli lähinnä UVB-suojan) olisi annettava myös suurempi UVA-suoja. Näin ollen UVA- ja UVB-suojan olisi kytkeydyttävä yhteen. Tieteelliset tutkimustulokset osoittavat, että tiettyjä ihoon kohdistuvia biologisia vaurioita voidaan ehkäistä ja vähentää, jos pysyvää pigmentin tummumista mittaavassa kokeessa (persistent pigment darkening test), joka liittyy lähinnä UVA-säteilyyn, mitattu suojakerroin on vähintään kolmasosa suojakertoimen testaukseen liittyvässä sun protection factor test -kokeessa (joka liittyy lähinnä UVB-säteilyyn) mitatusta kertoimesta. Laajan suojan varmistamiseksi dermatologit suosittelevat lisäksi vähintään 370 nanometrin kriittistä aallonpituutta.

               (16)

               Jotta voidaan varmistaa, että suositeltu vähimmäissuoja UVB-säteilyltä on uusittavissa ja vertailukelpoinen, olisi käytettävä International Sun Protection Factor Test Method (2006) -menetelmää Euroopan, Japanin, Yhdysvaltojen ja Etelä-Afrikan teollisuuden vuonna 2006 ajan tasalle saattamassa muodossa. Jotta voitaisiin arvioida UVA-säteilyltä suojautumiseksi tarvittava vähimmäistaso, olisi käytettävä Japanin teollisuuden käyttämää ”persistent pigment darkening method” -menetelmää, jota Ranskan terveysviranomaiset Agence française de sécurité sanitaire des produits de santé – Afssaps ovat muuttaneet, samoin kuin kriittiseen aallonpituuteen perustuvaa koetta. Nämä testausmenetelmät on toimitettu Euroopan standardointikomitealle (CEN) eurooppalaisten standardien laatimiseksi tällä alalla (2).

               (17)

               Vaikka näitä testausmenetelmiä olisi pidettävä vertailumenetelminä, etusijalle olisi asetettava in vitro -testausmenetelmät, joista saadaan vastaavat tulokset, sillä in vivo -menetelmiin liittyy eettisiä näkökohtia. Teollisuuden olisi lisättävä ponnistelujaan in vitro -testausmenetelmien kehittämiseksi niin UVB- kuin UVA-säteilyltä suojaamiseksi.

               (18)

               Aurinkosuojatuotteiden tehoa koskevien väitteiden olisi oltava yksinkertaisia, mielekkäitä ja perustuttava täsmälleen samanlaisiin kriteereihin, jotta autettaisiin kuluttajaa vertaamaan tuotteita ja valitsemaan käyttötarkoitusta ja ihotyyppiä ajatellen oikea tuote.

               (19)

               UVA-suojaa koskeva yhdenmukainen väite on erityisesti tarpeen, jotta kuluttajan olisi helpompi valita sekä UVB- että UVA-säteilyltä suojaava tuote.

               (20)

               Koska pakkausmerkinnöissä esiintyy useita erilaisia lukuarvoja suojakertoimen ilmoittamiseksi, väitteistä on vaikea saada yksinkertaisia ja mielekkäitä. Suojan lisäys yhdestä lukuarvosta seuraavaan on mitätön erityisesti korkeammissa kertoimissa. Suojan lisäys on lineaarista ainoastaan auringonpolttamien osalta, eli tuote, jonka suojakerroin on 30, suojaa auringonpolttamilta kaksi kertaa niin tehokkaasti kuin tuote, jonka suojakerroin on 15. Toisaalta tuote, jonka suojakerroin on 15, imee UVB-säteilystä 93 prosenttia, ja tuote, jonka suojakerroin on 30, imee siitä 97 prosenttia. UV-säteilysuoja ei merkittävästi parane, jos tuotteen suojakerroin on yli 50. Tämän vuoksi merkinnöissä ilmoitettavaa suojakerroinvalikoimaa voidaan pienentää ilman, että vähennettäisiin eri suojatehoihin liittyvää kuluttajan valinnanvaraa.

               (21)

               Aurinkosuojatuotteiden teho voidaan ilmaista yksinkertaisemmin ja mielekkäämmin merkinnöillä, joissa käytetään erilaisten lukuarvojen sijasta neliportaista luokitusta (”matala”, ”keskitaso”, ”korkea” ja ”erittäin korkea”). Tämän vuoksi luokka olisi merkittävä vähintään yhtä näkyvästi kuin suojakerroin.

               (22)

               Kuluttajia olisi valistettava liiallisesta auringolle altistumisesta aiheutuvista riskeistä. Lisäksi kuluttajat tarvitsevat opastusta asianmukaisten ja riittävän tehokkaiden aurinkosuojatuotteiden valinnassa ottaen huomioon auringolle altistumisen asteen ja ihotyypin,

         SUOSITTELEE:
   1   JAKSO
   KOHDE JA MÄÄRITELMÄT

               1)

               Tässä suosituksessa annetaan opastusta seuraavista aiheista:

                           a)

                           direktiivin 76/768/ETY 6 artiklan 3 kohdan soveltaminen joidenkin aurinkosuojatuotteita koskevien ominaisuuksien ja aurinkosuojatuotteiden tehoon liittyvien väitteiden osalta (2 jakso);

                           b)

                           aurinkosuojatuotteilta vaadittu vähimmäisteho korkeatasoisen UVB- ja UVA-suojan varmistamiseksi sekä aurinkosuojatuotteiden yksinkertaiset ja ymmärrettävät pakkausmerkinnät, jotta kuluttajan olisi helpompi valita asianmukainen tuote (3, 4 ja 5 jakso).

