				|

		52014DC0412

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Kroatian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Kroatian vuoden 2014 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2014/0412 final - 2014/ () */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Kroatian vuoden 2014 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Kroatian vuoden 2014 lähentymisohjelmaa koskeva
neuvoston lausunto

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4
kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011[2] ja
erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[3],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
suosituksen[4],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean
lausunnon,
ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean
lausunnon,
ottaa huomioon talouspoliittisen komitean
lausunnon,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta
2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja
kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa
talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla
tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään kasvuun
ja parantaa sen kilpailukykyä.
(2)
Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 komission
ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan
laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010
päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista. Yhdessä nämä
muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan
yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja
työllisyyspolitiikassaan.
(3)
Valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät 29
päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii
johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille
kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät
toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat
erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)
Kroatia osallistui vuonna 2013 eurooppalaiseen
ohjausjaksoon vapaaehtoisesti ja epävirallisesti toimittamalla komissiolle talousohjelman.
Maakohtaisia suosituksia ei annettu. Neuvosto antoi 21 päivänä kesäkuuta 2013
päätelmät, joissa se totesi suhtautuvansa myönteisesti Kroatian
talousohjelmaan. Neuvosto korosti, että Kroatian odotetaan edistyvän kohti
vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten täyttämistä. Sen on siirryttävä
uskottavalle vakauttamisuralle sekä turvattavalla samalla kasvua edistävät
menot ja varmistettava EU:lta saatavia varoja täydentävä yhteisrahoitus.
(5)
Komissio hyväksyi 13 päivänä marraskuuta 2013
vuotuisen kasvuselvityksen[5],
mikä aloitti vuoden 2014 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio
hyväksyi samana päivänä asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella
varoitusmekanismia koskevan kertomuksen[6],
jossa se katsoi, että Kroatia kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(6)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 20 päivänä joulukuuta
2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun
vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä,
kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit
luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua
työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)
Komissio julkaisi 5 päivänä maaliskuuta 2014
asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun Kroatiaa koskevan
perusteellisen tarkastelun[7]
tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Kroatian
makrotaloudessa on liiallisia epätasapainotiloja, jotka edellyttävät erityistä
seurantaa ja vahvoja politiikkatoimia. Erityisesti politiikkatoimia
edellyttävät huomattavasta ulkomaanvelasta johtuvat heikkoudet, heikentyvä
vientitulos, voimakkaasti velkaantuneet yritykset ja nopeasti kasvava julkinen
velka, kun taustana on vähäinen kasvu ja heikko sopeutuskyky.
(8)
Kroatia toimitti vuoden 2014 kansallisen
uudistusohjelmansa ja vuoden 2014 lähentymisohjelmansa 24 päivänä huhtikuuta
2014. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on
voitu ottaa huomioon.
(9)
Vuoden 2014 lähentymisohjelman mukaisen julkisen
talouden strategian tavoitteena on korjata liiallinen alijäämä vuoteen 2016
mennessä ja palata samalla kestävälle kasvu-uralle. Tavoite ennustetaan saavutettavan
supistamalla alijäämää jatkuvasti siten, että 4,9 prosentista suhteessa BKT:hen
vuonna 2013 päästään alle 3 prosenttiin vuoteen 2016 mennessä, joka on
liiallisen alijäämän korjaamiselle asetettu määräaika. Ohjelmassa ennustetaan,
että julkisen talouden velka on suurimmillaan noin 72 prosenttia suhteessa
BKT:hen vuonna 2014. Se supistuu hieman seuraavana vuonna ja pysyy sen jälkeen
tällä tasolla. Lähentymisohjelman julkisen talouden kehitysarvion perustana
oleva makrotalouden skenaario on optimistinen koko ohjelmakauden ajan. Ohjelman
skenaarion mukaan BKT pysyy muuttumattomana vuonna 2014 ja sen ennustetaan
kasvavan hieman eli 1,2 prosenttia vuonna 2015. Komission kevään 2014
talousennusteen mukaan BKT:n arvioidaan kuitenkin supistuvan 0,6 prosenttia
vuonna 2014 ja kasvavan 0,7 prosenttia vuonna 2015. Ohjelman julkisen talouden
ennusteissa käytetyt luvut poikkeavat Euroopan kansantalouden tilinpidon ja
aluetilinpidon järjestelmän (EKT) mukaisista standardeista. Tämän vuoksi
aikaisemmat tiedot ja makrotalouden skenaario  eivät ole keskenään yhteneväisiä
ja kunnollinen vertailu komission kevään 2014 talousennusteeseen on vaikeaa. Ohjelmassa
ei myöskään kuvailla riittävän yksityiskohtaisesti vuosiksi 2015 ja 2016
kaavailtuja vakauttamistoimenpiteitä, varsinkaan menopuolen osalta. Komission
kevään 2014 talousennusteen mukaan kokonaisrahoitusaseman odotetaan saavuttavan
–3,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014 ja –3,1 prosenttia suhteessa
BKT:hen vuonna 2015. Kun näihin ennusteisiin on tehty tarvittavat mukautukset,
jotta ne ovat vertailukelpoisia liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä
asetettujen tavoitteiden kanssa (eli poistetaan toisen pilarin eläkevarojen
siirron vaikutus), komissio ennustaa alijäämän olevan 4,6 prosenttia suhteessa
BKT:hen vuonna 2014 ja 3,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015. Koska
lähentymisohjelma on ensimmäinen selvitys toimista, joita viranomaiset ovat
toteuttaneet liiallista alijäämää koskevan menettelyn aloittamisen jälkeen 28
päivänä tammikuuta 2014, komissio arvioi Kroatian toteuttamia toimia 2 päivänä
kesäkuuta 2014 julkaistavassa tiedonannossa. Vuonna 2014 tavoite ennustetaan
saavutettavan, mutta vuonna 2015 alijäämän odotetaan jäävän jonkin verran
tavoitetta suuremmaksi. Julkisen talouden rakenteellisen rahoitusaseman
parannus jää hienoisesti edellytetystä muutoksesta sekä vuonna 2014 että 2015. Mukautetun
rakenteellisen rahoitusaseman muutos jää alle suositustason, mutta päätösperäisten
toimenpiteiden määrän perusteella tavoite arvioidaan saavutettavan sekä vuonna
2014 että 2015. Jotta vakauttamisen kielteisiä vaikutuksia kasvuun voidaan
vähentää ja vakauttamisen kestävyyttä lisätä, Kroatian on kiinnitettävä enemmän
huomiota toimenpiteiden laatuun ja siirryttävä menoperusteisiin
toimenpiteisiin. Neuvosto katsoo lähentymisohjelman arvioinnin ja komission
ennusteen perusteella neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti, että
vaikka Kroatia on toteuttanut tuloksellisia toimia 30 päivään huhtikuuta 2014
mennessä korjatakseen liiallisen alijäämänsä suosituksen mukaisesti, lisätoimet
ovat tarpeen, jotta se voi noudattaa liiallista alijäämää koskevassa
menettelyssä annettua suositusta korjata liiallinen alijäämä vuoteen 2016
mennessä ja varmistaa korjauksen uskottavuus.
(10)
Julkisen talouden vakauttamistoimenpiteet olisi
kohdistettava julkisen talouden laadun parantamiseen, jotta voidaan tehostaa
palkka-, sosiaaliturva- ja avustusmenoja ja saavuttaa kasvua edistävien menojen
ja investointien, myös unionin rahoittamien hankkeiden, priorisoinnin
edellyttämä riittävä julkisen talouden liikkumavara. Kroatia on toteuttanut
viime vuosina merkittäviä julkisen talouden kehykseen liittyviä uudistuksia. Julkisen
talouden suunnittelussa, menojen tuloksellisessa valvonnassa ja
budjettirajoitteiden johdonmukaisessa soveltamisessa on kuitenkin edelleen
puutteita, jotka vaikuttavat kielteisesti finanssipolitiikkaan. Vaikka
finanssipoliittisia sääntöjä on muutettu hiljattain, niitä olisi edelleen
kehitettävä. Julkisen talouden kehyksen tuloksellisuutta heikentävät
ennaltaehkäisevän mekanismin puuttuminen, velkasäännön vähäinen noudattaminen
ja rakenteellisesti tasapainoista talousarviota koskevan säännön epäselvä
muotoilu. Vaikka finanssipoliittisen toimikunnan perustaminen on myönteistä,
lisätoimenpiteet ovat kuitenkin tarpeen sen aseman vahvistamiseksi julkisen
talouden suunnittelussa ja valvonnassa, erityisesti sen riippumattomuuden
lisäämiseksi kaikista talousarvioviranomaisista.
(11)
Kroatian haasteena on toteuttaa julkisen talouden
vakauttamistoimia haittaamatta kilpailukykyä ja talouden elpymisnäkymiä. Tätä
taustaa vasten julkisen talouden tulopuolta rajoittaa se, että veroperusteet,
jotka tarjoavat vakaat verotulot ja joiden kasvua vääristävä vaikutus on
vähäinen, on määritelty kapeasti. Kansallisessa uudistusohjelmassa ilmoitetaan
suunnitelmasta ottaa juokseva kiinteistövero käyttöön vuonna 2016, mutta sen
toimintamallia, veroperuste mukaan lukien, ei ole vielä täsmennetty. Kroatia on
myös päättänyt toteuttaa toimenpiteitä verosäännösten noudattamisen
parantamiseksi karsimalla harmaata taloutta. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi
on toteutettu toimenpiteitä. Julkisen talouden käteisrekisterien vähittäinen
käyttöönotto on lisännyt verotuloja, koska liiketoimien valvontaa on lisätty.
Verohallinnon organisaatiouudistuksen odotetaan lisäävän veronkannon
tehokkuutta ja vaikuttavuutta samalla kun se vähentää veronmaksajille
verosäännösten noudattamisesta aiheutuvia rasitteita. Kun otetaan huomioon
julkisen talouden vakauttamistarpeet ja tiedot, jotka osoittavat, että veroja
on huomattava määrä kantamatta, veronkannon tehostamiseen näyttää kuitenkin
olevan aihetta. Verosäännösten noudattamisen parantamiseksi tarvitaan jatkuvia
toimenpiteitä, joilla veromaksajille tarjotaan lisää sähköisiä
viranomaispalveluja.
(12)
Kroatia on toteuttanut toimenpiteitä parantaakseen
eläkkeiden kestävyyttä ja riittävyyttä. Marraskuusta 2010 alkaen on asteittain
nostettu lakisääteistä eläkeikää ja varhaiseläkeikää ja pidennetty naisten
eläkeoikeuteen vaikuttavaa aikaa, ja ne on tarkoitus saada yhdenmukaistettua
täysin vuoteen 2030 mennessä. Joulukuussa 2013 hyväksytyt eläkevakuutuslain
muutokset korottavat lakisääteisen eläkeiän 65 vuodesta 67 vuoteen ja
varhaiseläkeiän 60 vuodesta 62 vuoteen. Korotus tulee voimaan vasta vuodesta
2031 alkaen, mikä ei ole riittävän kunnianhimoista väestönkehitys huomioiden.
Huolimatta viime vuosina toteutetuista uudistuksista, varhaiseläkkeelle
