title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 28 päivänä tammikuuta 2015 , osingonjakopolitiikasta (EKP/2015/2)

text:
               13.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 51/1

         EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
   annettu 28 päivänä tammikuuta 2015,
   osingonjakopolitiikasta
   (EKP/2015/2)
   (2015/C 51/01)
   EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 127 artiklan 6 kohdan ja 132 artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännöstä tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 34 artiklan,
   ottaa huomioon neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013, annettu 15 päivänä lokakuuta 2013, luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille (1) ja erityisesti sen 4 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankin asetuksen (EU) N:o 468/2014, annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014, kehyksen perustamisesta yhteisen valvontamekanismin puitteissa tehtävälle yhteistyölle EKP:n ja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten välillä sekä kansallisten nimettyjen viranomaisten kanssa (YVM-kehysasetus) (EKP/2014/17) (2),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Asetuksella (EU) N:o 1024/2013 otetaan käyttöön yhteinen valvontamekanismi (YVM), joka koostuu Euroopan keskuspankista (EKP) ja osallistuvien jäsenvaltioiden kansallisista toimivaltaisista viranomaisista.

               (2)

               Luottolaitosten on valmistauduttava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (3) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU (4) oikea-aikaiseen ja täysimääräiseen soveltamiseen haastavassa makrotalous- ja rahoitusympäristössä, joka asettaa paineita luottolaitosten kannattavuudelle ja tämän seurauksena myös niiden kyvylle vahvistaa pääomapohjaansa. Lisäksi, ja ottaen huomioon että pankit toimivat talouden rahoittajina, varovainen osingonjakopolitiikka on osa asianmukaista riskinhallintaa ja terveellä pohjalla toimivaa pankkijärjestelmää

               (3)

               Tätä taustaa vasten luottolaitosten on vahvistettava varovaisiin oletuksiin perustuva osingonjakopolitiikka, siten että ne kykenevät osingonjaon jälkeen täyttämään sovellettavat vakavaraisuusvaatimukset.

                           i)

                           Luottolaitosten on aina täytettävä sovellettavat vähimmäispääomavaatimukset (jäljempänä ’pilari 1:n vaatimukset’). Näitä ovat asetuksen (EU) N:o 575/2013 92 artiklan mukaisesti 4,5 prosentin ydinpääoman (CET1) osuus, 6 prosentin ensisijaisen pääoman (T1) osuus ja 8 prosentin kokonaispääomaosuus yhdessä direktiivin 2013/36/EU 128 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen vastasyklisten pääomapuskurien ja järjestelmäriskipuskurien sekä kaikkien muiden kansallisten toimivaltaisten ja nimettyjen viranomaisten vahvistamien puskureiden (5) kanssa;

                           ii)

                           Lisäksi luottolaitosten on aina täytettävä vakavaraisuusvaatimukset, jotka on vahvistettu vakavaraisuuden arviointiprosessia koskevan sovellettavan päätöksen seurauksena asetuksen (EU) N:o 1024/2013 16 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla ja jotka ylittävät pilari 1:n vaatimukset (jäljempänä ’pilari 2:n vaatimukset’).

                           iii)

                           Luottolaitoksilla on myös täysimääräisen soveltamisen alkamispäivämäärään (full phase-in date) mennessä oltava kaikki vaatimukset täyttävä (fully loaded) ydinpääoman (CET1) osuus, ensisijaisen pääoman (T1) osuus sekä kokonaispääomaosuus. Tällä tarkoitetaan edellä mainittujen pääomaosuuksien täysimääräistä soveltamista siirtymäsäännösten soveltamisen jälkeen sekä kansallisten ja toimivaltaisten ja nimettyjen viranomaisten vahvistamien direktiivin 2013/36/EU 128 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen vastasyklisten pääomapuskureiden ja järjestelmäriskipuskureiden ja kaikkien muiden kansallisten toimivaltaisten ja nimettyjen viranomaisten vahvistamien puskurien (6) täysimääräistä soveltamista. Siirtymäsäännökset on vahvistettu direktiivin 2013/36/EU XI osastossa sekä asetuksen (EU) N:o 575/2013 kymmenennessä osassa.

                     Vaatimukset on täytettävä sekä konsolidoidulla tasolla että yksittäisen laitoksen tasolla, paitsi jos vakavaraisuusvaatimuksia ei asetuksen (EU) N:o 575/2013 7 ja 10 artiklan nojalla sovelleta yksittäiseen laitokseen,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

      I

   EKP suosittelee vuonna 2015 tilikaudelta 2014 maksettavia osinkoja (7) varten seuraavaa:

         Ryhmä 1
      : Luottolaitosten, jotka täyttävät johdanto-osan 3 kappaleen i ja ii kohdassa mainitut sovellettavat vakavaraisuusvaatimukset ja jotka 31 päivänä joulukuuta 2014 ovat saavuttaneet johdanto-osan 3 kappaleen iii kohdassa kuvatut kaikki vaatimukset täyttävät pääomaosuudet, olisi jaettava nettovoittonsa osinkoina varovaisuudella siten, että ne pystyvät jatkuvasti täyttämään kaikki vaatimukset siinäkin tapauksessa, että taloudellinen tilanne heikentyy.

         Ryhmä 2
      : Luottolaitosten, jotka täyttävät johdanto-osan 3 kappaleen i ja ii kohdassa mainitut sovellettavat vakavaraisuusvaatimukset, mutta jotka 31 päivänä joulukuuta 2014 eivät ole saavuttaneet johdanto-osan 3 kappaleen iii kohdassa kuvattuja kaikki vaatimukset täyttäviä pääomaosuuksia, olisi jaettava nettovoittonsa osinkoina varovaisuudella siten, että ne pystyvät jatkuvasti täyttämään kaikki vaatimukset siinäkin tapauksessa, että taloudellinen tilanne heikentyy. Lisäksi niiden olisi maksettava osinkoja vain määrä, joka varmistaa vähintään lineaarisen (8) kehityksen johdanto-osan 3 kappaleen iii kohdassa tarkoitettuja täysiin vaatimuksiin perustuvia osuuksia kohti;

         Ryhmä 3
      : Luottolaitosten (9), joilla vuoden 2014 kattavassa arvioinnissa on todettu pääomavaje, jota ei 31 päivään joulukuuta 2014 mennessä ole katettu, tai luottolaitosten, jotka eivät täytä johdanto-osan 3 kappaleen i tai ii kohdassa tarkoitettuja vaatimuksia, ei periaatteessa tulisi jakaa osinkoja (10).

      II

   Tämä suositus on osoitettu asetuksen (EU) N:o 468/2014 (EKP/2014/17) 2 artiklan 16 ja 22 kohdassa määritellyille merkittäville valvottaville yhteisöille ja merkittäville valvottaville ryhmittymille.
   Tämä suositus on myös osoitettu toimivaltaisille kansallisille ja nimetyille viranomaisille vähemmän merkittävien valvottavien yhteisöjen ja ryhmittymien osalta. Kansallisten toimivaltaisten ja nimettyjen viranomaisten odotetaan soveltavan tätä suositusta tällaisiin yhteisöihin ja ryhmittymiin asianmukaisella tavalla.

      Tehty Frankfurt am Mainissa 28 päivänä tammikuuta 2015.

            EKP:n puheenjohtaja

         Mario DRAGHI

      (1)  EUVL L 287, 29.10.2013, s. 63.

      (2)  EUVL L 141, 14.5.2014, s. 1.

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 575/2013, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1).

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 338).

      (5)  Esim. asetuksen (EU) N:o 575/2013 458, 459 ja 500 artiklassa tarkoitetut puskurit sekä kaikki kansallisten toimivaltaisten ja nimettyjen viranomaisten jo vahvistamat puskurit, joita sovelletaan myöhemmästä päivämäärästä alkaen, jos niitä sovelletaan osingonjaon hetkellä.

      (6)  Katso alaviite 5.

      (7)  Luottolaitosten oikeudellinen muoto voi vaihdella, ne voivat olla julkisesti noteerattuja yhtiöitä tai muita yhtiöitä kuin osakeyhtiöitä, kuten esim. keskinäisiä yhtiöitä, osuuskuntia tai säästöpankkeja. Tässä suosituksessa ’osingolla’ tarkoitetaan sellaista yhtiön varojen jakamista käteisenä, johon vaaditaan yhtiökokouksen tai vastaavan päätöksentekoelimen suostumus.

      (8)  Tämä tarkoittaa käytännössä sitä, että luottolaitoksen olisi neljän vuoden ajanjakson aikana periaatteessa vuosittain jätettävä jakamatta vähintään 25 prosenttia johdanto-osan 3 kappaleen iii kohdassa kuvatun kaikki vaatimukset täyttävän ydinpääoman (CET1) osuuden, ensisijaisen pääoman (T1) osuuden ja kokonaispääomaosuuden vajeesta.

      (9)  Kattavan arvioinnin kohteena olleet vähemmän merkittävät valvottavat yhteisöt mukaan luettuina.

      (10)  Jos luottolaitos katsoo olevansa oikeudellisesti velvoitettu maksamaan enemmän osinkoja, sen on viipymättä otettava yhteyttä asianomaiseen yhteiseen valvontaryhmään. Jos vähemmän merkittävä valvottava yhteisö katsoo olevansa oikeudellisesti velvoitettu maksamaan enemmän osinkoja, sen on viipymättä otettava yhteyttä asianomaiseen kansalliseen toimivaltaiseen viranomaiseen.


title: Komission suositus, annettu 7 päivänä heinäkuuta 2009 , järjestelmästä neuvoston direktiivin 2006/117/Euratom säännöksiin liittyvien asiakirjojen ja tietojen lähettämiseksi turvallisesti ja tehokkaasti

text:
               8.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 177/5

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 7 päivänä heinäkuuta 2009,
   järjestelmästä neuvoston direktiivin 2006/117/Euratom säännöksiin liittyvien asiakirjojen ja tietojen lähettämiseksi turvallisesti ja tehokkaasti
   (2009/527/Euratom)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 33 artiklan toisen kohdan ja 124 artiklan toisen luetelmakohdan,
   ottaa huomioon radioaktiivisen jätteen ja käytetyn ydinpolttoaineen siirtojen valvonnasta ja tarkkailusta 20 päivänä marraskuuta 2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/117/Euratom (1) ja erityisesti sen 19 artiklan 1 kohdan,
   on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi tehtävä yhteistyötä direktiivin 2006/117/Euratom 9 artiklan 2 kohdassa säädetyn automaattisen suostumusmenettelyn sujuvan toiminnan varmistamiseksi.

               (2)

               Asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikkia mainitun direktiivin soveltamisalaan kuuluvia siirtoja koskevia tietoja käsitellään asianmukaisella huolellisuudella ja ne suojataan mahdolliselta väärinkäytöltä.

               (3)

               Yleisiä tietoturvatoimenpiteitä olisi sovellettava kaikkiin tietoihin, joita jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset käsittelevät direktiiviä 2006/117/Euratom soveltaessaan,

         SUOSITTAA:

               1.

               Toimivaltaisten viranomaisten direktiivin 2006/117/Euratom soveltamisen yhteydessä käsittelemien kaikkien tietojen tietosuojan olisi vastattava tasoltaan muiden asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten tarjoamaa tietosuojaa.

               2.

               Toimivaltaisten viranomaisten olisi valittava tarkoituksenmukaisin tietosuojan taso direktiivin 2006/117/Euratom 9 artiklan 2 kohdassa säädetyn automaattisen suostumusmenettelyn sujuvan toiminnan varmistamiseksi.

               3.

               Tarkoituksenmukainen tietosuojan taso olisi varmistettava erilaisilla jäsenvaltioiden lakien ja määräysten mukaisilla toimenpiteillä, joihin voivat sisältyä pidättymis- ja salassapitovelvollisuus, tietojen käsittelyoikeuksien rajoittaminen valtuutetulle henkilöstölle, henkilötietoihin sovellettavat tietosuojavaatimukset sekä yleiset tekniset ja menettelylliset toimenpiteet tietosuojan varmistamiseksi.

               4.

               Eri jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisissä sähköisissä yhteyksissä olisi noudatettava samaa tietosuojan tasoa kuin vastaavassa tietojen ja asiakirjojen siirrossa jäsenvaltioiden omalla alueella.

               5.

               Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi sovittava yhteisestä standardista kyseisiä sähköisiä yhteyksiä varten.

