Avis juridique important

|

31995H0326

95/326/EY: Neuvoston suositus, annettu 10 päivänä heinäkuuta 1995, jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikan yleislinjoiksi

Virallinen lehti nro L 191 , 12/08/1995 s. 0024 - 0028

NEUVOSTON SUOSITUS,annettu 10 päivänä heinäkuuta 1995,jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikan yleislinjoiksi (95/326/EY) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 103 artiklan 2 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,ottaa huomioon rahapoliittisen komitean lausunnon jaottaa huomioon Cannesissa 26 ja 27 päivänä kesäkuuta 1995 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston johtopäätökset,ANTAA TÄMÄN SUOSITUKSEN:1. Johdanto Kesästä 1994, jolloin edelliset talouspolitiikan yleislinjat hyväksyttiin, yhteisön taloudellinen kasvu on vakiintunut. Kuten Yhdysvaltain dollarin heikkenemisen aiheuttama valuuttamarkkinoiden levottomuus kuitenkin äskettäin selvästi osoitti, merkittäviä riskitekijöitä ja talouspoliittisia kysymyksiä on yhä selvittämättä. Jotta varmistettaisiin kasvuodotusten täysipainoinen hyödyntäminen työllisyyden lisäämiseksi ja lähentymisen edistämiseksi, talouspolitiikan on vastattava ilmenneen taloudellisen kasvun tuomiin haasteisiin ja mahdollisuuksiin.Tämänhetkiset talouspolitiikan yleislinjat, jotka on laadittu ja hyväksytty Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti, luovat viitekehyksen talouspolitiikan toteuttamiselle yhteisössä ja jäsenvaltioissa. Ne vahvistavat sekä aiemmissa versioissa ehdotetut tavoitteet että Eurooppa-neuvoston työttömyyden torjumiseksi esittämät johtopäätökset, etenkin Essenin huippukokouksen hyväksymät viisi aluetta, joilla toimenpiteitä on tehostettava. Näiden yleislinjojen täysipainoinen toteuttaminen mahdollistaa lähentymisen vahvistumisen ja hyvien kasvu- ja työllisyysodotusten toteutumisen ja siten pienentää huomattavasti työttömyysastetta sekä osaltaan lieventää yhteiskunnallisen syrjäytymisen ongelmaa.Nykyisessä tilanteessa tulisi kiinnittää ensisijaisesti huomiota kahteen talouspoliittiseen kysymykseen. Ensiksikin on mahdollista, että taloudellisen kasvun aikaansaama myönteinen vaikutus aiheuttaa "sopeuttamisen laiminlyöntiä". Tämä saattaa ilmetä talousarvion alijäämän suhdanneluonteisen paranemisen vauhdittamana heikkenevänä sitoutumisena korjata kestävällä tavalla julkistalouden rakenteellista epätasapainoa, tai työllisyyden alkaessa elpyä se saattaa heijastua haluttomuutena panna alulle ja toteuttaa niitä toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen työmarkkinoiden epäkohtien poistamiseksi. On tärkeää, että kumpikin näistä "sopeuttamisen laiminlyönnin" muodoista torjuttaisiin tehokkaasti.Toiseksi, jotkin viimeaikaiset valuuttakurssin muutokset eivät ole pelkästään lisänneet laajenevan inflaatiokehityksen riskiä. Ne ovat myös myötävaikuttaneet sisämarkkinoiden toiminnan häiriöiden syntymiseen vaarantaen taloudellisen yhdentymisen myönteiset saavutukset. Nämä valuuttakurssien muutokset, jotka eivät vastaa talouden tunnuslukuja, vaikuttavat haitallisesti kaikkiin jäsenvaltioihin.On selvää, että yhteisön talouspolitiikan tärkeimpiä tavoitteita on oltava talouden tunnuslukuja vastaavien vakaiden valuuttakurssien edellytysten luominen tämänkaltaisten kehitysten välttämiseksi.Nämä talouspolitiikan yleislinjat vahvistavat edelleen joulukuussa 1993 ja heinäkuussa 1994 hyväksyttyjen yleislinjojen tavoitteet: on tärkeää, että yhteisö ja jäsenvaltiot kääntävät tämänhetkisen elpymisen keskipitkän aikavälin vahvaksi, kestäväksi kasvuksi, joka ei edistä rahan arvon alenemista, ja joka antaa arvoa ympäristölle. Tällainen kasvu on tärkeä, jotta työttömyyttä voidaan huomattavasti vähentää ja jotta on mahdollista saavuttaa tarvittava lähentymisaste EMU:n kolmanteen vaiheeseen siirtymisen helpottumiseksi. Näiden tavoitteiden saavuttaminen edellyttää edelleen vakaita, investointeja edistäviä lyhyen ja keskipitkän aikavälin kokonaistaloudellisia puitteita, joille on ominaista:- vakautta edistävä rahapolitiikka, jota ei häiritse epäsuhtainen talousarvio- tai palkkakehitys,- useimmissa jäsenvaltioissa julkistaloutta lujittavat jatkuvat ponnistelut, jotka ovat yhdenmukaisia niiden lähentymisohjelmien tavoitteiden kanssa,- nimellispalkkakehitys, joka on yhdenmukainen hintojen vakauttamistavoitteen kanssa; samalla reaaliansiokehityksen olisi oltava tuottavuuden nousua hitaampi, jotta työllisyyttä lisäävien investointien kannattavuus paranisi.Näitä puitteita täydentävät olennaisesti jäsenvaltioiden talouksien kilpailukyvyn parantamiseksi ja niiden työmarkkinoiden toimivuuden kehittämiseksi tehtävät rakenteelliset uudistukset. Pitkän aikavälin kasvua ylläpitävät, työllisyyttä lisäävät ja lähentymistä voimistavat toimenpiteet ovat keskenään yhdensuuntaisia.2. Talouspolitiikan yleislinjat Hintojen ja valuuttakurssien vakausInflaation hidastuminen yhteisössä ja jäsenvaltioissa on edistynyt merkittävästi tämän vuosikymmenen alusta. Komission keväällä julkaisemien ennusteiden perusteella yhdeksän jäsenvaltion inflaation odotetaan asettuvan vuonna 1996 2 ja 3 prosentin välille vuosien 1993 ja 1994 yleislinjojen tavoitteiden mukaisesti ja inflaation ennakoidaan nousevan kahdessa muussa jäsenvaltiossa ensi vuonna hieman tämän vaihteluvälin yläpuolelle.Hintojen vakauttamista on edelleen jatkettava. Tähän pyritään etenkin kasvattamalla selvästi niiden jäsenvaltioiden määrää, joiden hintojen kehitys on vuoden 1994 yleislinjojen mukainen. Niiden jäsenvaltioiden, joissa inflaation arvioidaan olevan 2 ja 3 prosentin välillä, olisi harjoitettava inflaatiopaineiden uudelleen esille tulemisen estämiseen sekä 2 prosenttia lähestyvään tai sen alle jäävään inflaatioon tähtäävää politiikkaa. Muiden maiden on lisättävä ponnistelujaan, joissakin tapauksissa merkittävästi, mikäli ne aikovat täyttää yleislinjojen tavoitteet.Valuuttakurssimuutoksilla saattaisi olla huomattavia vaikutuksia lähentymiselle, mitä inflaatioon tulee. Niinpä useimmissa niistä jäsenvaltioista, joissa valuuttakurssi on vahvistunut, inflaation odotetaan hidastuvan kohti lähestymiskriteerejä. Näissä jäsenvaltioissa palkkojen odotetaan useimmissa tapauksissa kehittyvän myös suunnilleen hintojen vakauttamistavoitteiden mukaisesti. On kuitenkin tarpeellista varmistaa, ettei palkkakehitys johda investointien kannattavuuden laskuun, etenkin vientiin suuntautuneilla aloilla. Toisaalta niissä jäsenvaltioissa, joissa valuutta on heikentynyt, hintajännitteet ja inflaation kiihtymisen vaara ovat lisääntyneet. Näissä maissa äärimmäinen varovaisuus on tarpeen. Erityisesti vahvan talouskasvun yhteydessä on tärkeää huolehtia siitä, että tuontihintojen nousu ei aiheuta hinta- ja palkkainflaation noidankehää. Muussa tapauksessa saavutettu uskottavuus, joka perustuu pyrkimykseen kohti vakauttavaa politiikkaa, häviää nopeasti.Yhdysvaltain dollarin merkittävä heikkeneminen yhdessä ratkaisemattomien rakenteellisten ongelmien sekä joidenkin jäsenvaltioiden epävarmojen julkistalouden ja inflaationäkymien ja muiden epävarmuustekijöiden kanssa ovat johtaneet merkittävään valuuttakurssien epätasapainoon yhteisössä. Valuuttakurssimuutokset, jotka ovat suurempia kuin mitä inflaatioerojen perusteella olisi hyväksyttävissä, ovat vahingollisia kaikille jäsenvaltioille; niissä jäsenvaltioissa, joiden valuutat ovat vahvistuneet, kasvunäkymät, vaikka ovatkin edelleen yleisesti suotuisia, ovat heikenneet, kun taas niissä maissa, joissa valuutat ovat heikentyneet, inflaatio-odotukset lisääntyvät ja niiden korjaamiseen tarvitaan lisäponnistuksia, mikäli keskipitkän aikavälin inflaatiotavoitteet on määrä saavuttaa. Lisäksi sisämarkkinoiden moitteeton toiminta on häiriintynyt, koska liiketoimintaa koskevia päätöksiä saatetaan tehdä vinoutuneiden valuuttakurssien perusteella, mikä antaa vääriä yllykkeitä tietyille eturyhmille.Etenemällä edelleen kohti vakaata hintatasoa jäsenvaltiot parantavat odotuksia kestävästä valuuttakurssien vakaudesta, joka puolestaan edistää hintatason vakautta. Avainasemassa ovat tässä suhteessa budjettipolitiikka sekä uskottava sitoutuminen julkisen talouden vakauttamiseen. Valuuttakurssien vakaus edesauttaa sisämarkkinoista saatavien etujen täysipainoista hyödyntämistä ja edistää voimavarojen suuntaamista yhteisössä. Kaikkien jäsenvaltioiden on edelleen käsiteltävä valuuttapolitiikkaansa yhteistä etua koskevana asiana Euroopan valuuttajärjestelmän ja, mahdollisesti sen valuuttakurssimekanismin puitteissa.Terve julkinen talousTaloudellisen kasvun vakauttamisesta huolimatta näkymät julkisen talouden epätasapainon poistamiseksi ovat edelleen epävakaita ja julkisen talouden lähentyminen on edelleen epäselvää.Budjettivakauttamisen mittavan edistymisen epäonnistuminen johtaa useissa tapauksissa tilanteeseen, jossa finanssipolitiikan harjoittamista rajoittavat korkeat ja yhä kasvavat korkomaksut. Tämä heikentää myös hintojen ja valuuttakurssien kestävää vakautta, lisää epävarmuutta finanssipolitiikan suunnasta, heikentää talouspolitiikan uskottavuutta. Se myötävaikuttaa talouspolitiikan keinojen tasapainottomaan yhdistelmään ja korostaa rahapolitiikan merkitystä. Keskipitkällä aikavälillä jatkuvalla julkisen talouden tasapainottomuudella on kielteisiä vaikutuksia talouskasvun ja työllisyyden kehittymiseen. Terve julkinen talous on myönteinen tarjontatekijä, koska se luo mahdollisuuksia veronalennuksiin ja tuotannollisten julkisten investointien kasvuun. Kasvuun ja työllisyysnäkökohtiin pohjautuvat perusteet talousarvion vakauttamiselle ovatkin vähintään yhtä tärkeitä kuin ne, jotka pohjautuvat tarpeeseen parantaa velkatilannetta ja edistää nimellistä lähentymistä. Jos budjettialijäämiä ja velkaantumisasteita ei pystytä alentamaan kestävällä tavalla nyt, suhteellisen voimakkaan kasvun aikana, milloin sitä pystytään alentamaan?Lähes kaikkien jäsenvaltioiden selkeä tehtävä on varmistua, että kaikki kasvumahdollisuudet käytetään hyväksi julkisen talouden vakauttamiseksi vähentämällä rakenteellista alijäämää. Jäsenvaltioiden olisi myös pyrittävä niin pian kuin mahdollista supistamaan budjettialijäämäänsä alle 3 prosenttiin bruttokansantuotteesta ensimmäisenä askeleena kohti vuoden 1993 joulukuun yleislinjoissa määriteltyä, lähellä tasapainoa olevaa keskipitkän aikavälin tavoitetta. Joissakin maissa eläkejärjestelmän rakenne edellyttää julkisen talouden ylijäämiä.Tämänhetkisten arvioiden perusteella kaikkien jäsenvaltioiden, mukaan lukien ne, joiden alijäämäennuste tälle vuodelle on alle 3 prosenttia, olisi hyödynnettävä kaikki liikkumavara, joka on tulosta talousarviosuunnitelmat ylittävästä kasvusta tai korkotason laskusta, kiihdyttääkseen talousarvion vakautusta. Tämä on erityisen tärkeää maissa, joissa julkisen velan suhde bruttokansantuotteeseen on korkea. Vaikka valuuttakurssien epävakaisuus vähentäisi talouskasvua tänä vuonna, pyrkimykset kohti lähentymisohjelmien tavoitteita eivät saa heikentyä.Ennuste vuodelle 1996 osoittaa, että niiden sopeuttamistoimien perusteella, joita julkista taloutta koskevia ylärajoja lähentymisohjelmiinsa sisällyttäneet jäsenvaltiot ovat tähän asti selvästi määritelleet, julkisen talouden tervehdyttämistavoitteita ei yhtenäisesti saavuteta. Useissa tapauksissa tarvitaan sopeuttamisponnistuksia lähentymisohjelmissa määritettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi. Komission