title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 13 päivänä joulukuuta 2016, osingonjakopolitiikasta (EKP/2016/44)

text:
               23.12.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 481/1

         EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
   annettu 13 päivänä joulukuuta 2016,
   osingonjakopolitiikasta
   (EKP/2016/44)
   (2016/C 481/01)
   EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 127 artiklan 6 kohdan ja 132 artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 34 artiklan,
   ottaa huomioon luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille 15 päivänä lokakuuta 2013 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 (1) ja erityisesti sen 4 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon kehyksen perustamisesta yhteisen valvontamekanismin puitteissa tehtävälle yhteistyölle EKP:n ja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten välillä sekä kansallisten nimettyjen viranomaisten kanssa 16 päivänä huhtikuuta 2014 annetun Euroopan keskuspankin asetuksen (EU) N:o 468/2014 (YVM-kehysasetus) (EKP/2014/17) (2),
   sekä katsoo seuraavaa:
   Luottolaitosten on valmistauduttava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (3) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU (4) oikea-aikaiseen ja täysimääräiseen soveltamiseen haastavassa makrotalous- ja rahoitusympäristössä, joka luo paineita luottolaitosten kannattavuudelle ja tämän seurauksena niiden kyvylle vahvistaa pääomapohjaansa. On lisäksi todettava, että vaikka luottolaitosten on rahoitettava taloutta, varovainen jakopolitiikka on osa tarkoituksenmukaista riskienhallintajärjestelmää ja vakaata pankkijärjestelmää. Olisi sovellettava menetelmää, joka vahvistettiin Euroopan keskuspankin suosituksessa EKP/2015/49 (5),
   ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

      I

               1.

               Luottolaitosten osingonjakopolitiikan tulisi perustua konservatiivisiin ja varovaisiin oletuksiin siten, että luottolaitokset täyttävät sovellettavat vakavaraisuusvaatimukset sekä vakavaraisuuden arviointiprosessin (SREP) tulokset mahdollisen osingonjaon jälkeen.

                           a)

                           Luottolaitosten on kaikissa olosuhteissa täytettävä sovellettavat vähimmäisvakavaraisuusvaatimukset (pilari 1:n vaatimukset). Näitä ovat asetuksen (EU) N:o 575/2013 92 artiklan mukaisesti 4,5 prosentin ydinpääoman (CET1) osuus, 6 prosentin ensisijaisen pääoman (T1) osuus ja 8 prosentin kokonaispääomaosuus.

                           b)

                           Luottolaitosten on lisäksi kaikissa olosuhteissa täytettävä vakavaraisuusvaatimukset, jotka on asetettu SREP:in seurauksena asetuksen (EU) N:o 1024/2013 16 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisella päätöksellä ja jotka ovat pilari 1:n vaatimuksia tiukemmat (pilari 2:n vaatimukset).

                           c)

                           Luottolaitosten on myös täytettävä direktiivin 2013/36/EU 128 6 kohdassa tarkoitetun yhteenlasketun puskurivaatimuksen.

                           d)

                           Luottolaitosten on myös täytettävä täysiin vaatimuksiin perustuva (6) ydinpääoman (CET1) osuus, ensisijaisen pääoman (T1) osuus sekä kokonaisuuspääomaosuus sovellettavaan määräpäivään mennessä. Tällä tarkoitetaan edellä mainittujen osuuksien sekä direktiivin 2013/36/EU 128 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun yhteenlasketun puskurivaatimuksen täysimääräistä soveltamista siirtymäsäännösten soveltamisajan päättymisen jälkeen. Siirtymäsäännökset vahvistetaan direktiivin 2013/36/EU XI osastossa ja asetuksen (EU) N:o 575/2013 10 osassa.

                     Näiden vaatimusten on täytyttävä sekä konsolidoidulla tasolla että yksittäisen laitoksen tasolla paitsi jos vakavaraisuusvaatimuksia ei sovelleta yksittäisen laitoksen tasolla asetuksen (EU) N:o 575/2013 7 ja 10 artiklassa säädetyn mukaisesti.

               2.

               Ottaen huomioon, että luottolaitokset maksavat tilikauden 2016 osingot (7) vuoden 2017 aikana, EKP suosittaa seuraavaa:

                           a)

                           Ryhmä 1: Luottolaitosten, jotka i) täyttävät 1 kohdan a, b ja c alakohdassa kuvatut sovellettavat pääomavaatimukset ja ii) ovat jo saavuttaneet 1 kohdan d alakohdassa kuvatut täysiin vaatimuksiin perustuvat osuudet 31 päivänä joulukuuta 2016, olisi jaettava nettovoittonsa osinkoina varovaisuutta noudattaen siten, että ne pystyvät jatkuvasti täyttämään kaikki vaatimukset ja SREP:in tulokset siinäkin tapauksessa, että taloudelliset ja rahoitukselliset edellytykset heikentyvät;

                           b)

                           Ryhmä 2: Luottolaitosten, jotka täyttävät 1 kohdan a, b ja c alakohdassa kuvatut sovellettavat pääomavaatimukset 31 päivänä joulukuuta 2016 mutta jotka eivät vielä ole saavuttaneet 1 kohdan d alakohdassa kuvattuja täysiin vaatimuksiin perustuvia osuuksia 31 päivänä joulukuuta 2016, olisi jaettava nettovoittonsa osinkoina varovaisuutta noudattaen siten, että ne pystyvät jatkuvasti täyttämään kaikki vaatimukset ja SREP:in tulokset siinäkin tapauksessa, että taloudelliset ja rahoitukselliset edellytykset heikentyvät. Niiden olisi lisäksi lähtökohtaisesti maksettava osinkoja vain siinä määrin kuin voidaan varmistaa vähintäänkin lineaarinen (8) kehitys 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuja täysiin vaatimuksiin ja SREP:in tuloksiin perustuvia pääomavaatimuksia kohti.

                           c)

                           Ryhmä 3: Luottolaitosten, jotka eivät noudata 1 kohdan a, b tai c alakohdassa mainittuja vaatimuksia, ei lähtökohtaisesti pidä jakaa osinkoja.

                     Luottolaitosten, jotka eivät ne voi noudattaa tätä suositusta, koska ne katsovat, että niiden on lain mukaan maksettava osinkoja, olisi otettava viipymättä yhteyttä yhteiseen valvontaryhmäänsä.
               Edellä 2 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettujen ryhmään 1, 2 tai 3 kuuluvien luottolaitosten odotetaan noudatettavan myös pilari 2:n mukaista pääomaohjeistusta. Vaaditun pääoman (9) odotetaan pysyvän yleisesti ottaen vakaana, edellyttäen että muut relevantit seikat pysyvät entisellään. Jos luottolaitos toimii tai sen odotetaan toimivan pilari 2:n mukaisen pääomaohjeistuksen alittavalla tasolla, sen olisi välittömästi otettava yhteyttä yhteiseen valvontaryhmäänsä. EKP arvioi laitoksen pääoman tason laskun tai odotetun laskun taustalla olevat syyt, ja harkitsee ryhtymistä asianmukaisiin ja suhteellisuusperiaatteen mukaisiin laitoskohtaisiin toimiin.

      II

   Tämä suositus on osoitettu asetuksen (EU) N:o 468/2014 (EKP/2014/17) 2 artiklan 16 ja 22 kohdassa tarkoitetuille merkittäville valvottaville yhteisölle ja merkittäville valvottaville ryhmittymille.

      III

   Tämä suositus on niin ikään osoitettu kansallisille toimivaltaisille viranomaisille ja nimetyille viranomaisille, kun on kyse asetuksen (EU) N:o 468/2014 (EKP/2014/17) 2 artiklan 7 ja 23 kohdassa tarkoitetuista vähemmän merkittävistä valvottavista yhteisöistä ja vähemmän merkittävistä valvottavista ryhmittymistä. Kansallisten toimivaltaisten ja nimettyjen viranomaisten odotetaan soveltavan tätä suositusta edellä mainittuihin yhteisöihin ja ryhmittymiin sikäli kuin se on tarkoituksenmukaista (10).

      Annettu Frankfurt am Mainissa 13 päivänä joulukuuta 2016.

            EKP:n puheenjohtaja

         Mario DRAGHI

      (1)  EUVL L 287, 29.10.2013, s. 63.

      (2)  EUVL L 141, 14.5.2014, s. 1.

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 575/2013, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1).

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 338).

      (5)  Euroopan keskuspankin suositus EKP/2015/49, annettu 17 päivänä joulukuuta 2015, osingonjakopolitiikasta (EUVL C 438, 30.12.2015, s. 1).

      (6)  Kaikki puskurit täysiin vaatimuksiin perustuvalla tasolla..

      (7)  Luottolaitosten oikeudellinen muoto voi vaihdella; ne voivat olla esim. listattuja yhtiöitä tai muita kuin osakeyhtiöitä, kuten keskinäisiä yhtiöitä, osuuskuntia tai säästöpankkeja. Termillä ”osinko” viitataan tässä suosituksessa kaikentyyppisiin rahasuorituksiin, jotka edellyttävät ylimmän päättävän elimen hyväksyntää.

      (8)  Tämä tarkoittaa käytännössä sitä, että 31.12.2014 alkavalla nelivuotiskaudella luottolaitosten olisi lähtökohtaisesti säilytettävä vähintään 25 prosenttia vuodessa 1 kohdan d alakohdassa mainitun täysiin vaatimuksiin perustuvan ydinpääoman osuutensa, ensisijaisen pääoman osuutensa ja kokonaispääomaosuutensa vajeesta.

      (9)  Vaaditulla pääomalla tarkoitetaan pilari 1:n plus pilari 2:n vaatimuksia plus yleistä pääomapuskuria plus pilari 2:n mukaista pääomaohjeistusta. Yleisen pääomapuskurin asteittaiseen käyttöönottoon katsomatta luottolaitosten olisi valmistauduttava siihen, että niille annetaan tulevaisuudessa myös pilari 2:n mukaista positiivista pääomaohjeistusta.

      (10)  Jos suositusta sovelletaan vähemmän merkittäviin valvottaviin yhteisöihin ja vähemmän merkittäviin valvottaviin ryhmittymiin, jotka katsovat, etteivät ne voi noudattaa tätä suositusta, koska niiden näkemyksen mukaan niiden on lain mukaan maksettava osinkoja, niiden olisi otettava viipymättä yhteyttä kansallisiin toimivaltaisiin viranomaisiin.


Avis juridique important

|

32000H0053

2000/53/EY: Komission suositus, annettu 21 päivänä joulukuuta 1999, turvalliset ja tehokkaat ajoneuvoihin asennettavat tieto- ja viestintäjärjestelmät: käyttöliittymiä koskevat eurooppalaiset periaatteet (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 4786) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 019 , 25/01/2000 s. 0064 - 0068

