title: Komission suositus (EU) 2020/1364, annettu 23 päivänä syyskuuta 2020, laillisista väylistä suojelun saamiseksi EU:ssa: uudelleensijoittamisen, humanitaarisen maahanpääsyn ja muiden täydentävien väylien edistäminen

text:
                  1.10.2020

                  FI

                  Euroopan unionin virallinen lehti

                  L 317/13

         KOMISSION SUOSITUS (EU) 2020/1364,
         annettu 23 päivänä syyskuuta 2020,
         laillisista väylistä suojelun saamiseksi EU:ssa: uudelleensijoittamisen, humanitaarisen maahanpääsyn ja muiden täydentävien väylien edistäminen
         EUROOPAN KOMISSIO, joka
         ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
         sekä katsoo seuraavaa:

                     (1)

                     Pakolaisten ja muiden kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien henkilöiden määrä on kasvussa maailmanlaajuisesti. Tämän vuoksi on tarpeen lujittaa unionin valmiuksia täyttää moraalinen velvollisuutensa antaa tehokasta apua. Kaikkien jäsenvaltioiden olisi osallistuttava unionin yhteisiin toimiin, joilla osoitetaan solidaarisuutta kansainvälisen suojelun tarpeessa oleville tarjoamalla laillisia väyliä unioniin ja parantamalla suojelualueita unionin ulkopuolella.

                     (2)

                     Tämän suosituksen tarkoituksena on tukea jäsenvaltioiden jatkuvia toimia laillisten ja turvallisten muuttoväylien tarjoamiseksi kansainvälisen suojelun tarpeessa oleville henkilöille ja näiden väylien lisäämiseksi. Suositelluilla toimilla pyritään erityisesti osoittamaan solidaarisuutta niitä EU:n ulkopuolisia maita kohtaan, joissa suuri määrä kansainvälisen suojelun tarpeessa olevia ihmisiä on joutunut siirtymään kotiseudultaan, edistämään uudelleensijoittamista ja humanitaarista maahanpääsyä koskevia kansainvälisiä aloitteita sekä parantamaan muuttoliikkeen yleistä hallintaa.

                     (3)

                     Unioni pyrkii perustamaan ja parantamaan suojelualueita kauttakulku- ja kohdemaissa sekä ensimmäisissä turvapaikkamaissa auttaakseen sekä kansainvälisen suojelun tarpeessa olevia että erityisen haavoittuvassa asemassa olevia muuttajia ja myös vastaanottavia yhteisöjä. Afrikan sarven, Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän alueellisilla kehitys- ja suojeluohjelmilla (1) tuetaan muun muassa suojelualueiden ylläpitämistä ja parantamista kehittämällä kansallisten järjestelmien, viranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan valmiuksia. Lisäksi niiden myötä tarjotaan suojelua antamalla kansainvälisen suojelun tarpeessa oleville suoraa apua. Kaikkia näitä toimia toteuttavat toteutuskumppanit. Ohjelmilla tuetaan kestäviä ratkaisuja kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien tilanteeseen, erityisesti uudelleensijoittamista, huolehtimalla seulonnasta ja rekisteröinnistä, helpottamalla pakolaisaseman tosiasiallista määrittämistä sekä tukemalla suoraan Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun (UNHCR) uudelleensijoittamisoperaatioita. Jäsenvaltioita kehotetaan vahvistamaan EU:n muuttoliikepolitiikan ulkoista ulottuvuutta toimimalla aktiivisesti konsortion jäseninä tai suuntaamalla rahoitusta alueellisten kehitys- ja suojeluohjelmien tukemiseen ja täytäntöönpanoon.

                     (4)

                     Uudelleensijoittaminen on tärkeä väline, jonka avulla tarjotaan suojelua kansainvälisen suojelun tarpeessa oleville henkilöille ja osoitetaan maailmanlaajuista solidaarisuutta EU:n ulkopuolisille maille auttamalla niitä sotaa ja vainoa pakenevien suurten ihmismäärien vastaanottamisessa. Lisäksi uudelleensijoittaminen on keskeinen tekijä EU:n kattavassa turvapaikka- ja muuttoliikepolitiikassa, sillä uudelleensijoittaminen tarjoaa suojelun tarpeessa oleville turvallisia ja laillisia muuttoväyliä, pelastaa ihmishenkiä ja vähentää laitonta muuttoliikettä. Lisäksi sillä torjutaan ihmissalakuljetusverkostojen liiketoimintamallia. Uudelleensijoittaminen on myös olennainen osa muuttoliikkeeseen sovellettavaa kokonaisvaltaista toimintamallia, jolla kumppanimaat aktivoidaan toimimaan kaikilla muuttoliikkeeseen liittyvillä aloilla.

                     (5)

                     UNHCR on vahvistanut, että maailmanlaajuiset uudelleensijoittamistarpeet jatkuvat suurina: vuonna 2020 suojelun tarpeessa olevia on 1,44 miljoonaa. Määrän odotetaan tulevina vuosina vain kasvavan.

                     (6)

                     Joulukuussa 2019 järjestettiin ensimmäinen maailmanlaajuinen pakolaisfoorumi, jossa tarkasteltiin UNHCR:n johdolla laaditun pakolaisia koskevan Global Compact ‐aloitteen (2) täytäntöönpanon edistymistä. Foorumissa osoitettiin laajaa kansainvälistä tukea pyrkimyksille löytää maailman pakolaistilanteeseen kestäviä ratkaisuja, joihin kuuluvat myös uudelleensijoittamista koskevat ratkaisut ja kansainvälisen suojelun tarpeessa oleville tarjottavien laillisten muuttoväylien määrän ja vaihtoehtojen laajentaminen. UNHCR:n kolmivuotisessa uudelleensijoittamista ja täydentäviä väyliä koskevassa strategiassa (2019–2021) esitetään etenemissuunnitelma muuttoväylien laajentamiseksi. Siihen tähdätään lisäämällä paikkoja, aktivoimalla lisää toimijoita ja parantamalla yhteiskuntien vastaanottavaisuutta. Jotta jäsenvaltiot voisivat omaksua maailmanlaajuisesti johtavan roolin uudelleensijoittamisen alalla, niitä kehotetaan tukemaan strategian täytäntöönpanoa ja torjumaan nykyistä suuntausta, jossa uudelleensijoitusmaiden määrä supistuu maailmanlaajuisesti ja vastaanottolupaukset vähenevät jyrkästi (3).

                     (7)

                     EU on vuodesta 2015 lähtien tukenut kahta onnistuneeksi osoittautunutta uudelleensijoittamisohjelmaa, joihin osallistuu huomattava määrä jäsenvaltioita. Niillä on autettu yli 70 000:ta kaikkein heikoimmassa asemassa olevaa, kansainvälisen suojelun tarpeessa olevaa ihmistä saamaan suojaa unionissa. Maailmanlaajuinen uudelleensijoittamisympäristö muuttui huomattavasti vuosina 2015–2018, jolloin vuotuiset uudelleensijoittamiset jäsenvaltioihin kolminkertaistuivat: EU:n osuus maailmanlaajuisesta uudelleensijoittamisesta oli ennen vuotta 2016 ollut alle 9 prosenttia, mutta vuonna 2018 se nousi 41 prosenttiin. Lisäys kertoo uudelleensijoittamisen alalla tehdyn EU:n tason yhteistyön ja koordinoinnin tuomista eduista ja mahdollisuuksista. Se osoittaa myös EU:n talousarviosta myönnettävän rahoituksen merkityksen: vuosiksi 2015–2020 oli osoitettu 1 miljardi euroa suoraa tukea jäsenvaltioiden uudelleensijoittamistoimille.

                     (8)

                     Jäsenvaltiot ja Dublin-järjestelmään assosioituneet valtiot sopivat EU:n ensimmäisessä uudelleensijoitusjärjestelmässä (4) sijoittavansa kahden vuoden aikana (2015–2017) uudelleen 22 504 henkilöä, jotka olivat kansainvälisen suojelun tarpeessa ja tulivat Lähi-idän, Afrikan sarven ja Pohjois-Afrikan alueilta (5). Tämän ensimmäisen, onnistuneeksi osoittautuneen EU:n järjestelmän yhteydessä sijoitettiin uudelleen yhteensä 19 452 henkilöä (86 prosenttia kaikista vastaanottolupauksista).