               6.

               Jos jäsenvaltioiden lait ja määräykset edellyttävät turvaluokitusta, toimivaltaisten viranomaisten direktiivin 2006/117/Euratom soveltamisen yhteydessä käsittelemät kaikki tiedot olisi luokiteltava alimpaan turvaluokkaan.

               7.

               Lisäturvatoimenpiteitä edellyttävät tiedot olisi luokiteltava alinta luokkaa korkeampaan turvaluokkaan ja varustettava erityismerkinnällä ainoastaan välttämättömissä tapauksissa ja tarvittavaksi ajaksi.

               8.

               Toimivaltaisten viranomaisten, jotka toimittavat tietoja muille asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille, olisi tietojen lähettäjinä valittava tarkoituksenmukainen turvaluokka ottaen huomioon:

                           a)

                           omat kansalliset tietojen turvaluokitusta koskevat säännöksensä;

                           b)

                           automaattisen suostumusmenettelyn soveltamisen edellyttämät joustavuus- ja toimivuusvaatimukset;

                           c)

                           turvaluokitusvaatimusten poikkeuksellinen luonne.

               9.

               Toimivaltaisten viranomaisten olisi jäsenvaltioiden lakien ja määräysten mukaisesti käytettävä turvaluokitusmerkintöjä sellaisina kuin ne luetellaan kansallisten turvallisuusluokitusten vertailutaulukossa, joka on liitetty neuvoston turvallisuussääntöjen vahvistamisesta 19 päivänä maaliskuuta 2001 tehtyyn neuvoston päätökseen 2001/264/EY (2) lisäyksenä 2 sekä päätöksen 2001/844/EY, EHTY, Euratom muuttamisesta 3 päivänä helmikuuta 2005 tehtyyn komission päätökseen 2005/94/EY (3). Tarkoituksenmukaisimman turvaluokan valitsemiseksi voidaan käyttää luokitteluohjeita, jotka on liitetty päätökseen 2001/264/EY lisäyksenä 3 sekä komission sisäisten menettelysääntöjen muuttamisesta 29 päivänä marraskuuta 2001 tehtyyn komission päätökseen 2001/844/EY, EHTY, Euratom (4) lisäyksenä 2.

               10.

               Tiedot toimittavien toimivaltaisten viranomaisten olisi tietojen lähettäjinä määritettävä ajanjakso, jonka aikana valittua turvaluokitusta sovelletaan, sekä mahdollinen turvaluokan muutos kyseisen ajanjakson jälkeen.

               11.

               Lähettävän toimivaltaisen viranomaisen olisi voitava milloin tahansa pyytää kirjallisesti turvaluokan muuttamista eli turvaluokituksen poistamista tai lisäämistä taikka tietojen luokitusta alempaan tai ylempään turvaluokkaan.

               12.

               Toimivaltaiset viranomaiset, joille tiedot toimitettiin, olisi velvoitettava poistamaan, muuttamaan tai lisäämään turvaluokitus kyseisten pyyntöjen mukaisesti.

               13.

               Tiedot toimittavan toimivaltaisen viranomaisen olisi tietojen lähettäjänä pyydettävä kirjallisesti niin pian kuin olosuhteet sen sallivat, että tiedot luokitellaan alempaan turvaluokkaan tai että niiltä poistetaan turvaluokitus kokonaan.

               14.

               Tiedonsaantitarpeen periaatteen mukaisesti tietojen käsittely- ja hallussapito-oikeudet olisi rajoitettava nimettyjen toimivaltaisten viranomaisten piirissä niille henkilöille, joiden on tehtäviensä tai velvollisuuksiensa vuoksi perehdyttävä tietoihin tai käsiteltävä niitä. Jos jäsenvaltioiden lait ja määräykset niin edellyttävät, kyseisille henkilöille olisi tehtävä turvallisuusselvitys asianomaisia turvaluokkia varten.

               15.

               Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 7 päivänä heinäkuuta 2009.

            Komission puolesta

         Andris PIEBALGS

            Komission jäsen

      (1)  EUVL L 337, 5.12.2006, s. 21.

      (2)  EYVL L 101, 11.4.2001, s. 1.

      (3)  EUVL L 31, 4.2.2005, s. 66.

      (4)  EYVL L 317, 3.12.2001, s. 1.


				|

		52012DC0397

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Espanjan julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi /* COM/2012/0397 final */