KOMISSION SUOSITUS,annettu 21 päivänä joulukuuta 1999,turvalliset ja tehokkaat ajoneuvoihin asennettavat tieto- ja viestintäjärjestelmät: käyttöliittymiä koskevat eurooppalaiset periaatteet(tiedoksiannettu numerolla K(1999) 4786)(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)(2000/53/EY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan,sekä katsoo, että1) ajoneuvoihin asennettavien tieto- ja viestintäjärjestelmien turvallisten käyttöliittymien (Human Machine Interface, HMI) merkitystä on korostettu useita kertoja useissa Euroopan yhteisöjen toimielinten päätöslauselmissa, päätelmissä ja lausunnoissa, joita ovat esimerkiksi seuraavat: neuvoston 17 päivänä kesäkuuta 1997 tekemät päätelmät, Euroopan parlamentin 8 päivänä lokakuuta 1998 antama päätöslauselma ja alueiden komitean 14 päivänä toukokuuta 1998(1) antama lausunto 20 päivänä toukokuuta 1997 annetusta komission tiedonannosta KOM(97) 223 "Yhteisön strategia ja periaatteet tieliikenteen telematiikan hyödyntämiseksi Euroopassa ja alustavia toimia koskevat ehdotukset"; tieliikenteen telematiikan käyttöönotosta ja erityisesti sähköisestä maksujen keruusta 17 päivänä kesäkuuta 1997(2) annettu neuvoston päätöslauselma,2) kuluttajansuojan perusta luodaan yleisestä tuoteturvallisuudesta 29 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/59/ETY(3) ja neuvoston 17 päivänä joulukuuta 1998 antamalla päätöslauselmalla(4) teknisten kulutustavaroiden käyttöohjeista, joka ei kuitenkaan ole tarpeeksi yksityiskohtainen tarkastelun alla olevalla alueella,3) ajoneuvoihin asennettavilla telemaattisilla laitteilla tulee lähitulevaisuudessa olemaan suuri vaikutus maantieliikenteeseen ja niistä on huomattavaa hyötyä kuljettajalle edellyttäen että viestintäprosessi ja/tai lisälaitteiden tarjoamat tiedot eivät häiritse tai ylikuormita kuljettajaa,4) teollisuuden ja lisäarvopalveluiden tarjoajien markkinamahdollisuuksia ei pidä tarpeettomasti rajoittaa, ja uusien turvallisten ja innovatiivisten tieto- ja viestintäteknisten tuotteiden kehittämistä on rohkaistava,5) näillä markkinoilla toimivien tulisi vapaaehtoisesti noudattaa asetettavia periaatteita;6) sisämarkkinoiden toiminnan turvaamiseksi ja markkinaesteiden poistamiseksi tuotteille tulee määritellä yleiset turvallisuusvaatimukset,7) ajoneuvoihin asennettavien tieto- ja viestintäjärjestelmien käyttöliittymiä koskevat eurooppalaiset periaatteet ovat olennaisia niiden turvallisuuden maksimoimiseksi; näiden periaatteiden tulisi ottaa täydellisesti huomioon työ, joka on tehty aikaisemmin muiden organisaatioiden kuten Euroopan liikenneministerien konferenssin ja yhdistyneiden kansakuntien puitteissa,8) komissio jatkaa työtään näiden periaatteiden kehittämiseksi tarkentamalla niitä, selventämällä niiden perusteluja ja esittelemällä hyviä ja huonoja esimerkkiratkaisuja, sekä pyrkii edelleen kehittämään periaatteiden verifiointimenetelmiä,9) komission yksiköt keräävät jäsenvaltioilta tietoja toteutetuista toimista ja arvioinneista, jotka koskevat periaatteiden noudattamista teollisuudessa, sekä laadittava tarvittaessa lisäselvityksiä,10) komissio harkitsee kahden vuoden kuluttua sekä sen perusteella, miten ajaneuvoihin asennettavien tieto- ja viestintäjärjestelmien käyttöliittymiä koskevia periaatteita noudatetaan, lisätoimia, esimerkiksi CEN/ISO-standardeihin perustuvia muutoksia 18 päivänä kesäkuuta 1992 annettuun direktiiviin 92/53/ETY(5) moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä tai lisädirektiivin antamista,11) ja että yllä mainittuja vaatimuksia ei voida toteuttaa kansallisin toimenpitein,ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:1. Euroopan autoteollisuuden ja laitetoimittajien, jotka tuottavat ja/tai asentavat ja/tai suunnittelevat ajonauvojen tieto- ja viestintäjärjestelmiä, mukaan lukien sekä tehtaalla asennettavien että jälkeenpäin asennettavien järjestelmien valmistajat ja järjestelmien maahantuojat, tulisi noudattaa jäljempänä liitteessä esitettyjä periaatteita, ja liittyä vapaaehtoisesti tätä koskevaan sopimukseen. Kyseisiin periaatteisiin on koottu keskeiset turvallisuusnäkökohdat, jotka on otettava huomioon ajoneuvoihin asennettavien tieto- ja viestintäjärjestelmien käyttöliittymissä, ja nämä periaatteet koskevat kaikkia tieto- ja viestintäjärjestelmiä, jotka on tarkoitettu kuljettajan käyttöön ajon aikana. Tässä yhteydessä kuljettajan tärkeimmäksi tehtäväksi katsotaan ajoneuvon hallinta monimutkaisessa ja jatkuvasti muuttuvassa liikenneympäristössä.Näitä periaatteita sovelletaan:- riippumatta siitä, liittyykö järjestelmä suoranaisesti ajotehtävään,- sekä irrotettaviin että kiinteästi asennettaviin järjestelmiin, esim. puhelimiin,- sekä tehtaalla asennettavia että jälkeenpäin asennettavia järjestelmiä tarjoaviin valmistajiin ja maahantuojiin sekä kaikkiin yhteisön markkinoilla myytäviin maantieliikenteen ajaneuvotyyppeihin.2. Jäsenvaltioita pyydetään kannustamaan teollisuutta noudattamaan näitä periaatteita ja selvittämään, noudattavatko teollisuus mukaanlukien jälkeenpäin asennettavia järjestelmiä myyvät yritykset näitä periaatteita.3. Jäsenvaltioita pyydetään ilmoittamaan omista ja teollisuuden toimenpiteistä komissiolle 12 kuukauden kuluessa tämän suosituksen julkaisemisesta ja esittämään 24 kuukauden kuluessa arvio periaatteiden noudattamisesta kyseisellä alalla.Tehty Brysselissä 21 päivänä joulukuuta 1999.Komission puolestaErkki LIIKANENKomission jäsen(1) Alueiden komitea 256/97, 14. toukokuuta 1998.(2) EYVL C 194, 25.6.1997, s. 5.(3) EYVL L 228, 11.8.1992, s. 24.(4) EYVL C 411, 31.12.1998, s. 1.(5) EYVL L 225, 10.8.1992, s. 1.LIITEAJONEUVOIHIN ASENNETTAVIEN TIETO- JA VIESTINTÄJÄRJESTELMIEN KÄYTTÖLIITTYMIÄ KOSKEVAT PERIAATTEET1. TavoitteetNäihin periaatteisiin on koottu keskeiset turvallisuusnäkökohdat, jotka on otettava huomioon ajoneuvoihin asennettavien tieto- ja viestintäjärjestelmien käyttöliittymissä (Human Machine Interface, HMI).Näistä periaatteista on erityistä hyötyä valmistajille näiden pohtiessa käyttöliittymien suunnittelun turvallisuusnäkökohtia. Tämän asiakirjan tärkeimmät aiheet ovat suunnittelu ja asentaminen, joten periaatteet liittyvät seuraaviin keskeisiin kysymyksiin:- Miten tieto- ja viestintäjärjestelmät voidaan suunnitella ja sijoittaa niin, että ne eivät haittaa ajamista?- Miten tietoa voidaan esittää häiritsemättä kuljettajan visuaalista havainnointikykyä?- Miten vuorovaikutus järjestelmän kanssa voidaan järjestää niin, että kuljettaja säilyttää ajoneuvon turvallisen hallinnan, kokee järjestelmän luotettavaksi ja miellyttäväksi ja pystyy reagoimaan yllättäviin tilanteisiin?Jotta tuotekehityksen innovatiivisuudelle ei asetettaisi tarpeettomia esteitä tai rajoitteita, periaatteet on ilmaistu lähinnä käyttöliittymiä koskevien tavoitteiden muodossa.2. SoveltamisalaNämä periaatteet koskevat kaikkia tieto- ja viestintäjärjestelmiä, jotka on tarkoitettu kuljettajan käyttöön ajon aikana. Tässä yhteydessä kuljettajan tärkeimmäksi tehtäväksi katsotaan ajoneuvon hallinta monimutkaisessa ja jatkuvasti muuttuvassa liikenneympäristössä.Näissä periaatteissa "järjestelmällä" tarkoitetaan niitä toiminteita ja osia, esimerkiksi näyttöjä ja hallintalaitteita, jotka muodostavat rajapinnan ja vuorovaikutusvälineen käytettävän järjestelmän ja kuljettajan välillä.Periaatteet on laadittu sovellettaviksi yksittäisten järjestelmien suunnittelussa ja asentamisessa. Silloin kun ajoneuvoon asennetaan useampi kuin yksi järjestelmä, niille pitäisi pyrkiä toteuttamaan yksi yhteinen käyttöliittymä, ja kokonaisuuden pitäisi noudattaa näitä periaatteita.Esitettävät periaatteet koskevat ennen kaikkea kokonaissuunnittelua, asennustapaa, tiedon esittämistä, vuorovaikutusta näyttöjen ja hallintalaitteiden kanssa, järjestelmän käyttäytymistä ja järjestelmästä annettavia tietoja.Nämä periaatteet eivät koske käyttöliittymiin liittymättömiä seikkoja, esimerkiksi sähköteknisiä ominaisuuksia, materiaalikysymyksiä, järjestelmän suorituskykyä ja oikeudellisia näkökohtia.3. Voimassa olevat säännöt ja määräyksetNämä periaatteet eivät korvaa säädöksiä ja standardeja, joita valmistajien on aina noudatettava:- Sovellettavia EY:n direktiivejä muutoksineen ovat:- moottoriajoneuvojen kuljettajien näkökenttä:30 päivänä lokakuuta 1990 annettu komission direktiivi 90/630/ETY(1),- moottoriajoneuvojen sisustus (muut matkustajatilan sisäiset osat kuin taustapeilit, hallintalaitteiden sijoittelu, katto tai kattoluukku, selkänojat ja istuimien takaosat):17 päivänä joulukuuta 1973 annettu neuvoston direktiivi 74/60/ETY(2),- moottoriajoneuvojen sisällä käytettävät varusteet (hallintalaitteiden, ilmaisimien ja osoittimien kuvatunnukset):21 päivänä joulukuuta 1977 annettu neuvoston direktiivi 78/316/ETY(3),- neuvoston 17 päivänä joulukuuta 1998 antama päätöslauselma teknisten kulutustavaroiden käyttöohjeista(4),- yleisestä tuoteturvallisuudesta 29 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/59/ETY(5),- Euroopan talouskomission (UN/ECE) määräykset, jotka Euroopan yhteisö on tunnustanut liittymällä äskettäin vuoden 1958 tarkistettuun sopimukseen,- periaatteissa viitataan epäsuorasti seuraaviin standardeihin ja valmisteilla oleviin standardointiasiakirjoihin:- ISO 4513 Road Vehicles - Visibility. Method for Establishment of Eyellipse for Driver's Eye Location- ISO 2575 Road Vehicles - Symbols for Controls, Indicators and Tell-tales- ISO 4040 Road Vehicles - Location of Hand Controls, Indicators and Tell-tales- ISO 3958 Road Vehicles - Passenger Car Driver Hand Control Reach- ISO (DIS) 15005 Road Vehicles - Traffic Information and Control Systems (TICS) Dialogue Management Principles- ISO (DIS) 15006 Road Vehicles - Traffic Information and Control Systems (TICS) Auditory Presentation of Information- ISO (DIS) 15008 Road Vehicles - Traffic Information and Control Systems (TICS) Ergonomic aspects of In-Vehicle Information Presentation- ISO (DIS) 11429 Ergonomics - System Danger and non Danger Signals with Sounds and Lights.Standardeja tarkistetaan aika ajoin, joten näitä periaatteita sovellettaessa tulee käyttää edellä mainittujen standardien uusimpia painoksia.Yleisesti ottaen on selvää, että periaatteiden soveltamisesta ovat vastuussa valmistajat, osatoimittajat ja asennuksia tekevät yritykset. Silloin kun vastuu jakautuu useamman osapuolen kesken, osapuolia kehotetaan käyttämään näitä periaatteita lähtökohtana määritellessään tehtäväjakoaan.Kuljettaja on edelleen vastuussa turvallisesta ajosuorituksesta kyseisiä järjestelmiä käytettäessä.4. KokonaissuunnitteluJärjestelmän on oltava kuljettajan apuväline. Järjestelmästä ei saa johtua, että kuljettaja tai joku muu tienkäyttäjä toimii vaarallisella tavalla.Järjestelmän on oltava sellainen, että kuljettaja voi kiinnittää huomiota järjestelmän näyttöihin, kytkimiin ja säätimiin ajamisen vaatiman riittävän huomiointikyvyn heikentymättä.Järjestelmä ei saa häiritä kuljettajaa tai tarjota tälle visuaalista viihdykettä.5. AsentaminenJärjestelmä on sijoitettava ja asennettava noudattaen asiaa koskevia määräyksiä, standardeja ja valmistajan ohjeita järjestelmän asentamisesta ajoneuvoihin.Mikään järjestelmän osa ei saa rajoittaa kuljettajan tienäkymää.Järjestelmä ei saa rajoittaa varsinaisen ajamisen edellyttämien hallintalaitteiden ja näyttöjen käyttöä.Näytöt on sijoitettava mahdollisimman lähelle kuljettajan normaalia katseen suuntaa.Näytöt on suunniteltava ja asennettava niin, että heijastumia syntyy mahdollisimman vähän.6. Tiedon esittäminenKuljettajan on voitava omaksua visuaalisesti esitetty tieto niin lyhyillä silmäyksillä, että ajosuoritus ei häiriinny.Niiltä osin kuin luettavuudesta, kuuluvuudesta, kuvakkeista, kuvatunnuksista, sanoista, lyhennesanoista tai lyhenteistä on olemassa kansainvälisesti sovittuja standardeja, niitä on noudatettava.Ajamiseen liittyvien tietojen on oltava ajantasaisia ja tarkkoja.Järjestelmä ei saa esittää tietoa, jonka johdosta kuljettaja tai joku muu tienkäyttäjä saattaa toimia vaarallisella tavalla.Järjestelmä ei saa tuottaa liian voimakkaita kontrolloimattomissa olevia ääniä, jotka saattavat peittää alleen ajoneuvolta tai sen ulkopuolelta kuuluvat varoitusäänet.7. Vuorovaikutus näyttöjen ja hallintalaitteiden kanssaKuljettajan on järjestelmää käyttäessään voitava aina pitää vähintään toinen käsi ohjauspyörällä.Puhetta välittävien viestintäjärjestelmien on toimittava myös niin, että puhuminen ja kuunteleminen ei edellytä käsien käyttöä.Järjestelmän käyttö ei saa edellyttää pitkäaikaista keskeytymätöntä vuorovaikutusta.Järjestelmän hallintalaitteet on suunniteltava niin, että niitä voidaan käyttää varsinaisen ajosuorituksen häiriintymättä.Kuljettajan on voitava päättää järjestelmän vuorovaikutusnopeudesta.Järjestelmän käyttö ei saa edellyttää kuljettajalta aikarajoitteista reagointia.Kuljettajan on voitava palata keskeytyneeseen vuorovaikutustapahtumien sarjaan joko keskeytymiskohtaan tai muuhun loogiseen kohtaan.Kuljettajan on voitava hallita äänen muodossa annettua tietoa silloin, kun se voi häiritä tai ärsyttää.Järjestelmän kuljettajan toimiin antaman vasteen (esimerkiksi palautteen, vahvistussanomien) on oltava nopeaa ja selkeästi havaittavissa.Järjestelmät, jotka antavat turvallisuuteen liittymätöntä muuttuvaa visuaalista tietoa, on voitava kytkeä pois tällaisesta toimintatilasta.8. Järjestelmän käyttäytyminenAjoneuvon liikkuessa on sellaisen visuaalisen tiedon, joka todennäköisesti häiritsee kuljettajaa huomattavassa määrin eikä liity ajamiseen (esimerkiksi televisio- tai videokuva tai automaattisesti etenevä kuva tai teksti) oltava kytkettynä pois päältä tai kuljettajan näkymättömissä.Järjestelmän olemassaolo, toiminta ja käyttö eivät saa vaikuttaa haitallisesti varsinaisen ajamisen ja liikenneturvallisuuden edellyttämien näyttöjen ja hallintalaitteiden toimintaan ja käyttöön.Sellaisten järjestelmän toimintojen käyttö, joita ei ole tarkoitettu kuljettajan käyttöön ajon aikana, on estettävä ajoneuvon liikkuessa, tai niiden käyttämisestä vahingossa on varoitettava selkeästi.Järjestelmän on annettava kuljettajalle tieto turvallisuuteen mahdollisesti vaikuttavista järjestelmän toimintatiloista tai häiriöistä.Jos järjestelmä menee kokonaan tai osittain epäkuntoon, ajoneuvon on oltava edelleen hallittavissa tai se on ainakin voitava pysäyttää turvallisesti.9. Järjestelmästä annettavat tiedotKuljettajan on saatava riittävät ohjeet järjestelmän käytöstä ja tarvittavassa määrin asennuksesta ja huollosta.Järjestelmää koskevien ohjeiden on oltava virheettömiä ja selkeitä.Järjestelmää koskevat ohjeet on esitettävä kuljettajalle ymmärrettävässä muodossa ja tämän ymmärtämällä kielellä.Ohjeista on selkeästi käytävä ilmi, mitkä järjestelmän toiminnot on tarkoitettu kuljettajan käyttöön ajon aikana ja mitkä eivät (esim. tietyt toiminnot tai valikot).Kaikissa tuotetiedoissa on pyrittävä kuvaamaan täsmällisesti järjestelmän toiminta.Jos järjestelmän käyttö edellyttää erityistaitoja tai tuote ei sovellu tietyille käyttäjäryhmille, tämän on käytävä selkeästi ilmi tuotetiedoista.Järjestelmää koskevissa kuvauksissa (esim. selostuksissa, valokuvissa ja kaavioissa) ei saa luoda mahdollisille käyttäjille epärealistisia odotuksia eikä rohkaista näitä turvallisuutta vaarantavaan tai laittomaan käyttöön.(1) EYVL L 341, 6.12.1990, s. 20.(2) EYVL L 38, 11.2.1974, s. 2.(3) EYVL L 81, 28.3.1978, s. 3.(4) EYVL C 411, 31.12.1998, s. 24.(5) EYVL L 228, 11.8.1992, s. 24.