ennusteiden ja "muuttumatonta politiikkaa" koskevien oletusten perusteella vain seitsemän jäsenvaltion alijäämä on alle 3 prosenttia bruttokansantuotteesta. Tämä korostaa lähentymisohjelmien noudattamisen suurta merkitystä ja tarvetta saattaa ne säännöllisesti ajan tasalle, niin että ne edesauttavat perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttamista.Monissa maissa menojen kasvun hillitsemiseksi tulisi olla ensisijaisesti suositeltava lähestymistapa, koska niiden työllisyysvaikutuksesta huolimatta, verojen korotuksilla ja sosiaaliturvamaksuilla on epäilemättä ylärajansa. Mutta julkisten menojen ja verotuksen järkeistäminen voi myös myötävaikuttaa talouden ja työllisyyden kasvuun. Erityisesti vuoden 1994 yleislinjojen mukaisesti, jäsenvaltioiden olisi mahdollisuuksien mukaan muutettava verojärjestelmiään siten, että ne edistävät työllisyyttä ja että niistä on hyötyä ympäristölle, kun taas julkiset menot olisi suunnattava uudelleen kulutuksesta kohti tuottavuutta lisäävää varainkäyttöä; jälkimmäisen suhteen julkisten investointien vahvistaminen ja investoinnit henkiseen pääomaan tulisi olla ensisijaisessa asemassa. Myös tässä yhteydessä muista kuin palkkakustannuksista johtuvia työkustannuksia tulisi joissakin maissa keventää erityisesti palkka- ja tuottavuusasteikon alapäässä. On kuitenkin tärkeää, että talousarvion alijäämien tarpeellinen leikkaaminen ei vaarannu, minkä vuoksi olisi löydettävä korvaavia lisätuloja.Julkisen talouden vaikeudet ovat edelleen luonteenomaisia useiden jäsenvaltioiden talouksille. Kreikassa saavutettiin jonkin verran edistystä vuonna 1994. On kuitenkin tärkeää, että julkisen talouden epätasapainoa vähennetään paljon enemmän, jotta edistys kohti lähentymistä ei estyisi. Jotta luottamus talouspolitiikkaan kasvaisi, vaaditaan erityisesti menojen osalta päättäväisiä toimenpiteitä monivuotisissa puitteissa. Italiassa ovat viime vuosina suoritetut valtiontalouden tervehdyttämistoimenpiteet alkaneet tuottaa tulosta. Näitä ponnistuksia olisi jatkettava koko äskettäin julkistetun kolmivuotissuunnitelman täytäntöönpanon ajan. Ruotsi, jolla myös on suuri alijäämä, on juuri hyväksynyt monivuotisen valtiontalouden tervehdyttämisohjelman; sopeutuslinjasta on tarpeellista pitää kiinni. Belgiassa korkea velkaantumisaste edellyttää kattavan ohjelman (Global plan) budjettilinjan toteuttamista, ja kehitystä on jatkettava alijäämän laskemiseksi alle 3 prosenttiin bruttokansantuotteesta myös velkaantumisasteen merkittäväksi vähentämiseksi. Espanjassa ja Portugalissa tarvitaan julkisen talouden lujittamiseksi suurempia ponnistuksia. Kunnianhimoiset finanssipoliittiset tavoitteet ovat tarpeen myös Itävallassa ja Ranskassa. Vaikka Suomi ei ole vielä laatinut lähentymisohjelmaansa, ennusteiden mukaan sen finanssipolitiikan tavoitteet ovat kunnianhimoiset; ponnisteluja näiden päämäärien saavuttamiseksi olisi jatkettava. Tanskan, Alankomaiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan olisi jatkettava julkisen talouden tervehdyttämisohjelmiensa tarmokasta toteuttamista lähentymisohjelmiensa mukaisesti varmistaakseen, että niiden budjetin alijäämä on alle 3 prosenttia vuonna 1996. Julkisen talouden kehitys ja näkymät Saksassa, Irlannissa ja Luxemburgissa osoittavat komission ennusteiden perusteella, ettei niillä ole liiallista julkisen talouden alijäämää. Irlannin velkaantumisasteen ennakoidaan edelleen terveessä tahdissa laskevan, kun taas Luxemburgin julkinen talous jatkaa vankkaa kehitystään.Sikäli kuin jäsenvaltioiden on noudatettava tiukkaa budjettipolitiikkaa varmistaakseen, että niiden alijäämät ovat alle 3 prosenttia bruttokansantuotteesta, yhteisön olisi suhtauduttava varovasti Eurooppa-neuvoston Edinburghin kokouksessa vahvistamiin rahoitusnäkymiin; nämä näkymät eivät aseta tavoitteita vaan ylärajoja.Kilpailukyvyn ja kestävän kehityksen edistäminenKasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevan valkoisen kirjan ehdotusten mukaisesti jäsenvaltiot toteuttavat uudistuksia, joiden tarkoituksena on vahvistaa kasvupotentiaalia sekä kohottaa yhteisön talouksien vireyttä ja kilpailukykyä.Sisämarkkinoiden tarjoamien mahdollisuuksien täydelliseksi hyödyntämiseksi on tällä hetkellä 92,4 prosenttia yhteisön direktiiveistä saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä; jäsenvaltioiden vaihteluväli on 86,3 prosentista 98,6 prosenttiin. Edistyminen on kuitenkin tarpeen vakuutusalalla, henkisen ja teollisen omaisuuden, julkisten hankintojen, uusien teknologioiden, palvelujen sekä vapaan liikkuvuuden aloilla. Sisämarkkinoiden laajeneminen televiestintään ja energia-alalle on edistynyt hitaasti, kun taas sisämarkkinat kuljetusalalla ovat edelleen epätäydelliset. Lisäksi on edistyttävä kilpailusääntöjen toteuttamisessa, valtionapujen vähentämisessä sekä julkisen sektorin vähentämisessä. Yksityistäminen siinä määrin, kuin jäsenvaltiot näkevät sen päämääriensä mukaisena, voisi edelleen kehittyä jo alkaneeseen suuntaan. Yhteisön tasolla on tehty useita aloitteita. Neuvoston Essenin kokouksen suosituksen mukaisesti on perustettu kilpailukykyä käsittelevä neuvoa-antava ryhmä (Competitiveness Advisory Group) ja se laati Cannesin Eurooppa-neuvostolle kertomuksen yhteisön kilpailukyvystä ja siihen liittyvistä kysymyksistä; lisäksi on perustettu lainsäädäntöä ja hallintoa yksinkertaistava ryhmä (Group for Legislative and Administrative Simplification). Yleisen kilpailukyvyn parantamiseksi yhteisön tasolla on tarkasteltu useita kysymyksiä, mukaan lukien pk-yritysten rahoituksen kehittäminen, työvoiman joustavuuden edistäminen sekä ammatillisen koulutuksen tason parantaminen.Pyrkimyksistä ympäristön suojelemiseksi syntyvät mahdollisuudet kasvuun ja työllisyyden parantamiseen olisi hyödynnettävä kokonaisuudessaan. Talous- ja valtionvarainministerien neuvoston joulukuussa 1995 kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle laatima kertomus taloudellisen kasvun ja ympäristön välisestä riippuvuussuhteista ja sen vaikutuksista talouspolitiikkaan on tässä mielessä erityisen tärkeä.Yhteisön talouden dynaamisuuden kannalta on tärkeää, että investoinnit elpyvät. Tämä koskee erityisesti investointeja koulutukseen sekä yhteisön perusrakenteisiin, joita tulee kehittää vastaamaan 2000-luvun tarpeita. Euroopan laajuiset verkostot tulisi toteuttaa ja tietoyhteiskuntaa koskeva toimintaohjelma tulisi saattaa päätökseen Lisäksi jäsenvaltioiden toimenpiteiden nykyistä parempi yhteensovittaminen on tärkeää tiede- ja kehitysaloitteiden aktiiviseksi edistämiseksi. Samansuuntaiset yhteensovitetut yhteisötason ja jäsenvaltioiden ponnistelut ovat olennaisia rakennuspuita toteutettaessa työpaikkojen luomisen ja kasvun potentiaalia.Työllisyys ja työmarkkinatMikäli taloudellinen elpyminen jatkuu ennakoituna, suhdannetyöttömyys poistuu vuoteen 1997 mennessä. Tästä huolimatta työttömyyden merkittävän ja asteittaisen vähenemisen jatkumiseksi on tarpeen päästä monivuotiseen voimakkaaseen taloudelliseen kasvuun ja lisätä kasvukapasiteettia uusien työpaikkojen luomiseksi. Monissa jäsenvaltioissa tarvitaan palkoissa voimakkaampaa sektorikohtaista, maantieteellisen alueen ja pätevyyksien mukaista eriyttämistä. Tärkeää osaa ponnistuksista näiden tavoitteiden saavuttamiseksi edustaa entistä aktiivisempi ja tehokkaampi työmarkkinapolitiikka. Sen on pyrittävä kattavalla, integroidulla ja johdonmukaisella ponnistuksella samaan aikaan rakenteellinen muutos koulutusjärjestelmissä, työoikeudessa, työsopimuksissa, sopimusneuvottelujärjestelmissä sekä sosiaaliturvajärjestelmissä koko työmarkkinoiden toimivuuden kehittämiseksi.Essenissä kokoontunut Eurooppa-neuvosto määritteli valkoisen kirjan puitteissa jäsenvaltioille osoitettaviksi seuraavat viisi ensisijaista aluetta:- työvoiman työllisyysmahdollisuuksien parantaminen edistämällä ammatilliseen koulutukseen suuntautuvia investointeja,- työvoimavaltaisen kasvun lisääminen,- muista kuin palkkakustannuksista johtuvien työkustannuksien vähentäminen,- työmarkkinapolitiikan tehokkuuden parantaminen,- niiden toimenpiteiden kehittäminen, joilla autetaan työttömyydestä erityisesti kärsiviä ryhmiä.Eurooppa-neuvoston Essenin kokous kehotti jäsenvaltioita toteuttamaan toimenpiteitä, jotka on mukautettu niiden omiin erityisoloihin ja laatimaan monivuotisia toimintaohjelmia toimenpidepyrkimysten selvittämiseksi. Nyt on tärkeää, että jäsenvaltiot laativat nopeasti näitä monivuotisia ohjelmia. Kuten Eurooppa-neuvosto Essenin kokouksessa pyysi, neuvosto ja komissio seuraavat tarkasti työllisyyden kehityssuuntia, tarkkailevat jäsenvaltioiden asianomaisia toimenpiteitä ja antavat vuosittain Eurooppa-neuvostolle kertomuksen edistymisessä työllisyysmarkkinoilla joulukuusta 1995 alkaen.Erilaisia toimenpiteitä on jo toteutettu, mutta kattavampia ja määrätietoisempia ponnisteluja tarvitaan.Esimerkkejä siitä, miten aktiiviset ja tehokkaammat työmarkkinatoimet edistävät työllisyyden parantamiseen tähtäävän päämäärän saavuttamista, ovat seuraavat:i) ne parantavat työvoiman työnsaantimahdollisuuksia edistämällä ammatilliseen koulutukseen suuntautuvia investointeja erityisesti pk-yrityksiin, nostavat siten henkisen pääoman tasoa, mikä parantaa kilpailukykyä ja tuotantomahdollisuuksia sekä työvoiman joustavuutta ja uusia mahdollisuuksia,ii) ne lisäävät kasvun työvoimavaltaisuutta seuraavin keinoin vaikuttamatta kielteisesti itse kasvuvauhtiin:- työmarkkinaosapuolet selvittävät sopivilla tavoilla, voitaisiinko työllisyyttä edistää kilpailukykyä vaarantamatta innovatiivisilla työjärjestelyillä, kuten työajan uudelleenjärjestelyllä ja työajan uusilla malleilla sekä yhdistämällä työtä ja vapaa-aikaa uusin tavoin,- työllisyyttä lisäävät kannustimet vähentämällä muista kuin palkkakustannuksista johtuvia kustannuksia erityisesti palkka- ja tuottavuusasteikon alapäässä ilman, että tästä aiheutuu haittaa työmarkkinoiden muille osa-alueille; kokonaistaloudelliselta kannalta tähän täytyy päästä sellaisin keinoin, jotka eivät vaaranna talousarvion alijäämien pienenemistä eivätkä yrityisten kilpailukykyä. Siksi tarvitaan uudistuksia ja tarvittaessa myös vaihtoehtoisia sosiaaliturvan rahoituksen lähteitä.- uusien työmahdollisuuksien ja työtehtävien kehittämisen edistäminen erityisesti alueellisella ja paikallisella tasolla, esimerkiksi ympäristö- ja sosiaalipalvelujen piirissä.iii) ne edistävät ihmisten työllistettävyyttä, kun uusia työpaikkoja on saatavilla- työmarkkinapoliittisen tehokkuuden parantaminen edistämällä joustavuutta ammatillisen ja maantieteellisen liikkuvuuden osalta (erityisen helposti työllistettävissä olevien työntekijöiden osalta),- niiden toimenpiteiden kehittäminen, joilla autetaan työttömyydestä eniten kärsiviä ryhmiä erityisillä uudelleenkoulutusohjelmilla, joissa keskitytään syrjäytymisestä kärsiviin kohderyhmiin.Työmarkkinatoimenpiteet, jotka myötävaikuttavat näiden kolmen kanavan hyödyntämiseen, eivät vain täydennä korvaamattomalla tavalla kilpailukyvyn alalla harjoitettavaa makrotalouspolitiikkaa ja rakennepolitiikkaa, vaan myös edesauttavat yhteenkuuluvuuden ylläpitämistä ja vahvistamista, sekä yhteisön sisäistä sosiaalista yksimielisyyttä siinä pitkässä ja vaikeassa prosessissa, jolla pyritään työttömyyden torjumiseen.Tehty Brysselissä 10 päivänä heinäkuuta 1995.Neuvoston puolestaP. SOLBES MIRAPuheenjohtaja