               2)

               Tässä suosituksessa tarkoitetaan

                           a)

                           ’aurinkosuojatuotteella’ kaikkia valmisteita (esimerkiksi voide, öljy, geeli tai suihke), jotka on tarkoitettu kosketuksiin ihmisihon kanssa yksinomaisena tai pääasiallisena tarkoituksena suojata sitä UV-säteilyltä imemällä, sirottamalla tai heijastamalla säteilyä;

                           b)

                           ’väitteellä’ mitä tahansa aurinkosuojatuotteiden ominaisuuksia koskevia merkinnöissä, esillepanossa ja mainostamisessa käytettyjä tekstejä, nimiä, tavaramerkkejä, kuvia ja figuratiivisia tai muita merkkejä;

                           c)

                           ’UVB-säteilyllä’ aallonpituudeltaan 290–320 nm olevaa auringon säteilyä;

                           d)

                           ’UVA-säteilyllä’ aallonpituudeltaan 320–400 nm olevaa auringon säteilyä;

                           e)

                           ’kriittisellä aallonpituudella’ aallonpituutta, jonka kohdalla 290 nm:sta alkaen integroitu optinen tiheys saavuttaa 90 prosenttia koko 290–400 nm:n alueen arvosta;

                           f)

                           ’eryteema-annoksella’ eryteeman muodostumiseen riittävää energiamäärää;

                           g)

                           ’suojakertoimella’ aurinkosuojatuotteella suojatulla iholla olevan eryteema-annoksen ja samalla suojaamattomalla iholla olevan eryteema-annoksen välistä suhdetta;

                           h)

                           ’UVA-suojakertoimella’ sen UVA:n vähimmäisannoksen, joka tarvitaan aiheuttamaan pysyvä pigmentin tummuminen aurinkosuojatuotteella suojatulla iholla, ja sen UVA:n vähimmäisannoksen, joka tarvitaan aiheuttamaan minimaalinen tummuminen samalla suojaamattomalla iholla, välinen suhde.

         2   JAKSO
   UVA-/UVB-SUOJA, VÄITTEET, VAROTOIMET KÄYTTÖÄ VARTEN JA KÄYTTÖOHJEET

               3)

               Direktiivin 76/768/ETY 6 artiklan 3 kohdan noudattamiseksi olisi otettava huomioon 4–8 kohdassa tarkoitetut ominaisuudet ja väitteet.

               4)

               Aurinkosuojatuotteiden olisi annettava suoja sekä UVB- että UVA-säteilyltä.

               5)

               Väitteitä, jotka yhdistäisivät tuotteisiin seuraavat ominaisuudet, ei saisi esittää:

                           a)

                           100-prosenttinen suoja UV-säteilyltä (kuten ”sunblock”, ”sunblocker” tai ”täysi suoja”);

                           b)

                           tuotetta ei tarvitse lisätä missään olosuhteissa (kuten ”suojaa koko päivän”).

               6)

               Aurinkosuojatuotteissa olisi oltava varoitukset, joista käy ilmi, että ne eivät anna 100-prosenttista suojaa, sekä opastusta varotoimista, joihin on ryhdyttävä tuotteiden käytön lisäksi. Varoitukset voivat olla esimerkiksi seuraavanlaisia:

                           a)

                           ”Älä oleskele liian kauan auringossa silloinkaan, kun käytät aurinkosuojatuotetta”;

                           b)

                           ”Pidä vauvat ja pikkulapset pois suorasta auringonpaisteesta”;

                           c)

                           ”Liiallinen auringolle altistuminen on vakava terveysuhka”.

               7)

               Aurinkosuojatuotteissa olisi oltava niiden käyttöä koskevat ohjeet, joilla varmistetaan, että tuotteen väitetty teho voidaan saavuttaa. Ohjeet voivat olla esimerkiksi seuraavanlaisia:

                           a)

                           ”Levitä aurinkosuojatuotetta ennen auringossa oleskelua”;

                           b)

                           ”Levitä tuotetta uudelleen suojatehon säilyttämiseksi erityisesti hikoilun, uimisen tai kuivaamisen jälkeen”.

               8)

               Aurinkosuojatuotteissa olisi oltava niiden käyttöä koskevat ohjeet, joilla varmistetaan, että tuotetta levitetään iholle riittävä määrä väitetyn tehon saavuttamiseksi. Tämä voidaan tehdä esimerkiksi ilmoittamalla tarvittava määrä kaaviokuvan, kuvan tai annosteluvälineen avulla. Aurinkosuojatuotteissa olisi oltava selostus riskeistä, joita aiheutuu käytettäessä tuotetta suositeltua vähäisempiä määriä, kuten ”Varoitus: jos tuotetta käytetään suositeltua määrää vähemmän, suojateho pienenee merkittävästi”.

         3   JAKSO
   VÄHIMMÄISTEHO

               9)

               Aurinkosuojatuotteiden olisi annettava vähimmäissuoja UVB- ja UVA-säteilyltä. Suojan taso olisi mitattava standardoiduilla, uusittavissa olevilla testausmenetelmillä, ja valon tuotetta heikentävä vaikutus olisi otettava huomioon. Etusijalle olisi asetettava in vitro -testausmenetelmät.

               10)

               Aurinkosuojatuotteilla olisi saatava seuraava vähimmäissuoja:

                           a)

                           suojakerrointa 6 vastaava UVB-suoja, siten kuin se on saatu käyttämällä International Sun Protection Factor Test Method (2006) -testausmenetelmää, tai vastaavantasoinen suoja, joka on saatu millä tahansa in vitro -menetelmällä;

                           b)

                           UVA-suoja, jonka UVA-suojakerroin vastaa kolmasosaa suojakertoimesta, siten kuin se on saatu käyttämällä persistent pigment darkening method -menetelmää Ranskan terveysviranomaisten Agence française de sécurité sanitaire des produits de santé – Afssaps muuttamassa muodossa, tai vastaavantasoinen suoja, joka on saatu millä tahansa in vitro -menetelmällä;

                           c)

                           370 nanometrin kriittinen aallonpituus, siten kuin se on saatu käyttämällä kriittisen aallonpituuden määrittävää testausmenetelmää.