jäämiseen on edelleen monenlaisia mahdollisuuksia. Kun poikkeusten laajuus
otetaan huomioon, varhaisesta eläkkeellesiirtymisestä aiheutuvat eläkkeen supistukset
ja myöhäisestä eläkkeellesiirtymisestä saatavat lisät eivät juuri kannusta
työskentelemään lakisääteiseen eläkeikään asti. Tämä vaikuttaa kielteisesti
työvoiman tarjontaan ja eläkejärjestelmän kestävyyteen. Teknisen rikostutkinnan
asiantuntijaelintä koskeva laki hyväksyttiin vuonna 2013, ja sen tarkoituksena
on auttaa rajoittamaan liiallista työkyvyttömyyseläkkeelle siirtymistä ja
vähentää petoksia yhdenmukaistamalla työkyvyttömyyden arviointia. Tällä voidaan
yhdessä tarkastusten lisäämisen kanssa puuttua selkeään ongelmaan, mutta
menovaikutukset riippuvat siitä, miten toimenpiteet toteutetaan ja missä määrin
päätösten täytäntöönpanoa valvotaan. Erityisiin eläkejärjestelmiin kuuluvia,
tietyn kynnysarvon ylittäviä eläkkeitä on tilapäisesti leikattu 10 prosenttia
ja niiden indeksikorjaukset on sidottu BKT:n kasvuun. Huolimatta
viimeaikaisista yrityksistä vähentää menoja ja lisätä läpinäkyvyyttä,
erityisiin eläkejärjestelmiin kuuluvien eläkkeiden lähentäminen yleisiin
sääntöihin on tapahtunut hitaasti sekä aikataulun että laajuuden osalta, ja
edistyminen on kokonaisuudessaan edelleen vähäistä.
(13)
Terveydenhuoltoalan tulokset ovat kohtuullisen
hyviä ja hoitopalveluja on saatavilla, vaikkakin alueiden välillä on eroja,
mutta järjestelmä aiheuttaa merkittäviä paineita julkiselle taloudelle.
Viranomaiset ovat kartoittaneet korjattavia sairaalaverkoston
tehottomuustekijöitä. Maaliskuussa 2014 esitetty sairaalahoidon
uudelleenorganisointia koskeva yleissuunnitelma sisältää kustannustehokkuutta parantavia
toimenpiteitä, kuten sairaalaverkoston rationalisointi, sairaalassaoloajan
keskimääräisen keston lyhentäminen, sairaalapaikkojen parempi kohdentaminen,
myös pitkäaikaishoidon osalta, ja lisämuutokset sairaaloiden
rahoitusjärjestelyissä. Vahvat seuranta- ja täytäntöönpanovalmiudet niin
sairaaloissa kuin keskushallinnon tasolla olisi varmistettava, jotta
suunnitelma voidaan käytännössä toteuttaa. Pitkäaikaishoidolle on ominaista
palvelujen hajautuminen sekä terveydenhuolto- että sosiaaliturvajärjestelmien
piiriin, virallisen hoidon alhaiset kattavuusluvut, hoitopalvelujen tarjoamisen
korkeat kustannukset ja pitkät potilasjonot.
(14)
Työllisyystaso ja aktiivisen väestön osuus ovat
EU:n alhaisimpia, erityisesti nuorten ja ikääntyneiden osalta.
Suhdannekehityksen lisäksi tämä työmarkkinatilanne johtuu osittain myös
institutionaalisista ja poliittisista tekijöistä. Kroatia on alkanut toteuttaa
työmarkkinauudistuksia lisätäkseen työmarkkinoiden joustavuutta. Uudistuksen
ensimmäinen vaihe saatiin päätökseen vuonna 2013, ja siinä keskityttiin
määräaikaisia työsopimuksia koskevaan lainsäädäntöön. Hallitus hyväksyi
tammikuussa 2014 toisen lakiesityksen, jossa esitetään irtisanomiskustannusten
pienentämistä lyhentämällä ja yksinkertaistamalla menettelyjä ja lisäämällä
työaikajoustoa. Lisäksi on tarkoitus ottaa käyttöön joustavampia
työllistämistapoja kuten osa-aikaiset työsopimukset. Nämä muutokset
saattaisivat Kroatian pääosin samalle tasolle muiden siihen verrattavien maiden
kanssa työsuhdeturvaindeksin osalta. Vaikka näillä uudistuksilla odotetaan
olevan myönteisiä vaikutuksia yleiseen työllisyystasoon, ne myös lisäävät
työmarkkinoiden segmentoitumisriskiä ja määräaikaisten työsopimusten
lisääntymisen riskiä. Palkanasetannasta vastaaviin instituutioihin ei ole
toistaiseksi suunnitteilla muutoksia huolimatta Kroatian poikkeuksellisesta
tilanteesta, jossa yhdistyvät suhteellisen korkeat keskipalkat ja erittäin
alhainen työllisyysaste. Vaikka työttömyys on edelleen kasvussa,
työmarkkinoille pääsyn parantamisen ja siellä pidempään pysymisen
mahdollistaviin aktiivisiin työmarkkinapoliittisiin toimenpiteisiin liittyvät
menot ja toimenpiteiden kattavuus ovat edelleen keskiarvon alapuolella,
erityisesti nuorten, pitkäaikaistyöttömien ja ikääntyneiden työntekijöiden
osalta. Kroatian julkisten työvoimapalvelujen hallinnollisiin valmiuksiin
kohdistuu kovia paineita myös alueellisella tasolla. Kroatiassa ei ole yleistä
järjestelmää, jolla seurattaisiin ja arvioitaisiin työmarkkinoiden kehitystä ja
tarpeita (johon kuuluu myös osaamistarpeiden ennakointi), eikä aktiivisia
työmarkkinapoliittisia toimenpiteitä myöskään arvioida säännöllisesti. Pimeän
palkkatyön osuus on myös suuri.
(15)
Nuorten työmarkkinatilanne on erityisen
huolestuttava, sillä nuorisotyöttömyys on lisääntynyt merkittävästi, ja
työttömyysaste oli lähes 50 prosenttia vuonna 2013. Samalla sellaisten nuorten
osuus, jotka eivät ole koulutuksessa tai työelämässä, on kasvussa. Merkittäviä
haasteita ovat rekisteröitymättömien nuorten saavuttaminen ja yksityissektorin
kannustaminen tarjoamaan enemmän oppisopimuskoulutusta nuorisotakuun
tavoitteiden mukaisesti. Kroatialla on myös suuria haasteita koulutuksen
alalla, kun tarkastellaan koulutuksen vastaamista työmarkkinoiden tarpeisiin ja
tarjottavan koulutuksen laatua kaikilla koulutusaloilla. Keski- ja
korkea-asteen koulutus ei sisällä työssäoppimista eikä uraohjausta, ja
työnantajien osallisuus ammatillisessa koulutuksessa sekä keski- ja
korkea-asteen koulutuksessa on vähäistä. Vastavalmistuneiden työllisyysaste on
merkittävästi alhaisempi kuin muissa EU-maissa. Vanhentunutta
ammattikoulutusjärjestelmää ollaan parhaillaan uudistamassa testaamalla uusia
opetussuunnitelmia. Kroatialaisten tutkintojen viitekehyksen ja koulutus-,
tiede- ja teknologiastrategian täytäntöönpano on kesken, mutta niiden odotetaan
parantavan koulutusalan tuloksia ja saattavan koulutuksen vastaamaan paremmin
työmarkkinoiden tarpeita.
(16)
Korkea työttömyysaste ja alhainen työmarkkinaosuus
ovat johtaneet sosiaalisen tilanteen heikentymiseen Kroatiassa. Köyhyyden tai
sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa olevien ihmisten osuus on kasvanut viime
vuosina ja on tuntuvasti EU:n keskiarvoa suurempi. Sosiaalietuusjärjestelmän
toimintamallin perusteella etuuksien saajien on mahdollista saada päällekkäisiä
tulonsiirtoja. Kun etuuksien saajat aloittavat työt, he menettävät osan näistä
sosiaalisista tulonsiirroista, mikä heikentää heidän halukkuuttaan siirtyä
työmarkkinoille. Sosiaaliturvajärjestelmää olisikin muutettava tehokkaammaksi
ja läpinäkyvämmäksi: tällä hetkellä toimeentulotuen ja etuuksien myöntämisestä
vastaavat monet viranomaiset ja hallintotasot. Myöntämiskriteereitä ei
sovelleta johdonmukaisesti ja päällekkäisyyksiä esiintyy. Vuoden 2013
sosiaaliturvalailla otettiin käyttöön tiukempi tarveharkintaisuus ja
yhdistettiin neljä etuutta (yli 70:stä kansallisella tasolla myönnettävästä
etuudesta, joihin sisältyy myös tiettyihin ryhmiin kohdistettuja etuuksia)
yleiseksi vähimmäistoimeentuloturvaksi. Keskitetty kansallinen asiointipiste,
jonka kautta hallinnoidaan kaikkia käteisetuuksia, on tarkoitus ottaa
vähitellen käyttöön vuoteen 2016 mennessä. Järjestelmällinen seuranta ja
arviointi on kuitenkin vaikeaa, sillä tähän ei ole sisällytetty paikallis- ja
aluetason toimeentulotukijärjestelmiä ja ohjelmia eikä erilaisia, tietyille
väestöryhmille kohdistettuja muita kuin tarveharkintaisia käteisetuuksia.
Vaikka vuoden 2011 jälkeen on toteutettu monia lainsäädäntöuudistuksia,
sosiaalietuusjärjestelmällä ei kuitenkaan olla onnistuttu ohjaamaan tuloksellisesti
etuuksia niitä eniten tarvitseville.
(17)
Liiketoiminnan nykyinen sääntely-ympäristö asettaa
Kroatiassa yrityksille raskaita rasitteita, joihin sisältyy myös
oikeusvarmuuden puute, päätöksenteon läpinäkymättömyys erityisesti
paikallistasolla ja lukuisat veronluonteiset maksut. Lisäksi julkishallinnon vastuualueiden
huomattava hajautuminen alue- ja paikallistasolla ja monimutkainen
toimivaltajako ministeriöiden ja virastojen välillä keskushallinnon tasolla
mutkistavat liiketoimintaa koskevaa päätöksentekoa ja pidentävät hallinnollisia
menettelyjä. Keskushallinnon tasolla on otettu käyttöön jäsennelty
toimintamalli liiketoiminnan esteiden kartoittamiseksi. Hallintorasitteiden
mittaamiseen ei kuitenkaan sovelleta johdonmukaisia menetelmiä, mikä heikentää
jo toteutettujen toimenpiteiden vaikutuksia. Nykyinen yritysten käytössä oleva
keskitetty asiointipiste tarjoaa vain rajattuja palveluja. Julkisten avustusten
ja takausten valvontaa on tarpeen järkeistää ja parantaa; tuettujen yritysten
ja henkilöiden keskusrekisterin perustaminen olisi ensimmäinen kehitysaskel.
Kroatia on käynnistänyt julkisen hallinnon uudistuksia, joilla lisätään sen
hallinnollisia valmiuksia ja parannetaan julkisten palvelujen
asiakassuuntautuneisuutta niin suhteessa kansalaisiin kuin yrityksiinkin.
Julkishallinnon laatu on kuitenkin edelleen heikko. Eri hallintotasojen välinen
koordinointi on vähäistä ja näyttöön perustuvaa poliittista päätöksentekoa ja
arviointia käytetään harvoin tai liian muodollisesti. Julkishallinnon
uudistusstrategian laatiminen on ensimmäinen askel oikeaan suuntaan. Strategia
olisi pantava täytäntöön kaikilla hallintotasoilla. Liittymistä valmistelevan
tuen toteutuksesta saadut kokemukset osoittavat, että puutteita on
strategisessa suunnittelussa, institutionaalisissa valmiuksissa sekä hankkeiden
valmistelussa ja seurannassa.
(18)
Heikko ohjaus- ja hallintajärjestelmä vaikuttaa
kielteisesti valtion omistamiin tai sen määräysvallassa oleviin yrityksiin, ja
julkisen omaisuuden ja yritysten hoidon uuden strategian täytäntöönpano on
viivästynyt. Tällä hetkellä hallitusten jäseniä ja johtoa ei valita kilpailuun
perustuvassa valintamenettelyssä eikä nimityksiä julkisteta. Vaikka
toimenpiteitä korruptiontorjuntakehyksen parantamiseksi on toteutettu,
tarvitaan lisää toimia korruption ehkäisemiseksi kaikilla hallintotasoilla. Korruptiontorjuntakehyksestä
nykyisin puuttuvia keskeisiä osa-alueita ovat tulokselliset eturistiriitojen
tarkastusmenetelmät ja julkisessa tehtävässä toimivien ilmoitukset
varallisuudestaan sekä valtion omistamia ja valtion määräysvallassa olevien
yrityksiä koskevat erityistakeet. Eturistiriitatilanteita ratkaisevan
toimikunnan tarkastusvaltuudet perustuvat muiden viranomaisten toimivaltaan ja
ennakoivaan toimintaan. Vaikka julkisten hankintamenettelyjen avoimuuden
lisäämisessä on edistytty, riskinarviointityökaluja ei käytetä
järjestelmällisesti eikä riskialttiita aloja priorisoida riittävästi. Julkisia
hankintoja koskevien sääntöjen tuloksellisen täytäntöönpanon valvontaa on
vahvistettava myös tulevaa EU-varojen kohdentamista varten.
(19)
Akordimenettelyn laaja-alaisella soveltamisella
vuonna 2013 onnistuttiin jossain määrin puuttumaan yritysten
velanmaksuongelmiin monimutkaisten, kalliiden ja pitkäkestoisten
konkurssimenettelyjen yhteydessä. Tätä välinettä voitaisiin kuitenkin vahvistaa
merkittävästi korjaamalla puutteita, joita ovat esimerkiksi valtion roolin
epäselvyys menettelyssä, lisäämällä kauppatuomioistuinten osuutta kanteiden ja