title: Neuvoston suositus, annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015, Slovakian vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Slovakian vuoden 2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 272/10

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015,
   Slovakian vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Slovakian vuoden 2015 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2015/C 272/03)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 14 päivänä heinäkuuta 2015 komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat, jotka jäsenvaltioita on kehotettu ottamaan huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Neuvosto antoi 8 päivänä heinäkuuta 2014 suosituksen (3) Slovakian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Slovakian vuoden 2014 tarkistetusta vakausohjelmasta. Komissio esitti 28 päivänä marraskuuta 2014 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 473/2013 (4) mukaisesti lausuntonsa Slovakian alustavasta talousarviosuunnitelmasta vuodeksi 2015.

               (4)

               Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2014 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2015 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi samana päivänä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (5) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Slovakia ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (5)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 18 päivänä joulukuuta 2014 investointien edistämisen, rakenneuudistusten tehostamisen ja julkisen talouden vastuullisen ja kasvua edistävän vakauttamisen painopisteet.

               (6)

               Komissio julkaisi 26 päivänä helmikuuta 2015 Slovakiaa koskevan vuoden 2015 maaraportin. Siinä arvioitiin Slovakian edistymistä 8 päivänä heinäkuuta 2014 hyväksyttyjen maakohtaisten suositusten noudattamisessa.

               (7)

               Slovakia toimitti vuoden 2015 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2015 vakausohjelmansa 29 päivänä huhtikuuta 2015. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (8)

               Slovakiaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota. Hallitus suunnittelee vuoden 2015 vakausohjelmassa, että julkisen sektorin alijäämää supistetaan vähitellen siten, että se on 2,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015 ja 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2018. Vakausohjelman mukaan keskipitkän aikavälin tavoite – 0,5 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen – saavutettaisiin vuodesta 2017 alkaen. Julkisen talouden velan odotetaan supistuvan vuonna 2015 marginaalisesti 53,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja jatkavan supistumistaan 50,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2018. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Toimenpiteitä, joiden avulla tuetaan suunniteltujen alijäämätavoitteiden saavuttamista vuodesta 2016 eteenpäin, ei kuitenkaan ole vielä täsmennetty riittävästi. Komission kevään 2015 talousennusteen perusteella menojen nettokasvu jää alle vertailuarvon sekä vuonna 2015 että 2016, ja täyttää näin vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimukset. Neuvosto katsoo vakausohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2015 talousennusteen perusteella, että Slovakian odotetaan noudattavan vakaus- ja kasvusopimuksen määräyksiä.

               (9)

               Työmarkkinat osoittivat elpymisen merkkejä vuonna 2014, mutta työttömyysaste on edelleen korkea. Sosiaaliturvajärjestelmään liittyviä pidäkkeitä on vähennetty ja nuorisotyöttömyyden vähentämisessä on edistytty jonkin verran, mutta pitkäaikaistyöttömyys on edelleen suuri haaste ja romanien ja heikosti koulutettujen työllisyysaste on alhainen. Vaikka joitakin alustavia toimenpiteitä on toteutettu julkisten työvoimapalvelujen parantamiseksi, niillä on rajalliset valmiudet tarjota yksilöllisiä palveluja, erityisesti työmarkkinoista kauimpana oleville henkilöille. Naisten työllisyysaste on edelleen selvästi alle EU:n keskiarvon, mihin vaikuttavat laadukkaiden ja kohtuuhintaisten lastenhoitopalvelujen puute ja suhteellisen pitkät äitiyslomat.

               (10)

               Slovakia on edistynyt jonkin verran työssäoppimisen alalla uuden ammatillista koulutusta koskevan lain myötä, jonka on tarkoitus tulla voimaan vuonna 2015. Edistyminen on kuitenkin ollut vähäistä opetusolosuhteiden parantamisessa, työsuuntautuneempien kandidaattiohjelmien perustamisessa sekä varhaiskasvatukseen ja päivähoitoon osallistuvien romanilasten osuuden lisäämisessä. Toimenpiteitä ei ole toteutettu sen varmistamiseksi, että romanit osallistuisivat laajemmin ammatilliseen ja korkea-asteen koulutukseen. Edistyminen on ollut vähäistä Slovakian tutkimus- ja innovaatiojärjestelmän puutteiden korjaamisessa. Pääasiallisina tarpeina on parantaa tieteellisen perustan laatua ja merkitystä ja edistää yhteistyötä korkeakoulujen, tutkimusyksikköjen ja yrityssektorin välillä.

               (11)

               Liiketoimintaympäristön heikko laatu Slovakiassa vähentää maan houkuttelevuutta niin ulkomaisten kuin kotimaisten investointienkin kannalta. Julkishallinnon ja oikeusjärjestelmän riittämätön tehokkuus ja laatu aiheuttavat erityisesti haittaa liiketoimintaympäristölle. Virkamieskunta kärsii henkilöstön suuresta vaihtuvuudesta ja henkilöresurssien tehottomasta hallinnoinnista. Toimet korruption torjumiseksi ovat toistaiseksi olleet vähäisiä. Erityisesti tarpeeseen vahvistaa verohallinnon analyyttisia ja tarkastusvalmiuksia ei ole reagoitu. Julkiset hankinnat kärsivät syvään juurtuneista puutteista, jotka vaikuttavat julkisten varojen kohdentamiseen.

               (12)

               Vaikka verojärjestelmän viimeaikaiset muutokset ovat osaltaan vaikuttaneet julkisen talouden kohenemiseen, väestön ikääntymisestä johtuvat kustannukset rasittavat Slovakian nykyistä suhteellisen vakaata velka-asemaa tulevaisuudessa. Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys riippuu hallituksen kyvystä lisätä terveydenhuoltoalan kustannustehokkuutta. Slovakian terveydenhuoltojärjestelmän yleinen tehokkuus on huono, ja sen tulokset ovat heikkoja muihin EU-maihin verrattuna. Hallitus hyväksyi vuosiksi 2014–2020 uuden terveysstrategian, jolla yritetään ratkaista kansallisen terveydenhuoltojärjestelmän ongelmat. Strategiaa toteutetaan parhaillaan, mutta useimmat toimenpiteet eivät ole vielä voimassa. Veronkantoon ja verohallinnon toimintaan liittyy myös edelleen tehottomuutta.

               (13)

               Viime vuosina tehtyjen investointien vähäisyys voi horjuttaa Slovakian pitkän aikavälin kasvunäkymiä. Yksityiset investoinnit vähenivät vuosina 2008–2013 erityisen voimakkaasti. Finanssialan ulkopuolisten yritysten kohdalla kokonaisinvestoinnit supistuivat noin 90 prosenttia suorien ulkomaisten investointien vähenemisen myötä. Vuonna 2013 investoinnit tuotantohyödykkeisiin olivat edelleen reaalisesti noin 13 prosenttia alhaisemmat kuin vuonna 2008. Vaikka julkiset investoinnit supistuivat huomattavasti vähemmän, supistumisella on kuitenkin merkittäviä seurauksia, kun otetaan huomioon laajamittaiset liikenteen infrastruktuurihankkeet, jotka ovat olennaisen tärkeitä, jotta Slovakian keski- ja itäosien kasvupotentiaalia voidaan hyödyntää. Investointien suunnitteluun liittyvät hallinnolliset ja lainsäädännölliset esteet sekä rakennus- ja maankäyttölupamenettelyjen läpinäkyvyyden puute ja pitkä kesto jarruttavat julkisia investointeja. EU:n rahoitus muodostaa erittäin suuren osuuden kaikista julkisista investoinneista Slovakiassa muihin alueen jäsenvaltioihin verrattuna. Lisäksi EU:n varojen käyttöä haittaa suunnittelumenettelyjen huono hallinto, hankkeiden heikko suunnittelu ja valinta sekä ympäristövaikutusten arviointia koskevien vaatimusten noudattamisen laiminlyönti. Räätälöityjen eritelmien käyttö julkisissa hankinnoissa rajoittaa kilpailua ja johtaa siihen, että lopulliset hinnat ovat korkeita. Hankintamenettelyihin osallistuvien julkisyhteisöjen valvonnan parantaminen ja asiantuntemuksen lisääminen voisi auttaa ratkaisemaan nämä ongelmat. Julkishallinnon ja oikeusjärjestelmän tehokkuuden ja laadun riittämättömyys ovat erityisen haitallisia liiketoimintaympäristön kannalta, eikä siviiliprosessin uudistamisen ja tuomioistuinten epätasaisen työnjaon kaltaisiin kysymyksiin ole vielä puututtu.

               (14)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut kattavasti Slovakian talouspolitiikkaa ja julkaissut analyysinsa vuoden 2015 maaraportissa. Se on arvioinut myös vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Slovakialle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Slovakian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4.

               (15)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella ja katsoo (6), että Slovakia noudattaa vakaus- ja kasvusopimuksen määräyksiä.