         4   JAKSO
   YKSINKERTAISET JA MIELEKKÄÄT TEHOA KOSKEVAT VÄITTEET

               11)

               Aurinkosuojatuotteiden tehoa koskevien väitteiden olisi oltava yksinkertaisia, yksiselitteisiä ja mielekkäitä ja perustuttava standardoituihin, uusittavissa oleviin kriteereihin.

               12)

               UVB- ja UVA-suojaa ilmaisevia väitteitä olisi esitettävä ainoastaan, jos suoja vastaa 10 kohdassa esitettyjä tasoja tai ylittää ne.

               13)

               Aurinkosuojatuotteiden teho olisi merkinnöissä ilmoitettava viittauksina luokkiin, kuten ”matala”, ”keskitaso”, ”korkea” ja ”erittäin korkea”. Kunkin luokan olisi vastattava standardoitua UVB- ja UVA-säteilysuojan tasoa.

               14)

               Merkinnöissä suojakertoimen ilmaisemiseen käytettävien lukuarvojen määrää olisi vähennettävä, jotta helpotettaisiin tuotteiden vertaamista keskenään vähentämättä kuitenkaan kuluttajan valinnanvapautta. Suosituksena on seuraavanlaiset suojakertoimet kullekin luokalle sekä vastaava merkintä:

                           Merkinnöissä ilmoitettu luokka

                           Merkinnöissä ilmoitettu suojakerroin

                           Mitattu suojakerroin (mitattu 10 kohdan a alakohdassa suositeltujen periaatteiden mukaisesti)

                           Suositeltu UVA-vähimmäissuojakerroin (mitattu 10 kohdan b alakohdassa suositeltujen periaatteiden mukaisesti)

                           Suositeltu kriittinen vähimmäisaallonpituus (mitattu 10 kohdan c alakohdassa suositeltujen periaatteiden mukaisesti)

                           ”Matala suoja”

                           ”6”

                           6–9,9

                           1/3 merkinnöissä ilmoitetusta suojakertoimesta

                           370 nm

                           ”10”

                           10–14,9

                           ”Keskitason suoja”

                           ”15”

                           15–19,9

                           ”20”

                           20–24,9

                           ”25”

                           25–29,9

                           ”Korkea suoja”

                           ”30”

                           30–49,9

                           ”50”

                           50–59,9

                           ”Erittäin korkea suoja”

                           ”50 +”

                           60 ≤

               15)

               Aurinkosuojatuotteiden luokka olisi ilmoitettava merkinnöissä vähintään yhtä näkyvästi kuin suojakerroin.

         5   JAKSO
   KULUTTAJAVALISTUS

               16)

               Kuluttajia olisi valistettava liiallisesta UV-säteilylle altistumisesta aiheutuvista riskeistä sekä siitä, minkätyyppisiä aurinkosuojatuotteita tarvitaan minkäkintyyppistä käyttötarkoitusta ja ihotyyppiä varten. Tämä voidaan tehdä esimerkiksi tiedottamalla asiasta kansallisilla www-sivustoilla, lehtisissä tai lehdistötiedotteissa.

         6   JAKSO
   OSOITUS

               17)

               Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 22 päivänä syyskuuta 2006.

            Komission puolesta

         Günter VERHEUGEN

            Varapuheenjohtaja

      (1)  EYVL L 262, 27.9.1976, s. 169. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2006/65/EY (EUVL L 198, 20.7.2006, s. 11).

      (2)  CENille osoitettu standardointitoimeksianto aurinkosuojatuotteiden tehokkuutta testaavista menetelmistä, toimeksianto M/389, 12 päivänä heinäkuuta 2006.


Avis juridique important

|

52004SC0626

Suositus: neuvoston suositus alankomaille julkistalouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi  /* SEK/2004/0626 lopull. */