asianmukaisten uudelleenjärjestelysuunnitelmien vahvistajana, laajentamalla
menettelyn soveltamisalaa, jotta tuloksellinen uudelleenjärjestely olisi
mahdollista ennen kuin velallisesta tulee maksukyvytön, ja puuttumalla
lainsäädännön täytäntöönpanon ongelmiin. Vaikka oikeuslaitoksen tuloksellisuuden
parantamiseksi on toteutettu joitakin uudistuksia, oikeudenkäynnit siviili-,
kauppa- ja hallinto-oikeudellisissa riita-asioissa ovat kohtuuttoman pitkiä
erityisesti ensimmäisessä oikeusasteessa. Käsittelemättömien
tuomioistuinasioiden määrä lisääntyi vuonna 2013, ja se on erittäin suuri
erityisesti siviili- ja kauppaoikeuden menettelyissä. Näiden kysymysten
ratkaisemiseksi tarvitaan jatkuvia toimenpiteitä, joiden avulla kehitetään ja
käytetään oikeanlaisia kannustimia menettelyjen nopeuttamiseen ja
tuomioistuimen ulkopuolisen riitojen ratkaisun edistämiseen erityisesti
vähäisissä riita-asioissa, sillä kyseiset ongelmat ehkäisevät liiketoimintaa ja
vähentävät Kroatian houkuttelevuutta suorien ulkomaisten sijoitusten kohteena.
(20)
Kroatian keskuspankin makrotason
vakavaraisuussääntelyssä noudattama varovainen lähestymistapa, erityisesti
pääoman määrän osalta, on johtanut siihen, että pankeille on muodostunut
hyödylliseksi osoittautunut häiriönsietokyky, kun otetaan huomioon haasteet,
joita niille aiheutuu heikosta taloustilanteesta. Kroatian talous kärsii kuitenkin
jo kuudetta vuotta taantumasta ja järjestämättömien lainojen määrä on kasvussa,
joten pankkien omaisuuserien laatuun liittyy riskejä. Kroatian neljä suurinta
pankkia ovat ulkomaalaisomistuksessa, ja on myönteistä, että näiden pankkien
tiettyihin salkkuihin sovelletaan uuden yhteisen valvontamekanismin mukaista
euroalueen omaisuuserien laadun tarkastelua/stressitestiä. Tämä omaisuuserien
tarkastelu ei kuitenkaan sisällä eräitä Kroatian näkökulmasta erittäin
keskeisiä salkkuja, koska salkut valitaan pankin konsernitason merkittävyyden
perusteella. Lisäksi tarkastelun ulkopuolelle jäävät keskikokoiset ja pienemmät
pankit, joiden pääomataso saattaa olla alhaisempi ja omaisuuserien laatu
heikompi mutta jotka voivat olla merkittäviä rahoitusvakauden kannalta.
Yhteiseen valvontamekanismiin perustuvan stressitestauksen täydentäminen
lisäanalyyseilla, jotka on suunniteltu erityisesti Kroatian
rahoitusjärjestelmää varten (ja jotka kattaisivat sellaiset kroatialaisten
tytäryritysten merkittävät salkut, jotka eivät kuulu yhteisen
valvontamekanismin piiriin, ja keskikokoiset ja pienemmät pankit) lisättäisiin
tietoa pankkien lainaluokituksesta ja niiden lainatappioita koskevien varausten
riittävyydestä.
(21)
Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä
analysoinut Kroatian talouspolitiikkaa kattavasti. Se on arvioinut
lähentymisohjelman ja kansallisen uudistusohjelman. Se on ottanut huomioon ei
vain niiden merkityksen Kroatian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja
talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen
ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen
tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.
Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät
jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–8.
(22)
Neuvosto on tutkinut Kroatian lähentymisohjelman tämän
arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[8]
ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.
(23)
Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman
ja lähentymisohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin
perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston
suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–8,
SUOSITTAA, että Kroatia toteuttaisi
vuosina 2014 ja 2015 toimia, joilla se:
1.           panee
vuodeksi 2014 hyväksytyt julkisen talouden toimenpiteet kokonaisuudessaan
täytäntöön; vahvistaa julkisen talouden strategiaa täsmentämällä edelleen
vuosiksi 2015 ja 2016 suunniteltuja toimenpiteitä ja harkitsemalla uusia,
kasvua edistäviä pysyviä toimenpiteitä, jotta varmistetaan liiallisen alijäämän
kestävä korjaaminen vuoteen 2016 mennessä; varmistaa samalla, että liiallista
alijäämää koskevassa menettelyssä annetussa neuvoston suosituksessa täsmennetyt
rakenteelliset toimenpiteet toteutetaan; muuntaa ohjelman mukaiset ennusteet
yhteensopiviksi EKT-standardien ja vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten
kanssa; toteuttaa toimenpiteitä tiukentaakseen menojen valvontaa; toteuttaa
maaliskuuhun 2015 mennessä menojen kattavan arvioinnin; kehittää julkisen
talouden suunnitteluprosessia erityisesti parantamalla makrotaloudellisten ja
julkisen talouden ennusteiden tarkkuutta ja lisäämällä vuosittaisten ja
keskipitkän aikavälin menokattojen sitovuutta; kehittää finanssipoliittisten
sääntöjen toimintamallia; vahvistaa lainsäädännön avulla lokakuuhun 2014
mennessä äskettäin perustetun finanssipoliittisen toimikunnan asemaa, lisää sen
riippumattomuutta kaikista talousarvioviranomaisista, laajentaa sen tehtäviä
erityisesti kaikkien finanssipoliittisten sääntöjen seurannan ja ennusteiden
ennakko- ja jälkiarvioinnin osalta ja varmistaa sen riittävät resurssit; esittää
kansallisen uusitusohjelman mukaisten suunnitelmien pohjalta konkreettisen
strategian kiinteistöverotuksen uudistamiseksi; aloittaa vuoden 2014 loppuun
mennessä veromenojen raportointi- ja tarkistusprosessin; parantaa
verosäännösten noudattamista, erityisesti tehostamalla edelleen verohallintoa;
esittää tähän tähtäävän toimintasuunnitelman vuoden 2014 loppuun mennessä;
2.           antaa maaliskuuhun 2015
mennessä lainsäädäntöä, jolla nopeutetaan naisten ja miesten lakisääteisen
eläkeiän suunniteltua yhdenmukaistamista ja aikaistetaan lakisääteisen eläkeiän
suunniteltua korottamista 67 vuoteen; vähentää mahdollisuuksia
varhaiseläkkeelle siirtymiseen; varmistaa työkyvyttömyyseläkkeelle siirtymistä
koskevien tiukempien arviointien ja -tarkastusten täytäntöönpanon ja vauhdittaa
erityisjärjestelmien mukaisten eläkkeiden yhdistämistä yleiseen
eläkejärjestelmään; parantaa terveydenhuoltoalan kustannustehokkuutta,
sairaalat mukaan lukien;
3.           toteuttaa maaliskuuhun 2015
mennessä työmarkkinalain uudistuksen toisen vaiheen, kuultuaan
työmarkkinaosapuolia erityisesti irtisanomis- ja työaikaehtojen osalta, jotta
ehkäistään työmarkkinoiden segmentoitumista lisää, myös nuorten tapauksessa;
tarkistaa palkanasetantajärjestelmää, jotta tuottavuuden kehitys ja palkkaehdot
voitaisiin sovittaa paremmin yhteen; esittää tämän tarkistamisen päätelmät
vuoden 2014 loppuun mennessä; parantaa aktiivisen työmarkkinapolitiikan
tuloksellisuutta ja kattavuutta kasvattamalla julkisten työvoimapalvelujen
hallinnollisia valmiuksia, myös aluetasolla, ja lisäämällä nuoria,
pitkäaikaistyöttömiä ja ikääntyneitä työntekijöitä koskevia toimia; asettaa
etusijalle työttömyysrekisteriin rekisteröitymättömien nuorten saavuttamisen ja
kannustaa yksityissektoria tarjoamaan enemmän oppisopimuskoulutusta
nuorisotakuun tavoitteiden mukaisesti; laatii vuoden 2014 loppuun mennessä
suunnitelmat pimeään työhön puuttumiseksi; toteuttaa toimenpiteitä, joilla
koulutus saadaan vastaamaan paremmin työmarkkinoiden tarpeita ja joilla parannetaan
oppimistuloksia, uudenaikaistamalla tutkintojärjestelmiä, ottamalla käyttöön
laadunvarmistusjärjestelyt ja helpottamalla siirtymistä koulusta työelämään,
erityisesti lisäämällä ammattikoulutusta ja työssäoppimista;
4.           tarkistaa vero- ja
etuusjärjestelmiä vuoden 2014 loppuun mennessä ja esittää toimintaohjelman,
jolla lisätään työmarkkinoiden ulkopuolella olevien ja työttömien aktivointia;
lisää sosiaalisen suojelun järjestelmän vaikuttavuutta ja läpinäkyvyyttä
yhdistämällä edelleen etuuksia, yhdenmukaistamalla kelpoisuuskriteerit ja
yhdistämällä tiedot kaikilta asianomaisilta hallintotasoilta ja
hallintoyksiköistä keskitettyyn asiointipisteeseen; lisää sosiaaliavustusten
vaikuttavuutta ja riittävyyttä kohdentamalla ne paremmin;
5.           toteuttaa lisätoimenpiteitä
liiketoimintaympäristön kehittämiseksi; asettaa tavoitteeksi supistaa
maaliskuuhun 2015 mennessä merkittävästi yrityksiin kohdistuvia hallinnollisia
vaatimuksia, myös veronluonteisia maksuja; puuttuu hallinnon merkittävään
hajautumiseen ja vastuualueiden päällekkäisyyteen yksinkertaistamalla
hallintoprosesseja ja selkeyttämällä päätöksenteko- ja vastuurakennetta eri
hallintotasoilla ja keskushallinnossa ministeriöiden ja virastojen välillä; kehittää
Euroopan rakenne- ja investointirahastovarojen hallinnoinnista vastaavien yksiköiden
hallinnollisia valmiuksia ja strategista suunnittelua, ja tarjoaa niille
riittävästi pysyvää henkilöstöä;
6.           esittää lokakuuhun 2014
mennessä yksityiskohtaisen julkisten kiinteistöjen hallinnointisuunnitelman
vuodeksi 2015; varmistaa, että valtion määräysvallassa olevien yritysten ohjaus
ja hallinta on läpinäkyvää ja vastuullista, erityisesti tiukentamalla valtion
nimittämien johtajien ja yritysten hallitusten jäsenten pätevyysvaatimuksia ja
perustamalla julkinen nimitysrekisteri; tehostaa korruption torjuntaa
julkishallinnossa sekä valtion omistamissa ja sen määräysvallassa olevissa
yrityksissä, myös lisäämällä eturistiriitoja käsittelevän toimikunnan
tarkastusvaltuuksia; lisää julkisten hankintojen läpinäkyvyyttä ja tehokkuutta
sekä keskus- että paikallishallinnon tasoilla ja parantaa valmiuksia seurata
täytäntöönpanoa ja havaita sääntöjenvastaisuuksia;
7.           vahvistaa vuoden 2014 loppuun
mennessä kauppatuomioistuinten roolia yritysten akordimenettelyjen
läpinäkyvyyden ja laillisuuden valvonnassa; tarkistaa akordimenettelyyn pääsyn
ehtona olevaa pakollista maksukyvyttömyys/epälikvidisyystestiä ja
yksinkertaistaa maksukyvyttömyys/likvidaatioprosessia sen keston lyhentämiseksi;
parantaa tuomioistuinlaitoksen laatua ja tehokkuutta, erityisesti esittämällä
aloitteita, joilla siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeudellisia riita-asioita
koskevat oikeudenkäynnit saadaan ratkaistua nopeasti ja joiden avulla voidaan
hyödyntää tuomioistuimen ulkopuolisia sovittelumenettelyjä erityisesti
vähäisempien kanteiden tapauksessa;
8.           täydentää Euroopan
keskuspankin vuonna 2014 toteuttamia omaisuuserien laadun tarkasteluja ja
stressitestejä; toteuttaa erityisesti Kroatian rahoitusalaa varten suunnitellun
salkkujen kattavan tarkasteluprosessin, jossa keskitytään Euroopan keskuspankin
tarkastelun ulkopuolelle jääneisiin salkkuihin ja joka käsittää myös tärkeimmät
keskisuuret ja pienemmät pankit.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EUVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 412 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 ja
P7_TA(2014)0129.
[5]               COM(2013) 800 final.
[6]               COM(2013) 790 final.
[7]               SWD(2014) 82 final.
[8]               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan
mukaisesti.