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Espanjan julkisen talouden liiallisen
alijäämän tilanteen lopettamiseksi
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen (SEUT) ja erityisesti sen 126 artiklan 7 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       SEUT-sopimuksen 126 artiklan
mukaan jäsenvaltioiden on vältettävä liiallisia julkisen talouden alijäämiä.
(2)       Vakaus- ja kasvusopimuksen
tavoitteena on terve julkinen talous, jolla pyritään vahvistamaan hintavakauden
edellytyksiä ja saavuttamaan uusien työpaikkojen syntyä edistävä vahva ja
kestävä kasvu.
(3)       Neuvosto teki 27 päivänä
huhtikuuta 2009 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, jäljempänä ’EY:n
perustamissopimus’, 104 artiklan 6 kohdan mukaisen päätöksen, jonka mukaan
Espanjassa oli liiallinen alijäämä, ja antoi EY:n perustamissopimuksen 104
artiklan 7 kohdan ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon
nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan mukaisesti suosituksen, jonka mukaan
liiallinen alijäämä olisi korjattava viimeistään vuonna 2012.
(4)       Neuvosto katsoi 2 päivänä
joulukuuta 2009 neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti,
että tuloksellisia toimia oli toteutettu mutta odottamattomat taloudelliset
tapahtumat olivat vaikuttaneet erityisen epäsuotuisasti julkiseen talouteen
suosituksen antamisen jälkeen. Tämän vuoksi neuvosto päätti hyväksyä
SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan mukaisen tarkistetun suosituksen, jonka
mukaan liiallinen alijäämä oli korjattava viimeistään vuonna 2013. Jotta
julkisen sektorin alijäämä saataisiin alle 3 prosentin viitearvon suhteessa
BKT:hen viimeistään vuonna 2013, suositettiin, että julkisen talouden toimet
olisivat vuosittain keskimäärin yli 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina
2010–2013. Keskimääräisiä vuotuisia julkisen talouden toimia määriteltäessä
lähtökohdaksi otettiin komission yksiköiden syksyn 2009 talousennusteessa ennakoitu
vuoden 2011 alijäämäluku. Julkisen talouden kokonaistoimet, joita tarvitaan
tavoitteena olevan 3 prosentin nimellisen alijäämän saavuttamiseksi
määräaikaan mennessä, määriteltiin sen jälkeen olettamalla, että tuotantokuilu
sulkeutuu vähitellen vuoteen 2015 mennessä.
(5)       Kesäkuun 15 päivänä 2010
komissio totesi, että Espanja oli toteuttanut tuloksellisia toimia neuvoston 2
päivänä joulukuuta 2009 antaman suosituksen mukaisesti saadakseen julkisen
talouden alijäämänsä alle 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen, ja katsoi,
ettei ylimääräistä toimia liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä näin
ollen tarvittu.
(6)       Neuvosto voi asetuksen (EY)
N:o 1467/97 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti päättää komission suosituksesta
hyväksyä SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan mukaisen tarkistetun
suosituksen, jos tuloksellisia toimia on toteutettu mutta odottamattomat
taloudelliset tapahtumat ovat vaikuttaneet erityisen epäsuotuisasti julkiseen
talouteen suosituksen antamisen jälkeen. Sitä, onko ollut odottamattomia
taloudellisia tapahtumia, jotka vaikuttavat erityisen epäsuotuisasti julkiseen
talouteen, on arvioitava neuvoston suosituksen perustana olevan talousennusteen
valossa.
(7)       SEUT-sopimuksen 126 artiklan
7 kohdan ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan mukaisesti
neuvoston on annettava kyseiselle jäsenvaltiolle suosituksia, joiden
tavoitteena on liiallisen alijäämän tilanteen lopettaminen tietyn ajan
kuluessa. Suosituksessa on vahvistettava enintään kuuden kuukauden määräaika,
jonka kuluessa kyseisen jäsenvaltion on toteutettava tuloksellisia toimia
liiallisen alijäämän korjaamiseksi. Alijäämän korjaamista koskevassa
suosituksessa neuvoston olisi kehotettava saavuttamaan vuotuiset julkisen
talouden tavoitteet, jotka suosituksen perustana olevan ennusteen mukaan
johtavat rakenteellisen rahoitusaseman (eli suhdannekorjatun rahoitusaseman,
jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia
toimenpiteitä) vuotuiseen vähimmäisparannukseen määrällä, jonka ohjearvona on
vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen.
(8)       Espanjan talous supistui
merkittävästi vuonna 2009, jolloin reaalinen BKT supistui 3,7 prosenttia.
Supistuminen jatkui vuonna 2010, tosin vain -0,1 prosenttia. Positiiviseen
talouskasvuun palattiin vuonna 2011 (0,7 %). Kasvua tukivat Espanjan viennin
dynamiikka Espanjan talouden kilpailukyvyn paranemisen siivittämänä ja tuonnin
supistuminen kotimaisen kysynnän heikkoutta myötäillen. Komission yksiköt ovat
tarkistaneet Espanjan vuosien 2012–2013 talousnäkymiä eli kevään 2012 talousennustetta.
Ne ovat tässä tuoreimmassa tarkistuksessa ottaneet huomioon vuoden 2012
toukokuun lopulla alueellisella tasolla toteutetut julkisen talouden toimet
sekä talouden ja julkisen talouden viimeaikaisimman kehityksen. Tämän
tarkistuksen mukaan Espanjan talous todennäköisesti joutuu uudelleen taantumaan
ja talouskasvu kääntyy negatiiviseksi sekä vuonna 2012 että vuonna 2013.
Luotonannon väheneminen sekä yksityisellä että julkisella sektorilla ja korkea
työttömyys vaimentavat kotimaista kysyntää tuntuvasti. Kansainvälisen
ympäristön heikkeneminen estää lisäksi ulkoista kysyntää korvaamasta kotimaisen
kysynnän heikkoutta, mikä saa Espanjan talouden supistumaan.
(9)       Julkisen talouden alijäämä
oli 9,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2010, eli se supistui hieman vuoden
2009 11,2 prosentista. Julkisen talouden rahoitusaseman paraneminen johtui sekä
kokonaismenojen leikkauksista että kokonaistulojen kasvusta. Tämän taustalla
olivat lähinnä harkinnanvaraiset toimet. Vuoden 2011 alijäämätoteutuma oli huomattavasti
odotettua heikompi eli 8,5 prosenttia suhteessa BKT:hen verrattuna tavoitteena
olleeseen 6 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Espanja ilmoitti 17 päivänä
toukokuuta 2012 Eurostatille, että vuoden 2011 julkisen talouden alijäämää
saatetaan tarkistaa, jolloin alijäämä kasvaisi noin 0,4 prosenttia suhteessa
BKT:hen. Syynä tähän olivat uudet tiedot joistakin autonomisten alueiden
menoeristä, joita ei ollut sisällytetty maaliskuussa 2012 liiallista alijäämää
koskevassa menettelyssä annettuun ilmoitukseen. Noin kaksi kolmasosaa vuoden
2011 talousarviopoikkeamasta tapahtui aluetasolla. Keskushallinto ja
sosiaaliturva poikkesivat tavoitteistaan paljon vähemmän. Talousarviopoikkeama
selittyi lähinnä sillä, että tulot jäivät odotettua huomattavasti heikommiksi,
sillä talousympäristö osoittautui vähemmän suotuisaksi kuin vuoden 2011
vakausohjelmassa oli ennakoitu ja kasvurakenne toi arvioitua vähemmän veroja.
Menoylitykset jäivät kuitenkin vähäisiksi.
(10)     Komission yksiköiden kevään
2012 tarkistetussa talousennusteessa julkisen talouden alijäämän ennakoidaan
olevan 6,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2012. Vuoden 2012
vakausohjelmassa ja vuoden 2012 talousarviolakiesityksessä alijäämän oli
arvioitu olevan 5,3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Viimeksi mainittu perustuu
tuloja lisääviin toimenpiteisiin, joilla lähinnä kiristetään välitöntä
verotusta, esimerkiksi muutetaan tulo- ja yhtiöverotusta, sekä
verovapautukseen. Osan näistä toimenpiteistä on ilmoitettu olevan väliaikaista,
kuten tuloveron kiristys (koskee vain vuosia 2012 ja 2013), tai niillä on
kertaluonteinen vaikutus, kuten yhtiöveron maksujärjestelmän muutos vuonna 2012
sekä verovapautus. Talousarviolakiesityksessä ja vakausohjelmassa ennakoidaan
kokonaismenojen pienenevän, sillä pääomamenoihin ja juokseviin menoihin tehdään
suuria leikkauksia. Säästöjä on tarkoitus syntyä muun muassa terveydenhuollossa
ja koulutuksessa alueellisella tasolla. Ennakoitu poikkeaminen asetetusta
tavoitteesta vuonna 2012 liittyy pääasiassa erityisesti sosiaaliturvatulojen odotettuun
vajeeseen ja sosiaalimenojen kasvuun, mikä johtuu heikommista makrotalouden
näkymistä, vähemmän veroja tuovasta kasvurakenteesta ja työmarkkinoiden
voimakkaammasta heikkenemisestä. Julkista taloutta koskeviin ennusteisiin
liittyy edelleen huomattavia riskejä. Poikkeaminen voi osoittautua vieläkin
suuremmaksi, jos talouskriisi syvenee ja koska alueellisella tasolla on
täytäntöönpanoriskejä sen vuoksi, että monia julkisen talouden toimenpiteitä ei
sovelleta koko vuotta. Se, että Espanjan taloutta on tällä hetkellä tarpeen
tasapainottaa suljetulta sektorilta avoimelle sektorille, saattaa myös tehdä
kasvusta vähemmän veroja tuottavaa. Julkisen talouden vuoden 2012 ensimmäisten
kuukausien toteutumasta aivan äskettäin saadut luvut osoittavat, että tulojen alentamiseen
kohdistuu edelleen paineita ja että on tarpeen toteuttaa uusia rakenteellisia
toimenpiteitä viipymättä.
(11)     Komission yksiköiden kevään
2012 tarkistetussa talousennusteessa – olettaen, että politiikka pysyy
muuttumattomana ja että reaalinen BKT supistuu 0,3 prosenttia edellisvuoteen
verrattuna – julkisen talouden alijäämän ennustetaan olevan 6,1 prosenttia
suhteessa BKT:hen vuonna 2013 verrattuna alkuperäiseen tavoitteeseen, joka oli
3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vuoden 2012 vakausohjelmassa ennakoidaan
tuotannon ja tuonnin verojen huomattavaa kasvua, jota ei kuitenkaan vielä tueta
konkreettisin toimenpitein. Toisaalta kasvun odotetaan osittain kompensoituvan
työtulosta saatavien verojen laskun vuoksi. Vakausohjelmaan sisältyy myös
menopuolen leikkauksia – joita ei ole vielä täysin tarkennettu – etenkin
koulutuksen ja terveydenhuollon alueellisella tasolla. Vuosiksi 2014 ja 2015
suunnitellun julkisen talouden lisävakautuksen tukena ei vielä ole riittäviä
toimenpiteitä, joilla pystyttäisiin tukemaan ehdotettua alijäämätavoitetta. Vakausohjelma
sisältää lisäksi vain vähän konkreettisia toimenpiteitä.
(12)     Komission yksiköiden kevään
2012 tarkistetun talousennusteen mukaan rakenteellinen alijäämä oli BKT:hen
suhteutettuna 8,7 prosenttia vuonna 2009, 7,3 prosenttia vuonna 2010 ja 7,0
prosenttia vuonna 2011. Sen odotetaan olevan 4,3 prosenttia suhteessa BKT:hen
vuonna 2012. Tämä merkitsee keskimäärin 1,5 prosentin julkisen talouden toimia
suhteessa BKT:hen vuosina 2010–2012, mikä vastaa neuvoston vuosiksi 2010–2013
tarkentamaa keskimääräisten vuotuisten julkisen talouden toimien vaadittua
vähimmäistasoa eli yli 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Kun tehdään korjaus,