Suositus: NEUVOSTON SUOSITUS ALANKOMAILLE julkistalouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi(komission esittämä)PERUSTELUTKomissio julkaisi 7. huhtikuuta 2004 kevään 2004 talousennusteensa. [1] Ennusteissa otettiin huomioon Alankomaiden viranomaisten 31. maaliskuuta 2004 toimittamat tiedot ja niiden mukaan julkisen talouden alijäämä oli 3,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2003, mikä ylittää perustamissopimuksessa asetetun 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen. Alijäämä nousi huomattavasti vuoden 2002 alijäämään verrattuna (1,9 prosenttia suhteessa BKT:hen). Komissio aloitti näiden tietojen perusteella Alankomaiden liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn 28. huhtikuuta 2004 hyväksymällä perustamissopimuksen 104 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kertomuksen. [2][1]  Komission kevään 2004 ennuste on saatavilla Internetissä osoitteessa[2]  Kertomuksen koko teksti on saatavilla Internetissä osoitteessaLiiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanoon sovelletaan EY:n perustamissopimuksen 104 artiklaa ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä annettua neuvoston asetusta N:o (EY) 1467/97, joka on osa vakaus- ja kasvusopimusta. [3][3]  EYVL L 209, 2.8.1997.Komission antamassa perustamissopimuksen 104 artiklan 3 kohdan mukaisessa kertomuksessa todetaan, että perustamissopimuksessa asetetun 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen ylittävä osa 3,2 prosentin julkisen talouden alijäämästä vuonna 2003 ei johtunut vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitetusta epätavallisesta tapahtumasta, johon Alankomaiden viranomaiset eivät olisi voineet vaikuttaa, eikä talouden jyrkästä laskusuhdanteesta, joka on määritelty kyseisessä sopimuksessa kokonaistuotannon vuotuisena vähintään 2 prosentin laskuna. Alijäämä syntyi kuitenkin erittäin negatiivisen kasvun tilanteessa, sillä kokonaistuotanto kasvoi -0,7 prosenttia vuonna 2003 ja noin 2 prosentin negatiivinen tuotantokuilu suhteessa BKT:hen oli syntymässä. Tämä selittää suurelta osin rahoitusaseman heikkenemisen. Sitä pahensi odotettua suurempi tulojen väheneminen ja odotettua suurempi paikallishallinnon alijäämä, kun taas menotavoitteet saavutettiin suurelta osin. Vuoden 2004 kehityksen osalta komission kevään talousennusteissa arvioidaan, että julkisen talouden alijäämä on 3,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Komission kevään ennusteiden julkistamisen jälkeen hallitus hyväksyi 16. huhtikuuta 2004 lisäsäästötoimenpiteitä, jotka vastaavat 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tavoitteena on supistaa alijäämä jälleen alle 3 prosentin suhteessa BKT:hen vuonna 2004 aikaisempien vuosien tapaan. Komission kertomuksen mukaan tämän tavoitteen saavuttaminen riippuu siitä, saavutetaanko toimenpiteillä odotetut tulokset, ja siitä, että toimenpiteillä ei ole kerrannaisvaikutuksia taloudelliseen toimeliaisuuteen ja rahoitusasemaan. Näin ollen on mahdollista, että alijäämä voi olla 3 prosentin viitearvon tuntumassa suhteessa BKT:hen tai hieman sen yli vuonna 2004.Komission kevään ennusteisiin perustuvassa kertomuksessa todettiin myös, että julkinen velka oli 54,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2003 eli perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon alle. Kertomuksessa todettiin edelleen, että komissio arvioi velan kasvavan 56,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2004, mikä ylittää Alankomaiden viranomaisten vuoden 2003 tarkistetussa vakausohjelmassa esittämän 54,5 prosentin suhteessa BKT:hen, mutta alittaa kuitenkin viitearvon 60 prosenttia suhteessa BKT:hen.EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 4 kohdassa määrätään, että "114 artiklassa tarkoitettu komitea (talous- ja rahoituskomitea) antaa lausunnon komission kertomuksesta". Komitea antoi 12. toukokuuta 2004 lausuntonsa, jossa yhdyttiin komission arvioon. Talous- ja rahoituskomitea totesi erityisesti, että Alankomaat ei ollut noudattanut vuonna 2003 perustamissopimuksen 104 artiklassa määriteltyä talousarviota koskevaa kurinalaisuutta alijäämän suhteen, mikä osoittaa, että Alankomaissa on liiallinen alijäämä.Talous- ja rahoituskomitea katsoi myös, että julkisen talouden alijäämä saattaa olla perustamissopimuksessa asetetun viitearvon tuntumassa tai hieman sen yli jälleen vuonna 2004 huolimatta Alankomaiden viranomaisten päättämistä lisätoimenpiteistä, kun taas julkinen velka alittaa edelleen vuonna 2004 perustamissopimuksessa määrätyn viitearvon 60 prosenttia suhteessa BKT:hen.Tarkasteltuaan kaikkia kertomuksessaan esitettyjä näkökohtia ja ottaen huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon komissio katsoo, että Alankomaissa on liiallinen julkisen talouden alijäämä. Tämä lausunto, jonka komissio antoi 19. toukokuuta 2004, on toimitettu neuvostolle perustamissopimuksen 104 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Komissio on suosittanut, että neuvosto tekee perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohdan mukaisesti komission lausunnon mukaisen päätöksen. Lisäksi komissio antaa neuvostolle perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan nojalla suosituksen Alankomaille osoitettavasta neuvoston suosituksesta julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi.Suositus: NEUVOSTON SUOSITUS ALANKOMAILLE julkistalouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksiEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 104 artiklan 7 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,sekä katsoo seuraavaa:(1) EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on vältettävä liiallisia julkistalouden alijäämiä.(2) Vakaus- ja kasvusopimus perustuu terveen julkisen talouden tavoitteeseen, jolla pyritään vahvistamaan hintavakauden edellytyksiä ja saavuttamaan uusien työpaikkojen syntyä edistävä vahva ja kestävä kasvu.(3) Amsterdamissa 17 päivänä kesäkuuta 1997 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa annetussa vakaus- ja kasvusopimusta koskevassa päätöslauselmassa kehotetaan kaikkia osapuolia eli jäsenvaltioita, neuvostoa ja komissiota panemaan täytäntöön perustamissopimus ja vakaus- ja kasvusopimus tiukasti ja aikataulussa.(4) Neuvosto päätti 2 päivänä kesäkuuta 2004 perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohdan mukaisesti, että Alankomaissa on liiallinen alijäämä.(5) Päätettyään, että Alankomaissa on liiallinen alijäämä, neuvoston on perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan mukaisesti annettava samaan aikaan suositukset kyseiselle jäsenvaltiolle julkistalouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi määräajassa. Neuvoston suosituksessa on asetettava enintään neljän kuukauden määräaika, jonka kuluessa Alankomaiden on toteutettava tehokkaita toimia liiallisen alijäämän korjaamiseksi, ja korjaaminen olisi saatettava päätökseen liiallisen alijäämän toteamista seuraavana vuonna, paitsi jos on olemassa asiaan vaikuttavia erityisiä seikkoja.(6) Neuvosto katsoo, että julkista taloutta vakauttavilla toimenpiteillä olisi varmistettava julkisen talouden rahoitusaseman kestävä parantaminen; lisäksi toimenpiteillä on pyrittävä parantamaan julkisen talouden laatua ja lisäämään talouden kasvupotentiaalia. Alankomaiden viranomaisten finanssipoliittinen kokonaisstrategia näyttää olevan tämän tavoitteen mukainen.(7) Liiallisen alijäämän korjaamista koskevien suositusten määrittelyssä olisi otettava huomioon seuraavat tekijät: i) suhdannekehitys heikkeni äkkiä ja odottamatta, minkä johdosta talousarviotilanne huononi vuonna 2003 ja alijäämän saattamista alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen koskevan tavoitteen osuus oli vuoden 2003 talousarviossa ja vuoden 2002 tarkistetussa vakausohjelmassa odotettua suurempi; ii) komission mukaan kokonaistuotannon kumuloitunut vaje arvioituun potentiaaliin verrattuna oli 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen; iii) komissio arvioi 7 päivänä huhtikuuta 2004 julkaisemassaan kevään 2004 ennusteessa, että julkisen talouden alijäämä on 3,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004 ja 3,3 prosenttia vuonna 2005, jos oletetaan, että politiikka ei muutu, kun taas kokonaistuotanto kasvaa 1,0 prosenttia vuonna 2004 ja 1,6 prosenttia vuonna 2005; iv) hallituksen nopeasti 16 päivänä huhtikuuta 2004 hyväksymät lisäsäästötoimenpiteet vastaavat noin 0,6 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen eikä komissio ottanut niitä huomioon kevään 2004 ennusteessa ja v) Alankomaiden hallitus ilmoitti aikovansa toteuttaa vuonna 2005 lisätoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on varmistaa, että julkisen talouden alijäämä on alle 3 prosenttia suhteessa BKT:hen, mutta näitä toimenpiteitä ei ole vielä määritelty tarkemmin.(8) Jos julkinen talous kehittyy komission kevään 2004 ennusteen mukaisesti ja 16 päivänä huhtikuuta 2004 päätetyt toimenpiteet tuottavat suunnitellun määrän, korjaavat toimenpiteet, jotka ovat luonteeltaan ensi sijassa rakenteellisia ja 0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, johtaisivat vuonna 2005 alijäämään, joka alittaisi perustamissopimuksessa määrätyn 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen kyseisestä vuodesta eteenpäin,SUOSITTELEE, ETTÄAlankomaiden viranomaisten olisi neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti lopetettava nykyinen julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanne. Neuvosto vahvistaa määräajaksi 2 päivän lokakuuta 2004, johon mennessä Alankomaiden hallituksen on toteutettava vuoden 2005 korjaavia toimenpiteitä, jotka ovat luonteeltaan ensi sijassa rakenteellisia ja 0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen.Lisäksi neuvosto kehottaa Alankomaiden viranomaisia varmistamaan, että julkisen talouden vakauttamista kohti tasapainossa olevaa tai ylijäämäistä rahoitusasemaa jatketaan sen jälkeen, kun liiallinen alijäämä on korjattu erityisesti supistamalla julkisen talouden suhdannetasoitettua alijäämää vähintään 0,5 prosenttiyksikköä vuodessa suhteessa BKT:hen.Tämä suositus on osoitettu Alankomaiden kuningaskunnalle.Tehty Brysselissä 2 päivänä kesäkuuta 2004.Neuvoston puolestaPuheenjohtaja[...]