               (16)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut myös koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän analyysin perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro (7). Koska Slovakian rahayksikkö on euro, sen olisi myös varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,

         SUOSITTAA, että Slovakia toteuttaa vuosina 2015 ja 2016 toimia, joilla se

               1.

               lisää terveydenhuoltoalan kustannustehokkuutta, myös parantamalla sairaalahoidon hallinnointia ja kehittämällä perushoitoa; toteuttaa toimenpiteitä veronkannon tehostamiseksi;

               2.

               toteuttaa lisätoimenpiteitä, joilla puututaan pitkäaikaistyöttömyyteen parantamalla aktivointitoimenpiteitä ja toisen mahdollisuuden tarjoavaa koulutusta sekä ottamalla käyttöön yksilöllisiin tarpeisiin räätälöityä korkealaatuista koulutusta; lisää kannustimia naisten pysymiselle työmarkkinoilla tai palaamiselle niille kehittämällä lastenhoitopalvelujen tarjontaa;

               3.

               parantaa opettajien koulutusta ja opettajan ammatin houkuttelevuutta, jotta oppimistulosten heikkeneminen voidaan pysäyttää; lisää romanilasten osallistumista yleiseen koulutukseen ja laadukkaaseen varhaiskasvatukseen;

               4.

               parantaa ja yksinkertaistaa hallinnollisia menettelyjä maankäyttö- ja rakennuslupien saamiseksi, jotta vauhditetaan infrastruktuuri-investointeja; lisää kilpailua julkisissa tarjouskilpailumenettelyissä ja parantaa julkisten hankintojen valvontamekanismeja.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 2015.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetty voimassa jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodelle 2014 6 päivänä toukokuuta 2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/322/EU (EUVL L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (3)  Neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Slovakian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Slovakian vuoden 2014 vakausohjelmasta (EUVL C 247, 29.7.2014, s. 122).

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 473/2013, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, alustavien talousarviosuunnitelmien seurantaa ja arviointia sekä euroalueen jäsenvaltioiden liiallisen alijäämän tilanteen korjaamisen varmistamista koskevista yhteisistä säännöksistä (EUVL L 140, 27.5.2013, s. 11).

      (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1176/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011, makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta (EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (6)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

      (7)  EUVL C 272, 18.8.2015, s. 98.


title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 21 päivänä joulukuuta 2006 , Euroopan unionin neuvostolle Oesterreichische Nationalbankin ulkopuolisista tilintarkastajista (EKP/2006/29)

text:
               10.1.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/1

      EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
   annettu 21 päivänä joulukuuta 2006,
   Euroopan unionin neuvostolle Oesterreichische Nationalbankin ulkopuolisista tilintarkastajista
   (EKP/2006/29)
   (2007/C 5/01)
   EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 27.1 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoston suosittelemat ja Euroopan unionin neuvoston hyväksymät riippumattomat ulkopuoliset tilintarkastajat tarkastavat Euroopan keskuspankin ja eurojärjestelmään kuuluvien kansallisten keskuspankkien tilit.

               (2)

               Oesterreichische Nationalbankia koskevan liittovaltion lain 37 §:n 1 momentin mukaan Oesterreichische Nationalbankin (OeNB) yhtiökokouksen on valittava joka vuosi kaksi tilintarkastajaa ja kaksi varatilintarkastajaa. Varatilintarkastajille voidaan antaa valtuudet ainoastaan siinä tapauksessa, että tilintarkastajat eivät kykene suorittamaan tilintarkastusta.

               (3)

               Euroopan unionin neuvosto, joka otti huomioon Euroopan unionin neuvostolle Oesterreichische Nationalbankin ulkopuolisista tilintarkastajista 1 päivänä helmikuuta 2006 annetun suosituksen EKP/2006/1 (1), hyväksyi 14 päivänä maaliskuuta 2006 KPMG Alpen-Treuhand GmbH:n ja TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH:n yhdessä ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi ja Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH:n ja BDO Auxilia Treuhand GmbH:n yhdessä ulkopuolisiksi varatilintarkastajiksi tilivuodeksi 2006 (2).

               (4)

               OeNB ilmoitti 8 päivänä syyskuuta 2006 EKP:lle, että KPMG Alpen-Treuhand GmbH ei saanut OeNB:n toukokuussa 2006 pidetyssä yhtiökokouksessa äänten enemmistöä, joka tarvitaan valituksi tulemiseen, ja tämän vuoksi toiselle sijalle asetettu tilintarkastaja, TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH, nimitettiin ensimmäiseksi tilintarkastajaksi. Ensimmäiselle sijalle asetettu varatilintarkastaja, Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH, nimettiin toiseksi tilintarkastajaksi ja toiselle sijalle asetettu varatilintarkastaja, BDO Auxilia Treuhand GmbH, nimitettiin ainoaksi varatilintarkastajaksi. Välttämättömän toisen varatilintarkastajan nimittämiseksi OeNB suoritti rajoitetun hankintamenettelyn ja valitsi Ernst & Young Wirtschaftsprüfungs GmbH:n sekä pyysi EKP:tä suosittelemaan sitä EU:n neuvostolle hyväksymistä varten.

               (5)

               EU:n neuvoston hyväksyminen tarvitaan Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH:n nimittämiseksi OeNB:n toiseksi ulkopuoliseksi tilintarkastajaksi ja Ernst & Young Wirtschaftsprüfungs GmbH:n nimittämiseksi OeNB:n toiseksi ulkopuoliseksi varatilintarkastajaksi.

               (6)

               Ulkopuolisten tilintarkastajien toimikausi voidaan uudistaa vuodeksi kerrallaan, ylittämättä kuitenkaan viiden vuoden kokonaisaikaa.

         SUOSITTELEE

               1.

               EKP suosittelee, että TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH ja Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH nimitetään yhdessä OeNB:n ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi tilivuodeksi 2006.

               2.

               EKP suosittelee, että BDO Auxilia Treuhand GmbH ja Ernst & Young Wirtschaftsprüfungs GmbH nimitetään yhdessä OeNB:n ulkopuolisiksi varatilintarkastajiksi tilivuodeksi 2006.

               3.

               Tämä toimikausi voidaan uudistaa vuodeksi kerrallaan, ylittämättä kuitenkaan viiden vuoden kokonaisaikaa, ja se päättyy viimeistään tilivuonna 2010.

      Annettu Frankfurt am Mainissa 21 päivänä joulukuuta 2006.

         Jean-Claude TRICHET

            EKP:n puheenjohtaja

      (1)  EUVL C 34, 10.2.2006, s. 30.

      (2)  EUVL L 79, 16.3.2006, s. 25.