jossa otetaan huomioon, miten makrotalouden skenaario on muuttunut siitä, kun
neuvosto antoi suosituksena 2 päivänä joulukuuta 2009, nykyisen ennusteen
antamishetkeen, julkisen talouden arvioituja keskimääräisiä vuotuisia toimia
toteutettaisiin vuosina 2010–2012 BKT:hen suhteutettuna 0,5 prosenttiyksikköä
enemmän. Espanja on näin ollen tähän mennessä toteuttanut tuloksellisia toimia
rakenteellisen alijäämän suhteen vuoteen 2012 asti.
(13)     Komission yksiköiden syksyn
2009 talousennusteessa, joka oli neuvoston SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7
kohdan mukaisesti 2 päivänä joulukuuta 2009 antaman suosituksen perustana,
Espanjan talouden odotettiin supistuvan 0,8 prosenttia vuonna 2010 ja kasvavan
1 prosentin vuonna 2011. Vuodet 2012 ja 2013 eivät sisältyneet ennustejaksoon,
mutta olettaen, että huomattava negatiivinen tuotantokuilu sulkeutuisi vähitellen
vuoteen 2015 mennessä, vuosiksi 2012 ja 2013 ennakoitiin vuotta 2011 nopeampaa
kasvua. Reaalisen BKT:n vuosien 2010 ja 2011 toteutuma oli hieman
positiivisempi kuin syksyn 2009 talousennusteessa odotettiin. Talouskasvun
rakenne toi kuitenkin odotettua vähemmän veroja, sillä suljetun sektorin
odotettua nopeamman supistumisen vuoksi kotimaisen kysynnän kumuloitunut osuus
oli vuosina 2010 ja 2011 -2,7 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen verrattuna
ennakoituun -1,1 prosenttiyksikköön. Komission yksiköiden kevään 2012
tarkistettu talousennuste osoittaa vuosien 2012 ja 2013 osalta, että Espanjan
talous joutuu todennäköisesti huomattavaan vastatuuleen, jota ei odotettu
syksyn 2009 talousennusteessa. Syksyn 2009 talousennusteessa oletettiin
vuotuisen kasvun olevan selvästi yli 1 prosenttia vuosina 2012 ja 2013, mutta
viimeisimpien ennusteiden mukaan kasvu on -1,9 prosenttia vuonna 2012 ja -0,3
prosenttia vuonna 2013, olettaen, että politiikka säilyy ennallaan. Lisäksi
ulkomaisella nettokysynnällä on todennäköisesti jatkossakin huomattava paino
kasvurakenteessa, mikä vaikuttaa jatkossakin verotuloihin.
(14)     Julkinen bruttovelka kasvoi
68,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2011, ja komission yksiköiden kevään
2012 tarkistetun talousennusteen mukaan sen odotetaan nousevan 80,9 prosenttiin
suhteessa BKT:hen vuonna 2012 ja 86,8 prosenttiin vuonna 2013 olettaen, että
politiikka säilyy ennallaan. Julkinen bruttovelka ylittää näin ollen
perussopimuksen viitearvon kaikkina vuosina. Velkasuhteen kasvu johtuu lähinnä
suuremmista korkomenoista ja vähäisemmässä määrin perusalijäämän dynamiikasta.
Virta-varanto-korjauserä on tuntuva vuonna 2012 ja vaikuttaa lisäykseen 5,4
prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Sen taustalla ovat suunnitelmat maksaa
julkisten elinten hankintalaskut ja muut vielä maksamatta olevat toimet.
Makrotalouden skenaarioon ja julkisen talouden tavoitteisiin liittyvät riskit
sekä rahoitusalan uudet pelastustoimenpiteet saattavat edelleen kasvattaa
julkista velkaa.
(15)     Julkisen talouden
rahoitusasema on heikentynyt huomattavasti siitä, kun neuvosto antoi edellisen
suosituksensa, mikä johtuu odotettua heikommista ja samalla vähemmän veroja
tuottavista talousnäkymistä. Lisäksi talouden huomattava supistuminen vaikuttaa
työllisyyteen ja työttömyyteen hyvin kielteisellä tavalla. Tällä on kielteisiä
vaikutuksia sekä tulo- että menopuolella sosiaaliturvamaksuista saatavien
tulojen vähentyessä ja sosiaalisten tulonsiirtojen kasvaessa. Kun otetaan
huomioon kaikki nämä tekijät ja erityisesti julkisen talouden näkymien
merkittävä heikentyminen neuvoston annettua SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7
kohdan mukaisen alkuperäisen suosituksensa, ylimääräinen vuosi liiallisen
alijäämän korjaamiselle olisi tästä syystä perusteltua.
(16)     Ylimääräisen vuoden salliminen
liiallisen alijäämän korjaamiselle edellyttää sitä, että julkisen sektorin
alijäämässä olisi saavutettava välitavoitteet, jotka ovat BKT:hen suhteutettuna
6,3 prosenttia vuonna 2012, 4,5 prosenttia vuonna 2013 ja 2,8 prosenttia vuonna
2014. Komission yksiköiden kevään 2012 tarkistetun talousennusteen perusteella
nämä julkisen sektorin tavoitteet edellyttävät rakenteellisen rahoitusaseman
paranemista BKT:hen suhteutettuna 2,7 prosenttia vuonna 2012, 2,5 prosenttia
vuonna 2013 ja 1,9 prosenttia vuonna 2014. Ottaen huomioon julkisen talouden
vuoden 2012 ensimmäisten kuukausien toteutumasta aivan äskettäin saadut tiedot
tarvitaan lisätoimia alijäämätavoitteen saavuttamiseksi vuonna 2012. Tilannetta
on seurattava tiiviisti ja uusia korjaavia toimia olisi toteutettava varhaisessa
vaiheessa, jos näyttää siltä, että tavoitteista vielä poiketaan.
(17)     Koska Espanjan valtionvelkaan
kohdistuu tuntuvia markkinapaineita, vakauttamispyrkimysten uskottavuutta on
tuettava hyväksymällä viimeistään heinäkuun 2012 lopussa ilmoitettu monivuotinen
julkisen talouden suunnitelma vuosiksi 2013–2014. Tämä edellyttäisi, että
tarkennetaan yksityiskohtaisesti kaikki rakenteelliset toimenpiteet, jotka ovat
tarpeen julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseksi vuosina 2013 ja 2014, ja
nopeutetaan alijäämän supistamista, jos taloudelliset tai finanssipoliittiset
edellytykset osoittautuvat tällä hetkellä odotettua paremmiksi. Koska on
tärkeää toteuttaa ajoissa toimia, jotta vältetään tavoitteista lipsumista
tulevaisuudessa, on lyhyempi kolmen kuukauden määräaika tuloksellisten toimien
toteuttamiseksi perusteltu.
(18)     Neuvosto
antoi Espanjalle 10 päivänä heinäkuuta maakohtaisia suosituksia, joista
ensimmäinen perustui muun muassa Espanjan kansallisen uudistusohjelman ja Espanjan
vuosien 2012–2015 vakausohjelman arviointiin. Tässä suosituksessa edellytetään
julkisen talouden vakautta koskevan lain tinkimätöntä täytäntöönpanoa ja
vahvojen finanssipoliittisten toimenpiteiden toteuttamista aluetasolla. Tämä
lieventäisi riskejä kurin lipsumisesta aluetasolla. Koska julkisen talouden
hoito on Espanjassa hajautettu, luja finanssipoliittinen ja institutionaalinen
kehys on keskeisen tärkeä. Tätä kehystä voitaisiin myös vahvistaa perustamalla
riippumaton finanssipoliittinen laitos, joka esittäisi analyyseja, antaisi
neuvoja ja valvoisi finanssipolitiikkaa. Alueviranomaisten viime aikoina
heikoksi osoittautunut budjettikuri, tulojen herkistynyt reagointi meneillään
olevaan rakenteelliseen sopeutukseen, verovapautuksen epävarmat tulovaikutukset
ja rahoitusalan mahdolliset tulevat pelastustoimet aiheuttavat riskejä julkisen
talouden strategialle.
(19)     Kesäkuun 29 päivänä 2012
annetussa euroalueen huippukokouksen julkilausumassa tarkoitettua Espanjan
rahoitusalan pääomitusohjelmaa seurataan säännöllisesti ja samaan aikaan
seurataan kolmen kuukauden välein, miten Espanja edistyy liiallista alijäämää
koskevassa menettelyssä antamiensa sitoumusten täyttämisessä.
(20)     Espanja täyttää liiallisia
alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja
selkeyttämisestä 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o
1467/97 3 artiklan 5 kohdan mukaiset edellytykset liiallisen julkisen talouden
alijäämän korjaamiselle asetetun määräajan pidentämiseksi,
ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
(1)
Espanjan viranomaisten olisi lopetettava nykyinen
julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanne viimeistään vuonna 2014.
(2)
Jotta julkisen sektorin alijäämä saataisiin alle 3
prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen viimeistään vuonna 2014, Espanjan
viranomaisten on komission yksiköiden kevään 2012 tarkistetun talousennusteen
perusteella parannettava rakenteellista rahoitusasemaa BKT:hen suhteutettuna 2,7
prosenttia vuonna 2012, 2,5 prosenttia vuonna 2013 ja 1,9 prosenttia vuonna
2014. Julkisen sektorin alijäämätavoitteiksi
olisi asetettava BKT:hen suhteutettuna 6,3 prosenttia vuonna 2012, 4,5
prosenttia vuonna 2013 ja 2,8 prosenttia vuonna 2014.
(3)
Espanjan viranomaisten olisi toteutettava vuoden
2012 talousarviossa ja itsehallintoalueiden tasapainotussuunnitelmissa esitetyt
toimenpiteet ja hyväksyttävä viimeistään heinäkuun 2012 lopussa vuosien
2013–2014 monivuotinen julkisen talouden suunnitelma, johon sisältyy
keskipitkän aikavälin julkisen talouden strategia, jossa tarkennetaan kaikki
rakenteelliset toimenpiteet, jotka ovat tarpeen liiallisen alijäämän
korjaamiseksi viimeistään vuonna 2014. Ottaen huomioon julkisen talouden vuoden
2012 ensimmäisten kuukausien toteutumasta äskettäin saadut tiedot Espanjan
viranomaisten olisi viipymättä hyväksyttävä vuonna 2012 toteutettavat
lisätoimet, joilla varmistetaan pitäytyminen vuoden 2012 julkista taloutta
koskevissa suunnitelmissa. Espanjan viranomaisten olisi oltava valmiita
hyväksymään uusia toimenpiteitä, jos julkisen talouden suunnitelmiin liittyvät
riskit toteutuvat. Espanjan viranomaisten olisi tehostettava alijäämän
supistamista vuosina 2013 ja 2014, jos taloudelliset tai finanssipoliittiset
edellytykset osoittautuvat nykyisin oletettua paremmiksi.
(4)
Neuvosto vahvistaa 3 kuukautta määräajaksi, johon
mennessä Espanjan olisi toteutettava tuloksellisia toimia ja esitettävä
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 4 a kohdan mukaisesti
yksityiskohtainen selvitys tavoitteiden saavuttamiseksi suunnitellusta
vakauttamisstrategiasta.
Suosituksen neljännessä kohdassa tarkoitetun
selvityksen lisäksi ja samaan aikaan 29 päivänä kesäkuuta 2012 annetussa
euroalueen huippukokouksen julkilausumassa tarkoitetun rahoitusalan
pääomitusohjelman kanssa Espanjan viranomaisten olisi raportoitava ensinnäkin
kolmen kuukauden välein ja toiseksi vakausohjelman tarkistuksissa vuoteen 2015
asti erillisenä kohtana näiden suositusten täytäntöönpanossa saavutetusta
edistymisestä.
Lisäksi Espanjan viranomaisten olisi
sovellettava tinkimättä julkisen talouden vakautta koskevan lain uusia
säännöksiä, jotka koskevat talousarvion toteuttamisen läpinäkyvyyttä ja
valvontaa. Talouspolitiikan EU-ohjausjakson yhteydessä annettujen maakohtaisten
suositusten mukaisesti neuvosto myös pyytää Espanjaa perustamaan riippumattoman
finanssipoliittisen laitoksen, joka esittäisi analyyseja, antaisi neuvoja ja
valvoisi finanssipolitiikkaa, pitämään kiinni keskipitkän aikavälin julkisen
talouden kehyksensä täytäntöönpanokelpoisuudesta sekä seuraamaan tarkasti
julkisen talouden tavoitteiden noudattamista julkisyhteisöjen kaikilla eri
tasoilla koko vuoden ajan. Tämä suositus on osoitettu Espanjan
kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja


title: Komission suositus, annettu 30 päivänä toukokuuta 2008 , seuraavien aineiden riskinvähentämistoimenpiteiksi: sinkki, sinkkikloridi ja sinkkidistearaatti (tiedoksiannettu numerolla K(2008) 2329) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               19.6.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 160/36

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 30 päivänä toukokuuta 2008,
   seuraavien aineiden riskinvähentämistoimenpiteiksi: sinkki, sinkkikloridi ja sinkkidistearaatti
   (tiedoksiannettu numerolla K(2008) 2329)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2008/464/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon olemassa olevien aineiden vaarojen arvioinnista ja valvonnasta 23 päivänä maaliskuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93 (1) ja erityisesti sen 11 artiklan 2 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93 nojalla on 27 päivänä syyskuuta 1995 annetussa (EY) N:o 2268/95 (2), vahvistettu toinen neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 793/93 tarkoitettu ensisijaisten aineiden luettelo. Tämän säädöksen nojalla seuraavat aineet on määritelty ensisijaisiksi:

                           —

                           sinkki,

                           —

                           sinkkikloridi,

                           —

                           sinkkidistearaatti.

               (2)

               Tämän asetuksen mukaisesti esittelijäksi nimetty jäsenvaltio on arvioinut kyseisistä aineista ihmisille ja ympäristölle aiheutuvat riskit siten kuin olemassa olevien aineiden ihmisille ja ympäristölle aiheuttamien riskien arviointia koskevien periaatteiden vahvistamisesta 28 päivänä kesäkuuta 1994 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1488/94 (3) säädetään. Lisäksi jäsenvaltio on ehdottanut toimintasuunnitelmaa riskien rajoittamiseksi neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93 mukaisesti.

               (3)

               Myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevää tiedekomiteaa (SCTEE) ja terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevää tiedekomiteaa (SCHER) on kuultu, ja ne ovat antaneet lausuntonsa esittelijöiden tekemistä riskinarvioinneista. Lausunnot on julkaistu tiedekomiteoiden internetsivustolla.

               (4)

               Riskinarvioinnin tulokset ja riskien rajoittamiseen tähtäävien toimintaperiaatteiden tulokset on esitetty siihen liittyvässä komission tiedonannossa (4).

               (5)

               Arvioinnin perusteella on tarpeen suositella riskinvähennystoimenpiteitä tässä suosituksessa ja tiedonannossa tarkoitetuille aineille.

               (6)

               Tämän suosituksen riskinvähentämistoimenpiteet ovat asetuksen (ETY) N:o 793/93 15 artiklan 1 kohdalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,

         SUOSITTELEE:
   1   JAKSO
   SINKKI

         (CAS-nro 7440-66-6; Einecs-nro 231-175-3)

   SINKKIKLORIDI

         (CAS-nro 7646-85-7; Einecs-nro 231-592-0)

   SINKKIDISTEARAATTI

         (CAS-nro 557-05-1 ja 91051-01-3; Einecs-nro 209-151-9 ja 293-049-4)

   Ympäristöä koskevat riskinvähentämistoimenpiteet (1, 2, 3, 4, 5,)

               1.

               Asianosaisten jäsenvaltioiden olisi vahvistettava ympäristön laatustandardeja sellaisille vesipiireille, joissa sinkkipäästöt voivat aiheuttaa vaaraa. Vesipiirien hoitosuunnitelmiin olisi sisällytettävä kansalliset pilaantumista vähentävät toimenpiteet kyseisten ympäristön laatustandardien täyttämiseksi vuoteen 2015 mennessä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY (5) säännösten mukaisesti.

               2.

               Jäsenvaltioiden olisi tiedotettava komissiolle sinkinlähteiden ja reaktioteiden vaikutuksista vesistöihin, mahdollisista tarkastuksista ja myös vesistöjen sinkkipitoisuuksista, jotta harkittaisiin sinkkiä koskevien määräysten antamista direktiivin 2000/60/EY liitteen X seuraavassa tarkistuksessa.

               3.

               Asianosaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi vahvistettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/1/EY (6) mukaisesti myönnetyissä toimiluvissa sinkkiin ja sinkkiyhdisteisiin liittyvät edellytykset, päästöjen raja-arvot tai vastaavat parametrit tai tekniset toimenpiteet, jotta asianosaiset laitokset soveltaisivat toiminnassaan parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa (”BAT”) siten, että otetaan huomioon asianomaisten laitosten tekniset ominaisuudet, niiden maantieteellinen sijainti ja paikalliset ympäristöolosuhteet.

               4.

               Jäsenvaltioiden olisi seurattava huolellisesti sinkki- ja sinkkiyhdisteitä koskevan parhaan käytettävissä olevan tekniikan soveltamista ja ilmoitettava komissiolle kaikesta mahdollisesta tärkeästä kehityksestä osana parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevaa tietojenvaihtoa.

               5.

               Paikallisia päästöjä ympäristöön olisi tarvittaessa valvottava kansallisilla säännöksillä sen varmistamiseksi, ettei ympäristölle aiheudu riskiä.

         2   JAKSO
   OSOITUS

               6.

               Tämä suositus on osoitettu jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 30 päivänä toukokuuta 2008.

            Komission puolesta

         Stavros DIMAS

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 84, 5.4.1993, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (2)  EYVL L 231, 28.9.1995, s. 18.

      (3)  EYVL L 161, 29.6.1994, s. 3.

      (4)  EUVL C 154, 19.6.2008, s. 1.

      (5)  EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2008/32/EY (EUVL L 81, 20.3.2008, s. 60).

      (6)  EUVL L 24, 29.1.2008, s. 8.


				|

		52012DC0308

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Kyproksen vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Kyproksen vuosien 2012–2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2012/0308 final */