title: Neuvoston suositus, annettu 18 päivänä helmikuuta 2014 , Euroopan kehitysrahaston (kahdeksas EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2012

text:
               29.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 289/1

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 18 päivänä helmikuuta 2014,
   Euroopan kehitysrahaston (kahdeksas EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2012
   2014/C 289/01
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon Loméssa 15 päivänä joulukuuta 1989 allekirjoitetun neljännen AKT–ETY-yleissopimuksen (1), jota on muutettu Mauritiuksessa 4 päivänä marraskuuta 1995 allekirjoitetulla sopimuksella (2),
   ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen neljännen AKT–EY-yleissopimuksen toisen rahoituspöytäkirjan mukaisesta yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta (3), jäljempänä ’sisäinen sopimus’, jolla on muun muassa perustettu kahdeksas Euroopan kehitysrahasto (kahdeksas EKR), ja erityisesti sen 33 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon neljänteen AKT–EY-yleissopimukseen perustuvaan kehitysrahoitusyhteistyöhön sovellettavan 16 päivänä kesäkuuta 1998 annetun varainhoitoasetuksen (4) ja erityisesti sen 66–74 artiklan,
   on tutkinut kahdeksannen EKR:n toimiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2012, ja tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen kahdeksannesta, yhdeksännestä ja kymmenennestä Euroopan kehitysrahastosta (EKR) rahoitetuista toimista varainhoitovuodelta 2012 (5) sekä mainittuun vuosikertomukseen sisältyvät komission vastaukset,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Sisäisen sopimuksen 33 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti myöntää neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden kahdeksannen EKR:n varainhoidosta.