                     (9)

                     EU:n toisen uudelleensijoitusjärjestelmän (6) yhteydessä jäsenvaltiot sopivat uudelleensijoittavansa 50 039 kansainvälisen suojelun tarpeessa olevaa henkilöä Turkista, Libanonista ja Jordaniasta sekä keskisen Välimeren reitin varrella sijaitsevista maista ja tukivat erityisesti UNHCR:n Nigerissä (2017) ja Ruandassa (2019) käyttöön ottamia hätäsiirtomekanismeja. Järjestelmä osoittautui onnistuneeksi, sillä sen kautta sijoitettiin uudelleen 43 827 henkilöä (tämä vastasi 88 prosenttia kaikista vastaanottolupauksista).

                     (10)

                     Uudelleensijoitusten määrän maksimoimiseksi ja käytettävissä olevan rahoituksen hyödyntämiseksi jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä panneet täysimääräisesti täytäntöön EU:n toisen uudelleensijoitusjärjestelmän mukaisia vastaanottolupauksiaan, saavat mahdollisuuden lunastaa lupauksensa vuosina 2020 ja 2021 ja täyttää näin aiemmin antamansa sitoumukset.

                     (11)

                     EU:n ja Turkin julkilausuman (7) nojalla oli syyskuun 2020 puoliväliin mennessä uudelleensijoitettu yli 27 000 henkilöä (8). Lisäksi jäsenvaltiot ovat sijoittaneet Turkista uudelleen myös muita kansainvälisen suojelun tarpeessa olevia henkilöitä omien kansallisten järjestelmiensä kautta.

                     (12)

                     Unionin on siirryttävä tilapäisistä uudelleensijoitusjärjestelmistä järjestelmiin, joiden toiminnan perustana on vakaa kehys, jolla varmistetaan unionin uudelleensijoitusjärjestelmien kestävyys ja ennustettavuus. Tätä varten komissio esitti vuonna 2016 osana unionin turvapaikkajärjestelmän uudistamista asetusehdotuksen unionin uudelleensijoittamiskehyksestä (9), jonka avulla suojelun tarpeessa oleville tarjottaisiin turvallisia ja laillisia väyliä saada kansainvälistä suojelua. Ehdotuksesta päästiin kesäkuussa 2018 osittaiseen alustavaan poliittiseen yhteisymmärrykseen. Sen yhteydessä ehdotetun asetuksen soveltamisalaa laajennettiin kattamaan uudelleensijoittamisen ohella myös humanitaarinen maahanpääsy. Ehdotuksen pikainen hyväksyminen on tärkeä osatekijä pyrittäessä kohti tehokkaampaa, oikeudenmukaisempaa ja pysyvämpää EU:n turvapaikka- ja muuttoliikepolitiikkaa, johon kuuluu myös vakaa uudelleensijoittamiskehys.

                     (13)

                     Sen varmistamiseksi, että uudelleensijoittamistoimet jatkuvat myös ennen vakaan kehyksen käyttöönottoa, komissio kehotti jäsenvaltioita toimittamaan vuotta 2020 koskevat vastaanottolupauksensa, jotka ne olivat antaneet yhdeksännessä uudelleensijoittamista koskevassa foorumissa heinäkuussa 2019. Kehotus perustui kyseiselle ajanjaksolle sovittuihin painopisteisiin ja vastasi UNHCR:n ennusteita maailmanlaajuisista uudelleensijoittamistarpeista vuonna 2020 sekä UNHCR:n suosituksia, joiden mukaan EU:n olisi vuoden 2020 uudelleensijoittamisten suunnittelun yhteydessä pyrittävä tarjoamaan 30 000 uudelleensijoituspaikkaa vuonna 2020. Jäsenvaltiot antoivat tämän johdosta vastaanottolupauksia hieman alle 29 500 henkilöstä. Tämä merkittävä vastaanottolupausten määrä vastaa yli 50:tä prosenttia kaikista uudelleensijoittamispaikoista, jotka eri valtiot ovat tarjonneet UNHCR:n käyttöön vuonna 2020. Se osoittaa, että jäsenvaltiot ovat edelleen sitoutuneita tarjoamaan suojelua, pelastamaan ihmishenkiä ja tarjoamaan uskottavia vaihtoehtoja sääntöjenvastaiselle liikkumiselle.

                     (14)

                     Kun otetaan huomioon vuodeksi 2020 ennakoidut maailmanlaajuiset uudelleensijoittamistarpeet, UNHCR:n kolmivuotinen uudelleensijoittamista ja täydentäviä väyliä koskeva strategia (2019–2021) ja ensimmäinen maailmanlaajuinen pakolaisfoorumi (joulukuussa 2019), nämä jäsenvaltioiden antamat merkittävät vastaanottolupaukset vahvistavat EU:n maailmanlaajuisen johtoaseman uudelleensijoittamisen alalla.

                     (15)

                     Ensisijaisten uudelleensijoittamisalueiden valinta vuoden 2020 vastaanottolupauskierrokselle perustuu UNHCR:n arvioon maailmanlaajuisista uudelleensijoittamistarpeista ja tarpeeseen jatkaa maaliskuussa 2016 annetun EU:n ja Turkin julkilausuman täytäntöönpanoa. Jäsenvaltioiden olisi jatkettava uudelleensijoittamista Turkista, Jordaniasta, Libanonista sekä keskisen Välimeren reitin varrella olevista ja sille johtavista keskeisistä Afrikan maista, kuten Libyasta, Nigeristä, Tšadista, Egyptistä, Etiopiasta ja Sudanista. Niiden olisi tuettava myös hätäsiirtomekanismeja Nigerissä ja Ruandassa ja tarjottava paikkoja kiireellisiä uudelleensijoittamisia varten. EU:n ja Turkin julkilausuman täytäntöönpanoon sisältyy Turkin kanssa luodun vapaaehtoisen humanitaarisen maahanpääsyjärjestelmän aktivointi, kunhan kaikki sen edellytykset on täytetty ja laittomat rajanylitykset Turkin ja EU:n välillä loppuvat tai ainakin niitä on saatu vähennettyä merkittävästi ja pysyvästi.

                     (16)

                     Jäsenvaltioita on avustettu vuoden 2020 tavoitteeksi asetetun 29 500 paikan tavoitteen toteuttamisessa osoittamalla sitä varten unionin talousarviosta noin 300 miljoonaa euroa varoja (10). Turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahaston (AMIF-rahasto) sääntöjen mukaan jäsenvaltiot voivat olla oikeutettuja saamaan kannustinmaksun, jonka suuruus on 10 000 euroa ensisijaisilta alueilta tai erityisen haavoittuvista ryhmistä uudelleensijoitettua henkilöä kohti ja 6 000 euroa muita uudelleensijoituksia kohti.

                     (17)

                     Vuoden 2020 vastaanottolupauskierroksen johdosta EU:hun saapui tammi- ja maaliskuun 2020 välisenä aikana yli 3 600 uudelleensijoitettua henkilöä. Koronaviruspandemia on kuitenkin johtanut uudelleensijoittamisoperaatioiden vakavaan häiriintymiseen. Jäsenvaltiot, UNHCR ja Kansainvälinen siirtolaisuusjärjestö (IOM) keskeyttivät operaatiot maaliskuun 2020 puolivälistä alkaen. UNHCR ja IOM ilmoittivat 18 päivänä kesäkuuta 2020 pakolaisten uudelleensijoittamisen jatkamisesta (11). Kesästä lähtien useat jäsenvaltiot ovat alkaneet vähitellen jatkaa uudelleensijoittamistoimintaa.

                     (18)

                     Tämä ennennäkemätön maailmanlaajuinen terveysuhka ja toimenpiteet viruksen leviämisen hillitsemiseksi ovat vaikuttaneet merkittävästi kaikkiin operaatioihin ja menettelyihin, jotka liittyvät uudelleensijoittamiseen, humanitaariseen maahanpääsyyn ja yksityiseen tukeen. On käynyt selväksi, että EU:n tason koordinointi on tarpeen, jotta toteutettujen toimenpiteiden vaikutus olisi mahdollisimman suuri.

                     (19)

                     Komissio kannusti tiedonannossaan Ohjeet turvapaikka- ja palauttamismenettelyjä koskevien asiaankuuluvien EU-säännösten täytäntöönpanosta sekä uudelleensijoittamisesta (12) jäsenvaltioita osoittamaan edelleen solidaarisuutta kansainvälisen suojelun tarpeessa oleville henkilöille ja niitä EU:n ulkopuolisia maita kohtaan, joissa on paljon pakolaisia, ja varmistamaan mahdollisuuksien mukaan uudelleensijoittamiseen liittyvien toimien jatkuvuuden. Komissio kehotti jäsenvaltioita harkitsemaan uusia toimintatapoja, kuten etähaastatteluja tai uudelleensijoittamishakemusten hyväksymistä asiakirjojen perusteella. Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirasto (EASO) on antanut ripeää operatiivista tukea uudelleensijoittamista ja humanitaarista maahanpääsyä koskevan verkoston yhteydessä järjestettyjen aihekohtaisten verkkokokousten välityksellä.