				|

		52014DC0417

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Luxemburgin vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta_x000b__x000b_sekä samassa yhteydessä annettu Luxemburgin vuoden 2014 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2014/0417 final - 2014/ () */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Luxemburgin vuoden 2014 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Luxemburgin vuoden 2014 vakausohjelmaa koskeva
neuvoston lausunto
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[2],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[3],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean
lausunnon,
ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean
lausunnon,
ottaa huomioon talouspoliittisen komitean
lausunnon,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä
maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu-
ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa
talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla
tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään
kasvuun ja lisätä sen kilpailukykyä.
(2)
Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010
komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin
talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi
21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista. Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat.
Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon
kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.
(3)
Valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät
29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii
johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille
kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät
toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat
erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)
Neuvosto antoi 9 päivänä heinäkuuta 2013
suosituksen Luxemburgin vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta ja
lausunnon Luxemburgin vuosien 2012–2016 tarkistetusta vakausohjelmasta.
Komissio esitti 15 päivänä marraskuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 473/2013[4] mukaisesti lausunnon
Luxemburgin alustavasta talousarviosuunnitelmasta vuodeksi 2014[5].
(5)
Komissio hyväksyi 13 päivänä marraskuuta 2013
vuotuisen kasvuselvityksen[6],
mikä aloitti vuoden 2014 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio
hyväksyi samana päivänä asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella
varoitusmekanismia koskevan kertomuksen[7],
jossa se katsoi, että Luxemburg kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(6)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 20 päivänä
joulukuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen
ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa
eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa
normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua
työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)
Komissio julkaisi 5 päivänä maaliskuuta 2014
asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun Luxemburgia
koskevan perusteellisen tarkastelun[8]
tulokset. Komissio päättelee analyysinsä perusteella, ettei Luxemburgin
makrotaloudessa ole makrotalouden epätasapainoa koskevassa menettelyssä
tarkoitettuja epätasapainotiloja. Vaihtotaseen ylijäämä ei analyysin
perusteella johdu vaisusta kotimaisesta kysynnästä, vaan pikemminkin
Luxemburgin pitkälti rahoituspalveluihin perustuvasta erityisestä
kasvumallista. Kotimaan rahoitusvakauteen kohdistuu riskejä, jotka johtuvat
finanssisektorin laajuudesta, mutta ne ovat kuitenkin suhteellisen hallittuja,
sillä sektori on yhtaikaa monimuotoinen ja erikoistunut. Yksityisen sektorin,
erityisesti muiden kuin finanssisektorin yritysten, suuri velkaantuneisuus on
pääasiassa osoitus siitä, että Luxemburgissa toimii paljon monikansallisia
yrityksiä, jotka käyttävät Luxemburgissa sijaitsevia sivuliikkeitään tai
tytäryrityksiään ryhmän sisäisiin rahoitustoimiin. Lisäksi tämänhetkinen
julkisen talouden suotuisa rahoitusasema on erittäin riippuvainen kukoistavaan
rahoitussektoriin perustuvan kasvumallin kestävyydestä ja muodostaa pitkällä aikavälillä
merkittävän kestävyysriskin.
(8)
Luxemburg toimitti vuoden 2014 kansallisen
uudistusohjelmansa ja vuoden 2014 vakausohjelmansa 25 päivänä huhtikuuta
2014. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on
pystytty ottamaan huomioon.
(9)
Vuoden 2014 vakausohjelmassa esitetyn keskipitkän
aikavälin julkisen talouden strategian tavoite on palata vuoden 2015
merkittävän poikkeaman jälkeen vuonna 2016 tilanteeseen, jossa keskipitkän
aikavälin tavoite täyttyy. Ohjelmassa vahvistetaan aiempi keskipitkän aikavälin
tavoite, joka on 0,5 prosentin ylijäämä suhteessa BKT:hen, mikä vastaa
vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. (Uudelleenlasketun) julkisen talouden
rakenteellisen ylijäämän odotetaan vähenevän suhteessa BKT:hen 1,4 prosentista
(vuonna 2013) 1,1 prosenttiin (vuonna 2014) ja sen jälkeen muuttuvan
0,1 prosentin alijäämäksi (vuonna 2015). Tämän jälkeen saavutettaneen
asteittain kasvava rakenteellinen ylijäämä. Näin ollen Luxemburgin arvioidaan
saavuttavan keskipitkän aikavälin tavoitteensa vuonna 2014, mutta poikkeavan
siitä merkittävästi vuonna 2015. Ohjelman mukaan julkisen talouden menojen
kasvu (ilman päätösperäisten toimien vaikutusta tuloihin) ylittää BKT:n
keskipitkän aikavälin potentiaalisen kasvun viitearvon. Siitä poiketaan erityisen
paljon vuonna 2015. Kaiken kaikkiaan ohjelman tavoitteet ovat vuonna 2015
osittain vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten mukaisia.
Velkasuhde oli 23,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013 eli selvästi
alle 60 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen, ja sen ennustetaan
heikkenevän ohjelmakaudella edelleen. Julkisen talouden kehitysarvion perustana
oleva makrotalouden skenaario, jonka on laatinut riippumaton elin (STATEC) on
vuosien 2014 ja 2015 osalta jonkin verran optimistinen. Hallituksen ennusteen
mukaan BKT:n kasvuvauhti on 3,2 prosenttia sekä vuonna 2014 että vuonna
2015, kun taas komission kevään 2014 ennusteen mukaan se on 2,6 prosenttia
vuonna 2014 ja 2,7 prosenttia vuonna 2015. Lisäksi viranomaiset eivät ole
vielä ilmoittaneet tarkasti julkisen talouden kehitysennusteen taustalla olevia
toimenpiteitä vuosiksi 2015–2018. Komission ennusteessa ei oteta huomioon
viimeisimpiä ilmoitettuja toimenpiteitä, ja sen mukaan rakenteellisen ylijäämän
odotetaan supistuvan 0,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2014 ja
kääntyvän 1,3 prosentin alijäämäksi vuonna 2015. Julkisen talouden
menojen, joista on vähennetty päätösperäiset tulopuolen toimenpiteet, odotetaan
ylittävän keskipitkän aikavälin potentiaalisen BKT:n viitearvon vuonna 2015,
jolloin odotetaan merkittävää poikkeamaa. Neuvosto katsoo vuoden 2014
vakausohjelman ja asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen komission ennusteen
perusteella, että erityisesti vuodesta 2015 alkaen ohjelman tavoitteiden
saavuttamiseen kohdistuu riskejä, jotka ovat ainoastaan osittain vakaus- ja
kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten mukaisia.
(10)
Hallitus esitti parlamentille heinäkuussa 2013
lakialoitteen jäsenvaltioiden julkisen talouden kehyksiä koskevista
vaatimuksista annetun neuvoston direktiivin 2011/85/EU sekä vakaudesta,
yhteensovittamisesta sekä ohjauksesta ja hallinnasta tehdyn sopimuksen
saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä. Lain odotettiin tulevan voimaan
1 päivänä tammikuuta 2014, mutta sen hyväksyminen viivästyi, kun hallitus erosi
heinäkuussa. Lakialoitteen mukaan otetaan käyttöön uusi monivuotisesta
rahoitusohjelmasta annettu laki, joka kattaa saman ajan kuin tuleva
vakausohjelman päivitys. Monivuotisesta rahoitusohjelmasta annettua lakia
päivitettäisiin jatkuvasti vuosittain yhdessä vuotuisen talousarvion kanssa.
Siinä esitettäisiin yksityiskohtaiset suunnitelmat, joilla saavutetaan
keskipitkän aikavälin talousarviotavoite julkisen hallinnon tasolla.
Lakiesityksen mukaan monivuotisesta rahoitusohjelmasta annetussa laissa otetaan
käyttöön monivuotiset enimmäismäärät, jotka kattavat ainoastaan
keskushallintosektorin. Siinä ei kuitenkaan mainita, mitkä ovat seuraukset, jos
enimmäismäärät ylitetään. Lakiesitykseen ei sisälly kansallista menosääntöä,
jolla ohjattaisiin monivuotisten menotavoitteiden asettamista. Siinä on
kuitenkin keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeuttamisuraa koskevia
säännöksiä. Laista annettiin parlamentille maaliskuussa 2014 muutettu esitys,
jossa muun muassa osoitetaan julkisen talouden sääntöjen riippumattoman
valvonnan tehtävä uudelle Conseil National des Finances Publiques
-laitokselle.
(11)
Uudet verkkokaupasta saatavaa arvonlisäverotuloa
koskevat säännöt vaikuttavat kielteisesti alv-tuloihin. Vuodesta 2015 nämä
tulot siirretään maasta, johon palvelun suorittaja on sijoittautunut, maahan,
jossa on asiakkaan asuinpaikka. Hallitus ilmoitti, että alv-kantoja korotetaan
2 prosenttiyksikköä, minkä pitäisi korvata tulonmenetys osittain. Kun
kuitenkin otetaan huomioon alhaisten ja poikkeuksellisen alhaisten verokantojen
laajamittainen käyttö, lisätuloja voidaan saada laajentamalla yleisen
verokannan soveltamisalaa ja kompensoimalla näin edellä mainittuja
tulonmenetyksiä.
(12)
Vuonna 2012 julkaistun komission ikääntymisraportin
mukaan julkisten bruttoeläkemenojen osuus, joka oli 9,2 prosenttia
suhteessa BKT:hen, on kasvussa Luxemburgissa, ja sen arvioidaan olevan
18,6 prosenttia vuonna 2060. Tämä johtuu pääosin ikäsidonnaisista menoista
ja erityisesti eläkkeistä. Vuoden 2012 eläkeuudistus oli suppea eikä sillä puututtu
merkittävästi riskiin, joka kohdistuu julkisen talouden pitkän aikavälin
kestävyyteen. Eläkejärjestelmän lyhyen aikavälin rahoituksen takaa tällä
hetkellä alhainen vanhushuoltosuhde, ja se on riippuvainen suhteellisen nuoren
rajatylittävän työvoiman eläkemaksuista. Tulevaisuudessa suuntauksen odotetaan
kääntyvän ja eläkekustannusten sekä pitkäaikaishoidon kustannusten
todennäköisesti kasvavan huomattavasti. Jotta voitaisiin varmistaa
eläkejärjestelmän elinkelpoisuus, vuoden 2020 jälkeen maksujen määrää olisi
lisättävä merkittävästi sen lisäksi, että eläkkeitä mukauttamista elintasoon
maltillistetaan. Tällöin taakka kohdistuisi merkittävästi enemmän tulevan
aktiiviväestön työhön ja kustannuskilpailukyky heikkenisi. Koska korvausaste on
nykyisin korkea, olisi voitu toteuttaa erilaisia toimenpiteitä, jotta taakka
jakautuisi oikeudenmukaisemmin sukupolvien kesken. Reaalipalkkojen kasvuun
perustuvien eläkkeiden mukautusten enimmäismäärän käyttöönotto kartuttaisi
eläkerahastoja. Lisäksi todellisen eläkkeellesiirtymisiän (joka on nyt 59)
korottaminen elinajanodotteen muutoksen mukaan auttaisi osaltaan varmistamaan
eläkejärjestelmän pitkän aikavälin kestävyyttä. Myös
varhaiseläkemahdollisuuksia olisi vähennettävä. Eläkeuudistukseen sisältyvät
taloudelliset kannustimet pidentää työuraa saattavat osaltaan edistää
eläkejärjestelmän kestävyyttä, mutta ikääntyneiden työntekijöiden
työllistettävyyttä pitäisi parantaa edelleen lisäämällä ammattikoulutusta ja
elinikäistä oppimista. Luxemburgin on hillittävä tulevaa pitkäaikaishoidon
tarvetta ja siihen liittyviä kustannuksia voidakseen varmistaa sen kestävyyden.
Pitkäaikaishoitopalvelut voitaisiin myös saada kustannustehokkaammiksi
parantamalla terveydenhuollon ja sosiaalipalvelujen koordinointia ja palvelujen
tarjoamista sekä tukemalla omaishoitajia paremmin.
(13)
Luxemburgin vaihtotaseen suuren ylijäämän tärkein
aiheuttaja on rahoituspalvelujen sektori, ja se peittää alleen jatkuvan ja
vähitellen kasvavan tavarakaupan taseen alijäämän, joka johtuu viennin
vähäisestä kasvusta. Tämä suuntaus on osoitus palvelusektorin merkityksen
lisääntymisestä taloudessa, mutta se johtuu myös rakenteellisemmasta
kustannuskilpailukyvyn menettämisestä. Viimeaikainen yksikkötyökustannusten
tasainen kasvu on haitannut Luxemburgin toimialojen kilpailukykyä. Hallituksen
vuonna 2012 hyväksymä palkkojen indeksointimekanismin mukautus päättyy vuoden
2014 loppuun mennessä. Tätä varten on tarkasteltava eri toimintavaihtoehtoja,
mutta on tärkeää, että palkat sidotaan tiiviimmin tuottavuuteen palkkojen indeksointijärjestelmän
uudistuksen avulla, mikä mahdollistaa sektorikohtaisen eriyttämisen. Voimakas
riippuvuus finanssisektorista on rakenteellinen riski Luxemburgin taloudelle.
Tämän vuoksi Luxemburgin on painotettava pitkälle erikoistuneiden yritysten
kehittämistä innovaatioon perustuvan kasvun vauhdittamiseksi. Julkisen sektorin
T&K-intensiteetti on nelinkertaistunut vuodesta 2000, mikä osoittaa halua
vahvistaa julkista tutkimuskapasiteettia. Luxemburg ei kuitenkaan ole
saavuttamassa vuodeksi 2020 asetettua T&K-intensiteettiä koskevaa
tavoitetta, joka on 2,3–2,6% suhteessa BKT:hen, sillä yritysten
T&K-intensiteetti on vähentynyt voimakkaasti (1,53 prosenttia vuonna 2000
ja 1 prosentti vuonna 2012). Julkisten tutkimuslaitosten ja yritysten
välistä yhteistyötä kuvaavilla indikaattoreilla mitattua tulosta olisi
parannettava edelleen. Vuonna 2013 aloitettua innovaatioklustereiden
vahvistamista koskevaa uudistusta olisi jatkettava.
(14)
Huolimatta monista toteutetuista toimenpiteistä
nuorisotyöttömyys on jatkuvasti korkea – 17,4 prosenttia aktiiviväestöstä
vuonna 2013 – vaikka se onkin vähentynyt vuodesta 2012, jolloin se oli
18 prosenttia. Se on voimakkaasti sidoksissa koulutustasoon ja on
alhaisempi korkeammin koulutettujen keskuudessa. Luxemburgin koulutusjärjestelmällä
on useita erityishaasteita, esimerkiksi monikielisyys ja suuren
finanssisektorin vuoksi pitkälle erikoistuneiden työmarkkinoiden edellyttämät
erikoistaidot. OECD:n teettämässä opiskelijoiden taitoja koskevassa
selvityksessä vahvistui, että kuten on todettu jo vuodesta 2006 lähtien,
nuorten perustaidot ovat varsin heikot ja tilanteen muuttamiseksi tarvitaan
lisätoimia. Tämän vuoksi alemman ja ylemmän perusasteen koulutusta olisi
uudistettava. Lisäksi ammatti- ja opettajankoulutuksen laatua ja houkuttavuutta
olisi parannettava edelleen, jotta työmarkkinoille saadaan pätevää työvoimaa,
erityisesti myös maahanmuuttajataustaisia henkilöitä. Verotus- ja
etuusjärjestelmä on rakenteeltaan sellainen, että se aiheuttaa kaikilla
palkkatasoilla ja kaikissa perhetilanteissa työmarkkinaloukkuja, jotka ovat
EU:n suurimpia. Huolimatta viimeaikaisista uudistuksista myös
aktivointipolitiikka on edelleen heikkoa; aktiivisiin
työmarkkinatoimenpiteisiin osallistuminen ei ole pakollista missään vaiheessa
työttömyysjaksoa eikä osallistumisen aikana edellytetä työnhaun jatkamista.
(15)
Luxemburg on sitoutunut vähentämään päästökaupan
ulkopuolisten sektoreiden kasvihuonekaasupäästöjään vuoteen 2020 mennessä
20 prosenttia, mutta sen odotetaan jäävän tavoitteesta
23 prosenttiyksikköä. Lisäksi vuonna 2013 päästöjä odotetaan olevan
1 prosentti vastuunjakopäätöksessä vuodelle 2013 asetettua enimmäismäärää
enemmän. Noin 70 prosenttia liikenteeseen liittyvistä päästöistä liittyy
polttoaineiden vientiin, mikä johtuu muun muassa siitä, että niiden
valmistevero on hyvin pieni. Toukokuussa 2013 laaditussa toisessa ilmastoa
koskevassa kansallisessa toimintasuunnitelmassa tunnustettiin polttoainevienti
keskeiseksi haasteeksi, mikä on askel eteenpäin. Kysymyksen ratkaisemiseksi
tarvitaan kohdennetumpia pitkän aikavälin toimenpiteitä. Ympäristöveron osuus
oli 2,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2012, kun vuonna 2004 se oli
3,1 prosenttia. Lasku johtuu erityisesti alhaisemmista
energiaverotuloista, joihin vaikuttaa se, ettei energiaveroa ole indeksoitu.
Liikenneverot, polttoainevero mukaan luettuna, olivat 0,2 prosenttia
suhteessa BKT:hen vuonna 2012. Pääasiassa ”bensaturismin” vuoksi liikenteessä
käytetyn polttoaineen verojen osuus oli suuri, 2,2 prosenttia suhteessa
BKT:hen, huolimatta dieselöljyn edullisesta verokohtelusta. Koska
ympäristöverojen osuus kaikista verotuloista on alle keskiarvon,
ympäristöverotuksen rakennetta voidaan parantaa erityisesti lisäämällä
energiatuotteiden verotusta liikenteen alalla.
(16)
Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana
analysoinut kattavasti Luxemburgin talouspolitiikkaa. Se on arvioinut
vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman. Se on ottanut huomioon ei vain
niiden merkityksen Luxemburgin finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja
talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen
ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen
tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.
Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–5.
(17)
Neuvosto on tutkinut Luxemburgin vakausohjelman, ja
se antaa lausuntonsa[9]
erityisesti jäljempänä esitettävässä suosituksessa 1.
(18)
Komissio on EU-ohjausjakson osana myös analysoinut
koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän analyysin
perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro.
Luxemburgin olisi varmistettava myös, että kyseiset suositukset pannaan
täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,
SUOSITTAA, että Luxemburg toteuttaa
vuosina 2014–2015 toimia, joilla se
1.           säilyttää julkisen talouden
rahoitusaseman vakauden vuonna 2014; vahvistaa merkittävästi julkisen talouden
strategiaansa vuonna 2015 varmistaakseen keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisen
ja pysyy tämän jälkeen tässä keskipitkän aikavälin tavoitteessa, jotta julkisen
talouden pitkän aikavälin kestävyys voidaan turvata erityisesti ottamalla
huomioon ikääntymiseen liittyvät epäsuorat vastuut; vahvistaa julkisen talouden
ohjausjärjestelmää vauhdittamalla julkisen talouden keskipitkän aikavälin
kehyksen ja monivuotisten menokattojen käyttöönottoa sekä aloittamalla
finanssipolitiikan sääntöjen riippumattoman valvonnan; laajentaa verokantaa
edelleen erityisesti kulutuksen osalta;
2.           julkisen talouden kestävyyden
varmistamiseksi hillitsee ikäsidonnaisia menoja parantamalla pitkäaikaishoidon
kustannustehokkuutta, jatkamalla eläkeuudistusta todellisen
eläkkeellesiirtymisiän nostamiseksi esimerkiksi rajoittamalla varhaiseläkkeelle
siirtymistä ja kytkemällä lakisääteinen eläkeikä elinajanodotteeseen; tehostaa
toimia ikääntyneiden työntekijöiden työelämään osallistumisen lisäämiseksi
esimerkiksi parantamalla näiden työllistettävyyttä elinikäisen oppimisen
kautta;
3.           nopeuttaa rakenteellisten toimenpiteiden
hyväksymistä työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisten käytänteiden
mukaisesti uudistaakseen palkkojen indeksointijärjestelmää, jotta voitaisiin
parantaa palkkajärjestelmän reagointia tuottavuuden muutoksiin erityisesti
sektoritasolla; jatkaa työtä talouden rakenteen monipuolistamiseksi esimerkiksi
edistämällä yksityisiä investointeja tutkimukseen ja kehittämällä edelleen
julkisten tutkimuslaitosten ja yritysten välistä yhteistyötä;
4.           jatkaa työtä
nuorisotyöttömyyden vähentämiseksi erityisesti maahanmuuttajataustaisten
matalan taitotason työnhakijoiden osalta johdonmukaisen strategian avulla
esimerkiksi parantamalla aktiivisten työmarkkinatoimenpiteiden rakennetta ja
valvontaa, puuttumalla ammattitaidon kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuuteen
ja vähentämällä työntekoon liittyviä taloudellisia pidäkkeitä; nopeuttaa tätä
varten yleistä ja ammattikoulutusta koskevan uudistuksen toteuttamista, jotta
nuorten ammattitaito vastaisi paremmin työmarkkinoiden kysyntää;
5.           kehittää kattavan kehyksen ja
toteuttaa konkreettisia toimenpiteitä saavuttaakseen päästökaupan ulkopuolisten
kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistason vuoteen 2020 mennessä, erityisesti
verottamalla energiatuotteita liikenteen alalla.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2014) 417 final.
[3]               P7_TA(2014)0128 ja P7_TA(2014)0129.
[4]               EUVL L 140, 27.5.2013, s. 11.
[5]               C(2013) 8006 final.
[6]               COM(2013) 800 final.
[7]               COM(2013) 790 final.
[8]               SWD(2014) 84 final.
[9]               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan
2 kohdan mukaisesti.