title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016, Belgian vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Belgian vuoden 2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 299/36

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016,
   Belgian vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Belgian vuoden 2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2016/C 299/09)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2016 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 17 ja 18 päivänä maaliskuuta 2016. Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Belgia kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu. Samana päivänä komissio hyväksyi myös suosituksen neuvoston suositukseksi euroalueen talouspolitiikasta. Eurooppa-neuvosto vahvisti suosituksen 18 ja 19 päivänä helmikuuta 2016, ja neuvosto antoi sen 8 päivänä maaliskuuta 2016 (3). Koska Belgia kuuluu maihin, joiden rahayksikkö on euro, ja koska taloudet ovat talous- ja rahaliitossa tiiviisti yhteydessä toisiinsa, Belgian olisi varmistettava, että suositus pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti.

               (2)

               Belgiaa koskeva vuoden 2016 maaraportti julkaistiin 26 päivänä helmikuuta 2016. Siinä arvioitiin Belgian edistymistä neuvoston 14 päivänä heinäkuuta 2015 hyväksymien maakohtaisten suositusten noudattamisessa, ja siihen sisältyi asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laadittu perusteellinen tarkastelu. Komissio esitteli 8 päivänä maaliskuuta 2016 perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Belgian makrotaloudessa ei ole epätasapainoja. Heikentynyt ulkoinen suorituskyky yhdessä suuren julkisen velan kanssa saattaa aiheuttaa ongelmia tulevaisuudessa. Viimeaikainen kehitys viittaa kuitenkin kilpailukyvyn paranemiseen. Korjaavat toimenpiteet, kuten palkkamaltti ja eräiden sosiaaliturvamaksujen alentaminen, ovat hidastaneet työvoimakustannusten kasvua. Julkinen velka ei supistu, mutta lyhyen aikavälin riskit näyttävät olevan hallinnassa.

               (3)

               Belgia toimitti vuoden 2016 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2016 vakausohjelmansa 29 päivänä huhtikuuta 2016. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (4)

               Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (4) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa tämän säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla Euroopan rakenne- ja investointirahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

               (5)

               Vuoden 2016 vakausohjelma viittaa siihen, että vuosien 2015 ja 2016 poikkeuksellisen pakolaisvirran ja vuoden 2016 poikkeuksellisten turvatoimien vaikutus julkiseen talouteen on merkittävä. Vakausohjelmassa annetaan riittävä näyttö näiden julkisen talouden lisäkustannusten laajuudesta ja luonteesta. Hyväksyttävät lisämenot olivat komission mukaan pakolaisten osalta 0,03 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015. Vuonna 2016 lisävaikutuksen arvioidaan olevan pakolaisiin liittyvien menojen osalta 0,17 prosenttia suhteessa BKT:hen ja turvatoimien osalta 0,12 prosenttia suhteessa BKT:hen. Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan ja 6 artiklan 3 kohdan säännöksissä otetaan huomioon tällaiset lisämenot, sillä pakolaisvirta samoin kuin vakava terroriuhka ovat poikkeuksellisia tapahtumia, joiden vaikutus Belgian julkiseen talouteen on merkittävä, eikä kestävyys vaarannu, jos tilapäinen poikkeaminen julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeuttamisuralta sallitaan. Vaadittua sopeutusta kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta vuodeksi 2015 on siksi pienennetty pakolaisiin liittyvien kustannusten huomioon ottamiseksi. Vuoden 2016 osalta tehdään keväällä 2017 Belgian viranomaisten toimittamien havaittujen tietojen perusteella lopullinen arviointi hyväksyttävine määrineen.

               (6)

               Belgiaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota ja väliaikaista velkasääntöä. Komissio antoi 18 päivänä toukokuuta 2016 SEUT 126 artiklan 3 kohdan nojalla kertomuksen, sillä Belgia ei edistynyt riittävästi velkasäännön noudattamisessa vuonna 2015. Analyysissa pääteltiin, että velkakriteerin olisi katsottava täyttyneen. Hallitus suunnittelee vuoden 2016 vakausohjelmassa rahoitusaseman asteittaista parantamista 2,6 prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen vuonna 2015–0,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2019. Tarkistettu julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite, joka on rakenteellisesti tasapainoinen julkisen talouden rahoitusasema, odotetaan saavutettavan vuoteen 2018 mennessä. Uudelleenlaskettu rakenteellinen rahoitusasema (5) viittaa kuitenkin siihen, että vuonna 2018 rakenteellinen alijäämä olisi 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vakausohjelman mukaan julkisen talouden velan odotetaan olevan suurimmillaan 106,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016 ja supistuvan 99,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2019. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Toimenpiteitä, joita suunniteltujen alijäämätavoitteiden tukeminen vuodesta 2017 eteenpäin edellyttää, ei kuitenkaan ole vielä riittävästi täsmennetty. Komission kevään 2016 talousennusteen mukaan on olemassa riski, että suositellusta sopeutuksesta poiketaan merkittävästi vuonna 2016 sekä vuosina 2016 ja 2017 yhdessä tarkasteltuina, jos politiikkaa ei muuteta. Jos arvioinnissa ei oteta huomioon poikkeuksellisen pakolaisvirran ja poikkeuksellisten turvatoimien vaikutusta talousarvioon, ennustettu poikkeama vuonna 2016 ei ole merkittävä. Ennusteen mukaan Belgia ei noudata väliaikaista velkasääntöä vuonna 2016 eikä siirtymäkauden päättymisen jälkeen myöskään velan supistamista koskevaa vertailuarvoa vuonna 2017. Neuvosto katsoo vakausohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2016 talousennusteen perusteella olevan vaarana, että Belgia ei noudata vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Tämän vuoksi tarvitaan lisätoimenpiteitä, joilla varmistetaan vaatimusten noudattaminen vuosina 2016 ja 2017.

               (7)

               Sen lisäksi, että julkinen velka on suuri, myös vientimenestys ja kilpailukyky ovat heikkoja. Ulkoinen suorituskyky on heikentynyt vuodesta 2000 alkaen, kuten maailmanmarkkinaosuuksien kutistuminen osoittaa, ja tilannetta on entisestään pahentanut viennin suuntautuminen pääasiassa vähemmän dynaamisille markkinoille. Vaikka markkinaosuuksien kutistuva suuntaus on viime vuosina onnistuttu pysäyttämään, kertyneet menetykset ovat huomattavat. Maan vientikykyä heikentää myös erikoistuminen markkinasegmentteihin, jotka ovat voimakkaammin alttiina hintakilpailulle. Tätä on erityisen vaikea sovittaa yhteen maan korkeiden työvoimakustannusten kanssa. Yksikkötyökustannukset ovat viime aikoihin asti nousseet nopeasti tuottavuuden alhaisen kasvun ja erityisesti palkkojen nopean nousun seurauksena. Viimeksi mainittu johtuu tietyistä palkanmuodostusjärjestelmän ominaisuuksista. Yhtäältä reaalipalkkojen kasvumarginaalit on asetettu toistuvasti liian korkealle. Toisaalta taas inflaatio on toistuvasti ylittänyt sekä odotukset että naapurimaiden inflaation. Belgian ja sen naapurimaiden pohjainflaation rakenteelliset erot johtuvat lähinnä palvelujen hintojen voimakkaammasta kasvusta ja siitä, että vähittäismarkkinat eivät toimi parhaalla mahdollisella tavalla. Tämä inflaatio on johtanut palkankorotuksiin, koska automaattinen palkkojen indeksointi on maassa yleinen käytäntö. Yhdessä nämä tekijät ovat murentaneet pitkälle koordinoidun palkanmuodostusjärjestelmän tehokkuuden. Pysäyttääkseen kilpailukyvyn heikkenemisen ja sen kielteisen vaikutuksen vientimenestykseen ja työllisyyteen Belgian viranomaiset ovat viime vuosina pyrkineet muuttamaan palkanmuodostusjärjestelmää. Ne ovat määränneet palkkamalttia koskevia toimenpiteitä, kuten reaalipalkkojen korotusten rajoituksia ja palkkojen indeksointijärjestelmien keskeyttämisen. Lisäksi ollaan säätämässä sosiaaliturvamaksujen alentamisesta. Korjaustoimien pysyvyyden varmistamiseksi palkanmuodostusjärjestelmän rakennetta on kuitenkin uudistettava neuvoston viime vuosina esittämien suositusten mukaisesti. Hallitus aikoo tarkistaa työllisyyden edistämistä ja kilpailukyvyn turvaamista koskevaa vuoden 1996 lakia, jossa vahvistettujen perusteiden mukaisesti työmarkkinaosapuolet määrittävät palkkanormin kahden vuoden välein. Edistyminen on kuitenkin ollut toistaiseksi vähäistä. Jos palkat sidottaisiin tiukemmin tuottavuuteen, viimeaikainen edistyminen saataisiin paremmin vakiinnutettua ja voitaisiin välttää aiempien ongelmien uusiutuminen.