                     (20)

                     Komissio totesi koronaviruspandemian vaikuttavan haitallisesti vuoden 2020 vastaanottolupauskierroksella annettujen lupausten täytäntöönpanoon ja päätti jatkaa täytäntöönpanokautta vuoden 2020 yli varmistaakseen, että jäsenvaltioilla on riittävästi aikaa panna kaikki nämä lupaukset täytäntöön. Alkuperäinen yksivuotinen ohjelma muutetaan näin ollen kaksivuotiseksi ohjelmaksi, joka kattaa vuodet 2020–2021 ja jonka aikana jäsenvaltioiden olisi pantava täytäntöön 29 500 vastaanottolupausta. Lisäksi jäsenvaltioita kehotetaan mahdollisuuksien mukaan harkitsemaan valtion rahoittamien kansallisten uudelleensijoittamisohjelmien lisäämistä.

                     (21)

                     Jotta voidaan varmistaa EU:n uudelleensijoittamistoimien saumaton jatkuminen koronaviruspandemian aiheuttamien häiriöiden jälkeen, olisi harkittava uusia uudelleensijoittamisohjelmia vuodesta 2022 alkaen, kun otetaan huomioon vuosien 2021–2027 turvapaikka- ja maahanmuuttorahastosta jäsenvaltioiden vastaanottolupausten tukemiseen osoitetut varat. Unionin tavoitteena on edelleen päästä tilanteeseen, jossa uudelleensijoittamismäärät kasvavat tasaisesti tulevina vuosina.

                     (22)

                     EU:n taloudellisen tuen lisäksi käytössä on erilaisia toimenpiteitä, joilla autetaan jäsenvaltioita uudelleensijoittamaan ihmisiä. EASO pyrkii auttamaan jäsenvaltioita täyttämään vastaanottolupauksensa. Istanbulissa sijaitsevalla uudelleensijoittamisen tukivälineellä, joka on ollut toiminnassa huhtikuusta 2019 (pilottivaihe), tuetaan jäsenvaltioiden toimia ihmisten uudelleensijoittamiseksi Turkista. Lisäksi EASOn koordinoima uudelleensijoittamista ja humanitaarista maahanpääsyä koskeva verkosto aloitti toimintansa tammikuussa 2020. Se edistää jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja tiedonvaihtoa erityisesti EU:hun liittyvistä aiheista. Verkosto on ollut jäsenvaltioiden kannalta tärkein foorumi, jolla on käsitelty koronaviruspandemian vaikutuksia tiedonvaihdon ja vertaisoppimisen avulla.

                     (23)

                     UNHCR:n kolmivuotisen uudelleensijoittamista ja täydentäviä väyliä koskevan strategian (2019–2021) mukaisesti on lisäksi aiheellista edistää humanitaarisen maahanpääsyn mallien ja muiden täydentävien väylien luomista tai tehokkaampaa hyödyntämistä uudelleensijoittamisen ohella käytettävänä täydentävänä keinona lisätä turvallisten ja laillisten väylien kautta tarjottavien paikkojen määrää.

                     (24)

                     Unionin uudelleensijoittamiskehystä koskevan asetusehdotuksen mukaan jäsenvaltioille on määrä osoittaa rahoitusta humanitaaristen maahanpääsyjen toteuttamiseksi.

                     (25)

                     Jäsenvaltioissa ja EU:n ulkopuolisissa maissa on jo saatu lupaavia kokemuksia monenlaisista humanitaarisen maahanpääsyn malleista, joita voidaan laajentaa tai toistaa muissa jäsenvaltioissa.

                     (26)

                     Useat jäsenvaltiot ovat panneet täytäntöön yksityisen tuen järjestelmiä (13), joilla voidaan tukea uudelleensijoittamista, humanitaarista maahanpääsyä ja muita täydentäviä väyliä. Kaikissa näissä tapauksissa yksityisillä tukijoilla, yksityishenkilöiden ryhmillä tai voittoa tavoittelemattomilla järjestöillä voi olla jäsennelty rooli kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien henkilöiden vastaanottamisessa ja kotouttamisessa.

                     (27)

                     Uudelleensijoittamisen yhteydessä yksityisen tuen järjestelmillä voidaan auttaa jäsenvaltioita lisäämään uudelleensijoittamispaikkojen määrää ja kotouttamaan pakolaiset onnistuneesti vastaanottaviin yhteisöihin. Yksityiset tukijat antavat yleensä taloudellista, käytännöllistä ja moraalista tukea pakolaisten maahanpääsyyn tai kotouttamiseen valtion ja kansalaisjärjestöjen, yksityishenkilöiden tai henkilöryhmien välisen vahvan kumppanuuden pohjalta. Kuten vuonna 2018 tehdyssä tukijärjestelmien toteutuskelpoisuutta ja lisäarvoa koskevassa selvityksessä (14) osoitettiin, yksityisen tuen järjestelmät voidaan toteuttaa monessa eri muodossa. Riippuen siitä, millainen rakenne ja millaiset tavoitteet näillä järjestelmillä on, niiden avulla lisätään suojelun tarpeessa olevien henkilöiden saatavilla olevien uudelleensijoituspaikkojen määrää, nopeutetaan ja tehostetaan kotoutumista, parannetaan yleisön pakolaisille osoittamaa tukea ja tehostetaan uudelleensijoittamista sekä ehkäistään uudelleensijoitettujen henkilöiden luvatonta edelleen liikkumista.

                     (28)

                     Muita yksityisen tuen järjestelmien muotoja, joita voidaan käyttää mallina, ovat eräiden jäsenvaltioiden ja yksityisten organisaatioiden ”humanitaarisiksi käytäviksi” kutsumat hankkeet, joita uskonnolliset järjestöt toteuttavat parhaillaan Italiassa, Ranskassa ja Belgiassa yhteistyössä kunkin jäsenvaltion kansallisen hallituksen kanssa. Tässä mallissa yksityiset tukijat osallistuvat maahanpääsyprosessin kaikkiin vaiheisiin, alkaen kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien henkilöiden tunnistamisesta ja ulottuen heidän siirtämiseensä kyseiseen jäsenvaltioon. Lisäksi ne huolehtivat vastaanotto- ja kotouttamistoimista ja vastaavat niihin liittyvistä kustannuksista. Tämän väylän kautta Eurooppaan, lähinnä Italiaan ja Ranskaan, on vuodesta 2016 lähtien saapunut yli 2 700 kansainvälisen suojelun tarpeessa olevaa henkilöä. Valtion ja yksityisten tukijoiden välistä yhteistyötä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä on useissa tapauksissa laadittu yhteisymmärryspöytäkirja.

                     (29)

                     Kun otetaan huomioon yksityisen tuen järjestelmien edut, unionin kannattaisi edistää niiden osalta edelleen sellaista EU:n toimintatapaa, joka pohjautuu jäsenvaltioiden tähänastisiin kokemuksiin ja johon EASO osallistuu. Unioni jatkaa tukeaan yksityisen tuen järjestelmiin osallistuvien kansalaisyhteiskunnan toimijoiden valmiuksien kehittämiseen ja edistää kansainvälistä tietämyksen vaihtoa nykyisten yksityisen tuen ohjelmien laajentamiseksi ja uusien ohjelmien luomiseksi, myös jäsenvaltioissa, jotka eivät ole vielä toteuttaneet tällaisia järjestelmiä. Komissio käynnisti vuonna 2019 asiaa koskevan ehdotuspyynnön unionin AMIF-toimintaohjelman yhteydessä (15). Eräs aihealueista, joka sisältyy turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisasioita koskevia kansainvälisiä toimia koskevaan ehdotuspyyntöön AMIF-rahaston vuoden 2020 työohjelman yhteydessä, on suojelun tarpeessa oleville henkilöille suunnattujen täydentävien väylien ja heidän kotoutumisensa edistäminen (16).

                     (30)

                     Koronaviruspandemia on vaikuttanut myös yksityisen tuen järjestelmiin. Turvapaikka- ja palauttamismenettelyjä koskevien asiaankuuluvien EU-säännösten täytäntöönpanosta sekä uudelleensijoittamisesta antamissaan ohjeissa komissio kannusti jäsenvaltioita pitämään viestintäkanavat tukijoihin avoimina, pitämään tukijat ajan tasalla tilanteesta ja jatkamaan tukijoiden rekrytointia ja seulontaa tulevan vastaanottokapasiteetin lisäämiseksi.