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Kyproksen vuoden 2012 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Kyproksen vuosien 2012–2015 vakausohjelmaa
koskeva neuvoston lausunto
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4
kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[1] ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011
annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011[2] ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[3],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[4],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta
2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja
kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa
talouspolitiikan koordinointia. Strategia keskitetään avainalueisiin, joilla
tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn
lisäämiseksi.
(2)
Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010
suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista
(2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden
työllisyyspolitiikan suuntaviivoista[5].
Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita
kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja
työllisyyspolitiikassaan.
(3)
Neuvosto antoi 12 päivänä heinäkuuta 2011
suosituksen Kyproksen vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon
Kyproksen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2011–2014.
(4)
Komissio hyväksyi 23 päivänä marraskuuta 2011
toisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi toinen politiikan yhdennetyn
etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka perusta on Eurooppa 2020 ‑strategiassa.
Komissio hyväksyi 14 päivänä helmikuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011
perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen[6], jossa se katsoi, että Kypros kuuluu niihin
jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(5)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 2 päivänä
maaliskuuta 2012 rahoitusvakauden turvaamisen, julkisen talouden vakauttamisen
ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa
kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit
luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua
työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(6)
Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 2 päivänä
maaliskuuta 2012 Euro Plus ‑sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita
esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan sisällyttää vakaus- tai
lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.
(7)
Kypros toimitti vuosia 2012–2015 koskevan
vakausohjelmansa 7 päivänä toukokuuta 2012 sekä vuoden 2012 kansallisen
uudistusohjelmansa 10 päivänä toukokuuta 2012. Ohjelmat on arvioitu samaan
aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon. Komissio on
myös arvioinut asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklassa tarkoitetussa
perusteellisessa tarkastelussa, onko Kyproksessa makrotalouden epätasapaino.
Komissio totesi perusteellisessa tarkastelussaan[7],
että Kyproksessa on sisäinen epätasapaino sen pankkisektorin ja yrityssektorin
velkaantuneisuuden vuoksi ja että maan talouden dynamiikassa ja kilpailukyvyssä
on ulkoinen ja sisäinen epätasapaino, mutta se ei ole liiallinen.
(8)
Neuvosto on neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97
mukaisen vuoden 2012 vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että
ohjelman julkisen talouden kehitysarvion perustana oleva makrotalouden
skenaario vaikuttaa vuosien 2012–2014 osalta optimistiselta. Vaikka kasvunäkymiä
on tarkistettu huomattavasti alaspäin, ohjelman julkisen talouden kehitysarvion
perustana olevaan makrotalouden skenaarioon kohdistuu yhä riskejä, jotka
liittyvät erityisesti kotimaisen kysynnän kehittymiseen vuosina 2012–2013.
Ohjelman mukaisen julkisen talouden strategian tavoitteena on korjata
liiallinen alijäämä vuoteen 2012 mennessä ja saavuttaa julkisen talouden
keskipitkän aikavälin tavoite vuoteen 2014 mennessä ja pysyä siinä vuonna 2015.
Ohjelmassa vahvistetaan aiempi julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite,
joka on tasapainoinen rakenteellinen rahoitusasema, mikä vastaa riittävästi
vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Suunniteltu liiallisen alijäämän
korjaus on liiallista alijäämää koskevan menettelyn yhteydessä 13 päivänä
heinäkuuta 2010 annetussa neuvoston suosituksessa asetetun määräajan mukainen.
Kun otetaan huomioon (uudelleenlaskettu) rakenteellinen alijäämä[8], keskimääräisten vuotuisten julkisen
talouden toimien suunnitellaan vuosina 2011–2012 olevan keskimäärin 1,5
prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä vastaa neuvoston suositusta. Kaavailtu
kehitys kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta on riittävää vuonna 2013, koska
se on suurempi kuin vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettu viitearvo, joka on
0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, niin komission vuoden 2012 kevään
talousennusteen kuin ohjelmankin mukaisesti. Julkisten menojen kasvuvauhti,
jossa on otettu huomioon päätösperäiset tulopuolen toimenpiteet, vastaa menojen
kasvulle vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettua viitearvoa vuosina 2013–2014
mutta ei vuonna 2015. Ohjelman julkisen talouden tavoitteisiin sisältyy
riskejä, jotka liittyvät optimistiselta vaikuttavaan makrotalouden skenaarioon
vuosien 2012–2014 osalta ja vuodeksi 2013 suunniteltuihin vakauttamistoimiin,
jotka ovat osittain sellaisten toimenpiteiden varassa, jotka on määritelty
puutteellisesti. Ohjelman mukaan julkisen velan suhde BKT:hen, joka oli
71,6 prosenttia vuonna 2011, nousee 72,1 prosenttiin vuonna 2012
ennen kuin se laskee asteittain 65,4 prosenttiin vuonna 2015. Kun tarkastellaan
vakaus- ja kasvusopimuksessa velan supistamiselle asetettua viitearvoa, Kypros
on vuosina 2013–2015 siirtymävaiheessa, ja ohjelmassa esitettyjen suunnitelmien
avulla varmistettaisiin riittävä edistys kohti velan supistamiselle asetetun
viitearvon noudattamista. Tähän arvioon sisältyy kuitenkin riskejä, jotka
liittyvät rahoituslaitosten mahdollisiin pelastustoimenpiteisiin.
(9)
Verohallinto on tehoton, koska veronkantoon
liittyvät hallintokustannukset ovat hyvin korkeat Kyproksella. Veronkanto on
suhteellisen vähäistä. Erityisesti verohallinnon menot suhteessa BKT:hen ja
hallintokustannukset suhteessa kannettujen verojen nettomäärään ovat korkeat,
ja niiden suuntaus on nouseva. On tarpeen toteuttaa toimenpiteitä, joilla
kannustetaan siirtymistä harmaasta tai pimeästä työstä lailliseen työhön ja
joilla torjutaan veronkiertoa. Lisäksi olisi vahvistettava veronkantoa
tehostavia aloitteita.
(10)
Kyproksen pankeilla on paljon sijoitusvastuita
Kreikan taloudessa. Kreikan valtion velan uudelleenjärjestely ja kreikkalaisten
lainanottajien järjestämättömien lainojen kasvu ovat vaikuttaneet
negatiivisesti Kyproksen pankkien varojen kehittymiseen, kannattavuuteen sekä
pääoma- ja likviditeettipuskureihin. Kyproksen koko pankkisektorilla on paljon
Kreikkaa koskevia sijoitusriskejä. Kyproksen parlamentti antoi 14 päivänä
joulukuuta 2011 kaksi lakia rahoitusjärjestelmän joustavuuden vahvistamisesta
pankkikriisin varalta. Osuuspankkien – joissa on noin 40 prosenttia
kotimaisista talletuksista – valvonnan vahvistaminen ei kuitenkaan ole
toistaiseksi edennyt tyydyttävästi.
(11)
Kyproksen haasteena on varmistaa julkisen talouden
kestävyys pitkällä aikavälillä erityisesti eläkkeiden osalta. Kypros toteutti
kaksi merkittävää rakenteellista toimenpidettä eläkejärjestelmänsä uudistamiseksi.
Vaikka toimenpiteet ovat uskottavia ja asianmukaisia ja parantavat järjestelmän
oikeudenmukaisuutta pitkällä aikavälillä, ne eivät riitä Kyproksen
eläkejärjestelmän kestävyyden ja riittävyyden turvaamiseksi. On vielä
toteutettava toimenpiteitä, jotta säilytetään työntekijöiden työllistettävyys
yrityksissä, ja tuettava todellisen eläkkeellesiirtymisiän nostamista. Kypros
on puuttunut vain osittain ikääntyvien suureen köyhyysriskiin. Toteutetut
toimenpiteet eivät riitä parantamaan köyhyysvaarassa olevien eläkeläisten
tulojen riittävyyttä lyhyellä aikavälillä.
(12)
Terveydenhuoltoalalla vallitsevaan
epäoikeudenmukaisuuteen ja tehottomuuteen ei ole merkitsevästi puututtu. Viime
vuonna annetusta suosituksesta huolimatta toistaiseksi ei ole esitetty selkeää
aikataulua kansallisen sairausvakuutusjärjestelmän uudistamisen jatkamiseksi.
Tämä aiheuttaa riskin julkisen talouden pitkän aikavälin valvonnalle ja
kestävyydelle sekä terveydenhuollon laadulle.
(13)
Kyproksen hallitus on toteuttanut joitakin toimia,
se muun muassa jäädytti laajasti käsitetyn julkisen sektorin palkat kahdeksi
vuodeksi, vastatakseen vuoden 2011 suositukseen palkkojen indeksoinnista
(elinkustannuskorvaus). Hallitus ja työmarkkinaosapuolet ovat sopineet myös
aloittavansa neuvottelut palkkojen elinkustannuskorvausjärjestelmän
tarkistamiseksi kesäkuun 2012 loppuun mennessä. Järjestelmää olisi uudistettava
kattavasti työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisten käytäntöjen mukaisesti,
jotta voitaisiin lujittaa reaalipalkkojen ja tuottavuuden kehittymisen välistä
yhteyttä ja tehdä järjestelmästä oikeudenmukaisempi. Se sekä parantaisi maan
kilpailukykyä että johtaisi myös tehokkaampaan työnjakoon. Nämä toimet ovat
ensiaskelia oikeaan suuntaan, mutta niiden merkitys ja uskottavuus riippuvat
ensisijaisesti siitä, miten kunnianhimoiseen tulokseen parhaillaan käytävässä
palkkojen indeksointijärjestelmän uudistusta koskevassa työmarkkinaosapuolten
vuoropuhelussa päästään, ja tämän tuloksen täytäntöönpanosta.
(14)
Makrotalousnäkymien heikkeneminen on vaikuttanut
haitallisesti Kyproksen työmarkkinoihin, nostanut työttömyysastetta ja lisännyt
huomattavasti nuorisotyöttömyyttä. Vastatakseen tähän haasteeseen Kypros on
toteuttanut lukuisia myönteisiä toimenpiteitä. Ne ovat asianmukaisia mutteivät
riittävän kunnianhimoisia. Varsinkin yleissivistävää ja ammatillista koulutusta
koskevien toimenpiteiden toteuttamista olisi nopeutettava. Tarvitaan
lisäponnistuksia nuorisotyöttömyysongelman ratkaisemiseksi, työvoiman
uudelleenkouluttamiseksi ja sen ammattitaidon parantamiseksi, jotta voidaan
helpottaa työmarkkinoilla tarvittavien muutosten tekemistä. Tarkoituksena on
keskittyä erityisesti niihin ryhmiin, joiden osallistuminen elinikäisen
oppimisen toimiin on vähäistä, kuten vähän koulutettuihin, työttömiin ja
ikääntyneisiin työntekijöihin.
(15)
Kypros saattoi palveludirektiivin osaksi
kansallista lainsäädäntöään horisontaalisella säädöksellä, johon liittyy
lukuisia alakohtaisia muuttamisesta annettuja lakeja ja asetuksia. Tietyillä
aloilla (kuten vähittäiskauppa, matkailu ja rakennusala) alakohtaisten
säännösten antaminen on kuitenkin vielä kesken. Tietyissä säännellyissä
asiantuntijapalveluissa, kuten lakimiehet ja arkkitehdit, on yhä kiinteät
hinnat.
(16)
Perusteellisen tarkastelun yhteydessä tehdyn
analyysin perusteella voidaan todeta, että Kyproksessa on epätasapaino.
Erityisesti makrotalouden kehitys vaihtotaseessa, julkisessa taloudessa ja
finanssisektorilla edellyttää tarkkaa seurantaa ja kiireellistä
talouspoliittista huomiota, jotta voidaan välttää haitalliset vaikutukset
talouden sekä talous- ja rahaliiton toimintaan. Kyproksen taloudessa on ollut
erityisen hellittämätön ja suuri vaihtotaseen alijäämä, mihin on syynä kaupan
alijäämä, joka johtuu hinta- ja kustannuskilpailukyvyn asteittaisesta
heikkenemisestä, julkisen talouden epätasapainotiloista, jotka ovat kääntyneet
vuotuisiksi alijäämiksi, jotka ovat laajentuneet, vaikka talous toipui
taantumasta, ja yksityissektorin kasvavasta velkaantuneisuudesta. Erityisesti
finanssialan ulkopuoliset yritykset ovat hyvin haavoittuvia korkean velkaantuneisuutensa
sekä alhaisen kannattavuutensa vuoksi, mikä johtaa järjestämättömien lainojen
merkittävään kasvuun tällä alalla. Kyproksen pankeilla on paljon Kreikan
valtion joukkovelkakirjoja koskevia riskejä, ja Kreikan talous on hyvin
riskialtis. Lisäksi kasvunäkymät ovat heikot, mikä entisestään heikentää
epätasapainotilojen suhteellisen hidasta purkamista.
(17)
Kypros on tehnyt useita sitoumuksia Euro Plus
-sopimuksen nojalla. Nämä sitoumukset ja vuonna 2011 esitettyjen sitoumusten
täytäntöönpano liittyvät kilpailukyvyn, työllisyysasteen ja julkisen talouden
kestävyyden parantamiseen sekä rahoituksen kestävyyden vahvistamiseen. Komissio
on arvioinut Euro Plus ‑sopimukseen perustuvien sitoumusten
täytäntöönpanoa. Arvioinnin tulokset on otettu huomioon suosituksissa.
(18)
Komissio on laatinut EU-ohjausjakson puitteissa
kattavan analyysin Kyproksen talouspolitiikasta. Se on arvioinut sekä
vakausohjelman että kansallisen uudistusohjelman ja esittänyt perusteellisen
tarkastelun. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Kyproksen
finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta.
Lisäksi se on arvioinut, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska
talouden ohjausta ja hallintaa on tarpeen tehostaa Euroopan unionissa
kokonaisuudessaan antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.
Komissio antaa EU-ohjausjakson nojalla jäljempänä esitettävät suositukset 1–7.
(19)
Neuvosto on tutkinut Kyproksen vakausohjelman
vuodeksi 2012, ja se antaa lausuntonsa[9]
erityisesti jäljempänä esitettävässä suosituksessa 1.
(20)
Neuvosto on tutkinut Kyproksen vuoden 2012
kansallisen uudistusohjelman ja sen vakausohjelman komission perusteellisen
tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Se antaa asetuksen (EU) N:o
1176/2011 6 artiklan nojalla erityisesti jäljempänä esitettävät suositukset 1,
2 ja 7,
SUOSITTAA, että Kypros toteuttaisi
vuosina 2012–2013 toimia, joilla se
1.
toteuttaa lisätoimenpiteitä korjatakseen liiallisen
alijäämän kestävästi vuonna 2012; toteuttaa tinkimättä julkisen talouden
strategian, mitä tuetaan riittävästi erityistoimenpiteillä, vuonna 2013 ja sen
jälkeen, jotta se saavuttaa julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteen
vuoteen 2014 mennessä ja noudattaa menojen kasvulle asetettua tavoitetta ja
varmistaa, että velan supistamiselle asetetussa viitearvossa edistytään
riittävästi; nopeuttaa sellaisten täytäntöönpanokelpoisten monivuotisten
menokattojen asteittaista käyttöönottoa, jotka perustuvat sitovaan
lainsäädäntöön ja joihin liittyy oikaisumekanismit; toteuttaa toimenpiteitä menojen
pitämiseksi tiukasti kurissa sekä toteuttaa ohjelma- ja tulosbudjetointia
mahdollisimman nopeasti; parantaa verosääntöjen noudattamista ja torjuu
veronkiertoa;
2.
yhdenmukaistaa osuustoiminnallisten luottolaitosten
valvonnan liikepankkeihin sovellettavien vaatimusten mukaiseksi; lujittaa
rahoituslaitosten tehokasta pääomapohjan vahvistamista koskevia säännöksiä
rajoittaakseen ulkoisten häiriöiden finanssisektorille aiheuttamia riskejä;
3.
parantaa edelleen eläkejärjestelmän pitkän
aikavälin kestävyyttä ja riittävyyttä ja puuttuu ikääntyvien suureen
köyhyysriskiin; muuttaa lakisääteisen eläkeiän vastaamaan kohonnutta
elinajanodotetta;
4.
täydentää kansallista terveydenhuoltojärjestelmää
ja ottaa sen viipymättä käyttöön etenemissuunnitelman pohjalta, minkä tarkoituksena
on varmistaa sen rahoituksen kestävyys ja yleinen kattavuus;
5.
parantaa työvoiman ammattitaitoa ja sen
ammatillista liikkuvuutta korkean kasvun ja korkean lisäarvon toimintoihin;
toteuttaa lisätoimenpiteitä nuorisotyöttömyyden vähentämiseksi painottaen
työharjoittelua yrityksissä ja edistäen itsenäistä ammatinharjoittamista;
toteuttaa asianmukaisia poliittisia toimenpiteitä kysyntäpuolella vauhdittaen
yritysten innovaatiotoimintaa;
6.
poistaa aiheettomat esteet palvelumarkkinoilta
erityisesti parantamalla palveludirektiivin täytäntöönpanoa palvelualoilla,
joilla on suurin kasvupotentiaali (muun muassa matkailu), ja avaamalla
asiantuntijapalvelujen tarjonta;
7.
parantaa kilpailukykyä muun muassa uudistamalla
palkkojen indeksointijärjestelmän työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisia
käytäntöjä noudattaen, jotta se vastaisi paremmin tuottavuuden kehitystä;
toteuttaa toimia talouden rakenteen monipuolistamiseksi; korjaa
budjettitasapainon rajoittamalla menoja.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston

                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2012) 308 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 ja P7_TA(2012)0047.
[5]               Neuvoston päätös 2012/238/EU, annettu 26 päivänä
huhtikuuta 2012.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 152 final.
[8]               Suhdannetasoitettu rahoitusasema ilman kertaluonteisia
ja muita väliaikaisia toimenpiteitä, komission yksiköiden uudelleenlaskemana
ohjelman tietojen perusteella yhteisesti sovittuja menetelmiä käyttäen.
[9]               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan
2 kohdan mukaisesti.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Austriaand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Austria 2011-2014

text:
    EUROOPAN KOMISSIO
                                     Bryssel 7.6.2011
                                     SEK(2011) 801 lopullinen
                            Suositus
                  NEUVOSTON SUOSITUS
  Itävallan kansallisesta uudistusohjelmasta vuodelta 2011
           sekä siihen sisältyvä neuvoston lausunto
Itävallan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2011–2014
                  {SEK(2011) 728 lopullinen}
 ---pagebreak---                                                   Suositus
                                        NEUVOSTON SUOSITUS
                     Itävallan kansallisesta uudistusohjelmasta vuodelta 2011
                                 sekä siihen sisältyvä neuvoston lausunto
                   Itävallan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2011–2014
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen
   121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja
   yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen
   (EY) N:o 1466/971 ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen2,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:
   (1)      Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission
            ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020.
            Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia. Strategia
            keskitetään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun
            vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn lisäämiseksi.
   (2)      Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin
            talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä
            lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista3.
            Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin
            ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja
            työllisyyspolitiikassaan.
   1
           EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
   2
           EUVL C [...], […..], s. […].
   3
           Pidetään voimassa vuonna 2011 19 päivänä toukokuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä
           2011/308/EU.
FI                                                   2                                              FI
 ---pagebreak---    (3) Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011 ensimmäisen vuotuisen
       kasvuselvityksen. Tästä alkoi uusi talouden ohjauksen ja hallinnan jakso EU:ssa ja
       ensimmäinen politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka
       perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa.
   (4) Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta 2011 julkisen talouden
       vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka ovat 15 päivänä helmikuuta
       ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston päätelmien ja komission
       vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että etusijalle on asetettava
       talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden kestävyyden palauttaminen,
       työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten avulla sekä uudet kasvua
       edistävät toimet. Se kehotti kaikkia jäsenvaltioita toteuttamaan näihin painopisteisiin
       perustuvia konkreettisia toimenpiteitä, jotka sisällytetään niiden vakaus- tai
       lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.
   (5) Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 25 päivänä maaliskuuta 2011 Euro Plus
       -sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että
       ne voidaan sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin
       uudistusohjelmiin.
   (6) Itävalta toimitti vuosiksi 2011–2014 laaditun tarkistetun vakausohjelmansa
       27 päivänä huhtikuuta 2011 ja vuonna 2011 laaditun kansallisen uudistusohjelmansa
       2 päivänä toukokuuta 2011. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden
       keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
   (7) Itävallan talous oli kriisin alkaessa terveellä pohjalla, sillä se ei ollut kriisiä
       edeltäneenä aikana kärsinyt suurista epätasapainotekijöistä tai vääristymistä. Siitä
       huolimatta talous- ja rahoituskriisi sysäsi talouden syvimpään taantumaan
       vuosikymmeniin. Kaiken kaikkiaan BKT:n määrä supistui vuonna 2009 lähes 4
       prosenttia. Kriisin seurauksena työllisyysaste laski vuonna 2009 noin 1 prosentin,
       mikä merkitsi työttömyysprosentin nousua 4,8:aan (vuotta aiemmin se oli ollut 3,8
       prosenttia). Kriisi myös pysäytti vaihtotaseen ylijäämän jatkuvan kasvun. Talous- ja
       rahoituskriisillä oli vaikutuksensa myös julkiseen talouteen. Elvytyspakettien
       hyväksymisen ja automaattisten vakauttajien täysimääräisen toiminnan seurauksena
       julkisen talouden alijäämä oli 4,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2009 ja 4,6
       prosenttia vuonna 2010. Vastaavasti julkisen velan määrä kasvoi ensin 69,6:een
       prosenttiin vuonna 2009 ja 72,3 prosenttiin vuonna 2010 suhteessa BKT:hen. Koska
       useimmat elvytystoimenpiteistä olivat luonteeltaan pysyviä, heti taloudellisten
       edellytysten parannuttua oli tarpeen vakauttaa julkista taloutta. Vuotta 2011
       koskevassa talousarviolaissa on hyväksytty vakauttamispaketti, jonka vaikutus on
       lähes 1 prosentti suhteessa BKT:hen. Vuoden 2009 kolmannesta neljänneksestä
       lähtien talous on elpynyt kriisistä tasaista tahtia ulkomaisen kysynnän vilkastumisen
       ja erityisesti Saksan taloudellisen toiminnan vahvistumisen myötä. Kaiken kaikkiaan
       BKT:n määrä kasvoi 2 prosenttia vuonna 2010.
   (8) Neuvosto on neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan mukaisen
       tarkistetun vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden
       ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava mutta
       ohjelmakauden lopun osalta liian suotuisa. Vakausohjelman viimeisimmässä
       tarkistuksessa esitetyn julkisen talouden keskipitkän aikavälin strategian
       päätavoitteena on supistaa julkisen talouden alijäämää vähitellen vuoden 2010 4,6
FI                                            3                                                FI
 ---pagebreak---         prosentista suhteessa BKT:hen 2,4 prosenttiin vuonna 2014, pääasiassa menojen
        hillitsemisen avulla. Näihin tavoitteisiin kohdistuu riskejä, jotka johtuvat siitä, että
        vakautusuraa kansallisen tason alapuolella tukevia toimenpiteitä ei ole määritelty,
        sekä siitä, että joistakin liittovaltiotasolla hyväksytyistä toimenpiteistä saatavat
        säästöt eivät toteudu. Esimerkiksi verovilpin vastaisen kampanjan ennakoitu tuotto
        näyttää hyvin epävarmalta. Toisaalta myönteinen riskitekijä on monivuotinen
        menokehys, joka otettiin käyttöön liittovaltion hallituksen osalta vuonna 2009 ja joka
        näyttää edistäneen talousarviomenettelyn ennustettavuutta keskipitkällä aikavälillä,
        vaikkakin vain liittovaltion tasolla. Ohjelmassa edellytetään BKT:hen suhteutetun
        julkisen talouden velan kasvavan vuoden 2010 72,3 prosentista 75,5 prosenttiin
        vuonna 2013 ja laskevan sitten 75,1 prosenttiin vuonna 2014. Tähän ennusteeseen
        liittyy kuitenkin joitakin riskejä, jotka liittyvät valtionhallinnon ulkopuolisiksi
        luokiteltujen valtionyhtiöiden kasvavaan velkaan ja pankkisektorille kohdennetuista
        tukitoimenpiteistä mahdollisesti aiheutuvaan lisärasitteeseen. Velkasuhde voi
        kuitenkin samanaikaisesti muuttua pienemmäksi, sillä on todennäköistä, että kriisin
        aikana julkista tukea saaneet pankit maksavat tuen takaisin ohjelmassa oletettua
        aikataulua nopeammin.
   (9)  Ohjelman mukaan julkisen talouden alijäämän odotetaan laskevan 3 prosentin
        viitearvoa alhaisemmaksi vuonna 2013 neuvoston asettaman määräajan mukaisesti.
        Ohjelmassa vuosiksi 2011–2013 suunniteltujen vuotuisten julkisen talouden toimien
        vaikutus on kuitenkin keskimäärin 0,35 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä on
        huomattavasti vähemmän kuin neuvoston Itävallalta edellyttämä 0,75 prosenttia
        suhteessa BKT:hen.
   (10) Vaikka Itävallalla on korkeatasoinen kansallinen vakaussopimus, julkisen talouden
        suhteiden uudistamisen jatkaminen valtionhallinnon eri tasojen välillä toisi
        mukanaan merkittäviä säästöjä, tukisi julkisen talouden vakauttamista ja vapauttaisi
        resursseja kasvua edistäviin investointeihin tutkimuksen ja kehityksen sekä
        koulutuksen kaltaisilla aloilla. On yleisesti tunnustettua, että suhteet ovat
        nykyisellään monimutkaiset: sen lisäksi, että useimmista yksittäisistä veroista
        saatavat tulot jaetaan eri aluetasojen kesken sovitussa suhteessa, myös päätöksenteko
        on monilla aloilla jaettu eri hallintotasojen kesken. Tulojen hankinta ja käyttäminen
        ei monissa toiminnoissa kuulu yhden ja saman hallintotason vastuulle. Selkeitä
        esimerkkejä tällaisista julkisen talouden suhteista johtuvasta tehottomuudesta on
        nähtävissä terveydenhuollon ja koulutuksen aloilla.
   (11) Itävallan keskimääräinen verokiila kuuluu EU:n korkeimpiin. Muihin EU-maihin
        verrattuna työntekijöiden sosiaaliturvamaksut ovat hyvin korkeat. Työhön
        kohdistuva verorasitus keveni, kun vuonna 2008 alennettiin matalapalkkaisten
        työntekijöiden työttömyysvakuutusmaksuja ja vuonna 2009 toteutettiin
        tuloverouudistus, mutta tämä ei pystynyt estämään verokiilan hienoista levenemistä
        sekä matala- että keskituloisten työntekijöiden kohdalla verrattuna viime
        vuosikymmenen alkuvuosiin. Verokiilalla on kielteinen vaikutus työllisyyteen,
        erityisesti matalapalkkaisiin ja matalan koulutustason työntekijöihin.
   (12) Iäkkäiden työntekijöiden työllisyysaste on Itävallassa edelleen selvästi EU:n
        keskiarvoa alhaisempi, vaikka se viime vuosikymmenellä nousikin selvästi.
        Varhaiseläkejärjestelmät ja työkyvyttömyyseläkkeet ovat vielä laajassa käytössä.
        Vuonna 2010 kaikista uusista eläkkeistä yhteensä 72 prosenttia myönnettiin ennen
        lakisääteisen eläkeiän saavuttamista. Toinen iäkkäiden työntekijöiden matalaan
FI                                              4                                                FI
 ---pagebreak---          työllisyysasteeseen vaikuttava tekijä on naisten edelleen melko alhainen
         lakisääteinen eläkeikä (60 v.). Itävallan väestökehitys huomioon ottaen todellisen
         eläkeiän nostaminen ja edellytyksien parantaminen iäkkäiden työntekijöiden
         jatkamiselle pidempään työmarkkinoilla on tärkeää sekä julkisen talouden
         kestävyydestä huolehtimiseksi että työvoiman tarjonnan lisäämiseksi, sillä
         työvoiman on ennustettu alkavan supistua vuodesta 2020 alkaen.
   (13)  Naisten työllisyysaste on Itävallassa melko korkea, mutta osa-aikatyötä tekevien
         osuus on yksi suurimmista EU:ssa. Naisten työpaikat ovat keskittyneet ennen
         kaikkea matalapalkka-aloille. Nämä mallit ovat johtaneet EU:n toiseksi suurimpaan,
         25,4 prosentin palkkaeroon sukupuolten välillä. Se on myös yksi tekijöistä, jotka
         vaikuttavat naisten melko korkeaan köyhyysriskiin. Yhtenä syynä siihen, että naiset
         tekevät osa-aikatyötä, on lasten ja vanhusten hoitovelvollisuuksien epätasainen
         jakautuminen          naisten     ja       miesten      kesken         sekä      lastenhoito-     ja
         pitkäaikaishoitopalvelujen puute.
   (14)  Koulutusjärjestelmälle on luonteenomaista, että oppilaiden on päätettävä varhaisessa
         vaiheessa, 10-vuotiaina, tulevasta koulutusväylästään. Lisäksi väylien välillä
         siirtyminen on rajoitettua ja puolipäiväinen koulunkäynti yleistä. Tästä saattaa olla
         seurauksena, etteivät muita heikommassa asemassa olevat, varsinkaan
         maahanmuuttajataustaiset nuoret, saavuta parhaita mahdollisia koulutustuloksia.
         Varhaisessa vaiheessa tehtävät valinnat määrittävät suurelta osin tulevan
         koulutusväylän, minkä vuoksi korkea-asteen koulutukseen on vaikeampaa päästä
         enää myöhemmässä vaiheessa. Kaikille 10–14-vuotiaille yhteinen koulumuoto
         parantaisi koulutusjärjestelmän tarjoamien mahdollisuuksien tasapuolisuutta ja
         auttaisi pienentämään koulunkäynnin keskeyttämisprosenttia.
   (15)  Kilpailu palvelualoilla, erityisesti verkkopalvelujen alalla kuten televiestinnän,
         liikenteen, yleishyödyllisten palvelujen sekä vähittäiskaupan ja asiantuntijapalvelujen
         alalla, ei ole riittävän kehittynyttä. Tuottavuuden kasvu on ollut vaisua, eikä
         markkinarakenne ole edistänyt ostovoimaa eikä kulutuskysyntää. Kuluttajien
         valinnanmahdollisuuksia ja palvelujen kohtuuhintaisuutta parannettaisiin edistämällä
         kilpailua markkinoille pääsyn helpottamisen avulla, vähentämällä elinkeinojen ja
         ammattien         sääntelyä     sekä       varmistamalla        kilpailukykyinen        hinnoittelu.
         Palveludirektiivin täytäntöönpanossa on Itävallassa pitkähköjä viivästymisiä.
         Viivästyksiin puuttuminen saattaisi edistää kasvun käynnistymistä. Erityisesti
         direktiivin tärkeimmät periaatteet täytäntöön panevan liittovaltiotason lain, ns.
         horisontaalisen säädöksen, käsittely on edelleen kesken.
   (16)  Itävalta on tehnyt useita sitoumuksia Euro Plus -sopimuksen nojalla4. Sitoumukset
         koskevat kolmea sopimuksen neljästä osa-alueesta. Julkisen talouden osalta
         toimenpiteet kohdistuvat tarpeeseen korottaa todellista eläkeikää sekä julkisten
         menojen pitämiseen tehokkaammin hallinnassa valtionhallinnon eri tasoilla.
         Työllisyyden osalta tärkeimpänä tavoitteena on nuorisotyöttömyyden torjunta, ja
         kilpailukyvyn osalta investoiminen edelleen tutkimukseen ja tekniseen koulutukseen
         sekä kokopäiväkoulujen mallien kehittämiseen. Sopimuksen nojalla esitetyt aloitteet
         ovat kansallisen uudistusohjelman sekä julkisen talouden kehystä koskevan lain ja
         vakausohjelman mukaisia. Vaikka näillä toimenpiteillä pyritään ratkaisemaan eräitä
   4
        Lisätietoa Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyistä sitoumuksista on asiakirjassa SEC(2011) 728.
FI                                                    5                                                       FI
 ---pagebreak---          maan tärkeimmistä sosioekonomisista haasteista, sitoumukset olisivat kuitenkin
         hyvin voineet koskea myös muita haasteita, joita on esimerkiksi finanssipolitiikan,
         koulutuksen, kilpailun ja innovoinnin aloilla. Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyt
         sitoumukset on arvioitu ja otettu huomioon suosituksissa.
   (17)  Komissio on arvioinut Itävallan vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman
         sekä Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyt sitoumukset5. Se on ottanut huomioon
         niiden merkityksen Itävallan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan
         kestävyyden kannalta. Lisäksi se on arvioinut, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden
         mukaisia, koska talouden ohjausta ja hallintaa on tarpeen tehostaa Euroopan
         unionissa kokonaisuudessaan antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin
         päätöksiin. Se katsoo, että ottaen huomioon talouden suotuisan tilanteen julkisen
         talouden vakauttamistoimia olisi tehostettava, erityisesti vuonna 2012, ja että
         valtionhallinnon eri tasojen välisten julkisen talouden suhteiden uudistamista olisi
         jatkettava. Työmarkkinoiden dynaamisuuden kannalta olisi hyödyllistä kaventaa
         verokiilaa, parantaa koulutustuloksia ja torjua työmarkkinoiden jakautumista
         sukupuolen mukaan. Myös kilpailun lisääminen ja innovoinnin edistäminen
         parantaisivat kilpailukykyä.
   (18)  Neuvosto on tutkinut Itävallan tarkistetun vakausohjelman vuodelta 2011 edellä
         esitetyn arvioinnin perusteella ja ottaen huomioon myös Euroopan unionin
         toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan nojalla 2 päivänä joulukuuta
         2009 annetun neuvoston suosituksen. Neuvoston lausunto6 on esitetty erityisesti
         jäljempänä 1 ja 2 kohdassa esitetyssä suosituksessa,
   SUOSITTAA, että Itävalta toteuttaisi vuosina 2011–2012 toimia, joilla se
   (1)   hyödyntää käynnissä olevaa talouden elpymistä nopeuttaakseen liiallisen alijäämän
         korjaamista; tätä varten hyväksyy ja toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, myös
         kansallista tasoa alemmalla tasolla, varmistaakseen, että julkisen talouden toimien
         vaikutus on vuosittain keskimäärin vähintään 0,75 prosenttia suhteessa BKT:hen
         vuosina 2012 ja 2013;
   (2)   toteuttaa toimia vahvistaakseen kansallista julkisen talouden kehystä
         yhdenmukaistamalla edelleen valtionhallinnon eri tasojen välisiä lainsäädäntöön,
         hallintoon, tulojen hankintaan ja käyttämiseen liittyviä vastuita, erityisesti
         terveydenhuollon alalla;
   (3)   toteuttaa työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisten käytäntöjen mukaisesti
         toimenpiteitä, joilla lakkautetaan vähitellen nykyinen, pitkän vakuutuskauden
         hankkineita henkilöitä koskeva varhaiseläkejärjestelmä ja joilla edistetään naisten
         lakisääteisen eläkeiän nostamista, jotta varmistetaan eläkejärjestelmän kestävyys ja
         asianmukaisuus; soveltaa tiukasti työkyvyttömyyseläkkeen saannin edellytyksiä;
   (4)   toteuttaa työmarkkinoille osallistumisen lisäämiseen tähtääviä toimenpiteitä,
         esimerkiksi seuraavia: alentaa ilman talousarviovaikutuksia veroihin ja
         sosiaaliturvaan liittyvää rasitusta erityisesti matala- ja keskipalkkaisten osalta;
         toteuttaa naisten ja miesten yhdenvertaista kohtelua työmarkkinoilla koskevan
   5
        SEC(2011) 728.
   6
        Lausunnosta on säädetty neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdassa.
FI                                                   6                                        FI
 ---pagebreak---            kansallisen toimintasuunnitelman esimerkiksi parantamalla hoitopalvelujen ja
           kokopäiväisten      koulupaikkojen      saatavuutta,    jotta  parannetaan    naisten
           mahdollisuuksia tehdä halutessaan kokoaikaista työtä, ja pienentämällä sukupuolten
           välistä suurta palkkaeroa; toteuttaa toimia koulutustulosten parantamiseksi ja
           koulunkäynnin keskeyttämisen ehkäisemiseksi;
   (5)     toteuttaa lisätoimia kilpailun edistämiseksi varsinkin palvelualoilla väljentämällä
           markkinoille pääsyn esteitä, poistamalla perusteettomia elinkeinojen ja ammattien
           rajoituksia sekä laajentamalla kilpailuviranomaisten toimivaltaa; jouduttaa
           palveludirektiiviin liittyvän puuttuvan horisontaalisen säädöksen hyväksymistä.
   Tehty Brysselissä
                                                Neuvoston puolesta
                                                Puheenjohtaja
FI                                                7                                              FI


title: EFTAn valvontaviranomaisen suositus N:o 144/06/KOL annettu 11 päivänä toukokuuta 2006 , dioksiinien, furaanien ja PCB-yhdisteiden vähentämisestä rehuista ja elintarvikkeista

text:
               21.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 366/93

      EFTAN VALVONTAVIRANOMAISEN SUOSITUS

   N:o 144/06/KOL
   annettu 11 päivänä toukokuuta 2006,
   dioksiinien, furaanien ja PCB-yhdisteiden vähentämisestä rehuista ja elintarvikkeista
   EFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN, JOKA
   ottaa huomioon Euroopan talousalueesta (ETA) tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 109 artiklan ja pöytäkirjan 1,
   ottaa huomioon EFTA-valtioiden sopimuksen valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja pöytäkirjan 1,
   ottaa huomioon ETA-sopimuksen liitteessä I olevan II luvun 33 kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/32/EY, annettu 7 päivänä toukokuuta 2002, haitallisista aineista eläinten rehuissa) (1), sellaisena kuin se on muutettuna ja sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1,
   ottaa huomioon ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 54zn kohdassa tarkoitetun säädöksen (Komission asetus (EY) N:o 466/2001, annettu 8 päivänä maaliskuuta 2001, tiettyjen elintarvikkeissa olevien vieraiden aineiden enimmäismäärien vahvistamisesta) (2), sellaisena kuin se on muutettuna ja sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1,
   ottaa huomioon 6 päivänä huhtikuuta 2006 tehdyn EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen 84/06/COL, jossa asiasta vastaavaa kollegion jäsentä kehotetaan antamaan suositus, jos suositusehdotus on EFTAn kasvi- ja rehukomitean ja elintarvikekomitean lausunnon mukainen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Tämä suositus on osa yleisstrategiaa, jolla pyritään vähentämään dioksiinien, furaanien ja PCB-yhdisteiden esiintymistä ympäristössä, rehuissa ja elintarvikkeissa. Sen tarkoituksena on suosittaa toimintarajoja, joita sovelletaan rehuihin ja elintarvikkeisiin.