               (8)

               Työmarkkinoiden toimivuus on kokonaisuutena jonkin verran parantunut. Työnteon kannustimet ovat vahvistuneet, kun verokiilaa on kavennettu ja työttömyysetuusjärjestelmää muutettu. Eri väestöryhmien huomattavat työllisyyserot johtavat kuitenkin edelleen työvoiman krooniseen alikäyttöön erityisesti matalan osaamistason työntekijöiden, nuorten ja ikääntyneiden sekä maahanmuuttajataustaisten keskuudessa. Lisäksi työmarkkinoille tuloon tai palaamiseen liittyvä marginaaliveroaste johtaa kotitalouksien toisen tulonsaajan ja tietynlaisten kotitalouksien, kuten yksin asuvien ja yksinhuoltajien, osalta työelämään osallistumattomuuteen ja matalapalkkaloukkuun. Sen vuoksi on tärkeää jatkokehittää ja toteuttaa politiikkatoimia, joiden tavoitteena on kannustaa siirtymistä työelämän ulkopuolelta tai työttömyydestä työllisyyteen. Sosioekonomiseen taustaan liittyvä epätasa-arvo koulutuksessa kuuluu EU:n suurimpiin, ja heikot oppimistulokset ovat osasyy maahanmuuttajataustaisten työsuorituksen riittämättömyyteen työmarkkinoilla. Parhaillaan toteutettavien koulutusuudistusten tarkoituksena on erityisesti puuttua varhaiseen koulunkäynnin keskeyttämiseen sekä parantaa varhaiskasvatuksen tarjontaa. Asianomaiset viranomaiset pyrkivät parantamaan ammattikoulutusjärjestelmän laatua ja merkityksellisyyttä työmarkkinoiden kannalta. Nämä uudistukset voisivat sujuvoittaa siirtymistä kohti osaamiskeskeistä ja yhä enemmän palveluihin perustuvaa taloutta ja helpottaa osaamisen kysynnän ja tarjonnan kohtaamista sekä tietyillä ammattialoilla pitkään jatkunutta työvoimapulaa. Myös ikääntyneiden työntekijöiden erittäin alhainen osallistuminen työmarkkinoille ja työllisyysaste edellyttävät politiikkatoimia, joilla edistetään aktiivista ikääntymistä ja tuetaan ikääntyneiden työntekijöiden kysyntää työmarkkinoilla. Lisäksi voisi olla hyvä toteuttaa verotoimenpiteitä, joilla helpotettaisiin työn vastaanottamista.

               (9)

               Ulkoista kilpailukykyä on edelleen huomattavasti varaa parantaa myös muiden kuin kustannustekijöiden osalta. Nykyisen hyvinvointitason turvaamiseksi ja parantamiseksi on pantava enemmän painoa tuottavuuden lisäämiseen ja osaamispääomaan tehtäviin investointeihin. Se edellyttää jatkuvaa pyrkimistä arvoketjussa ylempänä oleviin tuotteisiin ja niihin liittyviin palveluihin vahvistamalla innovointimenestystä ja T&K-tulosten hyödyntämistä. Vaikka Belgian julkinen tutkimusjärjestelmä on laadukas, maassa on suhteellisen vähän nopeasti kasvavia yrityksiä innovatiivisilla sektoreilla. Lisäksi yritysilmastoa haittaavat hallinnollinen rasitus ja sääntelytaakka, jotka vaikeuttavat yritysten perustamista ja laajentamista. Osakkeenomistusta koskevat vaatimukset ja äänioikeutta, oikeudellista muotoa ja monialaisuutta koskevat rajoitukset häiritsevät yrityspalvelujen markkinadynamiikkaa. Vähittäissektorilla vastaavia ongelmia aiheuttavat operatiiviset ja vähittäiskauppiaiden sijoittautumista koskevat rajoitukset. Myös oikeusjärjestelmän tehokkuudessa on puutteita, jotka liittyvät tieto- ja viestintätekniikan vähäiseen käyttöön. Yhdessä nämä tekijät muodostavat merkittäviä esteitä yksityisille investoinneille. Myös huonolaatuinen infrastruktuuri ja pitkään olemassa olleet pullonkaulat heikentävät tuottavuuden kasvua ja investointeja. Kiireellisimmät investointitarpeet liittyvät liikenneverkkoon. Maantieteellisen sijaintinsa ja maassa toimivien kansainvälisten järjestöjen ansiosta Belgia on onnistunut houkuttelemaan monia jakelu- ja logistiikkakeskuksia ja yritysten kansainvälisiä pääkonttoreita. Lisääntyvät ruuhkat kuitenkin vähentävät maan houkuttelevuutta ulkomaisten sijoittajien kannalta, minkä lisäksi ne aiheuttavat suuria taloudellisia ja ympäristökustannuksia. Belgian odotetaan jäävän jälkeen vuodeksi 2020 asetetusta kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistavoitteesta, ja maassa on vakavia ilmansaasteongelmia. Koska taloudellinen toiminta on keskittynyt voimakkaasti pääkaupungin ja satamien ympäristöön, kiireellisimpiä haasteita ovat maantie- ja rautatieliikenteen perusinfrastruktuurin parantaminen ja yhteyksien luominen tärkeimpien talouskeskusten välille. Samalla on tärkeää pyrkiä vähentämään liikenneruuhkia parantamalla julkisia liikennepalveluja, kehittämällä liikenteen ohjausta ja poistamalla markkinavääristymät ja kielteiset verokannustimet, kuten työsuhdeautojen etuuskohtelu.

               (10)

               Toinen haaste on kotimaisen energiantuotannon riittävyys ja toimitusvarmuus yleensä. Useiden ydinvoimaloiden suunnittelemattomat käyttökeskeytykset ovat herättäneet huolta tavasta tasapainottaa sähkön kysyntää ja tarjontaa, eikä ydinvoimasta luopumista koskevan aikataulun toistuva lykkääminen kannusta tekemään pitkän aikavälin investointipäätöksiä. Tämä näkyy energian tuonnin kasvuna ja energian toimitusvarmuuden lisääntyvänä heikkenemisenä. Vaikka lyhyen aikavälin toimitusriskit ovat vähentyneet, pitkän aikavälin investointitarpeet ovat edelleen huomattavat. Sen lisäksi, että kotimaista tuotantokapasiteettia ja siirtoyhteyksiä on lisättävä huomattavasti, tarvitaan älykkäitä energiaverkkoja kysyntäpuolen hallinnan kehittämiseksi. Koska suurten hankkeiden toimitusaika on energiasektorilla huomattavan pitkä ja korvaavan kapasiteetin tarve tulevan vuosikymmenen aikana suuri, energian tuotantokapasiteetin lisääminen edellyttää nopeaa toimintaa etenkin tarvittavan säädöskehyksen laatimiseksi.

               (11)

               Belgia on edistynyt jonkin verran verojärjestelmän uudistamisessa erityisesti siirtämällä painopistettä työn verotuksesta muihin veropohjiin, mikä asteittain kaventaa työn verokiilaa. Ansiotuloverotuksen ja työnantajien sosiaaliturvamaksujen keventäminen edistävät osaltaan työn verotuksen ja muiden veropohjien välisen eron kaventamista. Verojärjestelmä on kuitenkin edelleen monimutkainen ja veropohjia murentavat erilaiset vapautukset, vähennykset ja alennetut verokannat. Osa niistä aiheuttaa tulonmenetyksiä, talouden vääristymistä ja suurta hallinnollista rasitusta. Lisäksi verotuksen painopisteen siirtäminen ei vaikuta neutraalilta talousarvion kannalta. Verojärjestelmän rakennetta olisi vielä selvästi varaa parantaa laajentamalla edelleen veropohjia, jolloin voitaisiin sekä alentaa lakisääteisiä veroasteita että karsia vääristymiä. Verotusta olisi myös mahdollista kehittää huomattavasti ympäristöystävällisempään suuntaan esimerkiksi vähentämällä työsuhdeautojen ja polttoainekorttien suotuisaa verokohtelua, joka lisää saastumista, liikenneruuhkia ja kasvihuonekaasupäästöjä.

               (12)

               Belgia on viime vuosina edistynyt merkittävästi eläkejärjestelmänsä uudistamisessa. Eläkeiän nostamisesta, varhaiseläkkeen ehdoista ja leskeneläkkeen vähimmäisiästä 10 päivänä elokuuta 2015 annetulla lailla vahvistetaan tavallisten eläkkeiden vähimmäisikää ja uran pituutta koskevat uudet kriteerit. Viimeaikaisten uudistusten jälkeenkin eläkemenojen ennustettu kasvu suhteessa BKT:hen on edelleen merkittävä. Aiemmin suositeltu eläkeiän automaattinen kytkentä elinajanodotteeseen vähentäisi keskipitkän ja pitkän aikavälin kestävyysriskejä. Hallitus on myös ilmoittanut aikovansa ottaa käyttöön pisteisiin perustuvan eläkejärjestelmän, jonka ansiosta voitaisiin soveltaa automaattisia mukautusmekanismeja väestönkehityksen suuntausten perusteella. Näitä kysymyksiä seurataan myös jatkossa tiiviisti eurooppalaisen ohjausjakson puitteissa.

               (13)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Belgian talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2016 maaraportissa. Se on arvioinut myös vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Belgialle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Belgian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–3.

               (14)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (6) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

         SUOSITTAA, että Belgia toteuttaa vuosina 2016 ja 2017 toimia, joilla se

               1.

               sopeuttaa julkista taloutta vuosittain kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta vähintään 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016 ja vuonna 2017; käyttää satunnaistuloja nopeuttaakseen julkisen talouden velkasuhteen pienentämistä; sopii täytäntöönpanokelpoisesta julkisen talouden tavoitteiden jakamisesta kaikkien hallintotasojen kesken; yksinkertaistaa verojärjestelmää ja poistaa vääristävät verotuet;

               2.

               toteuttaa työllisyyden edistämistä ja kilpailukyvyn turvaamista koskevan vuoden 1996 lain suunnitellun tarkistuksen työmarkkinaosapuolia kuullen; varmistaa, että palkat voivat kehittyä tuottavuuden mukaisesti; varmistaa työmarkkinoiden aktivointitoimien tuloksellisuuden; jatkaa yleissivistävän ja ammattikoulutuksen uudistamista ja myöntää koulutustukea vähäosaisille ryhmille, erityisesti maahanmuuttajataustaiselle väestölle;

               3.

               kehittää innovointikapasiteettia erityisesti edistämällä investointeja osaamispääomaan; lisää kilpailua yrityspalvelusektorilla ja vähittäissektorilla poistamalla tarpeettomat operatiiviset ja sijoittautumista koskevat rajoitukset; puuttuu liikenneinfrastruktuurin ja energian tuotantokapasiteetin investointivajeisiin.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2016.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. KAŽIMÍR

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1176/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011, makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta (EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (3)  EUVL C 96, 11.3.2016, s. 1.

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Rakenteellinen rahoitusasema sellaisena kuin komissio on sen laskenut uudelleen vakausohjelman tietojen perusteella ja yhteistä menetelmää noudattaen.