                     (31)

                     Kuten UNHCR on korostanut, on laajalti tunnustettua, että eräänä keskeisenä tekijänä vastaanottavaan maahan kotouttamisen onnistumisessa on perheenyhdistäminen. Kansainvälisen suojelun tarpeessa olevat kotiseudultaan siirtymään joutuneet henkilöt kohtaavat usein monia haasteita, jotka liittyvät heidän oikeuteensa perheenyhdistämiseen, kuten pitkälliset ja työläät hallinnolliset prosessit (17). Tämä voi johtaa yrityksiin kiertää sääntöjä vaarallisen laittoman muuttoliikkeen avulla. Jotta perheenyhdistämistä koskevan oikeuden käyttöä voitaisiin helpottaa perheenyhdistämisdirektiivin (18) mukaisesti, jäsenvaltioita kannustetaan ottamaan käyttöön perheenyhdistämistä edistäviä ohjelmia, joilla parannetaan tiedonsaantia ja yksinkertaistetaan viisumihakemusmenettelyä. Lisäksi jäsenvaltioita kehotetaan perustamaan perheenyhdistämisdirektiivin soveltamisalan ulkopuolelle jääviä tapauksia varten humanitaarisen maahanpääsyn ohjelmia, kuten perheperusteisen tuen järjestelmiä.

                     (32)

                     Kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien henkilöiden taitojen, pätevyyden ja motivaation hyödyntämiseksi olisi tutkittava myös muita täydentäviä maahanpääsyväyliä, kuten koulutukseen tai työskentelyyn perustuvia väyliä. Useat jäsenvaltiot tukevat ohjelmia, joilla helpotetaan kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien, kuten opiskelijoiden tai työntekijöiden, mahdollisuuksia käyttää laillisia väyliä. Jäsenvaltioita kannustetaan käyttämään tällaisissa menettelyissä EU:n taitoprofiilityökalua kolmansien maiden kansalaisille. Tämä verkossa käytettävä työkalu auttaa kartoittamaan ja dokumentoimaan maahanmuuttajataustaisten henkilöiden taitoja ja tutkintoja (19).

                     (33)

                     On arvioitu, että maailman pakolaisista alle kolmella prosentilla on mahdollisuus päästä korkea-asteen koulutukseen (20). Vaikka heillä olisi tarvittavat tiedot ja taidot, heillä ei useinkaan ole unionin korkeakoulujen perus- tai jatko-opinto-ohjelmiin hakemiseen tarvittavia tietoja eikä taloudellisia resursseja. Jäsenvaltioiden olisi harkittava mahdollisuuksia parantaa kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien nuorten yliopistoihin pääsyä ja sen myötä helpottaa heidän pääsyään alueelleen opiskelijoina. Tällaiset aloitteet saattavat edellyttää ennakoivaa valintaprosessia EU:n ulkopuolisissa maissa, kielikoulutusta, opinto-ohjelmien hyväksymisperusteiden joustavuutta sekä apurahoja ja erityisiä saapumisen yhteydessä toteutettavia kotouttamistoimenpiteitä. Opiskelijoiden, jotka haluavat jäädä tutkinnon suorittamisen jälkeen kyseiseen jäsenvaltioon Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2016/801 (21) mukaisesti, olisi saatava neuvontaa ja apua työnhaussa.

                     (34)

                     Helpottaakseen tällaisten ohjelmien täytäntöönpanoa komissio aikoo edistää vertaisoppimista ja kokemusten vaihtoa jäsenvaltioiden välillä ja tutkia mahdollisuuksia kohdentaa EU:n taloudellista tukea tällaisten opiskelijoille tarkoitettujen väylien suunnitteluun ja kehittämiseen.

                     (35)

                     Jäsenvaltioiden olisi harkittava yhteistyötä yksityisen sektorin, työnantajien, ammattiliittojen ja kansalaisyhteiskunnan kanssa työvoiman kansainvälistä liikkuvuutta parantavien innovatiivisten järjestelmien kehittämiseksi suojelun tarpeessa olevia varten.

                     (36)

                     EASO auttaa yhdessä uudelleensijoittamista ja humanitaarista maahanpääsyä koskevan verkoston kanssa jäsenvaltioita suunnittelemaan ja panemaan täytäntöön ohjelmia, jotka koskevat humanitaarista maahanpääsyä ja muita täydentäviä väyliä.

                     (37)

                     Jäsenvaltioiden olisi uudelleensijoittamista, humanitaarista maahanpääsyä ja muita täydentäviä väyliä koskevia ohjelmia toteuttaessaan otettava huomioon vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevassa YK:n yleissopimuksessa asetetut velvoitteet.

                     (38)

                     Jotta voidaan varmistaa EU:n uudelleensijoitusjärjestelmien täytäntöönpanon seuranta vuosina 2020 ja 2021, jäsenvaltioiden olisi pyydettäessä toimitettava komissiolle raportti henkilöistä, jotka ne ovat antamiensa lupausten mukaisesti uudelleensijoittaneet alueelleen, ja täsmennettävä, mistä maista henkilöt on otettu vastaan. Lisäksi komissio seuraa erilaisia jäsenvaltioissa toteutettavia humanitaariseen maahanpääsyyn liittyviä hankkeita ja ohjelmia saadakseen yleiskuvan kaikista kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien henkilöiden käytettävissä olevista laillisista muuttoväylistä ja näiden kanavien kautta tarjottavien paikkojen määrästä.

                     (39)

                     Tämä suositus olisi osoitettava kaikille jäsenvaltioille. Dublin-järjestelmään assosioituneita valtioita kehotetaan osallistumaan EU:n yhteisiin uudelleensijoittamistoimiin sekä muita täydentäviä väyliä koskeviin yhteisiin toimiin,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

            UUDELLEENSIJOITTAMISEEN JA HUMANITAARISEEN MAAHANPÄÄSYYN OSALLISTUVIEN JÄSENVALTIOIDEN MÄÄRÄN LISÄÄMINEN

                     1.

                     Jäsenvaltioiden olisi edistettävä kansainvälisen solidaarisuuden hengessä yhdessä ensimmäisten turvapaikkamaiden ja kauttakulkumaiden kanssa laillisten muuttoväylien tarjoamista kansainvälisen suojelun tarpeessa oleville ja lujitettava keskinäistä solidaarisuuttaan.

            TÄYTÄNTÖÖNPANON TEHOSTAMINEN KORONAVIRUSPANDEMIAN AIKANA JA UUDELLEENSIJOITTAMISEN LISÄÄMINEN KESKIPITKÄLLÄ AIKAVÄLILLÄ

                     2.

                     EU:n aiempien uudelleensijoittamisjärjestelmien täytäntöönpanosta saatujen kokemusten perusteella jäsenvaltioita kehotetaan näiden järjestelmien ja unionin vakaan uudelleensijoittamiskehyksen välisen siirtymän helpottamiseksi toteuttamaan vuoden 2020 vastaanottolupauskierroksen yhteydessä asetettu uudelleensijoittamistavoite, joka koskee vähintään 29 500:n kansainvälisen suojelun tarpeessa olevan henkilön vastaanottamista EU:n ulkopuolisista maista kahden vuoden aikana (1 päivästä tammikuuta 202031 päivään joulukuuta 2021).

                     3.

                     Jäsenvaltioita kehotetaan panemaan vuoden 2020 vastaanottolupauskierroksen yhteydessä antamansa lupaukset täytäntöön niin nopeasti kuin koronaviruspandemian vaikutukset huomioon ottaen on käytännössä mahdollista. Niitä kannustetaan harkitsemaan innovatiivisia toimintatapoja ja mukauttamaan menettelyjään voidakseen vastata muuttuvaan todellisuuteen kentällä, myös ensimmäisissä turvapaikkamaissa.

                     4.

                     Jäsenvaltioita, jotka eivät ole täyttäneet kokonaan EU:n uudelleensijoitusjärjestelmän puitteissa vuosiksi 2018–2019 antamiaan lupauksia (22), kannustetaan panemaan nämä lupaukset täytäntöön vuosina 2020 ja 2021 AMIF-rahaston kansallisten ohjelmiensa mukaisesti.

                     5.