               (2)

               Komissio on toteuttanut kahdeksannen EKR:n toimet varainhoitovuoden 2012 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,

         SUOSITTAA, että Euroopan parlamentti myöntää komissiolle vastuuvapauden kahdeksannen EKR:n toimien toteuttamisen osalta varainhoitovuodelta 2012.

      Tehty Brysselissä 18 päivänä helmikuuta 2014.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         G. STOURNARAS

      (1)  EYVL L 229, 17.8.1991, s. 3.

      (2)  EYVL L 156, 29.5.1998, s. 3.

      (3)  EYVL L 156, 29.5.1998, s. 108.

      (4)  EYVL L 191, 7.7.1998, s. 53.

      (5)  EUVL C 331, 14.11.2013, s. 261.


Avis juridique important

|

52004SC0010

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2003-2007  /* SEK/2004/0010 lopull. */

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2003-2007(komission esittämä)PERUSTELUTJulkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97 [1] säädetään, että yhtenäisvaluutan käyttöönottavien jäsenvaltioiden on toimitettava vakausohjelmat neuvostolle ja komissiolle 1 päivään maaliskuuta 1999 mennessä. Tämän asetuksen 5 artiklan mukaisesti neuvosto tutkii kutakin vakausohjelmaa komission ja perustamissopimuksen 114 artiklassa määrätyn komitean, talous- ja rahoituskomitean, arvioiden perusteella. Komissio antaa kustakin ohjelmasta suosituksen. Suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan neuvosto antaa ohjelmaa tutkittuaan siitä lausunnon. Asetuksen mukaan neuvosto voi tutkia samaa menettelyä noudattaen myös vuosittain toimitettavat tarkistetut vakausohjelmat.[1]  EYVL L 209, 2.8.1997. Asiakirjat, joihin tässä tekstissä viitataan, löytyvät seuraavasta Internet-sivustosta: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.Suomi toimitti 7 päivänä syyskuuta 1998 ensimmäisen vakausohjelmansa, joka kattoi vuodet 1998-2002. Neuvosto antoi lausunnon ohjelmasta 12 päivänä lokakuuta 1998 [2]. Viidennen ja uusimman tarkistetun vakausohjelmansa, joka kattaa vuodet 2003-2007, Suomi toimitti 27 päivänä marraskuuta 2003.[2]  EYVL C 372, 2.12.1998.Komission yksiköt ovat suorittaneet tarkistetun vakausohjelman teknisen arvioinnin ottaen huomioon käytännesääntöjen [3] mukaisesti toimitetut tiedot, syksyn talousennusteet ja niitä seuranneet arvioinnit, yhteisesti sovitun metodologian suhdannekorjattujen rahoitusasemien arvioimiseksi, talouspolitiikan laajoihin suuntaviivoihin sisältyvät suositukset sekä neuvostolle 27 päivänä marraskuuta 2002 finanssipolitiikan koordinoinnin tehostamisesta annetussa komission tiedonannossa [4] esitetyt periaatteet. Arvioinnin tulokset ovat seuraavat:[3]  Talous- ja rahoituskomitean tarkistettu lausunto vakaus- ja lähentymisohjelmien sisällöstä ja muodosta. Ecofin-neuvoston 10.7.2001 hyväksymä 27.6.2001 päivätty asiakirja EFC/ECFIN/404/01 - REV 1.[4]  KOM(2002) 668 lopullinen, 27.11.2002.Suomen vakausohjelman uudessa tarkistuksessa esitetään makrotalouden ja julkisen talouden ennusteet vuosiksi 2003-2007. Tarkistettu ohjelma noudattaa pääpiirteittäin vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevia tarkistettuja käytännesääntöjä.Marraskuussa 2003 tarkistetussa Suomen vakausohjelmassa kokonaistuotannon kasvun ennustetaan kiihtyvän selvästi 2,7 prosenttiin vuonna 2004, mikä merkitsee, että vuodeksi 2003 odotettu kasvuvauhti lähes kaksinkertaistuisi. Vuosina 2005-2007 vuotuisen kasvuvauhdin ennustetaan olevan noin 2 ½ prosenttia, mikä ylittää tuotantopotentiaalin lähes ½ prosenttiyksiköllä. Näin ollen negatiivisen tuotantokuilun odotetaan kuroutuvan umpeen ohjelmakauden viimeisenä vuotena vuoden 2003 1,3 prosenttiyksikön tuotantokuilusta johtuen taloudellisen toimeliaisuuden heikkenemisestä. Vakausohjelman viidennessä tarkistuksessa tuotannon kasvuprofiilin ennustetaan olevan vuodesta 2004 lähtien melko samanlainen kuin aiemmassa ohjelmassa. Eri kysyntätekijöiden vaikutusta kasvuun on muutettu jonkin verran, koska ulkoisten tekijöiden vaikutus näyttää vahvistuneen nykyisen ohjelmakauden aikana ja kotimainen kysyntä on hieman heikentynyt. Työllisyys säilyi varsin vakaana vuonna 2003 talouden toimeliaisuuden hidastumisesta huolimatta. Näin ollen vuonna 2003 työttömyysasteen odotetaan pysyvän muuttumattomana 9,1 prosentissa ja laskevan vuodesta 2004 alkaen kokonaistuotannon kasvun kiihtyessä. Inflaation odotetaan olevan alimmillaan 0,7 prosentissa vuonna 2004 [5], mikä johtuu lähinnä alkoholijuomien veronalennuksista ja ulkoisten hintahäiriöiden puuttumisesta. Tämän jälkeen inflaatio pysyttelee aiemman trendin mukaisesti noin 2 prosentissa, kun talous kasvaa ja veronalennusten vaikutus vähitellen häviää. Vuoden 2004 nopeampaa kasvuarviota lukuun ottamatta ohjelman lyhyen aikavälin ennusteet ovat suhteellisen yhtäpitävät komission oman arvioinnin eli syksyn 2003 talousennusteiden kanssa.[5]  On arvioitu, että alkoholin ja tupakan tuontia muista EU-maista koskeneen siirtymäkauden päättyminen ja uusien jäsenvaltioiden liittyminen EU:hun aiheuttaa verotulojen menetyksen, joka on lähes 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen.Tarkistetussa vakausohjelmassa ennustetaan julkisen talouden ylijäämän supistuvan merkittävästi 4,2 prosentista vuonna 2002 1,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2004. Tämä johtuu osaltaan suhdannetekijöistä, jotka heikentävät valtion rahoitusasemaa, ja osaltaan uuden hallituksen ohjelman mukaisista menojen lisäyksistä. Lisäksi lisääntyvä ulkoinen verokilpailu heikentää ohjelman mukaan jossain määrin veropohjaa. Ylijäämän odotetaan kasvavan vain hieman vuodesta 2005 lähtien ja vakiintuvan jonkin verran yli 2 prosenttiin suhteessa BKT:hen siitä huolimatta, että kasvu ylittää tuotantopotentiaalin. Joka tapauksessa julkisen talouden rahoitusaseman ennakoitu ura osoittaa, että Suomen julkisella taloudella on koko ohjelmakauden ajan tarvittava varmuusmarginaali, jotta 3 prosentin raja-arvo suhteessa BKT:hen ei ylity. Merkittävin yksittäinen ylijäämää supistava tekijä on valtion talouden rahoitusasema, jonka arvioidaan jäävän alijäämäiseksi vuodesta 2003 lähtien. Tarkistetussa ohjelmassa todetaan tämän seurauksena, että hallituksen tavoite saattaa valtiontalous tasapainoon vuoteen 2007 mennessä, jolloin hallituskausi päättyy, ei toteudu. Lisäksi kuntatalouden ennustetaan pysyvän alijäämäisenä koko ohjelmakauden ajan. Ohjelman mukaan julkisen talouden ylijäämää ylläpitävät vuosina 2003-2007 todellisuudessa ainoastaan ylijäämät sosiaaliturvarahastoissa ja työeläkerahastoissa, jotka valmistautuvat väestön ikääntymisen aiheuttamaan rahoitustarpeeseen. Suhdannekorjatun rahoitusaseman ennustetaan heikkenevän yli ½ prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuosina 2003-2005. Ohjelman mukaan suhdannekorjattu julkisen talouden ylijäämä kuitenkin pysyttelee koko ohjelmakauden ajan yli kahdessa prosentissa suhteessa BKT:hen. Tämän pitäisi jättää riittävästi liikkumavaraa tavanomaisille suhdannevaihteluille. Suhdannekorjatun ylijäämän ennustetaan supistuvan 0,2 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuosina 2005-2007. Luvut ovat yleisesti ottaen suhdannekorjattua rahoitusasemaa koskevien komission laskemien mukaisia.Tuoreimmassa ohjelmassa julkisen velan ennustetaan vähenevän vuosina 2003-2004 hieman nopeammin (-0,3 prosenttiyksikköä) kuin vuoden 2002 ohjelmassa arvioitiin, vaikka velkasuhde vuonna 2002 oli heikompi kuin asetettu tavoite. Toisin kuin aiemmassa ohjelmassa, velkasuhteen odotetaan kasvavan vuosina 2004-2006, mikä johtuu hieman matalammasta nimellisen BKT:n arviosta ja valtiontalouden alijäämästä [6]. Lisäksi rahoitustoimet haittaavat velan pienentämistä, kun sosiaaliturvalaitosten varoja siirretään jatkuvasti valtion obligaatioista muihin kohteisiin, ja valtion työeläkerahastojen varojen määrä lisääntyy.[6]  Valtion velan luokittelussa on toteutettu tekninen muutos: reposalkku eli Valtiokonttorin hallussa ollut valtion velka on poistettu Valtiokonttorin taseesta, kun sitä ei enää tarvittu valtion velanhoitoon. Tämän seurauksena velka suhteessa BKT:hen lisääntyi 3,2 prosenttiyksikköä vuonna 2003 aikaisempaan ohjelmaan verrattuna.Hallitusohjelman mukaan tuloveroja kevennetään hallituskauden aikana vähintään 1,12 miljardia euroa tai 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen työpaikkojen lisäämiseksi. Tarkistetun ohjelman mukaan suuri osa näistä veronkevennyksistä on otettu etupainotteisesti vuoden 2004 talousarvioesitykseen. Toimenpidettä voidaan pitää perusteltuna laskusuhdanteen, julkisen talouden terveen rahoitusaseman ja työhön kohdistuvan suuren kokonaisverorasituksen vuoksi. Lisäksi veroleikkauksiin liittyy tiukat monivuotiset valtiontalouden menokehykset vuosiksi 2004-2007.Tarkistuksessa oletetaan julkisyhteisöjen menojen pysyvän käytännössä muuttumattomina 48 ¾ prosentissa suhteessa BKT:hen vuosina 2003-2007. Vaikka sosiaalisten tulonsiirtojen ja kuntien rahoituksen lisääminen luo menopaineita, menot on määrä pitää tiukasti kurissa uuden hallituksen asettamien monivuotisten menokehysten avulla. Tarkistetun ohjelman mukaan valtion menot ilman korkomenoja ovat vuoden 2004 budjettiesityksessä reaalimääräisesti 4 prosenttia suuremmat kuin vuonna 2003. Puolet lisäyksestä johtuu nykyisen lainsäädännön ja edellisen hallituksen tekemien päätösten aiheuttamista määrärahalisäyksistä ja puolet uuden hallituksen ohjelmaan sisältyvistä menojen lisäyksistä. Suosituksesta pidetään kiinni vuoden 2004 budjettiesityksessä, ja valtion menojen ennustetaan pysyvän toukokuussa 2003 sovituissa menokehyksissä.Vastikään annetun lainsäädännön mukaan kuntien on pidettävä taloutensa tasapainossa kolmivuotisen suunnittelukauden ajan. Ohjelman mukaan kuntatalouden odotetaan kuitenkin olevan alijäämäinen koko ohjelmakauden 2003-2007. Näin ollen hallituksen on vahvistettava lainsäädännön täytäntöönpanoa seuraamalla kuntataloutta tarkasti. [7][7]  Paikallishallinnolla on Suomessa melko itsenäinen hallinnollinen asema.Vuoden 2003 tarkistetussa vakausohjelmassa käsitellään yksityiskohtaisesti julkisen talouden kestävyyttä ja ennustetaan valtion menojen ja tulojen kehitys vuoteen 2050 asti. Väestön ikääntymisestä syntyvien menojen arvioidaan kasvavan noin 6 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuosina 2005-2050, kun taas tulojen arvioidaan samalla ajanjaksolla kasvavan noin 1 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Julkisen talouden mahdollisuudet selvitä väestön ikääntymisen vaikutuksista näyttävät kuitenkin Suomessa olevan melko hyvät. Tämä näkyy pääasiassa julkisen talouden kestävänä ylijäämänä, jonka ansiosta valtion velkaa voidaan vähentää melko nopeasti pitkällä aikavälillä. Julkisen talouden ylijäämä supistuu jonkin verran ohjelmakauden aikana, mutta julkinen bruttovelka vähenee tulevien kahden vuosikymmenen aikana, koska se on otettu selväksi poliittiseksi tavoitteeksi. Julkisen talouden kestävyyttä tukee myös eläkejärjestelmä, joka perustuu suurelta osin ennakkorahastointiin [8]. Viimeaikaiset eläke- ja työttömyysvakuutusjärjestelmien uudistukset [9] hillinnevät pitkän aikavälin menopaineita. [10] Osa finanssipoliittisista hyödyistä tosin näyttää toteutuvan vasta hyvin pitkällä aikavälillä.[8]  Lakisääteisten työeläkerahastojen markkina-arvo oli vuonna 2002 noin 51 prosenttia suhteessa BKT:hen.[9]  Esim. eräiden varhaiseläkejärjestelmien lopettaminen, ikääntyneille työntekijöille suunnatut kannustimet ja järjestelmät, joilla eläke-etuudet mukautetaan eliniänodotteen muutoksiin.[10]  Suunnitteilla on muitakin uudistuksia, jotka liittyvät muun muassa julkisen sektorin eläkejärjestelmiin.Pitkän aikavälin haaste on julkisen talouden kestävyys, joka perustuu oletukseen, että veroaste on tulevien vuosikymmenten aikana noin 44 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tuon suuruusluokan kokonaisveroaste on suhteellisen korkea muihin teollisuusmaihin verrattuna. Sen lisäksi, että tällä hetkellä on kannettava huolta siitä, että korkeat työvoimakustannukset rajoittavat työpaikkojen luomista, hyvin pitkällä aikavälillä ei kenties kannata pitää veroastetta liian korkeana, koska tuotannontekijöiden (ja samalla veropohjan) liikkuvuus kasvaa globalisaation myötä.Tarkistetussa ohjelmassa noudatetaan pitkälti niitä suosituksia, jotka neuvosto on antanut talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa vuosiksi 2003-2005, sillä hallitus on ottanut käyttöön monivuotiset menokehykset julkisen talouden menojen kaitsemiseksi sekä esittänyt toimenpiteitä rakennetyöttömyyden vähentämiseksi ja kilpailun voimistamiseksi. Lisäksi on toteutettu toimenpiteitä julkisen sektorin tehokkuuden parantamiseksi.Tämän arvioinnin perusteella komissio on antanut oheisen suosituksen neuvoston lausunnoksi Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta ja toimittaa sen neuvostolle.Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2003-2007EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 [11] ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,[11]  EYVL L 209, 2.8.1997. Asiakirjat, joihin tässä tekstissä viitataan, löytyvät seuraavasta Internet-sivustosta: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:Neuvosto tarkasteli [20 päivänä tammikuuta 2004] Suomen tarkistettua vakausohjelmaa, joka kattaa vuodet 2003-2007. Tarkistettu ohjelma noudattaa yleisesti ottaen vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja muotoa koskevia käytännesääntöjä.Tarkistuksen taustalla oleva julkisen talouden strategia perustuu siihen, että menot pidetään muuttumattomina suhteessa BKT:hen koko ohjelmakauden ajan, kun taas tulojen on vuoteen 2004 sijoittuvan tilapäisen laskun jälkeen määrä nousta suhteessa BKT:hen ja omaksua vähitellen nouseva trendi ohjelmakauden loppua kohti. Hallituksen julkisen talouden strategian tavoitteena on saada valtion talous tasapainoon vuoteen 2007 mennessä. Ohjelman mukaan tätä tavoitetta ei kuitenkaan saavuteta nykyisten keskipitkän aikavälin ennusteiden pohjalta.Vuonna 2003 tarkistettuun vakausohjelmaan sisältyvissä makrotalouden ennusteissa talouden toimeliaisuuden ennustetaan lisääntyvän vuoden 2003 1,4 prosentista 2,7 prosenttiin vuonna 2004. Tuoreimmat tilastotiedot tukevat arviota. Näin ollen kokonaistuotannon kasvuvauhdin odotetaan saavuttavan trendin ja olevan keskimäärin 2,5 prosenttia vuosina 2005-2007. Vuonna 2003 työllisyys alenee 0,2 prosenttia ja sen odotetaan nousevan keskimäärin 0,3 prosenttia vuosina 2004-2007. Inflaatiovauhdin ennustetaan kiihtyvän vähitellen vuoden 2003 1,0 prosentista 1,8 prosenttiin vuonna 2007. Lähiajan ennusteet vastaavat pitkälti komission syksyn 2003 talousennusteita. Koska ulkoisen ympäristön odotetaan pysyvän suotuisana, kokonaistuotannon kasvun ennustettu vakiintuminen tulevina vuosina on osoitus varsin varovaisesta lähestymistavasta.Tarkistetussa vakausohjelmassa ennustetaan julkisen talouden ylijäämän supistuvan merkittävästi suhteessa BKT:hen 4,2 prosentista vuonna 2002 2,3 prosenttiin vuonna 2003 ja alle 2 prosenttiin vuonna 2004 [12]. Ohjelmakauden myöhempinä vuosina palataan vähintään 2 prosentin ylijäämään uudelleen määriteltyjen menokehysten mukaisesti. Sekä valtiontalous että vähemmässä määrin myös kuntatalous vaikuttavat trendiin, joka heikentää rahoitusasemaa vuosina 2003-2007, kun julkisyhteisöistä ylijäämäisiä ovat vain sosiaaliturvarahastot. Julkisen talouden suhdannekorjatun ylijäämän ennustettu 0,6 prosenttiyksikön supistuminen suhteessa BKT:hen vuosina 2003-2005 johtuu osittain välittömien verojen (tuloveron) ja välillisten verojen (alkoholiveron) keventämisestä sekä yritysverotulojen vähenemisestä. Suhdannekorjattu ylijäämä pienenee vuoden 2002 4,3 prosentista suhteessa BKT:hen 3,0 prosenttiin vuonna 2003 ja edelleen 2,4 prosenttiin vuonna 2004. Vuodesta 2005 lähtien suhdannekorjattu ylijäämä vakiintuu yli 2 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Luvut ovat yleisesti ottaen suhdannekorjattua rahoitusasemaa koskevien komission laskemien mukaisia. Huolimatta vuoden 2002 odotettua korkeammasta velkasuhteen toteutumasta julkisen velan ennustetaan vähenevän edelleen hieman suhteessa bruttokansantuotteeseen vuoden 2003 45,1 prosentista 44,6 prosenttiin vuonna 2007.[12]  Vuotta 2002 lukuun ottamatta julkisen talouden ylijäämiä on tarkistettu alaspäin koko ohjelmakaudella.Vaikka valtion ja kuntien talouden odotetaan säilyvän hieman alijäämäisenä, ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys, johon kuuluu julkisen talouden ylijäämä, tarjonnee riittävän varmuusmarginaalin, jotta vältetään julkisen talouden alijäämän 3 prosentin raja-arvon ylittyminen tavanomaisissa suhdannevaihteluissa.Julkisen talouden ylijäämän supistuminen johtuu pääasiassa suunniteltua suuremmista tuloverojen leikkauksista vuosina 2000-2004 ja suunniteltua suuremmasta valtion menojen kasvusta vuosina 2001-2003. Edellisten vuosien suuret ylijäämät ovat luoneet finanssipolitiikalle liikkumavaraa, jolloin todennäköisten kansantaloudellisten ja finanssipoliittisten oletusten toteutuessa keskipitkän aikavälin tavoite, joka on lähellä tasapainoa oleva tai ylijäämäinen rahoitusasema, olisi säilytettävä ohjelmakaudella. Aikaisemmin vallalla ollut järjestelmällinen keskipitkän aikavälin menokehysten ylittäminen on kuitenkin hallituksen finanssipoliittisen strategian kannalta riski. Näin ollen uuden hallituksen käyttöön ottamia monivuotisia menokehyksiä olisi pidettävä sitovampina, jotta menot voidaan pitää kurissa.Vakausohjelmassa kiinnitetään asianmukaisesti huomiota julkisen talouden kestävyyteen. Nykyistä politiikkaa jatkamalla julkinen talous näyttää olevan kestävällä pohjalla ja pystyy vastaamaan väestön ikääntymisen synnyttämiin haasteisiin, koska julkinen talous on jatkuvasti ylijäämäinen ja uudistettu eläkejärjestelmä perustuu suurelta osin ennakkorahastointiin. Kestävyyttä olisi tuettava sekä suunnitteilla olevilla että aloitetuilla uudistuksilla, joilla pyritään nostamaan työllisyysastetta, ja Suomen viranomaisten olisi jatkettava uudistusten toteuttamista vakausohjelmassa asetetussa aikataulussa.Kokonaisverorasitus on korkea muihin teollisuusmaihin verrattuna. Viimeaikaisilla veronkevennyksillä ja suunnitelluilla lisätoimenpiteillä pyritään työllisyyden ja työpaikkojen lisäämisen ohella myös ehkäisemään tuotannontekijöiden (työvoiman ja pääoman) kansainvälisestä liikkuvuudesta johtuvaa veropohjan heikkenemistä. Jotta viime vuosikymmenen saavutukset, joilla julkinen talous on saatu kestävälle uralle, voidaan turvata, vasta määriteltyjen menokehysten tiukka noudattaminen on entistäkin tärkeämpää.Tarkistetussa vakausohjelmassa esitetty talouspolitiikka vastaa pitkälti talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, joissa Suomelle suositeltiin mm. monivuotisia menokehyksiä ja korkean rakenteellisen työttömyyden alentamista.


|

52011DC0400

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPPA-NEUVOSTOLLE, EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Talouspolitiikan koordinoinnin ensimmäisen EU-ohjausjakson päättäminen:Ohjeet vuosien 2011–2012 kansallisia toimia varten  /* KOM/2011/0400 lopull. */

	KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPPA-NEUVOSTOLLE, EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLETalouspolitiikan koordinoinnin ensimmäisen EU-ohjausjakson päättäminen:Ohjeet vuosien 2011–2012 kansallisia toimia vartenNOSTETAAN EU KRIISISTÄ ENTISTÄ VAHVEMPANAEuroopan unioni kamppailee historiansa pahimman talouskriisin kanssa. Sekä hallitukset että kansalaiset ovat joutuneet kohtamaan ennennäkemättömiä paineita, ja hyvin lyhyessä ajassa on tehty aivan uudenlaisia ratkaisuja. Tämä on ollut paitsi kallista myös vaivalloista. Kriisi ei alkanut Euroopasta, vaan myös muut talousmahdit ovat kärsineet samantapaisista häiriöistä. EU:n sisällä kriisin vaikutukset ovat vaihdelleet maasta toiseen – jotkin jäsenvaltiot ovat nousseet laskusuhdanteesta nopeasti, toisilla taas on yhä edessään valtavia haasteita. Komission ennusteiden perusteella EU:n talous on elpymässä, mutta elpyminen on edelleen epätasaista ja siihen kohdistuu edelleen epävarmuustekijöitä.Paluuta entiseen ei ole: kolmen viime vuoden aikana koetut häiriöt ovat järkyttäneet ja muuttaneet yhteiskuntiamme perusteellisesti, kasvupotentiaalimme on kärsinyt, julkiset taloudet ja rahoitusjärjestelmät ovat heikentyneet ja työttömyys on koetellut suurta osaa väestöstä, erityisesti nuoria. Monilla on edessään vaikeuksia vielä joksikin aikaa, ja toisille taas alkaa valjeta, että he saattavat joutua seuraamaan talouden elpymistä jäämällä itse ilman työtä. Monissa paikoissa reaktiona on ollut viha ja turhautuminen.Kriisin myötä on kirkastunut, että jäsenvaltioiden taloudet ovat sidoksissa toisiinsa niin kuin tulevaisuutemmekin. EU muodostaa yhteisen talousalueen, ei 27:ää erillistä taloutta. Se, mikä vaikuttaa yhteen jäsenvaltioon, vaikuttaa kaikkiin. Tämä pätee erityisesti niihin euroalueen 17 jäsenvaltioon, joilla on yhteinen raha. Jotta kasvun edellytykset saadaan palautettua ja voidaan varmistaa, että jäsenvaltioiden kehityssuuntaukset tukevat eivätkä häiritse toisiaan, kollektiivinen EU:n ulottuvuus on voitava ottaa huomioon kansallisessa päätöksenteossa jo ennen kuin päätöksiä tehdään. Vahvemman EU:n tason koordinoinnin tarve ei johdu yksinomaan kriisistä. Makrotalouden epätasapainotilat ovat muodostuneet vähitellen vuosien mittaan, minkä vuoksi monilla jäsenvaltioilla oli kriisin puhjetessa vain niukasti tai ei lainkaan liikkumavaraa. Politiikan koordinoinnin lujittaminen on EU:lle myös paras keino vastata globalisoitumisen tuomiin haasteisiin. Kriisi ei ole vaikuttanut EU:n ulkopuolisiin kehittyviin talouksiin yhtä voimakkaasti, vaan niiden kasvu on ollut voimakasta: voidakseen säilyttää elintasonsa EU:n on pyrittävä jatkuvasti kehittämään kilpailukykyään maailmanmarkkinoilla.Tärkein opetus on ollut se, että keskittymällä pelkästään julkisen talouden alijäämää koskeviin vakaus- ja kasvusopimuksen kriteereihin ja heikkoon täytäntöönpanoon ei pystytty estämään vakavien ongelmien syntymistä muilla osa-alueilla. Sen vuoksi keskeiset ongelmat havaittiin liian myöhään. Ja kun ne vihdoin huomattiin, emme olleet valmiit puuttumaan toistemme ongelmiin rakentavassa hengessä, minkä vuoksi tuloksesta ei syntynyt kollektiivista vastuuta. Toteutetut toimet olivat aivan liian usein markkinapaineiden sanelemia.Välittömän kriisin uhatessa EU on toteuttanut yhteisiä, johdonmukaisia ja kattavia toimenpiteitä – on laadittu elvytyssuunnitelmia, koordinoitu pankkien pelastamista ja uudelleenjärjestelyä ja uudistettu kokonaan rahoituspalvelujen valvonta, on myönnetty makrotaloudellista apua useille jäsenvaltioille[1], on otettu käyttöön uusi tukimekanismi euroalueen rahoitusvakauden turvaamiseksi ja asetettu kunnianhimoisia tavoitteita uudelle uralle kohti älykästä, kestävää ja sosiaalista osallisuutta edistävää kasvua osana Eurooppa 2020 -strategiaa[2].On syntymässä uusi EU:n talouden ohjaus- ja hallintajärjestelmä. EU:n välineet muotoillaan kokonaan uudelleen komission lainsäädäntöehdotusten ja neuvoston puheenjohtajan alaisuuteen perustetun erityistyöryhmän valmistelutyön pohjalta niin, että voidaan estää makrotalouden epätasapainotilojen syntyminen ja vahvistaa vakaus- ja kasvusopimuksen toimintaa. Vuoden 2011 keväällä euroalueen jäsenvaltiot ja useat muut jäsenvaltiot[3] sopivat lisätoimista kilpailukyvyn, työllisyyden, julkisen talouden kestävyyden ja rahoitusvakauden parantamiseksi Euro Plus -sopimuksen nojalla.EU soveltaa nyt uutta työmenetelmää, EU-ohjausjaksoa. Tarkoituksena on varmistaa, että keskeisistä painopisteistä keskustellaan yhdessä EU:n tasolla ennen kuin päätöksiä tehdään kansallisella tasolla. Keskustelujen tulokset on otettava huomioon kansallisessa päätöksenteossa ja erityisesti kansallisten talousarvioiden ja rakenteellisten uudistusten yhteydessä niin, että kansalliset ja EU:n toimet toteutetaan koordinoidusti oikeassa järjestyksessä, jotta saavutetaan tuloksia ja voidaan seurata niitä.Komissio on arvioinut jäsenvaltioiden esittämät ohjelmat ja esittää nyt arviointinsa perusteella sekä maakohtaisia että euroalueelle osoitettuja suosituksia. Ohjeet koskevat vain keskeisiä tavoitteita, jotka olisi saavutettava seuraavien 12–18 kuukauden kuluessa. Kyseessä on tietoinen valinta: on keskityttävä tärkeimpiin haasteisiin ja siihen, mitä tänä aikana voidaan realistisesti saavuttaa kunkin jäsenvaltion erityistilanne huomioon ottaen. Ulkoista rahoitustukea saaville jäsenvaltioille komissio esittää vain yhden suosituksen: niiden on toteutettava ohjelmasitoumuksensa aikataulun mukaisesti. Oheisasiakirjoissa esitetään yksityiskohtaisempi analyysi, jossa tarkastellaan rakenteellisia näkökohtia ja viitataan keskipitkän aikavälin tavoitteisiin, erityisesti niihin, jotka liittyvät Eurooppa 2020 -strategian täytäntöönpanoon. Sen jälkeen kun neuvosto on hyväksynyt ohjeet, jokaisen jäsenvaltion tulisi ottaa ne huomioon kansallisessa päätöksenteossaan ja vuotuisissa budjettimenettelyissään.Laatikko 1: Ensimmäinen EU-ohjausjaksoEU-ohjausjakso alkoi tammikuussa 2011, kun komissio esitti EU:n tärkeimmät sosioekonomiset haasteet vuotuisessa kasvuselvityksessä ja yhteisessä työllisyysraportissa[4]. Kevään Eurooppa-neuvosto vahvisti kasvuselvityksessä annetut ohjeet ja täydensi niitä. Tältä pohjalta jäsenvaltioita pyydettiin esittämään huhtikuun lopussa vakaus- tai lähentymisohjelmat, joissa tarkastellaan niiden julkisen talouden tilannetta, sekä kansalliset uudistusohjelmat, joissa esitellään niiden tärkeimmät toimenpiteet kasvun ja työllisyyden tukemiseksi ja Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseksi[5]. Lisäksi useimmat Euro Plus -sopimukseen osallistuvat jäsenvaltiot ovat antaneet sopimukseen perustuvia erityissitoumuksia (ks. jäljempänä).Komissio on arvioinut nämä ohjelmat ja sitoumukset ja esittää nyt maakohtaiset ohjeensa, jotta kesäkuussa kokoontuva Eurooppa-neuvosto voi päättää ensimmäisen ohjausjakson. On totta, että uudistusten tulokset eivät näy hetkessä, mutta komission suositukset osoittavat, millä aloilla uusia toimenpiteitä on toteutettava juuri nyt.Ensimmäisten kokemusten perusteella komissio katsoo, että EU-ohjausjaksosta voi tulla tehokas hallintamenetelmä, joka tukee kansallista ja EU:n päätöksentekoa yhdennetyllä, läpinäkyvällä ja oikea-aikaisella tavalla. Tätä varten jäsenvaltioiden on sovittava keskeisistä poliittisista linjauksista yhdessä ja noudatettava neuvoston antamia suosituksia:- Kun vakaus- ja lähentymisohjelmat ja kansalliset uudistusohjelmat esitetään samaan aikaan, EU voi arvioida kansallisia kasvu- ja finanssipoliittisia strategioita rinnatusten ja havaita niihin mahdollisesti sisältyvät riskit, epätasapainotilat tai ristiriitaisuudet, jotka muuten jäisivät huomaamatta. Tätä varten komissio esittää jokaiselle jäsenvaltiolle yhdennetyt suositukset, joissa otetaan huomioon niiden taustalla olevat eri oikeusperustat. Neuvostoa kehotetaan antamaan jokaiselle jäsenvaltiolle yksi suosituskokonaisuus, johon sisältyy neuvoston lausunto kyseisen maan julkisen talouden tilanteesta.- Yhdistämällä EU:n tasolla annetut ja maakohtaiset ohjeet voidaan kansallisista suunnitelmista keskustella EU:n tavoitteiden luomaa taustaa vasten. Tämä tarkoittaa, että EU:n ulottuvuus voidaan ottaa huomioon kansallisessa päätöksenteossa jo ennen kuin päätöksiä tehdään. Toisaalta EU voi ottaa huomioon kansalliset pyrkimykset ja päättää EU:n tasolla toteutettavista täydentävistä toimenpiteistä esimerkiksi Eurooppa 2020 -strategian lippulaiva-aloitteiden[6] yhteydessä.- Lyhyen aikavälin ohjeistuksen ja keskipitkän aikavälin tavoitteiden avulla EU ja sen jäsenvaltiot voivat ajan myötä kehittää oikeanlaisia uudistuksia ja vahvempia ja paremmin koordinoituja toimintamalleja.KOMISSION ARVIOT JA SUOSITUKSETKomission kokonaisarvio on, että jäsenvaltioiden esittämät ohjelmat muodostavat hyvän lähtökohdan tukea Euroopan talouden elpymistä, tarttua julkisen talouden haasteisiin ja toteuttaa kunnianhimoisia uudistuksia kansallisella tasolla. Vuotuisen kasvuselvityksen ohjeet on suurelta osin sisällytetty kansallisiin toimenpiteisiin. Kansallisten tavoitteiden hyväksyminen osoittaa, että jäsenvaltiot ovat merkittävässä määrin sitoutuneet Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen. [7]Komissio toteaa kuitenkin huolestuneena, että näiden sitoumusten yhdistelmä ei takaa, että EU saavuttaisi päätavoitteensa vuoteen 2020 mennessä. Kansallisten sitoumusten pohjalta EU pystyisi saavuttamaan päästöjen vähentämistä, uusiutuvia energialähteitä ja koulunkäynnin keskeyttämisen ehkäisemistä koskevat tavoitteet. Sen sijaan työllisyyttä, tutkimus- ja kehittämistoimintaa, energiatehokkuutta, korkea-asteen koulutusta ja köyhyyden poistamista koskevat tavoitteet edellyttävät lisätoimia.Vuosina 2011–2012 jäsenvaltioilla on edessään kauaskantoisia haasteita erityisen vaativassa tilanteessa. Julkisen talouden liikkumavara on hyvin rajallinen, ja kansalaisten keskuudessa vallitsee monissa jäsenvaltioissa suuri tyytymättömyys, kun kriisin vaikutukset alkavat tuntua. Viimeaikaisista tapahtumista johtuvien paineiden vuoksi on kuitenkin alettu harkita tai panna täytäntöön monia sellaisia rakenteellisten heikkouksien korjaamiseen tähtääviä muutoksia, joihin tarttumista on monissa tapauksissa viivytetty jo vuosia. Tämä suuntaus on kaikkein ilmeisin niissä jäsenvaltioissa, jotka saavat