      (6)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Komission suositus (EU) 2016/193, annettu 10 päivänä helmikuuta 2016, Kreikan tasavallalle kiireellisistä toimenpiteistä, jotka Kreikan on toteutettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 nojalla tehtävien siirtojen aloittamiseksi uudelleen

text:
               13.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 38/9

         KOMISSION SUOSITUS (EU) 2016/193,
   annettu 10 päivänä helmikuuta 2016,
   Kreikan tasavallalle kiireellisistä toimenpiteistä, jotka Kreikan on toteutettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 nojalla tehtävien siirtojen aloittamiseksi uudelleen
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Jäsenvaltiot keskeyttivät vuonna 2011 kansainvälistä suojelua hakevien siirrot, jotka perustuvat Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EU) N:o 604/2013 (1), jäljempänä ’Dublin-asetus’. Siirrot keskeytettiin sen jälkeen, kun Euroopan ihmisoikeustuomioistuin ja Euroopan unionin tuomioistuin antoivat kaksi tuomiota (2), joissa Kreikan turvapaikkajärjestelmässä havaittiin systeemisiä puutteita. Näiden puutteiden takia saatettaisiin loukata sellaisten kansainvälistä suojelua hakeneiden henkilöiden perusoikeuksia, jotka siirretään neuvoston asetuksen (EY) N:o 343/2003 (3) nojalla jäsenvaltioista Kreikkaan.

               (2)

               Euroopan neuvoston ministerikomitea on seurannut tilannetta Kreikassa sen jälkeen, kun Euroopan ihmisoikeustuomioistuin antoi vuonna 2011 tuomionsa asiassa M.S.S v. Belgia ja Kreikka. Seurannassa on käytetty kertomuksia, joita Kreikan edellytetään antavan todisteeksi edistymisestään tuomion toimeenpanossa, sekä todistusaineistoa, jota on saatu Kreikassa toimivilta kansalaisjärjestöiltä ja kansainvälisiltä järjestöiltä, kuten YK:n pakolaisjärjestöltä (UNHCR).

               (3)

               M.S.S.-tuomion johdosta Kreikka sitoutui uudistamaan turvapaikkajärjestelmänsä elokuussa 2010 esittämänsä ja tammikuussa 2013 tarkistamansa turvapaikkajärjestelmän uudistusta ja maahanmuuton hallintaa koskevan kansallisen toimintasuunnitelman, jäljempänä ’Kreikan toimintasuunnitelma’, perusteella.

               (4)

               Voidakseen puuttua turvapaikkajärjestelmässään havaittuihin vakaviin puutteisiin Kreikan viranomaiset myös pyysivät vuonna 2011 Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirastoa (EASO) antamaan kiireellistä tukea Kreikalle. EASO antoi operatiivista tukea 1. huhtikuuta 2011 – 31. joulukuuta 2014. Tänä aikana turvapaikka-asioiden tukiryhmät auttoivat Kreikkaa perustamaan kolme uutta yksikköä, vastaanottamaan haavoittuvassa asemassa olevia henkilöitä, käsittelemään kansainvälistä suojelua koskevia hakemuksia, jotka olivat päätöstä vailla, ja varsinkin hakemuksia, jotka olivat valitusasteen käsiteltävänä, sekä luomaan valmiuksia Euroopan unionin varojen käyttämiseksi. Kreikka esitti 4. joulukuuta 2014 EASOlle uuden pyynnön, joka koski erityistukea. Tukea on nyt sitouduttu toimittamaan toukokuun 2016 loppuun saakka.

               (5)

               Komissio on aloittanut Kreikan tilanteen vuoksi joukon rikkomusmenettelyitä jäsenvaltiota vastaan. Menettelyiden perusteluja ovat muun muassa seuraavat: pääsy turvapaikkamenettelyn piiriin on ollut riittämätöntä; vastaanottokapasiteetti on ollut riittämätön ja vastaanotto-olosuhteet kehnot, myös säilöönottotiloissa; laittomien muuttajien ja turvapaikanhakijoiden sormenjälkiä ei ole otettu; ilman huoltajaa olevien alaikäisten kohtelu ei ole ollut asianmukaista; eikä valitusten tekemiseen ole annettu riittävää oikeusapua. Tämä suositus ei rajoita meneillään olevia tai tulevia rikkomusmenettelyjä, jotka komissio käynnistää tässä suosituksessa selostetuissa kysymyksissä.

               (6)

               Samaan aikaan komissio on toteuttanut järjestelmällisiä toimia, joiden avulla on pyritty korjaamaan Kreikan turvapaikkajärjestelmän puutteita. Komissio on seurannut Kreikan toimintasuunnitelmaan sisältyvien toimenpiteiden täytäntöönpanoa. Komissio on antanut taloudellista ja teknistä apua ja asettanut painopisteen muun muassa toimiin, joilla on pyritty poistamaan rikkomusmenettelyissä todettuja ongelmia. Lokakuussa 2014 neuvostolle esitettiin komission yksiköiden valmisteluasiakirja (4), jossa arvioitiin Kreikan toimintasuunnitelman täytäntöönpanoa ja tuotiin erityisesti esille Kreikan turvapaikkajärjestelmässä vielä esiintyneet, kiireellisiä toimia edellyttäneet puutteet.

               (7)

               Komissio on työskennellyt hyvin läheisesti kaikkien asiasta kiinnostuneiden jäsenvaltioiden ja Norjan kanssa. Työ on tehty Kreikan ystävinä tunnetun työryhmän säännöllisissä erityiskokouksissa, joiden puheenjohtajana komissio on toiminut. Työryhmässä vaihdetaan tietoja siitä, missä vaiheessa Kreikan toimintasuunnitelman täytäntöönpano on, ja muun muassa annetaan asianomaisille jäsenvaltioille tilaisuus ehdottaa käytännön yhteistyötoimia. Työryhmä on kokoontunut viimeksi 27. helmikuuta 2015. Lisäksi sillä, että EASO, Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtiva virasto Frontex, UNHCR ja Kansainvälinen siirtolaisuusjärjestö (IOM) osallistuvat työryhmään, pyritään varmistamaan, että saatavilla on ajantasaista tietoa tilanteesta paikalla.

               (8)

               Turvapaikka- ja maahanmuuttoasioihin liittyviä Kreikan kansallisia toimenpiteitä varten on osoitettu huomattava määrä Euroopan unionin tukea kaudella 2014–2020. Turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahastosta on osoitettu yhteensä 294,5 miljoonaa euroa ja ulkorajojen ja viisumipolitiikan rahoitusvälineestä yhteensä 214,8 miljoonaa euroa. Lisäksi Kreikalle on myönnetty hätäapuna 133 miljoonaa euroa vuodesta 2014 alkaen. Kreikalle on myönnetty merkittävää rahoitusta myös Euroopan pakolaisrahastosta vuosina 2008–2013, mukaan lukien yhteensä 50,6 miljoonan euron hätärahoitus.

               (9)

               Muuttajien määrä on kasvanut erittäin paljon vuoden 2015 aikana. Tämä on pahentanut merkittävästi Kreikan ongelmia ja asettanut äärimmäisen suurelle koetukselle Kreikan resurssit ja sen kapasiteetin vastaanottaa Euroopan unionin ulkopuolelta tulevia muuttajia, joiden joukossa on suuri määrä kansainvälistä suojelua todennäköisesti tarvitsevia henkilöitä. Vuonna 2015 Kreikan saarille saapui yli 868 000 laitonta muuttajaa, mistä seurasi ennennäkemätön, kiireellisiä toimia edellyttävä muuttoliike- ja humanitaarinen kriisi.

               (10)

               Komissio esitteli toukokuussa 2015 Euroopan muuttoliikeagendan (5), ja 14. syyskuuta 2015 neuvosto antoi päätöksen (6), jonka mukaan 40 000 selvästi kansainvälisen suojelun tarpeessa olevaa henkilöä siirretään Italiasta ja Kreikasta. Näistä 16 000 henkilöä on määrä siirtää Kreikasta. Neuvosto hyväksyi 22. syyskuuta 2015 päätöksen (7) siirtää 120 000 henkilöä lisää Italiasta ja Kreikasta. Näistä ainakin 50 400 henkilöä on määrä siirtää Kreikasta. Näiden kahden neuvoston päätöksen (8) nojalla vähintään 66 400 henkilöä on siis kaiken kaikkiaan määrä siirtää Kreikasta muihin jäsenvaltioihin kahden vuoden aikana.

               (11)

               Syyskuussa 2015 otettiin Kreikassa ja Italiassa käyttöön ns. hotspot-lähestymistapa, jossa tukea antavat komissio, Frontex, EASO ja Euroopan poliisivirasto (Europol). Komissio antoi 29. syyskuuta 2015 Euroopan muuttoliikeagendaan liittyvistä välittömistä operatiivisista, taloudellisista ja lainsäädäntötoimenpiteistä tiedonannon, jossa se kehotti ottamaan täysimääräisesti käyttöön sisäisten siirtojen järjestelmän ja muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmät hotspot-alueilla. Tätä varten Kreikka esitti neuvostolle 1. lokakuuta 2015 etenemissuunnitelmansa siirtojärjestelmän ja hotspot-järjestelykeskusten täytäntöönpanossa. Suunnitelmassa hahmoteltiin tiettyjä toimia, joille olisi annettava etusija sen varmistamiseksi, että turvapaikanhakua ja muuttajien vastaanottoa koskevat sovitut mutta keskeneräiset toimet toteutetaan.

               (12)

               Lokakuun 25 päivänä 2015 pidetyn EU:n huippukokouksen jälkeen Kreikka sitoutui kasvattamaan vastaanottokapasiteettia 30 000 majoituspaikalla vuoden 2015 loppuun mennessä ja tarjoamaan UNHCR:n tuella vuokratukea ja isäntäperheohjelmia, joiden avulla majoitetaan vähintään 20 000 henkilöä lisää. Näillä yhteensä 50 000 majoituspaikalla on määrä ratkaista sekä laittomien muuttajien että turvapaikanhakijoiden vastaanottotarpeet Kreikassa. Määrä kattaa myös henkilöt, jotka mahdollisesti voitaisiin siirtää Kreikasta muihin jäsenvaltioihin.

               (13)

               Euroopan neuvoston ministerikomitea arvioi M.S.S.-tuomion toimeenpanoa kokouksessaan 8. ja 9. joulukuuta 2015. Se ilmaisi tyytyväisyytensä siihen, että maahanmuuttoasioita varten oli luotu uusi hallinnollinen viranomainen. Se pani merkille, että turvapaikanhakijoiden majoitustiloja oli lisätty ja että suunnitelmana oli lisätä niitä edelleen, ja kehotti viranomaisia varmistamaan, että avoimet vastaanottotilat toimivat kestävästi ja häiriöttä ja että palvelut ovat riittävän laadukkaita. Se kehotti painokkaasti viranomaisia jatkamaan ponnistelujaan, jotta ylipäänsä turvapaikanhakijoiden ja erityisesti ilman huoltajaa olevien alaikäisten elinolosuhteita parannetaan (9).

               (14)

               Komissio antoi 15. joulukuuta 2015 tiedonannon (10) Kreikan edistymisestä hotspot-järjestelyn täytäntöönpanossa ja selosti, kuinka järjestelykeskusten perustaminen oli edistynyt Egeanmeren saarilla. Tiedonannossa tuotiin erityisesti esille Kreikan ja UNHCR:n uudet sitoumukset vastaanottokapasiteetin lisäämiseen mutta tähdennettiin myös, että Kreikan on parannettava vastaanottovalmiuksiaan hotspot-alueilla ja mantereella erityisesti siltä osin kuin on kyse ilman huoltajaa olevista alaikäisistä ja haavoittuvassa asemassa olevista henkilöistä.

               (15)

               Kreikka on parantanut turvapaikkajärjestelmäänsä tietyiltä osin huomattavasti osana toimintasuunnitelmansa (2010–2014) uudistuksia. Kolme uutta, Kreikan poliisista riippumatonta hallinnollista yksikköä on perustettu: ensivastaanottopalvelu, valitusviranomainen (perustettu vuonna 2011, mutta tällä hetkellä ei toiminnassa) ja turvapaikkavirasto (vuodesta 2013). Vastaanotto- ja säilöönottokeskusten aineelliset olot ovat hieman parantuneet vuodesta 2011, ja osa säilöönottokeskuksista, joissa olot ovat olleet heikoimmat, on suljettu. Kreikalta edellytetään kuitenkin edelleenkin lisätoimia sen varmistamiseksi, että sen turvapaikkajärjestelmä toimii täysin unionin lainsäädännön vaatimusten mukaisesti.