                     Jäsenvaltioiden olisi vuosina 2020 ja 2021 jatkettava uudelleensijoittamiseen liittyviä toimiaan siinä määrin kuin koronaviruspandemian vallitessa on mahdollista ja keskitettävä vastaanottolupauksensa siten,

                                 a)

                                 että voidaan varmistaa Syyrian konfliktin vuoksi kotiseudultaan siirtymään joutuneiden Syyrian ja muiden kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden jatkuva uudelleensijoittaminen Turkista, niin että voidaan tukea maaliskuussa 2016 annetun EU:n ja Turkin julkilausuman täytäntöönpanoa; tähän sisältyy vapaaehtoisen humanitaarisen maahanpääsyjärjestelmän aktivointi edellyttäen, että kaikki sen edellytykset on täytetty ja laittomat rajanylitykset Turkin ja EU:n välillä loppuvat tai niitä on ainakin saatu vähennettyä merkittävästi ja pysyvästi;

                                 b)

                                 että voidaan varmistaa jatkuva uudelleensijoittamisen Libanonista ja Jordaniasta;

                                 c)

                                 että voidaan edistää tilanteen vakauttamista edelleen keskisellä Välimerellä sijoittamalla suojelun tarpeessa olevia henkilöitä Libyasta, Nigeristä, Tšadista, Egyptistä, Etiopiasta ja Sudanista muun muassa tukemalla hätäevakuointia koskevia UNHCR:n väliaikaisia mekanismeja Libyasta siirrettyjen kaikkein heikoimmassa asemassa olevien muuttajaryhmien siirtämiseksi pois Nigeristä ja Ruandasta.

                     6.

                     Jäsenvaltioita kehotetaan reagoimaan joustavasti eri puolilla maailmaa ilmeneviin kiireellisiin uudelleensijoittamistarpeisiin. Niitä kehotetaan panemaan täytäntöön mahdollisimman suuri osa vastaanottolupauksista ja hyödyntämään niille tätä varten osoitetut määrärahat. Niiden olisi pantava uudelleensijoittamisohjelmansa täytäntöön tiiviissä yhteistyössä UNHCR:n kanssa ja tarvittaessa EASOn tuella.

                     7.

                     Jotta voidaan varmistaa, että uudelleensijoittamisoperaatiot jatkuvat ja niiden määrä alkaa jälleen kasvaa koronaviruspandemian aiheuttamien häiriöiden jälkeen, jäsenvaltioita kehotetaan osallistumaan EU:n tuleviin uudelleensijoittamisohjelmiin. Niitä kehotetaan laajentamaan nykyisiä uudelleensijoittamisohjelmiaan sekä jatkamaan aiempia tai perustamaan uusia uudelleensijoittamisohjelmia, jotta kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien henkilöiden saatavilla olevien uudelleensijoituspaikkojen määrää saadaan kasvatettua, sitten kun uudelleensijoittaminen on jälleen mahdollista kaikkien asianosaisten kannalta turvallisissa olosuhteissa.

            UUDELLEENSIJOITTAMISOHJELMIEN LAADUKKUUDEN VARMISTAMINEN

                     8.

                     Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että uudelleensijoittamisprosessin kaikissa vaiheissa noudatetaan korkeita laatuvaatimuksia, erityisesti lähtöä edeltävien (etä-)ohjaustoimenpiteiden ja saapumisen jälkeisen tiedottamisen yhteydessä. Niitä kehotetaan tarjoamaan asianmukainen ja riittävä vastaanottokapasiteetti ja ottamaan tässä yhteydessä huomioon kasvaneet terveysongelmat, jotta voidaan taata valittujen henkilöiden nopea pääsy Eurooppaan.

                     9.

                     Jäsenvaltioita kannustetaan suunnittelemaan uudelleensijoitetuille henkilöille kohdennettuja ja tehokkaita kotouttamisohjelmia ja sosiaalisen osallistamisen ohjelmia, joissa otetaan huomioon erityisesti näiden henkilöiden haavoittuvuus. Niitä kehotetaan tekemään tiivistä yhteistyötä kansalaisyhteiskunnan ja vastaanottavien yhteisöjen kanssa, jotta voidaan perustaa tai laajentaa uudelleensijoittamista koskevia yksityisen tuen järjestelmiä, joiden tavoitteena on uudelleensijoitettujen pakolaisten integroiminen vastaanottaviin yhteiskuntiin tehokkaalla, entistä paremmalla ja nopeammalla tavalla.

                     10.

                     Jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön sisäisiä seuranta- ja arviointiohjelmia, joilla voidaan mitata niiden uudelleensijoittamisjärjestelmien ja kotouttamisohjelmien tehokkuutta ja vaikuttavuutta.

            HUMANITAARISEN MAAHANPÄÄSYN EDISTÄMINEN

                     11.

                     Jäsenvaltioita kehotetaan laajentamaan kansainvälisen suojelun tarpeessa ja haavoittuvassa asemassa olevien henkilöiden pääsyä alueelleen. Jäsenvaltioiden olisi harkittava uudelleensijoittamisen ohella erityisesti muuntyyppisten laillisten väylien luomista tai laajentamista tällaisia kansainvälisen suojelun tarpeessa ja haavoittuvassa asemassa olevia henkilöitä varten.

                     12.

                     Lisäksi jäsenvaltioita kehotetaan helpottamaan perheenyhdistämistä koskevan oikeuden käyttöä perustamalla perheenyhdistämisen avustusohjelmia, joilla parannetaan tiedonsaantia ja yksinkertaistetaan hakumenettelyä. Lisäksi niitä kehotetaan tarjoamaan maahanpääsyväyliä kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden perheenjäsenille humanitaaristen maahanpääsyohjelmien, kuten perheperusteisen tuen järjestelmien, kautta.

                     13.

                     Jäsenvaltioita kehotetaan osallistumaan yksityisen tuen järjestelmiä koskevaan EU:n toimintatapaan ja käyttäen hyväkseen erilaisia humanitaarisen maahanpääsyn malleja laatimaan maahanpääsyohjelmia omien kansallisten painopisteidensä mukaisesti ottaen samalla huomioon EU:n ulkosuhteiden painopisteet ja edut.

                     14.

                     Jäsenvaltioita kehotetaan tekemään tiivistä yhteistyötä kansalaisyhteiskunnan kanssa, jotta yksityisen tuen järjestelmiä voidaan luoda tai laajentaa humanitaariseksi maahanpääsyväyläksi, jossa yksityiset tukijat, yksityishenkilöiden ryhmät tai voittoa tavoittelemattomat järjestöt osallistuvat ohjelman eri vaiheisiin aina kansainvälisen suojelun tarpeessa EU:n ulkopuolisessa maassa olevien henkilöiden tunnistamisesta uudelleensijoitusmaahan saapumisen jälkeiseen kotouttamiseen saakka.

                     15.

                     Tällaisia yksityisen tuen järjestelmiä suunnitellessaan jäsenvaltioiden ja niiden kumppaneiden olisi määriteltävä kansainvälisen suojelun tarpeessa olevia henkilöitä koskevat läpinäkyvät ja syrjimättömät valintaperusteet. Niiden olisi ohjelman alusta alkaen varmistettava, että kansalaisyhteiskunnan ja hallituksen roolit ja vastuut sekä lähtöä edeltävässä että saapumisen jälkeisessä vaiheessa määritellään selkeästi. Jäsenvaltiot vastaavat edelleen turvatarkastuksista ja maahanpääsymenettelyistä, ja niiden on varmistettava, että käytössä on asianmukaiset suojatoimet ja turvaverkot.

                     16.

                     Jäsenvaltioita kehotetaan luomaan tai laajentamaan yksityisen tuen järjestelmiä, joiden tavoitteena on varmistaa kansainvälistä suojelua saavien parempi ja nopeampi kotoutuminen ja sosiaalinen osallistaminen vastaanottavissa yhteiskunnissa sekä lisätä kansalaisten tukea kehittämällä yhteiskuntien vastaanottavuutta ja osallistavuutta.

                     17.

                     Jäsenvaltioita kannustetaan pitämään viestintäkanavat yksityisiin tukijoihin avoimina koronaviruspandemian aikana ja sen jälkeen sekä sitouttamaan yksityiset tukijat tukemalla tukijärjestelmiä aktiivisesti.

                     18.

                     Jäsenvaltioita kehotetaan hyödyntämään erilaisia EU:n yhteisrahoitusmahdollisuuksia yksityisen tuen järjestelmien edistämiseksi.

            KANSAINVÄLISEN SUOJELUN TARPEESSA OLEVILLE TARJOTTAVIEN KOULUTUKSEEN JA TYÖSKENTELYYN LIITTYVIEN TÄYDENTÄVIEN VÄYLIEN EDISTÄMINEN

                     19.