tukea EU:lta, muilta jäsenvaltioilta ja IMF:ltä, mutta se näkyy tavalla tai toisella kaikissa kansallisissa ohjelmissa.Arviossaan komissio toteaa arvostavansa jäsenvaltioiden jo hyväksymien uudistusten laaja-alaisuutta. Se myöntää, ettei ole olemassa kaikille sopivaa patenttiratkaisua tai ihmelääkettä: kaikkien ei pidä tehdä kaikkea heti paikalla, eikä se olisi mahdollistakaan. Ottaen huomioon tilanteen vakavuuden ja talouksien keskinäiset riippuvuussuhteet komissio kuitenkin suosittaa, että kansallisella tasolla toteutetaan toimenpiteitä seuraavilla vuotuisessa kasvuselvityksessä mainituilla aloilla:Kasvun edellytykset-  Nyt kun jo 24 jäsenvaltiota on joutunut liiallista alijäämää koskevaan menettelyyn ja julkisen velan määrä on huolestuttavan suuri, useimmat hallitukset ovat ryhtyneet toteuttamaan kauaskantoisia toimenpiteitä julkisen talouden vakauttamiseksi. Tätä varten niiden on tehtävä kansallisiin talousarvioihin huomattavia taso- ja rakennemuutoksia sekä meno- että tulopuolelle. Eräissä jäsenvaltioissa on vahvistettu finanssipoliittista kehystä muun muassa ottamalla käyttöön menokattoja ja ns. velkajarruja, mikä on merkittävä edistysaskel. Monissa jäsenvaltioissa on myös aloitettu julkishallinnon ja sosiaaliturvajärjestelmien uudistus, jotta menotasot saadaan paremmin hallintaan. Komissio katsoo, että liiallisten alijäämien korjaamisessa on erittäin tärkeää pitäytyä sovituissa määräajoissa ja toteuttaa vakautustoimia nopeasti niin, että voidaan edetä kohti neuvoston määrittelemiä julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteita. Komissio kehottaa ottamaan näiden toimenpiteiden yhteydessä tarkoin huomioon julkisten menojen ja verorakenteiden laadun, jotta kasvua edistävät menokohteet kuten tutkimusinvestoinnit, koulutus ja energiatehokkuus voidaan säilyttää ennallaan tai jopa vahvistaa niitä.[8]-  Viime vuosikymmenen kuluessa muodostuneiden makrotalouden epätasapainotilojen korjaaminen on edennyt eräissä jäsenvaltioissa hitaasti, minkä vuoksi tarvitaan lisää korjaustoimia. Rakenteellisten heikkouksien korjaamiseen tähtääviä lisätoimia on toteutettava etenkin niissä jäsenvaltioissa, joissa on suuri vaihtotaseen alijäämä yhdistettynä huomattavaan kilpailukyvyn heikkenemiseen ja joissa velkarahoitusedellytykset olivat aiemmin suotuisat. Tämä saattaa joissain tapauksissa edellyttää työehtosopimusjärjestelmien tarkistamista yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa, jotta voidaan varmistaa, että palkat tukevat kilpailukykyä ja kehittyvät samansuuntaisesti tuottavuuden kasvun kanssa. Toisissa tapauksissa taas ensisijaisena haasteena on toteuttaa tuottavuutta lisääviä rakenneuudistuksia, jotka muun muassa ohjaavat taloudellista toimintaa kohti merkittävää lisäarvoa tarjoavia ja avoimia sektoreita. Niissä jäsenvaltioissa, joissa vaihtotase on ylijäämäinen, on havaittavissa tasapainottavia kehityssuuntauksia. Kotimaista kysyntää voitaisiin edelleen lisätä lähinnä työllisyyttä parantavilla ja palvelu- ja verkkomarkkinoita avaavilla toimenpiteillä.-  Monissa jäsenvaltioissa huolenaiheena on edelleen pankkisektorin kyky toimia tehokkaasti talouselämän hyväksi. Pankeille tehtävien uusien stressitestien tulokset julkaistaan pian, ja niiden perusteella on toteutettava välittömästi toimenpiteitä jäljellä olevien heikkouksien korjaamiseksi. EU:n tasolla käynnissä olevan sääntelyn tarkistamisen ohella komissio suosittaa useita järjestelmäuudistuksia, joiden avulla eräiden kansallisten järjestelmien hallintoa ja toimintaa voidaan modernisoida. Useissa jäsenvaltioissa olisi myös harkittava asuntolainoja koskevan sääntelykehyksen lujittamista, jotta voidaan estää asuntokuplien syntyminen ja vähentää kotitalouksien ylivelkaantuneisuutta.Työmarkkinat liikkeeseen uusia työpaikkoja luomalla-  Useimmat jäsenvaltiot ovat ryhtyneet uudistamaan eläkejärjestelmiään. Tarkoituksena on sekä hillitä väestön ikääntymisestä aiheutuvia menoja tulevaisuudessa että luoda lisäkannustimia työurien pidentämiseksi. Lakisääteisen eläkeiän nostaminen ja eläkeiän sitominen elinajanodotteeseen ovat edelleen keskeisiä tavoitteita. Tehokas väline voi olla myös automaattisen tai johonkin malliin perustuvan yhteyden käyttöönotto eläkeiän ja elinajanodotteen välillä. Varhaiseläkejärjestelmien asteittainen poistaminen ja yli 50-vuotiaiden työntekijöiden työllistyvyyden parantaminen ovat tarpeellisia toimia. Kun otetaan huomioon finanssikriisin vaikutus yksityisiin eläkerahastoihin, kaksi- tai kolmipilarisiin järjestelmiin luottavien jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kukin pilari on myös yksinään elinkelpoinen. Se, riittävätkö eläkkeet takaamaan kunnollisen elintason, on jo ongelma useissa jäsenvaltioissa, tai siitä saattaa muodostua ongelma tulevaisuudessa.-  Useissa jäsenvaltioissa kriisi on lisännyt työttömyyttä jyrkästi. Joissain tapauksissa myös työllisyysaste on samalla merkittävästi supistunut, ja ongelma on iskenyt pahiten kaikkein haavoittuvimpiin ryhmiin. Tiettyjen ryhmien riski joutua toimettomiksi tai syrjäytyä saattaa toteutua, jos ongelmaan ei pystytä tarttumaan ajoissa. Tehokkaat tukitoimet ja työllisyyspalvelut ovat keskeisessä asemassa, jotta voidaan auttaa työttömiä pääsemään takaisin työelämään ja kehittämään edelleen taitojaan. Erityistä huomiota tarvitsevat myös köyhyydessä elävät ja muut erityisen haavoittuvat ryhmät.-  Useiden jäsenvaltioiden olisi pyrittävä nykyistä ennakoivammin parantamaan koulutuksen tuloksia ja pääsyä elinikäisen oppimisen piiriin, koska näin voidaan sekä parantaa työllistyvyyttä että kehittää inhimillistä pääomaa. Joissakin jäsenvaltioissa tarvitaan erityistoimenpiteitä koulupudokkaiden määrän vähentämiseksi ja oppisopimuspaikkojen ja ammatillisen koulutuksen lisäämiseksi. Kohdennettuja toimia suositellaan myös korkean nuorisotyöttömyyden vähentämiseksi. Monissa jäsenvaltioissa työvoima ikääntyy nopeasti, jolloin kasvun palatessa pullonkaulaksi muodostuu paheneva pula ammattitaitoisesta työvoimasta: siksi on ensiarvoisen tärkeää sovittaa yleissivistävän ja ammattikoulutuksen tulokset yhteen työmarkkinoiden tarpeiden kanssa.-  Monet jäsenvaltiot kärsivät yhä työmarkkinoiden lohkoutumisesta erityyppisten sopimusten kesken, ja niiden pitäisikin pyrkiä määrätietoisesti tehokkaampaan ja oikeudenmukaisempaan jouston ja turvallisuuden yhdistelmään työjärjestelyissä (ns. joustoturva). Tätä varten voidaan esimerkiksi tarkistaa työsuhdeturvalainsäädännön tasapainoa, jotta voidaan edistää työpaikkojen luomista, työmarkkinoille osallistumista, liikkuvuutta sektorilta toiselle ja inhimillisen pääoman kertymistä.-  Toistaiseksi ei ole kiinnitetty riittävästi huomiota erityisesti matalapalkkaisten ja alhaisen taitotason työntekijöiden verokiilan kaventamiseen. Julkisen talouden vakauttamispyrkimyksissään monet jäsenvaltiot haluavat tarkistaa kansallisissa talousarvioissaan sekä verotusta että menopuolta. Yleinen suositus on, että verotusta siirrettäisiin pois työn verotuksesta kohti kulutusveroja ja/tai ympäristötavoitteiden tukemista. Lisätoimet ovat tarpeen myös sosiaalisten ja vero-esteiden poistamiseksi niin, että voidaan tukea kotitalouksien toisen palkansaajan pysymistä työelämässä tai siirtymistä työelämään. Tässä yhteydessä suositeltavia keskeisiä toimenpiteitä ovat vero- ja etuusjärjestelmien tarkistaminen, lasten päivähoitopalvelujen saatavuuden parantaminen ja joustavampien työjärjestelyjen tarjoaminen.Kasvun aikaistaminen-  Palveludirektiivin[9] täytäntöönpano on myöhässä useissa jäsenvaltioissa, mikä hidastaa tarpeettomasti palvelusektorin kehitystä. Näiden jäsenvaltioiden olisi nyt toteutettava eräitä konkreettisia toimenpiteitä, jotta ne voisivat hyödyntää sisämarkkinoiden tarjoamia mahdollisuuksia täysimääräisesti kasvun edistämiseksi ja työpaikkojen luomiseksi. Tätä varten on poistettava asiantuntijapalveluja koskevat perusteettomat rajoitukset, kuten kiintiöt ja suljetut piirit, edistettävä kilpailua verkkotoimialoilla ja hyödynnettävä julkisten hankintojen välityksellä investoituja suuria summia entistä strategisemmin.-  Jäsenvaltioiden on pohdittava, miten ne voivat julkisen talouden vakauttamisstrategioidensa puitteissa painottaa tutkimukseen ja koulutukseen sekä keskeisiin infrastruktuureihin kohdennettuja kasvua edistäviä menoja samalla kun menojen laatua ja palvelujen tehokkuutta kehitetään mahdollisimman pitkälle.-  On varmistettava, että innovatiiviset yritykset saavat tarvittavaa rahoitusta ja erityisesti pk-yritykset riskipääomaa. PK-yrityksiä on autettava toteuttamalla toimenpiteitä, jotka helpottavat yrityksen perustamista, esimerkiksi yksinkertaistamalla lisenssi- ja lupamenettelyjä ja vähentämällä niiden myöntämiseen tarvittavaa aikaa ja kustannuksia ja parantamalla sijoittajansuojaa.-  On syytä painottaa erikseen, että monissa jäsenvaltioissa on tarpeen parantaa energiatehokkuutta. Näin voidaan paitsi tukea energiavarmuutta ja vähentää osaltaan ilmastonmuutoksen vaikutuksia myös edistää innovatiivisten teknologioiden käyttöönottoa ja parantaa ammattitaitoa vaativien työpaikkojen luomista.-  Monissa jäsenvaltioissa on pyrittävä keventämään yritysten hallinnollista rasitusta ja parantamaan julkishallinnon ja oikeusjärjestelmän valmiuksia ja suorituskykyä. Useissa tapauksissa tarvitaan kiireellisiä toimenpiteitä liiketoimintaympäristön modernisoimiseksi byrokratiaa vähentämällä ja julkisten hankintamenettelyjen läpinäkyvyyttä lisäämällä. Useille jäsenvaltioille on myös annettu suositus tehostaa EU-varojen käyttöä.Laatikko 2: Euro Plus -sopimus: ensimmäiset sitoumuksetEuro Plus -sopimus tehtiin maaliskuussa 2011 euroalueen valtion- ja hallitusten päämiesten kesken. Myöhemmin sopimukseen liittyivät Bulgaria, Tanska, Latvia, Liettua, Puola ja Romania. Sopimuksen tarkoituksena on vahvistaa rahaliiton talouspilaria, luoda uudenlainen talouspolitiikan koordinointi euroalueella ja parantaa kilpailukykyä, niin että lähentyminen syvenee. Sopimus koskee ensisijaisesti kansalliseen toimivaltaan kuuluvia aloja, jotka ovat kilpailukyvyn lisäämisen ja haitallisten epätasapainotilojen välttämisen kannalta avainasemassa. Sopimuksen tarkoituksena on toteuttaa erityisiä lisätoimia eli konkreettisia sitoumuksia ja toimenpiteitä, jotka ovat kunnianhimoisempia kuin EU:n puitteissa aiemmin sovitut toimet, ja vahvistaa niille toteuttamisaikataulu. Uudet sitoumukset sisällytetään kansallisiin uudistusohjelmiin ja vakaus- ja lähentymisohjelmiin, ja niitä valvotaan EU:n tavanomaisen valvontakehyksen avulla.Valtaosa sopimuksen 23 osanottajavaltiosta on esittänyt sitoumuksia (yhteensä yli 100 eri toimenpidettä). Sitoumukset kattavat useimmat (tai kaikki) sopimuksen neljä osa-aluetta: kilpailukyvyn edistäminen, työllisyyden parantaminen, julkisen talouden kestävyyden tukeminen ja rahoitusvakauden vahvistaminen.Kaikki sitoumukset eivät kuitenkaan ole yhtä kunnianhimoisia ja täsmällisiä:- Viisi sopimukseen osallistuvaa jäsenvaltiota[10] ei ole vielä ilmoittanut sitoumuksistaan.