               (16)

               Kreikan turvapaikkavirastolla on seitsemän operatiivista alueellista toimistoa eli Attika, Lesbos, Pohjois-Evros, Etelä-Evros, Rodos ja Thessaloniki sekä Samoksen saari, jossa vastikään vuonna 2016 avattiin alueellinen turvapaikkatoimisto. Toiminnassa on myös kolme turvapaikkayksikköä Amygdalezan, Patran ja Xanthin alueilla. Yksiköt käsittelevät sellaisten laittomien muuttajien kansainvälistä suojelua koskevat hakemukset, jotka on otettu säilöön. Nämä toimistot ja yksiköt tarvitsevat riittävästi henkilöstöä ollakseen täysin toimintakykyisiä. Kreikan viranomaiset ovat sitä paitsi sitoutuneet avaamaan yhteensä 13 alueellista turvapaikkatoimistoa. Kreikan on yhä saatettava loppuun kaikkien niiden vielä puuttuvien alueellisten turvapaikkatoimistojen perustaminen, jotka on sisällytetty vuoden 2015 sisäisiä siirtoja koskevaan etenemissuunnitelmaan, ja palkattava näihin toimistoihin riittävä henkilöstö. Tämä on tarpeen, jotta koko maassa olisi pääsy turvapaikkamenettelyyn.

               (17)

               Turvapaikanhakijoiden vastaanottokapasiteettia on jonkin verran lisätty Kreikassa, mutta lisäys ei ole riittävä. Kreikan olisi varmistettava, että vastaanotto-olosuhteet ovat unionin lainsäädännön, erityisesti vastaanotto-olosuhteita koskevan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/33/EU (11) vaatimusten mukaisia. Vaatimukset koskevat sekä avoimia että suljettuja turvapaikanhakijoiden majoitusjärjestelyjä ja kattavat psykososiaaliset palvelut sekä tarvittaessa pääsyn terveydenhuollon piiriin. Vaatimusten mukaisia olosuhteita on pidettävä yllä jatkuvasti. Kreikan olisi myös varmistettava vastaanotto-olosuhteiden kestävyys siten, että se järjestää asianmukaisen rahoituksen joko kansallisesta talousarviosta tai saatavuuden mukaan tarkoitukseen osoitetuista EU-varoista.

               (18)

               Varmistaakseen, että turvapaikanhakijoiden käytössä on tehokkaat oikeussuojakeinot, Kreikka on perustanut valitusviranomaisen, joka vastaa valituslautakuntien toiminnasta. Lautakunnilla on toimivalta tutkia valitukset, jotka tehdään turvapaikkaviraston antamista kielteisistä ensimmäisen asteen päätöksistä. Valituslautakunta lopetti toimintansa syyskuun lopussa 2015, koska sen toimikausi päättyi, joten kielteisiin ensimmäisen asteen päätöksiin voi hakea muutosta mutta valituksia ei voida käsitellä. Tästä syystä tehokkaita oikeussuojakeinoja ei tosiasiassa ole käytettävissä. Tilanne heikentää myös siirtomenettelyn tehokasta täytäntöönpanoa tapauksissa, joissa hakija valittaa siirtopäätöksestä.

               (19)

               Monet turvapaikanhakijat eivät tällä hetkellä saa tarvitsemaansa, EU:n sääntöjen mukaista maksutonta oikeusapua, jotta he voisivat valittaa ensimmäisen asteen turvapaikkapäätöksestä. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU (12) asiaa koskevia säännöksiä ei ole vielä saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä eikä pantu täytäntöön.

               (20)

               Kreikassa on parannettu menettelyjä, joiden avulla voidaan tunnistaa haavoittuvassa asemassa olevia henkilöitä. Turvapaikkavirasto on yhdessä EASOn ja UNHCR:n kanssa ottanut käyttöön arviointimenetelmän, jonka avulla pyritään tunnistamaan haavoittuvassa asemassa olevat henkilöt, kuten ilman huoltajaa olevat alaikäiset, ja varmistamaan, että nämä saavat tukea menettelyn aikana. Kreikka on ilmoittanut, että ilman huoltajaa olevien alaikäisten tunnistamista ja iän arviointia koskeva menettely on käytössä ensivastaanotto- ja turvapaikkamenettelyssä. Lisäksi Kreikan poliisi, ensivastaanottopalvelu ja turvapaikkavirasto ovat ottamassa käyttöön ilman huoltajaa olevien alaikäisten kohtelua koskevan menettelyn.

               (21)

               Ilman huoltajaa olevien alaikäisten huoltajuusjärjestelmään tulisi kiinnittää lisää huomiota, sillä syyttäjäviranomaisilla, jotka on nimitetty edustamaan alaikäisiä, ei ole tarvittavia resursseja suuren asiamäärän hoitamiseen. Ei myöskään ole laitosta tai elintä, jonka avulla syyttäjät voisivat nimittää pysyviä huoltajia. Olisi myöskin toteutettava konkreettisia toimia, joilla varmistetaan, että kaikki ilman huoltajaa olevat alaikäiset toimitetaan välittömästi erityisiin majoituskeskuksiin ja että heidän apunaan on erikoistunutta henkilökuntaa.

               (22)

               Se, että Dublin-asetuksen mukaiset siirrot Kreikkaan ovat olleet keskeytyksissä vuodesta 2011 lähtien, on heikentänyt merkittävästi Euroopan unionin Dublin-järjestelmän toiminnan tehokkuutta. Se, että Dublin-siirtoja ei voida tehdä, heikentää myös Kreikan hyväksi syyskuussa 2015 päätettyjen siirtotoimenpiteiden tehoa, erityisesti koska tämän mukana poistui yksi tärkeimmistä syistä, jotka ovat kannustaneet muuttajia olemaan siirtymättä edelleen muihin jäsenvaltioihin.

               (23)

               Kreikka on parantanut merkittävästi turvapaikkajärjestelmänsä toimivuutta, mutta puutteita on edelleen. Kreikan olisi tästä syystä toteutettava kiireellisesti kaikki tarvittavat toimet, joiden avulla Dublin-siirrot voidaan aloittaa uudelleen. Dublin-asetuksen nojalla siirrettävien henkilöiden on erityisesti saatava kaikki oikeudet, jotka heille kuuluvat Euroopan unionin turvapaikkasäännöstön perusteella. Näitä ovat erityisesti tehokkaat oikeussuojakeinot muutoksen hakemiseksi kansainvälisiä suojeluhakemuksia koskeviin kielteisiin päätöksiin sekä asianmukaiset vastaanotto-olosuhteet.

               (24)

               Tässä suosituksessa yksilöidään tärkeimmät toimet, jotka Kreikan olisi toteutettava jäljellä olevien ongelmien poistamiseksi.

               (25)

               Kreikan säännöllisestä raportoinnista, joka koskee edistystä parannusten täytäntöönpanossa, ja muista lähteistä, kuten UNHCR:n ja muiden asiaan perehtyneiden organisaatioiden tulevista kertomuksista, tulisi saada selvyyttä sen arvioimiseen, sallivatko olosuhteet, että jäsenvaltiot aloittavat uudelleen yksilölliset Dublin-asetuksen mukaiset siirrot Kreikkaan. Asiassa on syytä muistaa, että se, kuinka paljon henkilöitä siirretään ja mihin henkilöryhmään siirrettävät kuuluvat, riippuu siitä, millaista kehitystä edellä selostetuissa kysymyksissä on tosiasiassa saatu aikaan.

               (26)

               Jos Dublin-siirrot Kreikkaan aloitetaan, olisi otettava huomioon myös se, että Kreikkaan saapuu edelleen päivittäin suuri määrä mahdollisia turvapaikanhakijoita ja että olisi vältettävä kestämättömän taakan asettamista Kreikalle.

               (27)

               Päätökset, joiden perusteella Dublin-siirrot aloitetaan uudelleen, kuuluvat jäsenvaltioiden viranomaisten yksinomaiseen toimivaltaan. Viranomaisia valvovat tuomioistuimet, jotka voivat pyytää Euroopan unionin tuomioistuimelta ennakkoratkaisuja Dublin-asetuksen tulkinnasta,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   1.   Kreikan olisi varmistettava, että kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden vastaanotto-olosuhteet Kreikassa täyttävät direktiivin 2013/33/EU vaatimukset.
   2.   Kreikan olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet, joiden avulla koko Kreikan alueella voidaan varmistaa tosiasiallinen pääsy turvapaikkamenettelyyn perustamalla kaikki 13 alueellista turvapaikkatoimistoa ja huolehtimalla niiden ylläpidosta. Turvapaikkaviraston alueellisilla toimistoilla olisi oltava riittävä henkilökunta niin, että toimistot ovat täysin toimivia ja ne kykenevät käsittelemään kaikki turvapaikkahakemukset. Henkilökunnan tarve olisi laskettava Kreikassa viime vuonna tehtyjen turvapaikkahakemusten määrän perusteella. Tähän liittyvät rekrytoinnit olisi saatava päätökseen kiireellisesti.
   3.   Kreikan olisi varmistettava, että valituslautakunnat ovat täysin toimivia ja että niillä on riittävästi henkilökuntaa; tarkoituksena on varmistaa, että kansainvälistä suojelua hakeneilla on tehokkaat oikeussuojakeinot muutoksen hakemiseksi kaikista viimeaikaisista hallinnollisista päätöksistä, jotka koskevat heidän hakemuksiaan; samoin pyritään varmistamaan, että lautakunnat antavat mahdollisimman pian ja joka tapauksessa vuoden 2016 loppuun mennessä muutoksenhakuasteen päätökset kaikkiin vireillä oleviin valituksiin, jotka koskevat kansainvälisiin suojeluhakemuksiin annettuja hallinnollisia päätöksiä.
   4.   Kreikan olisi varmistettava, että kaikki turvapaikanhakijat saavat EU:n lainsäädännön vaatimusten mukaisesti tarvitsemansa oikeusavun tuomioistuinmenettelyihin, joilla tarkistetaan kansainvälisiin suojeluhakemuksiin annettujen hallinnollisten päätösten oikeudellinen pätevyys, ja että oikeusapua koskeva lainsäädäntö hyväksytään ja pannaan täytäntöön ripeästi.
   5.   Kreikan olisi varmistettava, että nykyiset rakenteet, jotka koskevat haavoittuvassa asemassa olevien hakijoiden, esimerkiksi ilman huoltajaa olevien alaikäisten tunnistamista ja kohtelua, saatetaan EU:n turvapaikkasäännöstön vaatimusten mukaisiksi erityisesti direktiivin 2013/32/EU 21–25 artiklan ja direktiivin 2013/33/EU 25 artiklan mukaisesti. Kreikan olisi tässä tarkoituksessa varmistettava, että tarvittava lainsäädäntö hyväksytään ja pannaan täytäntöön täysimääräisesti, ja näin taata, että haavoittuvassa asemassa olevien hakijoiden, mukaan lukien ilman huoltajaa olevien alaikäisten tarpeet otetaan asianmukaisesti huomioon, varsinkin asumis- ja huoltajuusjärjestelyiden osalta.
   6.   Kreikan olisi varmistettava, että kaikki 50 000 vastaanottopaikkaa, jotka Kreikka on sitoutunut perustamaan vuoden 2015 loppuun mennessä yhteistyössä UNHCR:n kanssa, ovat täysin käyttövalmiita mahdollisimman pian ja että riittävästi rahoitusta on käytettävissä keskeisten huolto- ja palvelutoimintojen, kuten muonituksen ja puhtaanapidon varmistamiseksi koko ajan.
   7.   Kreikan olisi varmistettava, että EU-varojen ohjelmoinnilla ja kansallisesta talousarviosta saatavalla rahoituksella katetaan näiden suositusten täytäntöönpano.