                     Jäsenvaltioita kannustetaan kehittämään ja tukemaan ohjelmia, joilla helpotetaan kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien mahdollisuuksia käyttää muita olemassa olevia laillisia väyliä, ja hyödyntämään tarvittaessa EU:n välineitä heidän taitojensa ja tutkintojensa kartoittamiseksi ja dokumentoimiseksi. Jäsenvaltioita kannustetaan myös tarjoamaan tulijoille mahdollisuuksia päästä työmarkkinoille muun muassa aktivointiohjelmien (esimerkiksi uudelleen- ja täydennyskoulutuksen) välityksellä mahdollisimman varhaisessa vaiheessa. Työmarkkinoille integroitumisen helpottamiseksi jäsenvaltioiden olisi tehtävä tiivistä yhteistyötä työmarkkinaosapuolten kanssa.

                     20.

                     Jäsenvaltioiden olisi harkittava kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien nuorten yliopistoihin pääsyn parantamista antamalla heille mahdollisuus päästä opiskelijaksi heidän erityistarpeensa huomioon ottaen. Jäsenvaltiot voisivat harkita tiiviissä yhteistyössä yliopistojen kanssa sellaisten erityisohjelmien perustamista, joihin voisi sisältyä erityinen, joustavampi akateeminen valintaprosessi, taloudellista tukea ja mukautettuja kielikursseja, tai laajentaa nykyisiä aloitteitaan. Ohjelmien yhteydessä olisi tarjottava neuvontaa ja autettava tutkinnon suorittaneita, jotka haluavat jäädä jäsenvaltioon, etsimään työtä.

                     21.

                     Jäsenvaltioiden olisi harkittava yhteistyötä yksityisen sektorin ja työnantajien kanssa työvoiman kansainvälistä liikkuvuutta parantavien innovatiivisten järjestelmien kehittämiseksi suojelun tarpeessa olevia varten, ilman että ne kuitenkaan vaikuttavat näiden henkilöiden suojelua koskeviin oikeuksiin.

                     22.

                     Jäsenvaltioita kehotetaan antamaan panoksensa yksityistä tukea koskevaan EU:n toimintatapaan, jotta voidaan lujittaa kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien henkilöiden saatavilla olevia koulutukseen ja työskentelyyn liittyviä täydentäviä väyliä.

            JÄSENVALTIOIDEN VÄLISEN YHTEISTYÖN LUJITTAMINEN JA UUDELLEENSIJOITTAMISEN EDISTÄMINEN MAAILMANLAAJUISESTI

                     23.

                     Jotta EU:n tason yhteistyön ja koordinoinnin edut ja mahdollisuudet voitaisiin hyödyntää uudelleensijoittamisen, humanitaarisen maahanpääsyn, yksityisen tuen ja täydentävien väylien alalla, jäsenvaltioita kehotetaan osallistumaan uudelleensijoittamista ja humanitaarista maahanpääsyä koskevaan EASOn verkostoon, ja niitä kannustetaan osallistumaan aktiivisesti sen kokouksiin ja toimintoihin.

                     24.

                     Jäsenvaltioiden olisi tehtävä yhteistyötä uudelleensijoittamista ja humanitaarista maahanpääsyä koskevan EASOn verkoston puitteissa, jotta voidaan helpottaa uudelleensijoitusten ripeää ja sujuvaa uudelleen käynnistämistä koronaviruspandemiaan liittyvien rajoitusten poistuttua ja kehittää uusia toimintatapoja ja menettelyjä, joilla uudelleensijoittamisoperaatioista tehdään kestävämpiä keskipitkällä aikavälillä.

                     25.

                     Lisätäkseen uudelleensijoittamistoimintaa eri puolilla maailmaa jäsenvaltioiden olisi solmittava kumppanuuksia EU:n ulkopuolisten maiden kanssa ja autettava niitä muokkaamaan uudelleensijoittamisohjelmiaan kehittämällä valmiuksia ja jakamalla kokemuksia ja parhaita käytäntöjä EASOn asiantuntemuksen pohjalta ja yhteistyössä UNHCR:n ja IOM:n kanssa.

            SEURANTA

                     26.

                     Jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava komissiolle pyynnöstä niiden henkilöiden lukumäärä, jotka ne ovat antamiensa lupausten mukaisesti uudelleensijoittaneet alueelleen, ja täsmennettävä, mistä maista uudelleensijoitettavat henkilöt on otettu vastaan.

                     27.

                     Jäsenvaltioiden olisi tiedotettava komissiolle humanitaaristen maahanpääsyjärjestelmien ja muiden täydentävien väylien kautta toteutuneista maahanpääsyistä.

            RAHOITUSTUKI

                     28.

                     Jäsenvaltioiden olisi hyödynnettävä turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahastosta sen jäljellä olevan täytäntöönpanokauden aikana saatavilla olevaa rahoitustukea täysimääräisesti vastaanottolupausten täyttämiseksi, jotta voidaan varmistaa, että kaikki tässä suosituksessa tarkoitetun uudelleensijoittamisprosessin vaiheet toteutetaan korkeiden laatuvaatimusten mukaisesti.

                     29.

                     Jäsenvaltioiden olisi hyödynnettävä kattavasti myös muita EU:n rahoitusmahdollisuuksia, erityisesti Euroopan sosiaalirahastoa ja Euroopan aluekehitysrahastoa, tukeakseen ja kehittääkseen omien tavoitteidensa mukaisesti kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien uudelleensijoittamista ja humanitaarista maahanpääsyä ja heidän käytettävissään olevia muita täydentäviä väyliä sekä heidän kotoutumistaan ja sosiaalista osallistamistaan vastaanottavissa yhteiskunnissa.

            OSOITUS

         Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

            Tehty Brysselissä 23 päivänä syyskuuta 2020.

                  Komission puolesta

               Ylva JOHANSSON

                  Komission jäsen

            (1)  Ohjelmia yhteisrahoitetaan unionin talousarviosta, ja niiden toteuttajina toimivat jäsenvaltioiden johtamat yhteenliittymät.

            (2)  https://www.unhcr.org/the-global-compact-on-refugees.html

            (3)  UNHCR sai vuonna 2018 vastaanottolupauksia 29 maalta, kun vuonna 2017 niitä saatiin 35 maalta. Uudelleensijoitettavaksi lähteneiden määrä oli 65 100 vuonna 2017 mutta supistui 55 680:een vuonna 2018.

            (4)  Komission suositus (EU) 2015/914, annettu 8 päivänä kesäkuuta 2015, Euroopan uudelleensijoitusjärjestelmäksi (EUVL L 148, 13.6.2015, s. 32).

            (5)  Neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätelmät, 20.7.2015.

            (6)  Komission suositus (EU) 2017/1803, annettu 3 päivänä lokakuuta 2017, laillisten muuttoväylien lisäämisestä kansainvälisen suojelun tarpeessa oleville henkilöille (EUVL L 259, 7.10.2017, s. 21).

            (7)  https://www.consilium.europa.eu/fi/press/press-releases/2016/03/18/eu-turkey-statement/

            (8)  Nämä uudelleensijoitukset on laskettu osittain mukaan johdanto-osan 8 ja 9 kappaleessa tarkoitettuihin EU:n uudelleensijoitusjärjestelmiin.

            (9)  COM(2016) 468 final.

            (10)  Rahoitustuki koostuu vuosien 2019 ja 2020 talousarviomäärärahoista, jotka asetettiin jäsenvaltioiden käyttöön kahdessa erässä.

            (11)  https://www.unhcr.org/news/press/2020/6/5eeb85be4/joint-statement-un-refugee-chief-grandi-ioms-vitorino-announce-resumption.html?query=resettlement resumption

            (12)  C(2020) 2516 final.

            (13)  Englanninkielinen nimitys ”community sponsorship schemes”, joissakin maissa on käytössä myös nimitys ”private sponsorship schemes”.

            (14)  https://op.europa.eu/fr/publication-detail/-/publication/1dbb0873-d349-11e8-9424-01aa75ed71a1/language-en/format-PDF/source-114630059

            (15)  Vuoden 2019 ehdotuspyyntö AMIF-2019-AG-Call, aihealue 1: Suojelun tarpeessa olevien henkilöiden kotouttamisen edistäminen yksityisen tuen järjestelmien avulla.

            (16)  Komission täytäntöönpanopäätös, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2020, turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahastoon liittyvien unionin toimien rahoituksesta ja vuoden 2020 työohjelman hyväksymisestä: https://ec.europa.eu/home-affairs/sites/homeaffairs/files/financing/fundings/migration-asylum-borders/asylum-migration-integration-fund/union-actions/docs/c4223-annex-decision-amif-awp-2020.pdf

            (17)  https://www.unhcr.org/uk/protection/basic/5f5743f84/families-together-family-reunification-for-refugees-in-the-european-union.html

            (18)  Neuvoston direktiivi 2003/86/EY, annettu 22 päivänä syyskuuta 2003, oikeudesta perheenyhdistämiseen (EUVL L 251, 3.10.2003, s. 12).