title: Neuvoston suositus, annettu 16 päivänä helmikuuta 2010 , Euroopan kehitysrahaston (kymmenes EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2008

text:
               20.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 45/17

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 16 päivänä helmikuuta 2010,
   Euroopan kehitysrahaston (kymmenes EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2008
   (2010/104/EU)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun AKT–EY-kumppanuussopimuksen (1), jota on muutettu Luxemburgissa 25 päivänä kesäkuuta 2005 allekirjoitetulla sopimuksella (2),
   ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen vuosia 2008–2013 koskevaan monivuotiseen rahoituskehykseen perustuvan yhteisön avun rahoituksesta AKT–EY-kumppanuussopimuksen mukaisesti (3), jäljempänä ’sisäinen sopimus’, jolla on muun muassa perustettu kymmenes Euroopan kehitysrahasto (kymmenes EKR), ja erityisesti sen 11 artiklan 8 kohdan,
   ottaa huomioon 18 päivänä helmikuuta 2008 annetun kymmenenteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavan varainhoitoasetuksen (4) ja erityisesti sen 142–144 artiklan,
   on tutkinut kymmenennen EKR:n toimiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2008, sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen varainhoitovuodelta 2008 siihen liitettyine komission vastauksineen (5),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Sisäisen sopimuksen 11 artiklan 8 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden kymmenennen EKR:n varainhoidosta.

               (2)

               Komissio on toteuttanut kymmenennen EKR:n toimet varainhoitovuoden 2008 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,

         SUOSITTAA, että Euroopan parlamentti myöntää komissiolle vastuuvapauden kymmenennen EKR:n toimien toteuttamisen osalta varainhoitovuodelta 2008.

      Tehty Brysselissä 16 päivänä helmikuuta 2010.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         E. SALGADO

      (1)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUVL L 287, 28.10.2005, s. 4.

      (3)  EUVL L 247, 9.9.2006, s. 32.

      (4)  EUVL L 78, 19.3.2008, s. 1.

      (5)  EUVL C 269, 10.11.2009, s. 257.


title: Neuvoston suositus, annettu 10 päivänä heinäkuuta 2012 , Espanjan vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Espanjan vuosien 2012–2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               24.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 219/81

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 10 päivänä heinäkuuta 2012,
   Espanjan vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Espanjan vuosien 2012–2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   2012/C 219/24
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suositukset,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen käynnistää uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan yhteensovittamista, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopalla kestävän kasvun vauhdittamiseen ja kilpailukyvyn parantamiseen olevien mahdollisuuksien lisäämiseksi.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (3). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Neuvosto antoi 12 päivänä heinäkuuta 2011 suosituksen (4) Espanjan vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Espanjan vuosien 2011–2014 tarkistetusta vakausohjelmasta.