      Raportointi toteutettavista toimista

               8.

               Kreikkaa pyydetään raportoimaan komissiolle viimeistään 4. maaliskuuta 2016 ja sen jälkeen kuukausittain, kuinka tässä suosituksessa yksilöityjen toimenpiteiden täytäntöönpano on edistynyt.

      Tehty Brysselissä 10 päivänä helmikuuta 2016.

            Komission puolesta

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            Komission jäsen

      (1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 604/2013, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta (EUVL L 180, 29.6.2013, s. 31).

      (2)  M.S.S. v. Belgia ja Kreikka (nro 30696/09) ja N.S. v. Secretary of State for the Home Department, C-411/10 & C-493/10.

      (3)  Neuvoston asetus (EY) N:o 343/2003, annettu 18 päivänä helmikuuta 2003, niiden perusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta, joiden mukaisesti määritetään kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio (EUVL L 50, 25.2.2003, s. 1), korvattu asetuksella (EU) N:o 604/2013.

      (4)  SWD(2014) 316 final.

      (5)  COM(2015) 240 final.

      (6)  EUVL L 239, 15.9.2015, s. 146.

      (7)  EUVL L 248, 24.9.2015, s. 80.

      (8)  EUVL L 248, 24.9.2015, s. 80 ja EUVL L 239, 15.9.2015, s. 146.

      (9)  Euroopan neuvoston ministerikomitean 1 243. kokous (8. ja 9. joulukuuta 2015).

      (10)  COM(2015) 678 final, 15. joulukuuta 2015.

      (11)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/33/EU, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vaatimuksista (EUVL L 180, 29.6.2013, s. 96 ja EUVL L 348, 24.12.2008, s. 98).

      (12)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/32/EU, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä (EUVL L 180, 29.6.2013, s. 60).


title: 2012/798/EU: Komission suositus, annettu 12 päivänä joulukuuta 2012 , yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22/EY 22 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusmenettelystä  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               19.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 349/72

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä joulukuuta 2012,
   yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22/EY 22 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusmenettelystä
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2012/798/EU)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   ottaa huomioon yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22/EY (1) (yleispalveludirektiivi)ja erityisesti sen 22 artiklan 3 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Kilpailuun perustuvien markkinoiden pitäisi edesauttaa sitä, että loppukäyttäjille voidaan tarjota laaja valikoima sisältöjä, sovelluksia ja palveluja ja että he voivat saada haluamansa laatuista palvelua. Kansallisten sääntelyviranomaisten olisi edistettävä käyttäjien mahdollisuuksia saada ja levittää tietoa sekä käyttää sovelluksia ja palveluja. Kansalliset sääntelyviranomaiset, jonka tehtävänä on panna täytäntöön direktiivin 2002/22/EY 22 artiklan 3 kohta, voivat asettaa palvelun laatuun liittyviä vähimmäisvaatimuksia, joita voidaan määrätä yleisiä viestintäverkkoja tarjoavalle yritykselle tai tarjoaville yrityksille, jotta voidaan estää palvelun heikkeneminen ja liikenteen rajoittuminen tai hidastuminen verkoissa. Ehdotettujen toimenpiteiden olisi oltava asianmukaisesti perusteltuja ja oikeasuhteisia sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (2) (puitedirektiivi) 8 artiklassa vahvistettujen tavoitteiden ja sääntelyperiaatteiden kannalta. Ehdottaessaan tällaisia toimenpiteitä kansallisten sääntelyviranomaisten olisi otettava huomioon Euroopan sähköisen viestinnän sääntelyviranomaisten yhteistyöelimen (BEREC) antamat ohjeet (3).

               (2)

               Komission olisi arvioitava ehdotetut toimenpiteet ja näin varmistettava, etteivät kaavaillut vaatimukset vaikuta haitallisesti sisämarkkinoiden toimintaan. Tätä tarkoitusta varten kansallisten sääntelyviranomaisten olisi direktiivin 2002/22/EY 22 artiklan 3 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti toimitettava komissiolle ehdotukset toimenpiteiksi, joilla asetetaan palvelun laatua koskevia vähimmäisvaatimuksia tai muutetaan aiemmin määrättyjä vaatimuksia. Ilmoitusmenettely ei saisi aiheuttaa tarpeetonta hallinnollista taakkaa kansallisille sääntelyviranomaisille. Ehdotukset toimenpiteiksi, joilla poistetaan mahdollisia aikaisempia vaatimuksia, olisi tässä vaiheessa ilmoitettava ainoastaan avoimuustarkoituksissa.

               (3)

               Jotta komissio voisi suorittaa arviointinsa, kansallisten sääntelyviranomaisten olisi toimitettava sille toimenpide-ehdotuksensa hyvissä ajoin ennen tällaisten vaatimusten asettamista. Tämä olisi toteutettava ilmoituksella, jossa esitetään yhteenveto toimenpiteiden perusteista, suunnitellut vaatimukset sekä ehdotettu toimintatapa. Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat keskustella toimenpide-ehdotuksistaan epävirallisesti komission kanssa ennen niiden ilmoittamista komissiolle.

               (4)

               Toimenpide-ehdotuksista olisi annettava tietyt vähimmäistiedot, jotta komissio voi tehdä arvioinnin. Tällöin on otettava huomioon toisaalta tarve varmistaa tuloksellinen arviointi ja toisaalta tarve yksinkertaistaa hallintoa mahdollisimman paljon. Ilmoitetun toimenpide-ehdotuksen arvioinnin yksinkertaistamiseksi ja prosessin nopeuttamiseksi kansallisten sääntelyviranomaisten olisi käytettävä ilmoituksissaan vakiomuotoa.

               (5)

               Kun komissio esittää huomautuksia tai suosituksia ehdotetuista toimenpiteistä, joilla asetetaan tai muutetaan palvelun laatuun liittyviä vähimmäisvaatimuksia, kansallisten sääntelyviranomaisten olisi otettava komission huomautukset tai suositukset mahdollisimman tarkasti huomioon päättäessään vaatimuksista. Kansallisten sääntelyviranomaisten olisi myös osaltaan varmistettava avoimuus ilmoittamalla hyväksytyistä toimenpiteistä, mukaan lukien toimenpiteet, joilla poistetaan aiemmin määrättyjä vaatimuksia.

               (6)

               Komission olisi puolestaan julkaistava ilmoitus ja kaikki sitä tukevat tiedot sekä mahdolliset esittämänsä huomautukset tai suositukset tai tiedonanto siitä, ettei se ole esittänyt huomautuksia tai suosituksia. Jos kansallinen viranomainen katsoo, että tiedot ovat liikesalaisuuksia koskevien EU:n ja kansallisten sääntöjen mukaisesti luottamuksellisia, komission ja asianomaisen kansallisen sääntelyviranomaisen olisi taattava tämä luottamuksellisuus direktiivin 2002/21/EY 5 artiklan mukaisesti,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

      TARKOITUS JA SOVELTAMISALA

               1.

               Tämän suosituksen tarkoituksena on varmistaa johdonmukainen lähestymistapa, täysi avoimuus ja yksinkertaistettu menettely, kun kansalliset sääntelyviranomaiset aikovat toteuttaa toimenpiteitä, joilla asetetaan palvelun laatuun liittyviä vähimmäisvaatimuksia direktiivin 2002/22/EY 22 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

               2.

               Tätä tarkoitusta varten kansallisten sääntelyviranomaisten on toimitettava komissiolle hyvissä ajoin

                           a)

                           toimenpide-ehdotukset, joilla asetetaan palvelun laatuun liittyviä vähimmäisvaatimuksia direktiivin 2002/22/EY 22 artiklan 3 kohdan mukaisesti,

                           b)

                           toimenpide-ehdotukset, joilla muutetaan tällaisia aiemmin määrättyjä vaatimuksia,

                           c)

                           toimenpide-ehdotukset, joilla poistetaan tällaisia aiemmin määrättyjä vaatimuksia.

      MÄÄRITELMÄT

               3.

               Direktiivissä 2002/21/EY, direktiivissä 2002/22/EY ja muissa erityisdirektiiveissä määritellyillä käsitteillä on sama merkitys tässä suosituksessa. Lisäksi

                           ’ilmoituksella’ tarkoitetaan ilmoitusta, jonka kansallinen sääntelyviranomainen tekee komissiolle toimenpide-ehdotuksesta direktiivin 2002/22/EY 22 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja jonka mukana on tässä suosituksessa esitetty ilmoituslomake,

                           ’toimenpide-ehdotuksella’ kaikkia sellaisiin palvelun laatuvaatimuksiin liittyviä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on estää palvelun heikkeneminen ja liikenteen rajoittuminen tai hidastuminen verkoissa ja jotka kansallinen sääntelyviranomainen aikoo asettaa yleisiä viestintäverkkoja tarjoavalle yritykselle tai tarjoaville yrityksille.

      ILMOITUSMENETTELY

               4.

               Edellä 2 kohdassa tarkoitetut toimenpide-ehdotukset olisi toimitettava komissiolle liitteessä esitettyä ilmoituslomaketta käyttäen. Näin ilmoitettavista toimenpide-ehdotuksista olisi annettava soveltuvin osin seuraavat tiedot:

                           a)

                           ilmoituksen tiivistelmä, jossa esitetään

                                       i)

                                       niiden yleisiä viestintäverkkoja tarjoavien yritysten nimet, joihin toimenpide-ehdotusta sovelletaan,

                                       ii)

                                       yhteenveto toiminnan perusteista,

                                       iii)

                                       vaatimukset, jotka kansallinen sääntelyviranomainen aikoo asettaa,

                                       iv)

                                       ehdotettu toimintatapa;

                           b)

                           kansallisen sääntelyviranomaisen toimenpide-ehdotus ja kaikki sitä tukevat asiakirjat, mukaan lukien

                                       i)

                                       asiaan liittyvät tosiseikat ja olosuhteet, joiden vuoksi suunnitellaan palvelun laatuun liittyvien vähimmäisvaatimusten asettamista yleisiä viestintäverkkoja tarjoavalle yritykselle tai tarjoaville yrityksille,

                                       ii)

                                       toimenpide-ehdotuksen arviointi etenkin direktiivin 2002/21/EY 8 artiklassa tarkoitettujen yleisten tavoitteiden ja sääntelyperiaatteiden kannalta,

                                       iii)

                                       alustava aikataulu palvelun laatuun liittyvien vähimmäisvaatimusten täytäntöönpanolle,

                                       iv)

                                       tällaisten vaatimusten soveltamisen seurantaan käytettävät erityiset menetelmät,

                                       v)

                                       tulokset mahdollisesta julkisesta kuulemisesta, jonka kansallinen sääntelyviranomainen on järjestänyt toimenpide-ehdotuksesta, ja

                                       vi)

                                       kansallisen kilpailuviranomaisen mahdollisesti antama lausunto.

               5.

               Ilmoitukset olisi tehtävä sähköpostitse ja niistä olisi pyydettävä vastaanottoilmoitus. Sähköpostitse lähetetyt asiakirjat katsotaan vastaanotetuiksi lähetyspäivänä. Ilmoitukset kirjataan niiden vastaanottojärjestyksessä.

               6.

               Ilmoitukset tulevat voimaan päivänä, jolloin komissio kirjaa ne (”kirjaamispäivä”). Kaikille kansallisille sääntelyviranomaisille ja BERECille ilmoitetaan komission verkkosivuilla ja sähköisesti ilmoituksen kirjaamispäivä, ilmoituksen aihe ja mahdollisesti toimitetut ilmoitusta tukevat asiakirjat; samalla varmistetaan luottamuksellisuus direktiivin 2002/21/EY 5 artiklan mukaisesti.

               7.

               Ilmoitukset olisi laadittava jollain Euroopan unionin virallisella kielellä. Ilmoituslomake voidaan täyttää jollakin muulla virallisella kielellä kuin toimenpide-ehdotuksen kielellä. Komission direktiivin 2002/22/EY 22 artiklan 3 kohdan mukaisesti mahdollisesti esittämät huomautukset tai suositukset ovat ilmoitetun toimenpide-ehdotuksen kielellä, mahdollisuuksien mukaan käännettynä ilmoituslomakkeessa käytetylle kielelle.