title: Komission suositus, annettu 27 päivänä marraskuuta 2013 , haavoittuvassa asemassa olevia rikoksesta epäiltyjä ja syytettyjä koskevista menettelytakeista rikosoikeudellisissa menettelyissä

text:
               24.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 378/8

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 27 päivänä marraskuuta 2013,
   haavoittuvassa asemassa olevia rikoksesta epäiltyjä ja syytettyjä koskevista menettelytakeista rikosoikeudellisissa menettelyissä
   2013/C 378/02
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Tällä suosituksella on tarkoitus kannustaa jäsenvaltioita vahvistamaan kaikkien sellaisten epäiltyjen ja syytettyjen prosessuaalisia oikeuksia, jotka eivät ikänsä, psyykkisen tai fyysisen tilansa tai vammansa vuoksi pysty ymmärtämään rikosoikeudellista menettelyä ja osallistumaan siihen tehokkaasti, jäljempänä ’haavoittuvassa asemassa olevat’.

               (2)

               Tällä suosituksella on määrä vahvistaa jäsenvaltioiden luottamusta muiden jäsenvaltioiden rikosoikeudellisiin järjestelmiin vahvistamalla vähimmäissäännöt epäiltyjen ja syytettyjen prosessuaalisten oikeuksien suojelulle, ja se voi näin parantaa rikosasioissa annettujen päätösten vastavuoroista tunnustamista.

               (3)

               Tukholman ohjelmassa (1) painotetaan voimakkaasti yksilön oikeuksien vahvistamista rikosoikeudellisissa menettelyissä. Sen 2.4 kohdassa Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota tekemään ehdotuksia edeten vaiheittain (2) epäiltyjen ja syytettyjen oikeuksien vahvistamisessa.

               (4)

               Tähän mennessä on hyväksytty kolme toimenpidettä, jotka ovat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/64/EU (3), Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2012/13/EU (4) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/48/EU (5).

               (5)

               Olisi katsottava, että tässä suosituksessa olevat viittaukset epäiltyihin tai syytettyihin, jotka on pidätetty tai jotka ovat menettäneet vapautensa, tarkoittavat kaikkia tilanteita, joissa epäillyltä tai syytetyltä rikosoikeudellisen menettelyn yhteydessä riistetään hänen vapautensa Euroopan ihmisoikeussopimuksen 5 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla, siten kuin kyseistä määräystä tulkitaan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännössä.

               (6)

               On tärkeää, että rikosoikeudellisissa menettelyissä epäiltyjen ja syytettyjen haavoittuvuus havaitaan ja tunnustetaan nopeasti. Tätä varten poliisi-, lainvalvonta- tai oikeusviranomaisten olisi tehtävä alustava arviointi. Toimivaltaisten viranomaisten olisi myös voitava pyytää riippumatonta asiantuntijaa selvittämään, kuinka haavoittuvassa asemassa henkilö on, mitkä ovat hänen tarpeensa ja ovatko jo toteutetut tai suunnitellut henkilöä koskevat toimenpiteet asianmukaisia.

               (7)

               Epäillyllä tai syytetyllä tai tämän avustajalla olisi oltava oikeus kansallisen lainsäädännön mukaisesti riitauttaa arviointi, joka koskee henkilön mahdollista haavoittuvuutta rikosoikeudellisessa menettelyssä, erityisesti, jos se huomattavasti estää tai rajoittaa henkilön perusoikeuksien toteutumista. Kyseiseen oikeuteen ei sisälly jäsenvaltioiden velvollisuutta säätää erityisestä muutoksenhakumenettelystä, erillisestä mekanismista tai valitusmenettelystä, jossa kyseinen laiminlyönti tai kieltäytyminen voidaan riitauttaa.

               (8)

               ’Laillisella edustajalla’ tarkoitetaan henkilöä, joka edustaa haavoittuvassa olevan etuja ja valvoo tämän oikeudellisia asioita. Tällainen on esimerkiksi tuomioistuimen haavoittuvassa asemassa olevalle henkilölle määräämä edunvalvoja.

               (9)

               ’Sopivalla aikuisella’ sukulaista tai haavoittuvassa asemassa olevaan henkilöön sosiaalisessa suhteessa olevaa henkilöä, joka todennäköisesti asioi viranomaisten kanssa ja mahdollistaa haavoittuvassa asemassa olevan henkilön prosessuaalisten oikeuksien toteutumisen.

               (10)

               Haavoittuvassa asemassa olevat tarvitsevat asianmukaista apua ja tukea rikosoikeudellisten menettelyjen aikana. Haavoittuvassa asemassa olevan epäillyn tai syytetyn lailliselle edustajalle tai sopivalle aikuiselle olisi tätä varten ilmoitettava mahdollisimman pian epäiltyä tai syytettyä koskevasta rikosoikeudellisesta menettelystä, syytteen luonteesta, prosessuaalisista oikeuksista ja käytettävissä olevista oikeussuojakeinoista. Lailliselle edustajalle tai sopivalle aikuiselle olisi ilmoitettava mahdollisimman pian mahdollisesta vapaudenmenetyksestä ja syistä siihen, ellei se ole henkilön etujen vastaista.

               (11)

               Henkilöt, jotka ovat erityisen haavoittuvassa asemassa, eivät pysty seuraamaan ja ymmärtämään rikosoikeudellisia menettelyjä. Jotta voidaan varmistaa, että heidän oikeutensa oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin toteutuvat, heidän ei pitäisi voida luopua oikeudestaan avustajaan.

               (12)

               Jotta vapautensa menettäneiden haavoittuvassa asemassa olevien henkilökohtainen koskemattomuus voidaan varmistaa, heidän olisi päästävä lääkärintarkastukseen, jossa arvioidaan, mikä on heidän yleinen kuntonsa ja ovatko heihin mahdollisesti kohdistettavat toimenpiteet sopusoinnussa heidän kuntonsa kanssa.

               (13)

               Haavoittuvassa asemassa olevat eivät aina pysty ymmärtämään niiden poliisikuulustelujen sisältöä, joihin he joutuvat. Kuulustelun sisällön mahdollisen kiistämisen ja sen seurauksena kuulustelun tarpeettoman toistamisen välttämiseksi nämä kuulustelut olisi tallennettava audiovisuaalisin keinoin.

               (14)

               Haavoittuva asema ei saisi – kunkin tapauksen erityisolosuhteet huomioon ottaen – muodostaa estettä sille, että epäilty tai syytetty tutustuu toimivaltaisten viranomaisten hallussa olevaan, kyseistä rikosasiaa koskevaan todistusaineistoon käyttäessään prosessuaalisia oikeuksiaan, jotta oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin toteutuisi.

               (15)

               Tätä suositusta sovelletaan haavoittuvassa asemassa oleviin henkilöihin, jotka ovat neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS (6) mukaisen luovuttamismenettelyn, jäljempänä ’eurooppalaista pidätysmääräystä koskeva menettely’, kohteena. Täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten olisi sovellettava eurooppalaista pidätysmääräystä koskeviin menettelyihin tässä suosituksessa vahvistettuja prosessuaalisia oikeuksia.

               (16)

               Tämän suosituksen viittaukset asianmukaisiin toimenpiteisiin, joilla varmistetaan vammaisille tehokas oikeussuojakeinojen saatavuus, olisi ymmärrettävä vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevassa Yhdistyneiden kansakuntien vuoden 2006 yleissopimuksessa ja erityisesti sen 13 artiklassa määriteltyjen tavoitteiden valossa.

               (17)

               Jotta haavoittuvassa asemassa olevien henkilöiden kanssa tekemisissä olevat työntekijät olisivat tietoisia näiden henkilöiden erityistarpeista, heille olisi annettava asianmukainen koulutus.

               (18)

               Tässä suosituksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita. Tällä suosituksella pyritään erityisesti edistämään oikeutta vapauteen, oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja oikeutta puolustukseen.

               (19)

               Jäsenvaltioiden olisi annettava komissiolle tiedoksi tämän suosituksen johdosta toteuttamansa toimenpiteet (36) kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta. Komission olisi seurattava ja arvioitava jäsenvaltioiden toteuttamia toimenpiteitä näiden tietojen perusteella.

         SUOSITTAA:
   1   JAKSO

      KOHDE JA SOVELTAMISALA

               1.

               Tässä suosituksessa jäsenvaltioita kehotetaan vahvistamaan haavoittuvassa asemassa olevien, rikosoikeudellisissa menettelyissä epäiltyjen ja syytettyjen henkilöiden ja haavoittuvassa asemassa olevien, eurooppalaista pidätysmääräystä koskevan menettelyn kohteena olevien henkilöiden tiettyjä prosessuaalisia oikeuksia.

               2.

               Haavoittuvassa asemassa olevien erityisiä prosessuaalisia oikeuksia olisi sovellettava siitä lähtien, kun heitä epäillään rikoksesta. Näiden oikeuksien olisi oltava voimassa siihen saakka, kun menettelyt on saatettu päätökseen.

               3.

               Haavoittuvassa asemassa olevat henkilöt olisi otettava mukaan prosessuaalisten oikeuksiensa käyttämiseen etujensa mukaisesti ottaen huomioon heidän kykynsä ymmärtää menettelyä ja osallistua siihen tehokkaasti.

         2   JAKSO

      HAAVOITTUVASSA ASEMASSA OLEVIEN OIKEUDET

               4.

               Haavoittuvassa asemassa olevien haavoittuvuus olisi havaittava ja tunnustettava nopeasti. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kaikki toimivaltaiset viranomaiset voivat turvautua riippumattoman asiantuntijan tekemään lääkärintarkastukseen haavoittuvassa asemassa olevien henkilöiden havaitsemiseksi sekä heidän haavoittuvuutensa asteen ja heidän tarpeidensa määrittämiseksi. Tämä asiantuntija voi antaa perustellun lausunnon haavoittuvassa asemassa olevaa henkilöä koskevien, jo toteutettujen tai suunniteltujen toimenpiteiden asianmukaisuudesta.

         3   JAKSO

      HAAVOITTUVASSA ASEMASSA OLEVIEN OIKEUDET

      Syrjintäkielto

               5.

               Haavoittuvassa asemassa olevat eivät saisi joutua minkäänlaisen kansallisessa lainsäädännössä tarkoitetun syrjinnän kohteeksi, kun he käyttävät tässä suosituksessa tarkoitettuja prosessuaalisia oikeuksiaan.

               6.

               Haavoittuvassa asemassa oleville myönnettyjä prosessuaalisia oikeuksia olisi kunnioitettava koko rikosoikeudellisen menettelyn ajan ottaen huomioon heidän haavoittuvuutensa luonne ja aste.

      Haavoittuvuusolettama

               7.

               Jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön haavoittuvuusolettama, joka koskisi erityisesti henkilöitä, joilla on vakava psyykkinen, älyllinen tai fyysinen vajavuus, aistivamma, mielisairaus tai kognitiivinen häiriö, joka estää heitä ymmärtämästä menettelyä ja osallistumasta siihen tehokkaasti.

      Tiedonsaantioikeus

               8.

               Vammaisten olisi saatava pyynnöstä tietoa prosessuaalisista oikeuksistaan saavutettavassa muodossa.

               9.

               Haavoittuvassa asemassa olevalle ja tarvittaessa hänen lailliselle edustajalleen tai sopivalle aikuiselle olisi annettava tieto tässä suosituksessa tarkoitetuista erityisistä prosessuaalisista oikeuksista, erityisesti tiedonsaantioikeuteen liittyvistä oikeuksista, oikeudesta lääkintäapuun, oikeudesta oikeudelliseen avustajaan, yksityisyyden kunnioittamiseen ja tarvittaessa tutkintavankeuteen liittyvistä oikeuksista.

               10.