               (4)

               Komissio hyväksyi 23 päivänä marraskuuta 2011 toisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi toinen politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin eurooppalainen ohjausjakso, jonka perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa. Komissio hyväksyi 14 päivänä helmikuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Espanja kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (5)

               Neuvosto antoi 1 päivänä joulukuuta 2011 päätelmät, joissa kehotetaan sosiaalisen suojelun komiteaa esittämään yhdessä työllisyyskomitean ja muiden komiteoiden kanssa näkemyksensä toimista, joita suositellaan Eurooppa 2020 -strategian puitteissa toteutettavan politiikkajakson yhteydessä. Nämä näkemykset ovat osa työllisyyskomitean lausuntoa.

               (6)

               Euroopan parlamentti on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti osallistunut asianmukaisesti eurooppalaiseen ohjausjaksoon, ja se on 15 päivänä helmikuuta 2012 hyväksynyt päätöslauselman vuotuisen kasvuselvityksen 2012 työllisyys- ja sosiaalinäkökohdista sekä päätöslauselman osallistumisesta vuotuiseen kasvuselvitykseen 2012.

               (7)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 2 päivänä maaliskuuta 2012 rahoitusvakauden turvaamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (8)

               Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 2 päivänä maaliskuuta 2012 Euro Plus -sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita esittämään lisäsitoumuksia, joissa keskitytään muutamiin olennaisiin, oikein ajoitettuihin ja mitattavissa oleviin uudistuksiin sopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi.

               (9)

               Espanja toimitti vuosia 2012–2015 koskevan vakausohjelmansa sekä vuoden 2012 kansallisen uudistusohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2012. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon. Komissio on myös arvioinut asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklassa tarkoitetussa perusteellisessa tarkastelussa, onko Espanjassa makrotalouden epätasapaino. Komissio totesi perusteellisessa tarkastelussaan, että Espanjaan kohdistuu epätasapainoa aiheuttavia tekijöitä. Epätasapaino ei ole liiallista, mutta siihen on kiireellistä puuttua.

               (10)

               Neuvosto on asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan mukaisen vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että ohjelman perustana oleva makrotalouden skenaario on pääpiirteissään realistinen vuoden 2012 osalta, mutta tämän jälkeen optimistinen. Komission yksiköiden kevään 2012 talousennusteen mukaan BKT:n kasvun odotetaan olevan – 1,8 prosenttia vuonna 2012 ja – 0,3 prosenttia vuonna 2013, kun vakausohjelmassa vastaavia vuosia koskevat arvot ovat – 1,7 prosenttia ja 0,2 prosenttia. Liiallista alijäämää koskevan menettelyn mukaisesti vakausohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian tavoitteena on supistaa julkisen talouden alijäämä vuoteen 2013 mennessä alle viitearvon, joka on 3 prosenttia suhteessa BKT:hen; tämä tavoite on tarkoitus saavuttaa lähinnä hillitsemällä menoja mutta myös toteuttamalla tuloja kasvattavia toimenpiteitä. (Uudelleenlasketun) rakenteellisen rahoitusaseman (5) perusteella rakenteellisen rahoitusaseman odotetaan vakausohjelman mukaan paranevan vuosittain keskimäärin 2,6 prosenttia suhteessa BKT:hen kaudella 2011–2013, mikä ylittää liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä suositellut julkisen talouden toimet, joiden vaikutuksen pitäisi olla keskimäärin yli 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen kaudella 2012–2013. Liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeen vakausohjelmassa vahvistetaan julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeksi rakenteellisesti tasapainoinen julkisen talouden rahoitusasema, joka lähes saavutettaisiin vuoteen 2015 mennessä, jolloin julkisen talouden rakenteellisen alijäämän odotetaan olevan 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Keskipitkän aikavälin tavoite vastaa asianmukaisesti vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Suunniteltu rakenteellinen sopeutusvauhti kaudella 2012–2013 riittää etenemiseen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta ja julkisten menojen kasvutahtia, kun otetaan huomioon harkinnanvaraiset tulopuolen toimenpiteet, ja vastaa menojen kasvulle vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettua viitearvoa.
               Vakausohjelman mukaan julkisen talouden velkasuhteen huippu saavutetaan vuonna 2013, minkä jälkeen se laskee. Espanja on vuosina 2014 ja 2015 siirtymävaiheessa, ja vakausohjelmassa esitettyjen suunnitelmien avulla varmistettaisiin riittävä edistys kohti vakaus- ja kasvusopimuksessa velan supistamiselle asetetun viitearvon saavuttamista. Alijäämän ja velan sopeuttamisuriin kohdistuu merkittäviä heikkenemisriskejä.
               Makrotalouden kehitys voi osoittautua ennakoitua heikommaksi. Toimenpiteitä ei lisäksi ole riittävästi täsmennetty vuodesta 2013 eteenpäin. Alueviranomaisten viime aikoina heikoksi osoittautunut budjettikuri, tulojen herkempi reagointi meneillään olevaan rakenteelliseen sopeutukseen, verovapautuksen epävarmat tulovaikutukset ja finanssialan mahdolliset tulevat pelastusoperaatiot aiheuttavat lisäksi riskejä julkisen talouden strategialle. Näiden finanssialan pelastusoperaatioiden vaikutukset alijäämään tulisivat olemaan kertaluonteisia. Julkisen talouden vakautta koskevan lain tinkimätön täytäntöönpano ja vahvojen finanssipoliittisten toimenpiteiden toteuttaminen alueellisella tasolla lieventäisivät riskejä kurin lipsumisesta alueellisella tasolla. Koska julkisen talouden hoito on Espanjassa hajautettu, luja finanssipoliittinen ja institutionaalinen kehys on keskeisen tärkeä. Neuvosto suhtautuu myönteisesti komission aikomukseen esittää lähiviikkoina liiallisen alijäämän korjaamisesta annetun neuvoston suosituksen täytäntöönpanoa koskeva perusteellinen arviointi, jossa otetaan huomioon myös monivuotinen talousarviosuunnitelma vuosille 2013–2014.