            (19)  https://ec.europa.eu/migrantskills/#/

            (20)  UNHCR:n arviot: https://www.unhcr.org/tertiary-education.html

            (21)  Ks. tutkimusta, opiskelua, harjoittelua, vapaaehtoistyötä, oppilasvaihto-ohjelmaa tai koulutushanketta ja au pairina työskentelyä varten tapahtuvan kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksistä 11 päivänä toukokuuta 2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2016/801 (EUVL L 132, 21.5.2016, s. 21) 25 artikla; https://eur-lex.europa.eu/legal-content/FI/TXT/?uri=OJ:JOL_2016_132_R_0002

            (22)  Suositus (EU) 2017/1803.

            LIITE

               Uudelleensijoittaminen: vastaanottolupaukset vuodeksi 2020

                        Jäsenvaltio

                        Paikat yhteensä v. 2020

                        Belgia

                        758

                        Bulgaria  (*1)

                        [25]

                        Tšekki

                        Tanska

                        Saksa

                        5 500

                        Viro

                        Irlanti

                        994

                        Kreikka

                        Espanja

                        1 000

                        Ranska

                        5 200

                        Kroatia

                        100

                        Italia

                        700

                        Kypros

                        Latvia

                        Liettua

                        18

                        Luxemburg  (*1)

                        [50]

                        Unkari

                        Malta  (*1)

                        [20]

                        Alankomaat

                        1 902

                        Itävalta

                        Puola

                        Portugali

                        1 150

                        Romania

                        200

                        Slovenia

                        Slovakia

                        Suomi

                        850

                        Ruotsi

                        5 114

                        Yhdistynyt kuningaskunta

                        6 000

                           YHTEENSÄ

                           29 487

               (*1)  Edellisen järjestelmän yhteydessä annettujen vastaanottolupausten täytäntöönpano (eivät sisälly vuoden 2020 vastaanottolupauskierrokseen).


title: Komission suositus (EU) 2020/1365, annettu 23 päivänä syyskuuta 2020, yksityisten yhteisöjen omistamien tai käyttämien alusten suorittamaa etsintä- ja pelastustoimintaa koskevasta jäsenvaltioiden välisestä yhteistyöstä

text:
               1.10.2020

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 317/23

      KOMISSION SUOSITUS (EU) 2020/1365,
      annettu 23 päivänä syyskuuta 2020,
      yksityisten yhteisöjen omistamien tai käyttämien alusten suorittamaa etsintä- ja pelastustoimintaa koskevasta jäsenvaltioiden välisestä yhteistyöstä
      EUROOPAN KOMISSIO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  1)

                  Avun tarjoaminen merihädässä oleville henkilöille on jäsenvaltioiden oikeudellinen velvoite, joka perustuu kansainväliseen tapa- ja sopimusoikeuteen, erityisesti ihmishengen turvallisuudesta merellä tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen (SOLAS-yleissopimus, 1974), Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimukseen (UNCLOS-yleissopimus, 1979) ja etsintä- ja pelastuspalvelusta merellä koskevaan kansainväliseen yleissopimukseen (SAR-yleissopimus, 1979) sekä unionin oikeuteen. Euroopan unioni on UNCLOS-yleissopimuksen sopimuspuoli.

                  2)

                  Vuodesta 2014 alkaen tuhannet ihmiset ovat yrittäneet ylittää Välimeren päästäkseen Eurooppaan, mikä on vaatinut Euroopan unionilta ja sen jäsenvaltioilta monitahoista reagointia ihmishenkien menettämisen estämiseksi, muuttoliikkeen hallinnan parantamiseksi, laittoman muuttoliikkeen perimmäisiin syihin puuttumiseksi ja ihmissalakuljetusta ja ihmiskauppaa harjoittavien järjestäytyneiden rikollisryhmien hajottamiseksi.

                  3)

                  Vaikka laiton muuttoliike on viimeisten kahden vuoden aikana vähentynyt ja merellä on menetetty vähemmän ihmishenkiä, muuttoliikkeelle on edelleen tyypillistä pienten, merikelvottomien alusten riskialtis käyttö Välimerellä. Muuttoliike pitää yllä järjestäytynyttä rikollisuutta ja aiheuttaa tarpeettomia kuolemantapauksia. Kansainvälisen siirtolaisuusjärjestön (IOM) mukaan Välimerellä on vuoden 2020 aikana toistaiseksi kuollut yhteensä yli 500 ihmistä, vuonna 2019 yli 1 880 ja vuodesta 2014 lähtien yhteensä yli 20 300. Reitti keskisen Välimeren halki Eurooppaan on maailman tappavin.

                  4)

                  Etsintä- ja pelastusvalmiudet, koordinointi ja tuloksellisuus ovat vuodesta 2015 lähtien parantuneet huomattavasti Välimerellä, muun muassa rantavaltioiden merkittävien panostusten ja yksityisten ja kaupallisten alusten lisääntyneen osallistumisen myötä. EU ja sen jäsenvaltiot ovat lisänneet kapasiteettiaan Välimerellä, muun muassa kansallisin operaatioin ja Euroopan raja- ja merivartioviraston (Frontex) johtamin operaatioin, kuten Themis (aiemmin Triton), Poseidon ja Indalo -yhteisoperaatioilla, sekä aikaisemmin EU:n EUNAVFOR MED SOPHIA -laivasto-operaatiolla. Näillä operaatioilla on vuodesta 2015 lähtien pelastettu mereltä yli 600 000 ihmistä.

                  5)

                  Useat kansalaisjärjestöt ovat myös käyttäneet samassa tarkoituksessa yksityisiä aluksia, useimmiten keskeisellä Välimerellä, ja pelastaneet merellä paljon ihmisiä, jotka on sitten kuljetettu EU:n alueelle turvallista maihinnousua varten. Kuten jo siirtolaisten salakuljetuksen vastaisessa EU:n toimintasuunnitelmassa (2015–2020) painotettiin ja avustamispakettia koskevissa komission ohjeissa (C(2020) 6470) selvennettiin, on tarpeen välttää merihädässä olevien ihmisten auttamisen kriminalisointi ja samalla varmistaa, että salakuljettajiin sovelletaan riittäviä rikosseuraamuksia.

                  6)

                  Euroopan parlamentti peräänkuulutti turvallista, hallittua ja laillista muuttoliikettä sekä pakolaisia koskevien YK:n Global Compact -aloitteiden edistymisestä 18 päivänä huhtikuuta 2018 antamassaan päätöslauselmassa (2018/2642(RSP)) lisää etsintä- ja pelastuskapasiteettia ahdingossa olevien ihmisten auttamiseksi ja kehotti kaikkia valtioita lisäämään valmiuksiaan. Se kehotti myös tunnustamaan yksityisten toimijoiden ja kansalaisjärjestöjen merellä ja maalla toteutettavissa pelastusoperaatioissa antaman tuen.

                  7)

                  Hätätilanteissa suoritettavat etsintä- ja pelastusoperaatiot edellyttävät koordinointia ja nopeaa maihinnousua turvallisessa paikassa sekä pelastettujen ihmisten ihmisoikeuksien kunnioittamista EU:n perusoikeuskirjan velvoitteiden mukaisesti, palautuskiellon periaate mukaan lukien, sekä ihmisoikeuksia ja merioikeutta koskevan kansainvälisen tapa- ja sopimusoikeuden mukaisesti, mukaan lukien Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) meriturvallisuuskomitean (MSC) merellä pelastettujen kohtelua koskevat suuntaviivat.

                  8)

                  Euroopan merialueille on viime vuosina syntynyt uusi etsintä- ja pelastustoiminnan muoto: kansalaisjärjestöjen operoimat alukset ovat pääasiallisena toimintanaan ryhtyneet etsintä- ja pelastusoperaatioihin keskisellä Välimerellä joko kansallisten meripelastuskeskusten koordinoimina tai omasta aloitteestaan. Monissa tapauksissa nämä alukset suorittivat peräkkäisiä pelastusoperaatioita ennen kuin ne kuljettavat pelastetut turvalliseen maihinnousupaikkaan.