               Haavoittuvassa asemassa olevan henkilön tai toimivaltaisten viranomaisten nimittämän laillisen edustajan tai sopivan aikuisen, joka avustaa henkilöä, olisi oltava läsnä poliisiasemalla ja tuomioistuinkäsittelyissä.

      Oikeus käyttää oikeudellista avustajaa

               11.

               Jos haavoittuvassa asemassa oleva ei kykene ymmärtämään ja seuraamaan menettelyä, hänen ei pitäisi voida luopua direktiivin 2013/48/EU mukaisesta oikeudesta käyttää oikeudellista avustajaa.

      Oikeus lääkintäapuun

               12.

               Haavoittuvassa asemassa olevien olisi saatava systemaattisesti ja säännöllisesti lääkintäapua koko rikosoikeudellisen menettelyn ajan, jos he ovat menettäneet vapautensa.

      Kuulustelujen tallentaminen

               13.

               Haavoittuvassa asemassa olevien mahdollinen kuulusteleminen esitutkintavaiheessa olisi tallennettava audiovisuaalisessa muodossa.

      Vapaudenmenetys

               14.

               Jäsenvaltioiden olisi toteuttava kaikki mahdolliset toimet sen varmistamiseksi, että haavoittuvassa asemassa olevien henkilöiden vapaudenmenetys ennen tuomiota on viimeinen keino, oikeasuhteinen toimenpide ja tapahtuu haavoittuvassa asemassa olevan henkilön tarpeisiin soveltuvin edellytyksin. Asianmukaisia toimenpiteitä olisi toteutettava sen varmistamiseksi, että haavoittuvassa asemassa olevilla on pääsy kohtuulliseen majoitukseen, jossa otetaan huomioon heidän erityistarpeensa vapaudenmenetyksen yhteydessä.

      Yksityisyys

               15.

               Toimivaltaisten viranomaisten olisi toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä haavoittuvassa asemassa olevien yksityisyyden, henkilökohtaisen koskemattomuuden ja henkilötietojen, kuten potilastietojen, suojaamiseksi koko rikosoikeudellisen menettelyn ajan.

      Eurooppalaista pidätysmääräystä koskevat menettelyt

               16.

               Täytäntöönpanevan jäsenvaltion olisi varmistettava, että haavoittuvassa asemassa olevalla henkilöllä, joka on eurooppalaista pidätysmääräystä koskevan menettelyn kohteena, on pidätyksen yhteydessä tässä suosituksessa tarkoitetut prosessuaaliset oikeudet.

      Koulutus

               17.

               Haavoittuvassa asemassa olevia henkilöitä koskevissa rikosoikeudellisissa menettelyissä toimivaltaisten poliisi-, lainvalvonta- ja oikeusviranomaisten olisi saatava erityistä koulutusta.

         4   ARTIKLA

      SEURANTA

               18.

               Jäsenvaltioiden olisi annettava komissiolle tiedoksi tämän suosituksen johdosta toteuttamansa toimenpiteet viimeistään (36 kuukauden kuluttua sen tiedoksiantamisesta).

         5   ARTIKLA

      LOPPUSÄÄNNÖKSET

               19.

               Tämä suositus on osoitettu jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 27 päivänä marraskuuta 2013.

            Komission puolesta

         Viviane REDING

            Varapuheenjohtaja

      (1)  EUVL C 115, 4.5.2010, s. 1.

      (2)  EUVL C 295, 4.12.2009, s. 1.

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/64/EU, annettu 20 päivänä lokakuuta 2010, oikeudesta tulkkaukseen ja käännöksiin rikosoikeudellisissa menettelyissä (EUVL L 280, 26.10.2010, s. 1).

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2012/13/EU, annettu 22 päivänä toukokuuta 2012, tiedonsaantioikeudesta rikosoikeudellisissa menettelyissä (EUVL L 142, 1.6.2012, s. 1).

      (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/48/EU, annettu 22 päivänä lokakuuta 2013, oikeudesta käyttää avustajaa rikosoikeudellisissa menettelyissä ja eurooppalaista pidätysmääräystä koskevissa menettelyissä sekä oikeudesta saada tieto vapaudenmenetyksestä ilmoitetuksi kolmannelle osapuolelle ja pitää vapaudenmenetyksen aikana yhteyttä kolmansiin henkilöihin ja konsuliviranomaisiin (EUVL L 294, 6.11.2013, s. 1).

      (6)  Neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS, tehty 13 päivänä kesäkuuta 2002, eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä (EYVL L 190, 18.7.2002, s. 1).


title: Komission suositus, annettu 21 päivänä lokakuuta 2011 , tutkimusaloitteen Urbaani Eurooppa – Globaalit haasteet, paikalliset ratkaisut yhteissuunnittelusta

text:
               25.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 312/1

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 21 päivänä lokakuuta 2011,
   tutkimusaloitteen ”Urbaani Eurooppa – Globaalit haasteet, paikalliset ratkaisut” yhteissuunnittelusta
   2011/C 312/01
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 181 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan kaupunkialueiden kestävä kehittäminen on tärkeä yhteiskunnallinen kysymys kaupungistumisen kaltaisten maailmanlaajuisten suuntausten voimistuessa. Ennusteiden mukaan vuoteen 2050 mennessä lähes 70 prosenttia maailman väestöstä asuu kaupungeissa (nykyisin noin 50 prosenttia) (1). Euroopassa luku on korkeampi: noin 83 prosentin väestöstä (lähes 557 miljoonaa) odotetaan vuonna 2050 asuvan kaupungeissa.

               (2)

               Kaupungistuminen tuo mukanaan monia toisiinsa nivoutuvia haasteita, kuten syrjäytyminen, sosiaalinen eristäytyminen, kaupunkirakenteen hajautuminen, ruuhkautuminen, turvallisuuteen liittyvät ongelmat, ympäristön pilaantuminen, saastuminen ja ilmastonmuutoksen vaikutukset. Tällainen kehitys aiheuttaa paineita yhteiskunnalle ja asettaa ennennäkemättömän haasteen kaupunkijärjestelmien sopeutumiskyvylle, hallinnoinnille ja johtamiselle Euroopassa ja muualla maailmassa.

               (3)

               Samanaikaisesti Euroopan olisi hyödynnettävä kaupungistumisen tarjoamia etuja. Kaupunkialueet ovat Euroopan talouskasvun veturi. Kaupunkitaajamista ja -verkostoista on tullut kehityksen edelläkävijöitä sekä sosioekonomisessa että teknisessä ja geopoliittisessa mielessä. Kaupungit itsessään ovat innovaatiokeskittymiä, joissa osaaminen, politiikka ja käytäntö yhdistyvät luoden innovatiivisia ideoita, käyttäen uutta teknologiaa ja hyödyntäen tuoreita näkemyksiä kaupunkien kehittämiseen liittyviin haasteisiin, liikkeellepaneviin voimiin ja ratkaisuihin. On myös yhä selvempää, että suurten kaupunkikeskusten yhdessä muodostavat kaupunkiketjut, joita usein kutsutaan megalopoleiksi, lisäävät kansainvälistä merkitystään. Samalla on kuitenkin tunnustettava myös pienten ja keskisuurten kaupunkien tärkeä asema erityisesti aluekehityksen kannalta. Euroopalle on ominaista kaupunkien korkea asukastiheys ja pienten ja keskikokoisten kaupunkien suuri määrä; myös niiden taloudelliset, yhteiskunnalliset ja kulttuuriset edut on otettava huomioon.

               (4)

               Eurooppa 2020 -strategiassa otetaan käyttöön kolme toisiaan tukevaa painopistealuetta: älykäs, kestävä ja osallistava (2) kasvu. Kaupunkien kestävällä kehittämisellä voitaisiin edistää merkittävästi näiden tavoitteiden saavuttamista. Lippulaiva-aloitteessaan Innovaatiounioni, joka esitetään 6. lokakuuta 2010 hyväksytyssä komission tiedonannossa ”Eurooppa 2020 -strategian lippulaivahanke Innovaatiounioni” (3), komissio mainitsee yhdeksi mahdolliseksi innovaatiokumppaniksi ”älykkäät ja viihtyisät kaupungit, joissa yhdistyvät energiatehokkuus, puhdas liikenne ja nopeat Internetyhteydet”. Kaupungit voivat edistää osallistavaa kasvua erityisesti taistelemalla sosiaalisten erojen kärjistymistä ja köyhyyttä vastaan, torjumalla sosiaalista eristäytymistä ja huolehtimalla ikääntymiseen liittyvistä kysymyksistä. Köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan eurooppalaisen foorumin (4) tavoitteena on saavuttaa EU:n tavoite nostaa ainakin 20 miljoonaa ihmistä pois köyhyydestä ja sosiaalisesta syrjäytymisestä vuoteen 2020 mennessä. Foorumi auttaa löytämään parhaat käytännöt ja edistämään kaupunkien välistä keskinäistä oppimista.

               (5)

               Yhdennetyn kaupunkikehityksen tietopohjaa on lujitettava pikaisesti taloutta, yhteiskuntaa, liikkuvuutta ja ekologiaa koskevan tutkimuksen avulla näyttöön perustuvan päätöksenteon edistämiseksi.

               (6)

               Vastaaminen edellä mainittuihin haasteisiin edellyttää koordinointia, jotta voidaan hyödyntää tarjolla olevat mahdollisuudet ja edistää korkealaatuista tutkimusyhteistyötä, jolla pyritään saamaan pitkälle tulevaisuuteen suuntautuvaa tietoa kaupunkialueiden monimuotoisesta verkostojärjestelmästä ja siihen liittyvien taloudellisten, teknologisten, sosiaalisten ja ympäristöllisten osajärjestelmien keskinäisistä riippuvuussuhteista.

               (7)

               Kilpailukykyneuvosto määritteli ja perusteli 26. toukokuuta 2010 pitämässään kokouksessa (5) useampia yhteiseen ohjelmasuunnitteluun perustuvia aloitteita, joihin kuului myös ”Urbaani Eurooppa – Globaalit haasteet, paikalliset ratkaisut”, aloiksi, joilla yhteinen ohjelmasuunnittelu antaisi merkittävää lisäarvoa jäsenvaltioiden nykyisille hajanaisille tutkimustoimille ja unionin nykyisille aloitteille. Siksi se hyväksyi päätelmät, joissa todettiin tarpeelliseksi käynnistää alaa koskeva yhteiseen ohjelmasuunnitteluun perustuva aloite ja kehotettiin komissiota osallistumaan sen valmisteluun.

               (8)

               Jäsenvaltiot ovat vahvistaneet virallisella sitoumuskirjeellä osallistumisensa tähän yhteiseen ohjelmasuunnitteluun perustuvaan aloitteeseen.

               (9)

               Yhteinen ohjelmasuunnittelu kestävää kaupunkikehitystä koskevan tutkimuksen alalla auttaa koordinoimaan alan tutkimusta ja innovointia, edistää merkittävästi toimintakykyisen eurooppalaisen tutkimusalueen toteuttamista kaupunkikehityksen tutkimuksen ja innovoinnin alalla sekä vahvistaa Euroopan johtajuutta ja eurooppalaisen tutkimuksen kilpailukykyä tällä alalla.

               (10)

               Kaupunkikehitys on tärkeä monialainen aihe tutkimusta ja innovointia koskevissa unionin rahoitusohjelmissa. Tämän yhteiseen ohjelmasuunnitteluun perustuvan aloitteen mukaista toimintaa on koordinoitava tiiviisti muiden sitä sivuavien toimien kanssa nykyisten ja tulevien tutkimusta ja innovointia koskevien rahoitusohjelmien ja aloitteiden puitteissa.

               (11)

               Sen vuoksi ja tässä suosituksessa vahvistettujen tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltioiden olisi toimittava yhteistyössä komission kanssa, jotta voidaan varmistaa koordinointi ja synergia nykyisten tutkimus- ja innovointijärjestelmien kanssa ottaen huomioon muut asiaan liittyvät komission aloitteet, kuten ”Älykkäät kaupungit ja yhteisöt” -aloite, sekä välttää päällekkäisyydet.

               (12)

               Jotta komissio voisi raportoida Euroopan parlamentille ja neuvostolle, jäsenvaltioiden olisi säännöllisesti raportoitava komissiolle tämän yhteissuunnittelualoitteen edistymisestä,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1.

               Jäsenvaltioita kannustetaan kehittämään yhteinen näkemys siitä, miten tutkimuksen alan unionin tason yhteistyöllä ja koordinoinnilla voidaan edistää kestävän kaupunkikehityksen toteutumista sen kaikissa muodoissa (6).

               2.

               Jäsenvaltioita kannustetaan kehittämään yhteinen strateginen tutkimusohjelma, jossa vahvistetaan keskipitkän tai pitkän aikavälin tutkimustarpeet ja tavoitteet kaupunkikehityksen alalla kiihtyvän globalisaation puitteissa. Strategisen tutkimusohjelman olisi sisällettävä toteutussuunnitelma, jossa vahvistetaan tärkeimmät kohteet ja aikataulut sekä määritellään ohjelman toteuttamisen edellyttämät toimet, välineet ja resurssit.

               3.