               (11)

               Espanja toteutti vuonna 2011 eläkeuudistuksen, joka on merkittävä askel julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden parantamiseksi. Espanjan talousnäkymien heikkeneminen on kuitenkin rajoittanut uudistuksen vaikutusta ikääntymiseen liittyvien menojen ennakoituun kasvuun. Lisäksi uudistusta on vielä täydennettävä konkreettisilla toimenpiteillä, joilla tuetaan ikääntyviä työntekijöitä koskevaa yleistä työllisyysstrategiaa vuosiksi 2012–2014.

               (12)

               Vaikka Espanjan verojen suhde BKT:hen on yksi EU:n alhaisimmista, verojärjestelmää voidaan tehostaa kasvattamalla kasvulle suotuisampien välillisten verojen osuutta. Erityisesti arvonlisäveropohjaa voidaan laajentaa tarkistamalla vapautusten ja alennettujen verokantojen laajaa soveltamista. Espanjan verojärjestelmässä on lisäksi asuntolainojen korkovähennyksestä johtuva vinoutuma, jolla suositaan velanottoa ja asuntojen ostamista niiden vuokraamisen sijaan.

               (13)

               Espanja on edistynyt merkittävästi rahoitussektorinsa rakenneuudistuksessa. Rakenneuudistusta on tarpeen jatkaa, jotta varmistetaan kaikkien elinkelvottomien pankkien lakkauttaminen ja se, että elinkelpoiset pankit voivat täyttää tehtävänsä reaalitalouden luotonantajina kestävällä tavalla ja ilman kohtuutonta kilpailun vääristymistä. Kun otetaan huomioon makrotalouden näkymien heikkeneminen, pankkien pääomapohjaa voi olla tarpeen vahvistaa lisää.

               (14)

               Hallitus hyväksyi helmikuussa 2012 työsuhdeturva- ja työehtosopimusneuvottelujärjestelmän kattavan uudistuksen, jolla puututaan vaikeaan työllisyystilanteeseen ja työmarkkinoiden voimakkaaseen segmentoitumiseen. Uudistuksen vaikutuksia on seurattava erityisesti palkkakehityksen ja segmentoitumisen vähentämisen osa-alueilla. Jotta haasteeseen voidaan vastata kokonaisvaltaisesti, uudistusta on täydennettävä aktiivisen työmarkkinapolitiikan tuntuvammalla uudistamisella, jotta voidaan parantaa työllistettävyyttä ja työnvälityspalveluja.

               (15)

               Jotta Espanjan korkea nuorisotyöttömyys saataisiin kuriin, nuorisotoimintaohjelma, johon sisältyy oppisopimuskoulutusta ja harjoittelusopimuksia, olisi toteutettava viipymättä. Vaikka Espanja on toteuttanut toimenpiteitä, joilla ehkäistään koulunkäynnin keskeyttämistä, keskeyttäneiden määrä on edelleen suuri ja alueiden väliset erot ovat tältä osin merkittäviä.

               (16)

               Köyhyys on lisääntynyt, ja se uhkasi miljoonaa ihmistä vuonna 2010, minkä lisäksi lasten köyhyys on hälyttävän korkealla tasolla eli 26,2 prosenttia. Määräaikaisissa työsuhteissa olevien työntekijöiden osalta köyhyys on yli kaksi kertaa yleisempää kuin vakituisissa työsuhteissa olevien työntekijöiden osalta.

               (17)

               Asiantuntijapalvelut on Espanjassa edelleen suojattu kilpailulta. Asiantuntijapalveluiden uudistaminen voisi kasvattaa potentiaalista BKT:tä, sillä niillä on suuri merkitys talouden muille aloille. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä joitakin erittäin tarkasti säänneltyjä ammatteja (esim. insinöörit, notaarit, kiinteistörekisterien virkailijat ja lailliset edustajat) koskevien perusteettomien ja kohtuuttomien esteiden poistamiseen. Espanjassa liiketoimintaluvan saaminen on lisäksi hitainta unionissa. Paikallisten, alueellisten ja kansallisten viranomaisten välisen koordinoinnin puute on johtanut moninkertaisiin, toisinaan päällekkäisiin säännöksiin ja Espanjan sisämarkkinoiden jakautumiseen. Suuren ulkoisen epätasapainon sopeuttaminen edellyttää vientitoiminnan helpottamista. Espanjalla on lisäksi energia-alalla moninaisia ja monimutkaisia haasteita, jotka haittaavat vakavasti hyödyke- ja palvelumarkkinoiden tehokasta toimintaa.

               (18)

               Espanja on tehnyt useita sitoumuksia Euro Plus -sopimuksen nojalla. Nämä sitoumukset ja vuonna 2011 esitettyjen sitoumusten täytäntöönpano liittyvät työllisyyden edistämiseen, kilpailukyvyn parantamiseen, julkisen talouden kestävyyden parantamiseen ja rahoitusjärjestelmän vakauden vahvistamiseen. Komissio on arvioinut Euro Plus -ohjelman nojalla annettujen sitoumusten täytäntöönpanoa ja todennut sen olevan puutteellista. Arvioinnin tulokset on otettu huomioon suosituksissa.

               (19)

               Komissio on laatinut eurooppalaisen ohjausjakson puitteissa kattavan analyysin Espanjan talouspolitiikasta. Se on arvioinut sekä vakausohjelman että kansallisen uudistusohjelman ja esittänyt perusteellisen tarkastelun. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Espanjan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta sekä sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset on otettu huomioon jäljempänä esitettävissä suosituksissa 1–8.

               (20)

               Neuvosto on tämän arvioinnin perusteella tutkinut vakausohjelman, ja sen lausunto (6) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävässä suosituksessa 1.