- Sitoumuksissa keskitytään yleensä kasvua tukevien uudistusten aikaistamiseen, jotta voidaan edistää kilpailukykyä, esimerkiksi verkkotoimialoilla ja palvelusektorilla. Monet niistä liittyvät työllisyyttä lisääviin toimiin, joissa pääpaino on koulutustulosten ja osaamistason parantamisessa. Eräät sitoumukset edellyttävät julkisen talouden vakauttamistoimenpiteitä, esimerkiksi kurinalaisemman finanssipolitiikan ankkuroimista kansalliseen lainsäädäntöön. Lisäksi sitoumukset koskevat jossain määrin myös rahoitusjärjestelmän vakauden tukemista erityisesti finanssialan toimijoiden kansallista valvontaa vahvistamalla. Lisäksi tulevaisuudessa olisi kiinnitettävä enemmän huomiota veropolitiikkojen käytännön koordinointiin parhaita käytäntöjä vaihtamalla, haitallisia käytäntöjä välttämällä ja esittämällä ehdotuksia petosten ja veronkierron torjumiseksi.- Eräät sopimukseen osallistuvat jäsenvaltiot ovat sitoutuneet mitattaviin aloitteisiin, esimerkiksi panemaan täytäntöön erityislainsäädäntöä tai ohjelmia, joista mainitaan niihin sisältyvän rahoituksen määrä. Toiset taas ovat antaneet yleisluonteisempia sitoumuksia vähentää matalan taitotason työntekijöiden työttömyyttä, pitää yllä alhaista verorasitusta, parantaa liiketoimintaympäristöä byrokratiaa vähentämällä tai panna täytäntöön EU:n direktiivejä.- Silloinkin kun on annettu erityisiä sitoumuksia, ne näyttäisivät liittyvän pikemminkin jo vireillä oleviin lainsäädäntöhankkeisiin kuin tulevaisuuteen tähtääviin uudistushankkeisiin, jotka olisi käynnistetty sopimuksen perusteella. Sopimuksessa esitetty painotus, jonka mukaan olisi keskityttävä parhaisiin käytäntöihin ja otettava vertailukohdaksi Euroopan ja muiden strategisten kumppanien parhaat suoritukset, ei näy toistaiseksi yhdessäkään sitoumuksessa.Komissio esittää arvion sitoumuksista suositustensa yhteydessä. Monissa tapauksissa se antaa erityissuosituksia aloille, joita kuvataan yleisemmin sopimuksen perusteella tehdyissä sitoumuksissa. Näitä ovat mm. eläkeuudistus, työtulojen verotus ja osaamistason parantaminen.JATKOTOIMETKomissio kehottaa Eurooppa-neuvostoa hyväksymään nämä suositukset kesäkuussa 2011 pidettävässä kokouksessaan, jotta neuvosto voi sen jälkeen vahvistaa ne virallisesti.EU:n tasolla jatketaan työtä EU-ohjausjakson jatkotoimien parissa:-  Lainsäätäjän olisi hyväksyttävä uusi lainsäädäntöpaketti talouden epätasapainotilojen ehkäisemisestä ja korjaamisesta ja vakaus- ja kasvusopimuksen lujittamisesta. Tämä vahvistaa yhteisiä välineitä, joiden avulla voidaan arvioida tilannetta ja varmistaa tarvittavat jatkotoimet.-  Neuvoston eri kokoonpanojen olisi tutkittava niiden asialistaan liittyviä kansallisia toimintalinjoja ja saavutuksia maakohtaisten suositusten valossa, seurattava täytäntöönpanoa ja toteutettava erikseen valituista aiheista vertaisarviointeja, jotta voidaan kannustaa jäsenvaltioita ottamaan oppia toistensa kiinnostavista käytännöistä.-  Euroryhmän olisi tiivistettävä toimintalinjojensa koordinointia sen jäsenille osoitettujen erityissuositusten pohjalta niin, että päähuomio on talouden epätasapainotilojen havaitsemisessa ja ehkäisemisessä. Sen olisi myös seurattava suositusten täytäntöönpanoa.-  Kuten Euro Plus -sopimuksessa todetaan, osallistuvien jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet valvovat sitoumusten täytäntöönpanoa poliittisesti. Komission alustavan arvion perusteella sopimukseen osallistuvien jäsenvaltioiden olisi määriteltävä sitoumuksensa täsmällisemmin niin, että tuloksia voidaan mitata ja niiden edistymistä seurata ajallisesti. Nämä sitoumukset olisi sidottava kansallisten uudistusohjelmien ja vakaus- tai lähentymisohjelmien kehitykseen ja täytäntöönpanoon.-  Euroopan parlamentille olisi annettava mahdollisuus tarkastella Eurooppa 2020 -strategian päätavoitteiden saavuttamista ja esittää näkemyksiään komission seuraavasta vuotuisesta kasvuselvityksestä. Myös Euroopan talous- ja sosiaalikomitealla ja alueiden komitealla on tässä oma tehtävänsä.-  Komissio seuraa maakohtaisten suositusten täytäntöönpanon edistymistä ensin EU:n tasolla seuraavassa vuotuisessa kasvuselvityksessä tammikuussa 2012 ja sitten kunkin jäsenvaltion osalta niille ensi vuonna annettavissa ohjeissa. Se toteuttaa edelleen EU:n tason toimenpiteitä tukeakseen jäsenvaltioita Eurooppa 2020 -lippulaivahankkeiden täytäntöönpanossa ja tiivistää pyrkimyksiä sisämarkkinoiden potentiaalin vapauttamiseksi mm. sisämarkkinoiden toimenpidepaketin avulla.Ensimmäisen EU-ohjausjakson päättyminen avaa samalla ”kansallisen ohjausjakson”: tämän vuoden jälkipuoliskolla on jäsenvaltioiden tehtävä keskustella EU:n ohjeista ja ottaa ne huomioon vuotta 2012 koskevissa talousarvioissaan ja kansallisessa päätöksenteossa. Tämä on tarpeen myös seuraavien, keväällä 2012 esitettävien kansallisten ohjelmien valmistelua varten.Jotkin maat ovat saattaneet valita varovaisen linjan tänä ensimmäisenä vuonna vallitsevien vaikeuksien vuoksi, tulevina vuosina tarvitaan kuitenkin lisäponnistuksia sen varmistamiseksi, että EU investoi riittävästi älykkääseen, kestävään ja osallistavaan kasvuun. Jäsenvaltioiden on toteutettava lisätoimia tutkimukseen ja koulutukseen sekä keskeisiin infrastruktuureihin kohdennettujen menojen suojaamiseksi. Niiden olisi luotava lisää työtilaisuuksia palvelusektorilla esimerkiksi poistamalla työpaikkojen luomisen ja kilpailun esteitä keskeisillä verkkotoimialoilla ja tekemällä nopeasti päätöksiä sisämarkkinoiden toimenpidepakettiin sisältyvistä toimenpiteistä. Useimmissa jäsenvaltioissa olisi toteutettava lisätoimia liiketoimintaympäristön kehittämiseksi parantamalla sääntelyä, vähentämällä päällekkäisiä säädöksiä ja parantamalla pk-yritysten rahoituksen saantia. Toimenpiteitä ns. joustoturvan toteuttamiseksi ja taitotason sopeuttamiseksi työmarkkinoiden tarpeisiin olisi jatkettava.Samalla kun jäsenvaltiot pyrkivät vakauttamaan julkista taloutta ja toteuttamaan rakenneuudistuksia, niiden on löydettävä keinot puuttua käynnissä olevien muutosten sosiaalisiin vaikutuksiin. Eurooppa 2020 -strategiassa EU asetti sosiaalista osallistamista koskevia tavoitteita, joiden avulla on tarkoitus nostaa 20 miljoonaa ihmistä pois köyhyydestä ja syrjäytyneisyydestä vuoteen 2020 mennessä. Monissa maissa on nähtävissä kehityssuuntauksia, joiden myötä köyhyyden ja syrjäytymisen riski kasvaa, ellei sen estämiseksi toteuteta aktiivisia toimenpiteitä. Kansallisissa ohjelmissa kuvattujen toimien perusteella tämän tavoitteen saavuttaminen vaatii jäsenvaltioilta lisää työtä tällä saralla.Uuden EU:n talouden ohjaus- ja hallintajärjestelmän legitimiteetin ja tehokkuuden vahvistamiseksi jäsenvaltioiden olisi nyt ratkaistava, miten kansalliset parlamentit ja alueviranomaiset sekä muut sidosryhmät voitaisiin parhaiten saada mukaan kansallisten ohjelmien laatimiseen ja seurantaan. Komissio on valmis edistämään kansallisia keskusteluja ja osallistumaan niihin osana uutta ja vahvempaa EU:n talouden ohjaus- ja hallintajärjestelmää.Kriisin luomaa muutospainetta on pystyttävä hyödyntämään niin, että EU voi selviytyä kriisistä entistä vahvempana ja valmiina kilpailemaan menestyksekkäästi globaaleilla markkinoilla itseensä luottaen. Tämä EU-ohjausjakso on ensimmäinen askel kohti Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden toteutumista ja merkitsee laadullista parannusta EU:n talouspolitiikan koordinoinnissa ja ohjausjärjestelmässä. Tehostamalla kansallisia toimia ja tekemällä yhteistyötä EU:n tasolla voimme luoda paremmat edellytykset kestävälle kasvulle ja toteuttaa kansalaisten toiveet tulevaisuuden suhteen.[1] Kreikalle, Irlannille, Latvialle, Portugalille ja Romanialle.[2] Strategia käsittää viisi yleistavoitetta, jotka EU:n tulisi saavuttaa vuoteen 2020 mennessä: työllisyysaste on nostettava 75 prosenttiin, T&K-menot on nostettava 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen, ilmastonmuutosta ja energiaa koskevat tavoitteet on täytettävä (”20 20 20”), korkea-asteen tai sitä vastaavan koulutuksen saaneen väestön osuus on nostettava vähintään 40 prosenttiin ja koulun keskeyttämistä vähennettävä alle 10 prosenttiin, sosiaalista osallisuutta on edistettävä nostamalla vähintään 20 miljoonaa ihmistä pois köyhyyden ja syrjäytymisen riskin ulottuvilta.[3] Bulgaria, Tanska, Latvia, Liettua, Puola ja Romania.[4] Vuotuinen kasvuselvitys: EU:lle kattava ratkaisu kriisiin , KOM(2011) 11, 12.1.2011, ml. yhteisen työllisyysraportin luonnos.[5] Portugali ja Kreikka eivät ole virallisesti esittäneet vakausohjelmia. Niiden poliittisista painopisteistä keskustellaan säännöllisesti tukiohjelmien seurannan yhteydessä.[6] Komissio on esittänyt joukon EU-tason aloitteita, Eurooppa 2020 -strategian ns. lippulaivahankkeita, joiden avulla tuetaan strategian tavoitteiden toteutumista: Euroopan digitaalistrategia, innovaatiounioni, uusi teollisuuspolitiikka, Nuoret liikkeellä, uuden osaamisen ja työllisyyden ohjelma, Euroopan köyhyydentorjuntafoorumi ja resurssitehokas Eurooppa. Lisäksi se on esittänyt sisämarkkinoiden toimenpidepaketissa useita keskeisiä toimenpiteitä, joiden avulla Euroopan sisämarkkinoiden tarjoamia mahdollisuuksia voidaan hyödyntää täysimääräisesti.[7] Lukuun ottamatta Yhdistynyttä kuningaskuntaa, joka esitti laadullisia tavoitteita useilla aloilla, ja Luxemburgia, joka äskettäin peruutti köyhyyden vähentämistä koskevan tavoitteensa.[8] Tähän sisältyy ympäristön kannalta haitallisten tukien poistaminen.[9] Palveluista sisämarkkinoilla 12 päivänä joulukuuta 2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/123/EY.[10] Suomi, Kreikka, Latvia, Portugali ja Slovenia.