               (2)

               Toksikologiselta kannalta katsottuna sallittua enimmäismäärää olisi sovellettava sekä dioksiineihin että dioksiinin kaltaisiin PCB-yhdisteisiin, mutta vuonna 2001 elintarvikkeiden sisältämät enimmäismäärät vahvistettiin ainoastaan dioksiineille eikä siis dioksiinin kaltaisille PCB-yhdisteille, koska viimeksi mainittujen esiintymisestä oli tuolloin saatavilla vain hyvin vähän tietoa. Vastaavasti ETA-sopimuksen liitteessä I olevan II luvun 33 kohdassa tarkoitetussa säädöksessä (direktiivi 2002/32/EY) vahvistettiin vuonna 2001 rehujen sisältämät enimmäismäärät ainoastaan dioksiineille eikä dioksiinin kaltaisille PCB-yhdisteille.

               (3)

               Asetuksen (EY) N:o 466/2001 mukaan Euroopan komission olisi tarkasteltava elintarvikkeissa esiintyviä dioksiineja koskevia säännöksiä uudelleen ensi kerran ennen vuoden 2004 loppua dioksiinien ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden esiintymisestä saatujen uusien tietojen perusteella tavoitteena erityisesti se, että myös dioksiinin kaltaisille PCB-yhdisteille vahvistettaisiin raja-arvot. ETA-sopimuksen liitteessä I olevan II luvun 33 kohdassa tarkoitettu säädös (direktiivi 2002/32/EY) sisältää samankaltaisen tarkistuslausekkeen rehuissa esiintyvien dioksiinien osalta.

               (4)

               Tällä välin on saatu lisätietoja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden esiintymisestä rehuissa ja elintarvikkeissa. Tämän seurauksena dioksiinien ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden yhteismäärälle on vahvistettu enimmäismäärät Maailman terveysjärjestön WHO:n toksisuusekvivalentteina ilmaistuna käyttäen WHO:n toksisuusekvivalenssikertoimia (WHO-TEF), mikä on toksikologiselta kannalta asianmukaisin tapa. Jotta uuteen järjestelyyn siirtyminen sujuisi ongelmitta, nykyisin sovellettavia dioksiinien enimmäismääriä olisi sovellettava siirtymäkauden ajan rinnakkain dioksiinien ja niiden kaltaisten PCB-yhdisteiden yhteismäärälle vahvistettujen uusien enimmäismäärien kanssa.

               (5)

               Jotta dioksiinien ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden esiintymistä rehuissa ja elintarvikkeissa vähennettäisiin tehokkaasti, enimmäismäärien vahvistamisen lisäksi olisi yleisen käsityksen mukaan toteutettava ennakoivia toimenpiteitä, muun muassa vahvistettava toimintarajat rehuille ja elintarvikkeille. Toimivaltaisten viranomaisten ja alan toimijoiden olisi käytettävä toimintarajoja ratkaistakseen, missä tapauksissa on syytä tunnistaa saastumislähde ja toteuttaa toimia sen vähentämiseksi tai poistamiseksi. Koska dioksiineilla ja dioksiinin kaltaisilla PCB-yhdisteillä on eri lähteet, on aiheellista määrittää niille erilliset toimintarajat.

               (6)

               Toimintarajoja olisi mukautettava säännöllisesti sen mukaan, miten dioksiinien ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden määrä vähenee ja aktiivinen toiminta niiden vähentämiseksi asteittain rehuissa ja elintarvikkeissa etenee.

               (7)

               EFTA-valtioiden osallistumista tämän suosituksen liitteen I soveltamisalaan kuuluviin ohjelmiin on arvioitava niille ETA-sopimuksen liitteessä I olevasta II luvusta myönnettyjen poikkeusten osalta.

               (8)

               Tämän suosituksen mukaiset toimenpiteet ovat EFTAn valvontaviranomaista avustavien EFTAn elintarvikekomitean ja EFTAn kasvi- ja rehukomitean lausunnon mukaiset,

         SUOSITTELEE SEURAAVAA:

               (1)

               EFTA-valtioiden olisi suhteessa tuottamiensa, käyttämiensä ja kuluttamiensa rehuaineiden, rehujen ja elintarvikkeiden määriin seurattava satunnaisperiaatteella dioksiinien ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden ja jos mahdollista myös muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden esiintymistä rehuaineissa, rehuissa ja elintarvikkeissa.
               Seuranta olisi toteutettava rehuissa esiintyvien dioksiinien ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden aiheuttaman taustakuormituksen seurannasta 19 päivänä tammikuuta 2005 annetun EFTAn valvontaviranomaisen suosituksen N:o 3/05/COL ja elintarvikkeissa esiintyvien dioksiinien ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden aiheuttaman taustakuormituksen seurannasta 11 päivänä lokakuuta 2004 annetun komission suosituksen 2004/705/EY (3) mukaisesti.

               (2)

               Tapauksissa, joissa ei noudateta ETA-sopimuksen liitteessä I olevan II luvun 33 kohdassa tarkoitetun säädöksen (direktiivi 2002/32/EY) ja asetuksen (EY) N:o 466/2001 säännöksiä ja (jollei 3 kohdan määräyksistä muuta johdu) tapauksissa, joissa dioksiinien ja/tai dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden määrät ylittävät elintarvikkeiden osalta tämän suosituksen liitteessä I ja rehujen osalta ETA-sopimuksen liitteessä I olevan II luvun 33 kohdassa tarkoitetun säädöksen (direktiivi 2002/32/EY) liitteessä II tarkennetut toimintarajat, EFTA-valtiot yhteistyössä toimijoiden kanssa

                           (a)

                           aloittavat tutkimukset saastumislähteen tunnistamiseksi

                           (b)

                           toteuttavat toimenpiteitä saastumislähteen vähentämiseksi tai poistamiseksi

                           (c)

                           tekevät tarkastuksia muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden esiintymisen varalta.

               (3)

               EFTA-valtiot, joissa dioksiinin ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden taustakuormitus on erityisen suuri, vahvistavat kansalliset toimintarajat kotimaiselle rehuaineiden, rehujen ja elintarvikkeiden tuotannolleen. Toimintarajat olisi vahvistettava siten, että noin 5 prosenttia 1 kohdassa tarkoitetussa seurannassa saaduista löydöksistä tutkitaan saastumislähteen tunnistamiseksi.

               (4)

               EFTA-valtiot ilmoittavat EFTAn valvontaviranomaiselle ja muille EFTA-valtioille löydöksistään, tutkimustensa tuloksista sekä saastumislähteiden vähentämiseksi tai poistamiseksi toteutetuista toimenpiteistä.

               (5)

               EFTA-valtiot toimittavat 4 kohdassa tarkoitetut tiedot elintarvikkeiden osalta kunkin vuoden maaliskuun 31 päivään mennessä ja rehujen osalta osana ETA-sopimuksen liitteessä I olevan II luvun 33a kohdassa tarkoitetun säädöksen (Neuvoston direktiivi 95/53/EY, annettu 25 päivänä lokakuuta 1995, rehujen virallisen valvonnan järjestämistä koskevista periaatteista) (4) 22 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua EFTAn valvontaviranomaiselle toimitettavaa vuosikertomusta paitsi, jos muut ETA-valtiot tarvitsevat tietoja kiireellisesti, jolloin ne olisi toimitettava välittömästi. Valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 1 olevan 2 artiklan 1 kohdan mukaan EFTAn valvontaviranomaisen on toimitettava tiedot edelleen Euroopan komissiolle.

      Tehty Brysselissä 11 päivänä toukokuuta 2006.

            EFTAn valvontaviranomaisen puolesta

         Kristján Andri STEFÁNSSON

            Kollegion jäsen

         Niels FENGER

            Johtaja

      (1)  EYVL L 140, 30.5.2002, s. 10. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2006/77/EY (EUVL L 271, 30.9.2006, s. 53).

      (2)  EYVL L 77, 16.3.2001, s. 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 199/2006 (ELT L 32, 4.2.2006, lk 34).

      (3)  EUVL L 321, 22.10.2004, s. 45.

      (4)  EYVL L 265, 8.11.1995, s. 17. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/46/EY (EYVL L 234, 1.9.2001, s. 55).

      LIITE
      Dioksiinit (polykloorattujen dibentso-para-dioksiinien (PCDD) ja polykloorattujen dibentsofuraanien (PCDF) yhteismäärä) Maailman terveysjärjestön WHO:n toksisuusekvivalentteina ilmaistuna käyttäen WHO:n toksisuusekvivalenssikertoimia — TEF, 1997) ja dioksiinin kaltaiset PCB-yhdisteet (polykloorattujen bifeenyylien yhteismäärä Maailman terveysjärjestön WHO:n toksisuusekvivalentteina ilmaistuna käyttäen WHO:n toksisuusekvivalenssikertoimia — TEF, 1997)

                  Elintarvikkeet

                  Toimintarajat dioksiinit ja furaanit (WHO-TEQ) (1)

                  Toimintarajat dioksiinin kaltaiset PCB-yhdisteet (WHO-TEQ) (1)

                  Liha ja lihatuotteet

                              —

                              märehtijöistä (nautaeläimet, lampaista)

                  1,5 pg/g rasvaa (2)

                  1,0 pg/g rasvaa (2)

                              —

                              siipikarjasta tai tarhatusta riistasta

                              —

                              sioista

                  1,5 pg/g rasvaa (2)

                  1,5 pg/g rasvaa (2)

                  Maaeläimistä saadut maksa ja maksatuotteet

                  0,6 pg/g rasvaa (2)

                  4,0 pg/g rasvaa (2)

                  0,5 pg/g rasvaa (2)

                  4,0 pg/g rasvaa (2)

                  Kalanliha ja kalastustuotteet sekä niistä saatavat tuotteet, lukuun ottamatta ankeriasta (3)
                      (4)

                  3,0 pg / tuorepainogramma

                  3,0 pg / tuorepainogramma

                  Ankeriaan (Anguilla anguilla) liha ja siitä saatavat tuotteet (3)
                      (4)

                  3,0 pg / tuorepainogramma

                  6,0 pg / tuorepainogramma

                  Maito ja maitotuotteet, myös voirasva

                  2,0 pg/g rasvaa (2)

                  2,0 pg/g rasvaa (2)

                  Kananmunat ja munatuotteet

                  2,0 pg/g rasvaa (2)

                  2,0 pg/g rasvaa (2)

                  Rasvat

                              —

                              Eläinrasvat

                              —

                              märehtijöistä

                  1,5 pg/g rasvaa

                  1,0 pg/g rasvaa

                              —

                              siipikarjasta tai tarhatusta riistasta

                  1,5 pg/g rasvaa

                  1,5 pg/g rasvaa

                              —

                              sioista

                  0,6 pg/g rasvaa

                  0,5 pg/g rasvaa

                              —

                              eläimistä saatava sekarasva

                  1,5 pg/g rasvaa

                  0,75 pg/g rasvaa

                              —

                              Kasviöljyt ja -rasvat

                  0,5 pg/g rasvaa

                  0,5 pg/g rasvaa

                              —

                              Meren eliöistä saatava öljy (kalaöljy, kalanmaksaöljy ja muista meren eliöistä saatava öljy, joka on tarkoitettu ihmisravinnoksi)

                  1,5 pg/g rasvaa

                  6,0 pg/g rasvaa

                  Hedelmät, vihannekset ja viljat

                  0,4 ng/kg tuotetta

                  0,2 ng/kg tuotetta

         (1)  Suurimmat pitoisuudet: suurimmat pitoisuudet lasketaan olettamalla kaikille määritysrajaa pienempinä pitoisuuksina esiintyville yhdisteille määritysrajaa vastaava arvo.

         (2)  Toimintarajoja ei sovelleta elintarviketuotteisiin, jotka sisältävät alle 1 prosenttia rasvaa.

         (3)  Kokonaisina syötäviksi tarkoitettujen kalojen osalta toimintarajaa sovelletaan koko kalaan.

         (4)  Kun toimintaraja ylittyy, kaikissa tapauksissa ei ole tarpeen tutkia saastumislähdettä, koska taustataso on joillakin alueilla joidenkin kalalajien osalta lähellä toimintarajaa tai ylittää sen. Tällöin on kuitenkin asianmukaista kirjata ylös kaikki tiedot, esimerkiksi näytteenottokausi, maantieteellinen alkuperä ja kalalaji, jotta jatkossa voitaisiin toteuttaa toimia kaloissa ja kalatuotteissa esiintyvien dioksiinien ja dioksiinin kaltaisten yhdisteiden esiintyvyyden osalta.