               Jäsenvaltioita kannustetaan sisällyttämään strategiseen tutkimusohjelmaan ja toteutussuunnitelmaan seuraavat toimet:

                           a)

                           asiaa koskevien kansallisten ohjelmien ja tutkimustoimien kartoittaminen ja niihin liittyvä tietojenvaihto;

                           b)

                           yhteisten ennakointitoimien ja teknologioiden arviointikyvyn lujittaminen;

                           c)

                           tietojen, resurssien, parhaiden käytäntöjen, menetelmien ja ohjeistojen vaihtaminen;

                           d)

                           sellaisten alojen ja tutkimustoimien yksilöiminen, jotka hyötyisivät koordinoinnista ja tällaisen koordinoinnin edistäminen;

                           e)

                           sellaisten alojen ja tutkimustoimien yksilöiminen, jotka hyötyisivät yhteisistä ehdotuspyynnöistä tai resurssien yhdistämisestä;

                           f)

                           edellä e alakohdassa tarkoitettujen alojen yhteistutkimusta koskevien menettelyjen määritteleminen;

                           g)

                           koordinoinnin varmistaminen ja synergian kehittäminen nykyisten ja tulevien tutkimusta ja innovointia koskevien unionin rahoitusohjelmien ja aloitteiden kanssa sekä päällekkäisyyksien välttäminen alaa koskevien nykyisten ja tulevien unionin aloitteiden kanssa;

                           h)

                           kaupunkien ja kaupunkiväestön muuttuvien tarpeiden huomioon ottaminen määriteltäessä kaupunkikehitystä koskevien tutkimusohjelmien tavoitteita;

                           i)

                           tarvittaessa olemassa olevien tutkimusinfrastruktuureiden yhteiskäyttö tai koordinoitujen tietopankkien kaltaisten uusien välineiden tai kaupunkikehityksen tutkimusta kuvaavien mallien kehittäminen;

                           j)

                           kannustaminen parempaan yhteistoimintaan julkisen ja yksityisen sektorin välillä sekä avoimeen innovointiin kaupunkikehitykseen liittyvien eri tutkimustoimien, koulutuksen ja elinkeinoelämän alojen välillä siten, että varmistetaan asianomaisten sidosryhmien, kuten paikallisviranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan, laaja osallistuminen;

                           k)

                           tiedon, innovaatioiden ja tieteidenvälisten menetelmien levittäminen myös muihin maihin sekä sellaisten tutkimus- ja innovaatiojärjestelmään sisältyvien esteiden selvittäminen ja poistaminen, jotka hidastavat yhteiskuntaa hyödyttävien innovatiivisten ratkaisujen pääsyä markkinoille;

                           l)

                           asianmukaisten tieteellisten tietojen toimittaminen poliittista päätöksentekoa varten paikallisella, alueellisella, kansallisella ja EU:n tasolla;

                           m)

                           verkostojen luominen kaupunkitutkimukseen erikoistuneiden keskusten välille, myös eurooppalaisen tutkimusalueen ulkopuolella.

               4.

               Jäsenvaltioita kannustetaan ylläpitämään ja kehittämään kaupunkikehityksen haasteita koskevan tutkimuksen alalla tehokasta yhteistä hallintorakennetta, jolle annetaan tehtäväksi vahvistaa yhteistyötä ja koordinointia koskevat asianmukaiset ehdot, säännöt ja menettelyt ja seurata strategisen tutkimusohjelman toteutusta.

               5.

               Jäsenvaltioita kannustetaan toteuttamaan yhdessä strateginen tutkimusohjelma kansallisten tutkimusohjelmiensa kautta yhteistä ohjelmasuunnittelua käsittelevän korkean tason ryhmän laatimien tutkimuksen yhteisen ohjelmasuunnittelun toimintaedellytyksiä koskevien vapaaehtoisten suuntaviivojen (7) mukaisesti.

               6.

               Jäsenvaltioita kannustetaan tekemään yhteistyötä komission kanssa ja kartoittamaan mahdollisia komission aloitteita, joiden kautta jäsenvaltioita voitaisiin auttaa strategisen tutkimusohjelman kehittämisessä ja toteuttamisessa, sekä koordinoimaan yhteissuunnittelualoite muiden unionin tämän alan aloitteiden kanssa; esimerkkeinä voidaan mainita tutkimusta ja innovointia koskevien rahoitusohjelmien tuella toteutettavat TTK-toimet erityisesti yhteiskunta- ja taloustieteiden sekä humanististen tieteiden, liikenteen, energian, ympäristön, tieto- ja viestintäteknologian, turvallisuuden ja terveyden alalla sekä muut tutkimus- ja innovointialoitteet, kuten muut asiaan liittyvät yhteissuunnittelualoitteet, EIT:n osaamis- ja innovointiyhteisöt ja eurooppalaiset teknologiayhteisöt.

               7.

               Jäsenvaltioita kannustetaan toimimaan tiiviissä yhteistyössä kansainvälisen tiede- ja teknologiayhteistyön strategiafoorumin (SFIC) (8) kanssa mahdollisen kansainvälisen ulottuvuuden kehittämisessä ja soveltamisessa strategisen tutkimusohjelman osana sekä varmistamaan johdonmukaisuus SFIC-aloitteiden ja kolmansien maiden kanssa.

               8.

               Jäsenvaltioita kannustetaan raportoimaan säännöllisesti komissiolle tämän yhteissuunnittelualoitteen edistymisestä vuotuisissa raporteissa.

      Tehty Brysselissä 21 päivänä lokakuuta 2011.

            Komission puolesta

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

            Komission jäsen

      (1)  http://www.un.org/esa/population/unpop.htm

      (2)  Komission tiedonanto Eurooppa 2020 – Älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia, Bryssel, KOM(2010) 2020.

      (3)  KOM(2010) 546.

      (4)  Komission tiedonanto Köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan eurooppalainen foorumi: Eurooppalaiset puitteet sosiaaliselle ja alueelliselle yhteenkuuluvuudelle, Bryssel, KOM(2010) 758 lopullinen.

      (5)  10246/10.

      (6)  http://www.jpi-urbaneurope.eu

      (7)  ERC-GPC 1311/10. Joint Programming in Research 2008–2010 and beyond — Report of the High Level Group on Joint Programming to the Council of 12 November 2010 — Annex II.

      (8)  SFIC perustuu joulukuussa 2008 annettuihin neuvoston päätelmiin, joissa neuvosto pyysi jäsenvaltioita ja komissiota muodostamaan uuden kumppanuuden kansainvälistä tiede- ja teknologiayhteistyötä varten. Neuvosto perusti sen eurooppalaisen tutkimusalueen komitean (ERAC) erityiselimeksi.


|

52011DC0324

/* KOM/2011/0324 lopull. - */  KOMISSION SUOSITUS NEUVOSTOLLE komission valtuuttamisesta neuvottelemaan Euroopan unionin puolesta energiayhteisön perustamissopimuksen muuttamisesta  KOMISSION SUOSITUS NEUVOSTOLLE komission valtuuttamisesta neuvottelemaan Euroopan unionin puolesta energiayhteisön perustamissopimuksen muuttamisesta

	KOMISSION SUOSITUS NEUVOSTOLLEkomission valtuuttamisesta neuvottelemaan Euroopan unionin puolesta energiayhteisön perustamissopimuksen muuttamisestaPERUSTELUTEnergiayhteisön perustamissopimuksen 11 artiklan mukaan ”energiaa koskevalla yhteisön säännöstöllä” tarkoitetaan seuraavia säädöksiä:– sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 96/92/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/54/EY– maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/55/EY ja– verkkoon pääsyä koskevista edellytyksistä rajat ylittävässä sähkön kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1228/2003.Energiayhteisön ministerineuvoston 18. joulukuuta 2007 tekemän päätöksen N:o 2007/06/MC-EnC mukaan sopimuspuolet ovat myös velvollisia panemaan täytäntöön maakaasunsiirtoverkkoihin pääsyä koskevista edellytyksistä 28 päivänä syyskuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N: o 1775/2005.Edellä mainitut neljä säädöstä on kumottu Euroopan unionissa 3. maaliskuuta 2011 alkaen ja korvattu direktiivillä 2009/72/EY, direktiivillä 2009/73/EY, asetuksella (EY) N:o 714/2009 ja asetuksella (EY) N:o 715/2009, jotka kaikki annettiin 13. heinäkuuta 2009. Nämä uudet EU-säädökset muodostavat yhdessä energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston perustamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 713/2009 kanssa EU:n energian sisämarkkinoita koskevan kolmannen lainsäädäntöpaketin.Energiayhteisösopimuksen 20 artiklassa määrätään seuraavaa: ”Kukin sopimuspuoli toimittaa Euroopan komissiolle vuoden kuluessa tämän sopimuksen voimaantulosta suunnitelman, jonka tavoitteena on panna täytäntöön sähköntuotannon edistämisestä uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön sisämarkkinoilla 27 päivänä syyskuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/77/EY ja liikenteen biopolttoaineiden ja muiden uusiutuvien polttoaineiden käytön edistämisestä 8 päivänä toukokuuta 2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/30/EY. Euroopan komissio esittää kunkin sopimuspuolen suunnitelman ministerineuvoston hyväksyttäväksi.”Kumpaakin direktiiviä, jotka on määritelty ”uusiutuvia energialähteitä koskevaksi energiayhteisön säännöstöksi”, on muutettu uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä sekä direktiivien 2001/77/EY ja 2003/30/EY muuttamisesta ja myöhemmästä kumoamisesta 23 päivänä huhtikuuta 2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/28/EY.Komissio on todennut päätöksen 2006/500/EY 7 artiklan mukaisesti energiayhteisöstä 10. maaliskuuta 2011 antamassaan kertomuksessa, että kolmannen lainsäädäntöpaketin ja direktiivin 2009/28/EY hyväksyminen ja täytäntöönpano ovat energiayhteisön ensisijaisia toimia, koska niillä voidaan nopeuttaa alueen yhdentymistä eurooppalaisiin energian sisämarkkinoihin.Energiayhteisön sääntelyneuvoston kokoonpanoa koskevassa energiayhteisön 59 artiklassa määrätään, että Euroopan unionia edustaa ”Euroopan komissio, jota avustaa yksi sääntelyviranomainen osanottajaa kohden ja yksi Euroopan sähkö- ja kaasualan sääntelyviranomaisten ryhmän (ERGEG) edustaja”.Euroopan sähkö- ja kaasualan sääntelyviranomaisten ryhmän ERGEGin aiemmin hoitamat tehtävät ovat siirtyneet energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyövirastolle, ja ERGEG lakkautetaan 1. heinäkuuta 2011 alkaen.Komissio on antanut 6. toukokuuta 2011 päätöksen direktiivin 2009/72/EY, direktiivin 2009/73/EY, asetuksen (EY) N:o 714/2009 ja asetuksen (EY) N:o 715/2009 täytäntöönpanoa ja energiayhteisön perustamissopimuksen 11 ja 59 artiklan muuttamista koskevasta komission ehdotuksesta energiayhteisön ministerineuvostolle.Energiayhteisön perustamissopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta 29 päivänä toukokuuta 2006 tehdyn neuvoston päätöksen 2006/500/EY 5 artiklan 2 kohdassa vahvistetaan menettely, jota on sovellettava ennen kuin energiayhteisön toimielimissä voidaan esittää kanta energiayhteisösopimuksen muutoksiin (100 artiklan i alakohta).Edellä esitetyn perusteella komissio suosittaa, että neuvosto valtuuttaa sen käymään neuvotteluja energiayhteisön toimielimissä tarpeellisista energiayhteisösopimuksen muutoksista.SUOSITUSEdellä esitetyn perusteella komissio suosittaa, että-  neuvosto valtuuttaa komission neuvottelemaan Euroopan unionin puolesta tarpeellisista energiayhteisön perustamissopimuksen muutoksista-  komissio toimii perussopimuksen mukaisesti Euroopan unionia edustavana neuvottelijana ja neuvottelee energiayhteisön perustamissopimukseen tehtävistä muutoksista neuvotteluohjeiden mukaisesti-  neuvosto nimeää komitean, jota on kuultava neuvotteluja käytäessä, ja-  neuvosto antaa neuvotteluohjeet, jotka ovat tämän suosituksen liitteenä.LIITEOhjeet energiayhteisön perustamissopimuksen muuttamista koskevia neuvotteluja varten.”Energiaa koskeva yhteisön säännöstö”Euroopan unionin puolesta sovittavien muutosten on oltava 6. toukokuuta 2011 annetussa komission päätöksessä ehdotettujen muutosten mukaisia.”UUSIUTUVIA ENERGIALÄHTEITÄ KOSKEVA SÄÄNNÖSTÖ”Euroopan unionin puolesta sovittavissa muutoksissa on viitattava sopimuspuolten velvollisuuteen hyväksyä uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä sekä direktiivien 2001/77/EY ja 2003/30/EY muuttamisesta ja myöhemmästä kumoamisesta annettu direktiivi 2009/28/EY.ENERGIAYHTEISÖN SÄÄNTELYNEUVOSTOEuroopan unionin puolesta sovittavien muutosten on oltava 6. toukokuuta 2011 annetussa komission päätöksessä ehdotettujen muutosten mukaisia.