               8.

               Kansallisen sääntelyviranomaisen pyynnöstä komissio keskustelee toimenpide-ehdotuksesta epävirallisesti ennen ilmoituksen tekemistä.

               9.

               Kansallinen sääntelyviranomainen voi koska tahansa päättää peruuttaa ilmoitetun toimenpide-ehdotuksen, jolloin kyseinen toimenpide poistetaan rekisteristä ja asiasta ilmoitetaan kyseiselle kansalliselle sääntelyviranomaiselle, kaikille muille kansallisille sääntelyviranomaisille ja BERECille. Komissio julkaisee tästä tiedonannon verkkosivuillaan.

      MÄÄRÄAJAT JA JATKOTOIMET

               10.

               Erityisesti 2 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitettua toimenpide-ehdotusta arvioidessaan komissio voi direktiivin 2002/22/EY 22 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja tutkittuaan kaikki asiaankuuluvat tiedot esittää huomautuksia tai suosituksia toimenpide-ehdotuksesta, varsinkin jos se katsoo, että ehdotetut vaatimukset vaikuttaisivat haitallisesti sisämarkkinoiden toimintaan.
               Tarkastelujakso ei saisi ylittää kahta kuukautta toimenpide-ehdotuksen ilmoittamisesta, jollei komission ja kansallisen sääntelyviranomaisen välillä ole toisin sovittu.

               11.

               Edellä olevasta 10 kohdasta poiketen 15 päivän kuluessa siitä, kun toimenpide-ehdotus on ilmoitettu,

                           i)

                           kansallinen sääntelyviranomainen tai komissio voi pyytää pidentämään tarkastelujaksoa kohtuullisen ajan, erityisesti arvioinnin monimutkaisuuden vuoksi, tai

                           ii)

                           kansallinen sääntelyviranomainen voi pyytää lyhentämään tarkastelujaksoa poikkeuksellisissa olosuhteissa, jos se katsoo, että on toimittava kiireellisesti kilpailun turvaamiseksi ja loppukäyttäjien etujen suojaamiseksi.

                     Jos kansallinen sääntelyviranomainen tai komissio pyytää pidentämään tai lyhentämään kahden kuukauden tarkastelujaksoa edellä olevan i) tai ii) alakohdan mukaisesti, sen olisi perusteltava pyyntönsä.

               12.

               Edellä 11 kohdan i ja ii alakohdassa tarkoitetuille mahdollisille poikkeuksille kahden kuukauden tarkastelujaksosta olisi saatava ennakolta komission ja kansallisen sääntelyviranomaisen suostumus ottaen huomioon erityisesti arvioinnin monimutkaisuus sekä loppukäyttäjien ja muiden sidosryhmien intressi siihen, että käytössä on selkeät ja ennustettavat palvelujen laatua koskevat säännöt. Jos tarkastelujaksoon pyydetään pidennystä 11 kohdan i alakohdan nojalla, tarkastelujakson hyväksytty kokonaispituus ei saisi ylittää kolmea kuukautta toimenpide-ehdotuksen ilmoittamisesta.
               Edellä olevasta 11 kohdasta poiketen komissio voi toimenpide-ehdotuksen alustavan tarkastelun jälkeen ilmoittaa kansalliselle sääntelyviranomaiselle tarkastelujakson lyhentämisestä yhteen kuukauteen.

               13.

               Kun 11 ja 12 kohdassa tarkoitettu poikkeus kahden kuukauden tarkastelujaksosta on hyväksytty, komissio ilmoittaa tästä kyseiselle kansalliselle sääntelyviranomaiselle, kaikille muille kansallisille sääntelyviranomaisille ja BERECille ja julkaisee tästä verkkosivuillaan tiedonannon, jossa mainitaan hyväksytyn tarkastelujakson kesto.

               14.

               Ilmoituksen kirjaamisen jälkeen komissio voi direktiivin 2002/21/EY 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti pyytää kyseiseltä kansalliselta sääntelyviranomaiselta lisätietoja tai selvennyksiä asettamassaan määräajassa, tämän kuitenkaan rajoittamatta 11 ja 12 kohdan soveltamista. Ilmoitusmenettelyn kestoa pidennetään niiden päivien määrällä, jotka kuluvat vastauksen saamiseen tietopyyntöön. Kansallisten sääntelyviranomaisten olisi pyrittävä toimittamaan pyydetyt tiedot hyvissä ajoin, jos ne ovat valmiiksi saatavilla.

               15.

               Jos komissio esittää direktiivin 2002/22/EY 22 artiklan 3 kohdan mukaisesti huomautuksia tai suosituksia toimenpide-ehdotuksista, joilla asetetaan tai muutetaan palvelun laatuun liittyviä vähimmäisvaatimuksia, se ilmoittaa tästä kyseiselle kansalliselle sääntelyviranomaiselle sähköisesti ja julkaisee huomautukset tai suositukset verkkosivuillaan.

               16.

               Jos komissio ei ole esittänyt huomautuksia tai suosituksia, se ilmoittaa tästä kyseiselle kansalliselle sääntelyviranomaiselle, kaikille muille kansallisille sääntelyviranomaisille ja BERECille ja julkaisee tästä verkkosivuillaan tiedonannon.

               17.

               Kansallinen sääntelyviranomainen ei saisi hyväksyä 2 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitettua toimenpide-ehdotusta ennen 10–12 kohdan mukaisesti määritetyn tarkastelujakson päättymistä. Jos komissio ei esitä mitään huomautuksia tai suosituksia asetetussa määräajassa, kansallinen sääntelyviranomainen voi hyväksyä ilmoitetun toimenpide-ehdotuksen. Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat hyväksyä 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetut toimenpide-ehdotukset milloin tahansa sen jälkeen, kun ilmoitus on tehty.

               18.

               Jos kansallinen sääntelyviranomainen toteuttaa toimenpiteen direktiivin 2002/22/EY 22 artiklan 3 kohdan mukaisesti, sen olisi ilmoitettava toteutettu toimenpide komissiolle. Komissio julkaisee jokaisen toteutetun toimenpiteen verkkosivuillaan noudattaen luottamuksellisuutta koskevia sääntöjä direktiivin 2002/21/EY 5 artiklan mukaisesti.

      LISÄSÄÄNNÖKSET

               19.

               Neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1182/71 (4) mukaisesti tässä suosituksessa mainitut määräajat lasketaan seuraavasti:

                           a)

                           jos päivinä, viikkoina tai kuukausina ilmaistu määräaika lasketaan jonkin tapahtuman toteutumisesta lukien, päivää, jonka aikana tapahtuma toteutuu, ei lueta kyseiseen määräaikaan;

                           b)

                           viikkoina tai kuukausina ilmaistu määräaika päättyy määräajan viimeisen viikon tai kuukauden sen päivän päätyttyä, joka nimeltään tai järjestysnumeroltaan vastaa sen tapahtuman toteutuspäivää, josta määräaika on laskettava. Jos kuukausina ilmaistun määräajan viimeisessä kuukaudessa ei ole päivää, jona määräajan tulisi päättyä, määräaika päättyy tuon kuukauden viimeisen päivän päättyessä;

                           c)

                           määräaikoihin luetaan yleiset vapaapäivät, lauantait ja sunnuntait;

                           d)

                           työpäivillä tarkoitetaan kaikkia muita päiviä kuin virallisia ja/tai yleisiä vapaapäiviä, lauantaipäiviä ja sunnuntaipäiviä. Jos määräaika päättyisi lauantaina, sunnuntaina tai virallisena vapaapäivänä, sitä pidennetään ensimmäiseksi seuraavan työpäivän loppuun. Luettelo komission määrittämistä virallisista vapaapäivistä julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ennen kunkin vuoden alkua.

               20.

               Komission seuraa yhdessä kansallisten sääntelyviranomaisten ja BERECin kanssa ilmoitusmenettelyn soveltamista. Komissio arvioi tämän suosituksen uudelleentarkastelun tarvetta kaksi vuotta sen päivän jälkeen, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

               21.

               Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä joulukuuta 2012.

            Komission puolesta

         Neelie KROES

            Varapuheenjohtaja

      (1)  EYVL L 108, 24.4.2002, s. 51.

      (2)  EYVL L 108, 24.4.2002, s. 33.

      (3)  Ks. BEREC, Guidelines for Quality of Service in the scope of Net Neutrality, BoR (12) 32.

      (4)  EYVL L 124, 8.6.1971, s. 1.

      LIITE

         Toimenpide-ehdotuksista direktiivin 2002/22/EY 22 artiklan 3 kohdan mukaisesti tehtäviin ilmoituksiin käytettävä ilmoituslomake

      JOHDANTO
      Ilmoituslomakkeessa esitetään tiivistelmätiedot, jotka kansallisten sääntelyviranomaisten on toimitettava komissiolle ilmoittaessaan toimenpide-ehdotuksista direktiivin 2002/22/EY 22 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
      Komissio aikoo keskustella kansallisten sääntelyviranomaisten kanssa kysymyksistä, jotka liittyvät 22 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanoon, erityisesti ilmoituksen tekemistä edeltävissä kokouksissa. Kansallisia sääntelyviranomaisia kehotetaan kuulemaan komissiota kaikista ilmoituslomakkeeseen liittyvistä seikoista ja erityisesti siitä, minkälaisia tietoja niitä pyydetään toimittamaan tai mahdollisuudesta välttyä velvollisuudelta toimittaa tiettyjä tietoja toimenpiteistä, joilla asetetaan palvelun laatuun liittyviä vähimmäisvaatimuksia direktiivin 2002/22/EY 22 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
      Komission on tärkeää saada tiivistelmätiedot, joihin sisältyvät i) niiden yleisiä viestintäverkkoja tarjoavien yritysten nimet, joihin toimenpide-ehdotusta sovelletaan, ii) yhteenveto toiminnan perusteista, iii) vaatimukset, jotka kansallinen sääntelyviranomainen aikoo asettaa, ja iv) ehdotettu toimintatapa.
      Ilmoituslomakkeeseen olisi liitettävä kansallisen sääntelyviranomaisen toimenpide-ehdotus ja riittävät perustelut sille, että toimenpide-ehdotukset on tarpeen ja oikeasuhteista hyväksyä tämän suosituksen 1 ja 2 kohdan mukaisesti. Toimenpide-ehdotuksessa olisi oltava: i) asiaan liittyvät tosiseikat ja olosuhteet, joiden vuoksi aiotaan asettaa palvelun laatuun liittyviä vähimmäisvaatimuksia yleisiä viestintäverkkoja tarjoavalle yritykselle tai tarjoaville yrityksille, ii) toimenpide-ehdotuksen arviointi etenkin direktiivin 2002/21/EY 8 artiklassa tarkoitettujen yleisten tavoitteiden ja sääntelyperiaatteiden kannalta, iii) alustava aikataulu palvelun laatuun liittyvien vähimmäisvaatimusten täytäntöönpanolle ja tällaisten vaatimusten soveltamisen seurantaan käytettävät erityiset menetelmät, iv) kansallisen sääntelyviranomaisen mahdollisesti toteuttaman julkisen kuulemisen tulokset ja vi) kansallisen kilpailuviranomaisen mahdollisesti antama lausunto.
      TIIVISTELMÄ

                  Kuvailkaa lyhyesti ilmoitetun toimenpide-ehdotuksen sisältö.

                  Antakaa mahdollisten aiemmin 22 artiklan 3 kohdan mukaisesti ilmoitettujen toimenpide-ehdotusten viite.

                  Nimetkää yritys tai yritykset, joille tällä toimenpide-ehdotuksella asetetaan velvoitteita.

                  Ilmoittakaa lyhyesti toiminnan perustelut.

                  Kuvailkaa lyhyesti suunnitellut vaatimukset.

                  Kuvailkaa lyhyesti ehdotettu toimintatapa.

                  Viittaus ilmoitettuun toimenpide-ehdotukseen (internetosoite, jos on)