               (21)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Sen asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla antamat suositukset ilmenevät erityisesti jäljempänä esitettävistä suosituksista 1, 3, 4, 5 ja 8,

         SUOSITTAA, että Espanja toteuttaa vuosina 2012–2013 toimia, joilla se

               1.

               toteuttaa liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn yhteydessä annetun neuvoston suosituksen mukaisesti rakenteelliset julkiset talouden toimet, joiden vaikutus on vuosittain keskimäärin yli 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen kaudella 2010–2013, panemalla vuoden 2012 talousarviossa esitetyt toimenpiteet täytäntöön ja hyväksymällä ilmoitetun monivuotisen talousarviosuunnitelman kaudelle 2013–2014 heinäkuun 2012 loppuun mennessä; hyväksyy ja toteuttaa alueellisen tason toimenpiteitä hyväksyttyjen tasapainotussuunnitelmien mukaisesti ja soveltaa tinkimättä julkisen talouden vakautta koskevan lain uusia säännöksiä, jotka koskevat talousarvion toteuttamisen avoimuutta ja valvontaa, ja jatkaa talousarvioraportoinnin oikea-aikaisuuden ja tarkkuuden parantamista hallinnon kaikilla tasoilla; perustaa riippumattoman finanssipoliittisen elimen, jonka tehtävänä on analysoida ja seurata finanssipolitiikkaa ja antaa sitä koskevia ohjeita; toteuttaa uudistuksia julkisella sektorilla julkisten menojen tehokkuuden ja laadun parantamiseksi hallinnon kaikilla tasoilla.

               2.

               varmistaa, että säänneltäessä äskettäin hyväksytyn eläkeuudistuksen mukaista kestävyystekijää eläkkeellesiirtymisikä nousee elinajanodotetta vastaavasti, ja tukee ikääntyneitä työntekijöitä koskevaa yleistä työllisyysstrategiaa konkreettisin toimenpitein, joilla kehitetään edelleen elinikäistä oppimista, parannetaan työskentelyolosuhteita ja edistetään ikääntyvien työntekijöiden palaamista työmarkkinoille;

               3.

               ottaa käyttöön verojärjestelmän, jolla edistetään julkisen talouden vakauttamistoimia ja tuetaan enemmän kasvua ja jossa myös siirrytään työn verottamisesta kulutus- ja ympäristöveroihin; puuttuu erityisesti alhaisiin arvonlisäverotuloihin laajentamalla arvonlisäveropohjaa; vähentää verotuksesta johtuvaa vinoutumaa, joka suosii velanottoa ja omistusasumista (vuokralla asumisen sijaan);

               4.

               toteuttaa rahoitussektorin uudistuksen ja erityisesti täydentää meneillään olevaa pankkisektorin rakenneuudistusta puuttumalla jäljellä olevien heikkojen rahoituslaitosten tilanteeseen, laatii kattavan strategian, jota sovelletaan tehokkaasti pankkien taseisiin sisältyviin heikkolaatuisiin omaisuuseriin, ja määrittää selkeän kannan rahoitukseen ja backstop-järjestelyjen käyttöön;

               5.

               toteuttaa työmarkkinauudistukset ja lisätoimenpiteet, joilla tehostetaan aktiivista työmarkkinapolitiikkaa kohdentamalla se paremmin, lisäämällä koulutus-, neuvonta- ja työnvälityspalvelujen käyttöä, vahvistamalla sen yhteyksiä passiiviseen työmarkkinapolitiikkaan ja parantamalla kansallisten ja alueellisten julkisten työvoimapalvelujen yhteensovittamista, myös avoimia työpaikkoja koskevien tietojen jakamiseksi;

               6.

               tarkistaa menojen painopistealat ja kohdentaa varoja uudelleen siten, että niillä tuetaan pienten ja keskisuurten yritysten rahoituksensaantia, tutkimusta, innovaatioita ja nuorisoa; toteuttaa nuorisotoimintasuunnitelman erityisesti laadukkaan ja työmarkkinoiden tarpeita vastaavan ammatillisen ja yleissivistävän koulutuksen osalta ja tehostaa toimia koulunkäynnin keskeyttämisen vähentämiseksi sekä ammatilliseen ja yleissivistävään koulutukseen osallistumisen lisäämiseksi ennalta ehkäisevien, korjaavien ja korvaavien toimenpiteiden avulla;

               7.

               parantaa muita heikommassa asemassa olevien ryhmien työllistyvyyttä ja yhdistää tähän lapsille ja perheille suunnatut tehokkaat tukipalvelut niiden henkilöiden tilanteen parantamiseksi, joita uhkaa köyhyys ja/tai sosiaalinen syrjäytyminen, ja lisää tällä tavoin lasten hyvinvointia;

               8.

               toteuttaa lisätoimenpiteitä avatakseen asiantuntijapalvelut, myös erittäin tarkasti säännellyt ammatit, kilpailulle, lyhentää liiketoimintalupien käsittelyaikoja ja poistaa liiketoiminnan harjoittamisen esteet, jotka johtuvat hallinnon eri tasojen päällekkäisestä ja moninaisesta sääntelystä; saattaa päätökseen kaasu- ja sähköverkkojen yhteenliitännän naapurimaiden verkkojen kanssa ja puuttuu tappiollisiin sähkönhintoihin kokonaisvaltaisella tavalla, erityisesti parantamalla sähköntoimitusketjun kustannustehokkuutta.

      Tehty Brysselissä 10 päivänä heinäkuuta 2012.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         V. SHIARLY

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Pidetty voimassa vuodelle 2012 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 26 päivänä huhtikuuta 2012 annetulla neuvoston päätöksellä 2012/238/EU (EUVL L 119, 4.5.2012, s. 47).

      (4)  EUVL C 212, 19.7.2011, s. 1.

      (5)  Suhdannetasoitettu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä, komission yksiköiden uudelleen laskemana ohjelman tietojen perusteella ja yhteisesti sovittuja menetelmiä käyttäen.

      (6)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.