                  9)

                  Ihmissalakuljetus meritse on rikollista toimintaa, joka saattaa ihmishenkiä vaaraan ja joka on rangaistavaa sekä EU:n että kansainvälisen lainsäädännön nojalla. Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat sopimuspuolina kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksessa (UNTOC) ja sen pöytäkirjoissa, mukaan lukien UNTOC-yleissopimusta täydentävä lisäpöytäkirja maitse, meritse ja ilmateitse tapahtuvan maahanmuuttajien salakuljetuksen kieltämisestä. Tässä yhteydessä on tärkeää välttää tilanne, jossa muuttajien salakuljetus- tai ihmiskauppaverkostot, myös ihmiskauppaa tai orjuuteen rinnastettavia hyväksikäytön muotoja harjoittavat rikollisjärjestöt, käyttävät hyväkseen tällaisia yksityisten alusten Välimerellä suorittamia pelastusoperaatioita.

                  10)

                  On syytä muistaa, että SAR-yleissopimus velvoittaa sopimuspuolet osallistumaan etsintä- ja pelastuspalvelujen kehittämiseen ja ryhtymään kiireellisiin toimiin, joilla varmistetaan tarvittava apu ihmisille, jotka ovat tai vaikuttavat olevan merihädässä; asianomaisten osapuolten olisi koordinoitava toimintaansa ja tehtävä yhteistyötä, jotta pelastetut ihmiset pääsevät maihin avustavalta alukselta ja heidät toimitetaan turvalliseen paikkaan niin pian kuin se on kohtuudella mahdollista. Turvallista maihinnousupaikkaa valittaessa olisi merellä pelastettujen kohtelua koskevien IMOn suuntaviivojen mukaisesti otettava huomioon laaja kirjo tärkeitä tekijöitä ja kunkin tapauksen erityisolosuhteet. Silloin kun mereltä pelastetut ovat turvapaikanhakijoita tai pakolaisia, olisi esimerkiksi vältettävä maihinnousua alueille, joilla vainoa perustellusti pelkäävien ihmisten henki ja vapaudet ovat uhattuina. IMOn suuntaviivoissa velvoitetaan asiasta vastaavat valtion viranomaiset tekemään kaiken voitavansa nopeuttaakseen eloonjääneiden maihinnousujärjestelyjä korostaen kuitenkin, että joissakin tapauksessa vaadittava koordinointi saattaa johtaa väistämättömiin viivästyksiin.

                  11)

                  Etsintä- ja pelastustoimintaa suorittavien kansalaisjärjestöjen alusten säännöllinen läsnäolo Välimerellä synnyttää tietynlaisia operatiivisia koordinointi- ja yhteistyötarpeita pelastettuja ihmisiä kuljettavien alusten ja kansallisten viranomaisten välillä ja koskee jäsenvaltioita eri tavoin: joissakin jäsenvaltioissa koordinoidaan etsintä- ja pelastusoperaatioita; joissakin jäsenvaltioissa vastaanotetaan pelastetut ihmiset, jotka nousevat maihin niiden alueella; kyseiset kansalaisjärjestöt ovat laillisesti sijoittautuneet joihinkin jäsenvaltioihin; ja etsintä- ja pelastustoimintaa käytetyt alukset purjehtivat joidenkin jäsenvaltioiden lipun alla.

                  12)

                  Pelastustoimiin osallistuvat yksityisalukset ovat Välimerellä mukana monimutkaisissa ja usein toistuvissa etsintä- ja pelastusoperaatioissa, joihin voi liittyä alusten kapasiteettiin verrattuna suuria ihmismääriä ja joissa on mukana laaja kirjo toimijoita pelastamisesta maihinnousuun. Muun muassa turvallisuussyistä on julkisen vallan asia varmistaa, että nämä alukset on soveltuvalla tavalla rekisteröity ja asianmukaisesti varusteltu niin, että ne täyttävät tähän toimintaan liittyvät vaatimukset eivätkä aiheuta vaaraa miehistölle tai pelastetuille. Näitä toimintoja on suoritettava osana koordinoitua kehystä, jossa yksityiset toimijat ja kansalliset viranomaiset toimivat tiiviimmässä yhteistyössä ja koordinoidusti.

                  13)

                  Se, että pelastettuja ihmisiä nousee jatkuvasti maihin Välimeren rannikkovaltioissa, vaikuttaa välittömästi kyseisten valtioiden muuttoliikkeen hallintajärjestelmiin ja lisää välitöntä painetta niiden maahanmuutto- ja turvapaikkajärjestelmiin, vastaanotto- ja käsittelykapasiteetti mukaan lukien.

                  14)

                  Komissio hyväksyi 4 päivänä heinäkuuta 2017 muun muassa toimintasuunnitelman Italian tukemiseksi, keskisen Välimeren reitin paineen vähentämiseksi ja solidaarisuuden edistämiseksi toteutettavista toimista. Siihen sisältyi Italian – komissiota kuullen ja vuoropuhelussa kansalaisjärjestöjen kanssa – laatima käytännesäännöstö etsintä- ja pelastustoimintaa Välimerellä suorittaville kansalaisjärjestöille.

                  15)

                  Tähän mennessä perustettujen koordinointijärjestelyjen – mainittakoon esimerkiksi EU:n SOPHIA-laivasto-operaation yhteydessä perustetun Välimeren Shared Awareness and De-confliction -mekanismin (SHADE MED) foorumi – lisäksi on käsiteltävä Välimerelle viime vuosina syntyneen etsintä- ja pelastuskäytännön erityispiirteitä perustamalla strukturoidumpi, luotettavampi ja kestävämpi kehys EU:n toimivallan ja asiaankuuluvien kansainvälisten normien mukaisesti. Kehyksessä olisi vahvistettava jäsenvaltioiden välistä solidaarisuutta koskevat erityiset säännöt ja vastattava tarpeeseen vahvistaa erityisesti lippu- ja rannikkojäsenvaltioiden välistä yhteistyötä. Yhteistyötä on tehtävä myös sellaisia aluksia omistavien tai operoivien yksityisten tahojen kanssa, jotka suorittavat etsintä- ja pelastustoimintaa ja kuljettavat pelastettuja EU:n alueelle. Tällaisen kehyksen olisi myös pyrittävä tarjoamaan asianmukaista tietoa operaatioista ja kyseisten tahojen hallintorakenteista suhteellisuusperiaatteen ja EU:n perusoikeuskirjan mukaisesti sekä parantamaan turvallisuutta sovellettavan kansainvälisen lainsäädännön mukaisesti kaikkien aluksilla olevien eduksi.

                  16)

                  Komissio perustaa monialaisen yhteysryhmän, jossa jäsenvaltiot voivat tehdä yhteistyötä ja koordinoida toimia tämän suosituksen täytäntöönpanemiseksi. Ryhmä laatii yhteenvedon kansallisista säännöistä ja käytännöistä, yksilöi saatuja kokemuksia, arvioi mahdollisuuksia luoda lippu- ja rannikkovaltioiden välille niiden tehtäviin ja velvollisuuksiin liittyviä parempia yhteistyökeinoja ja laatii parhaita toimintatapoja, joissa otetaan huomioon viime vuosien etsintä- ja pelastusoperaatioiden myötä havaitut tarpeet. Se pitää säännöllistä yhteyttä sidosryhmiin, kuten EU:n virastoihin ja erityisesti Frontexiin, ja tarpeen mukaan etsintä- ja pelastustoimintaa Välimerellä suorittaviin kansalaisjärjestöihin sekä tiedeyhteisöihin ja kansainvälisiin järjestöihin, kuten IMOon, sen varmistamiseksi, että tietoja vaihdetaan ja toiminta pysyy johdonmukaisesti kansainvälisen lainsäädäntö- ja toimintakehyksen mukaisena. Jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle kaikki asiaankuuluvat tiedot tämän suosituksen täytäntöönpanosta. Yhteysryhmä seuraa suosituksen täytäntöönpanoa ja laatii vuosittain komissiolle raportin.

                  17)

                  Komissio ottaa tarvittaessa yhteysryhmän työn ja tämän suosituksen täytäntöönpanon huomioon laatiessaan turvapaikka- ja maahanmuuttoasetuksessa säädettyjä Euroopan turvapaikka- ja maahanmuuttostrategiaa ja vuotuisia muuttoliikkeen hallintaa koskevia kertomuksia. Komissio arvioi ja suosittelee samalta pohjalta tarvittaessa myös uusia aloitteita.

                  18)

                  Tämä suositus ei vaikuta mihinkään unionin oikeudesta tai asiaankuuluvasta kansainvälisestä lainsäädännöstä syntyviin yhteistyö- eikä muihin velvoitteisiin,

            ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

                  1.

                  Jäsenvaltioiden olisi tehtävä keskenään yksityisten tahojen omistamilla tai operoimilla aluksilla suoritettavaan etsintä- ja pelastustoimintaan liittyvää yhteistyötä vähentääkseen kuolonuhrien määrää merellä, ylläpitääkseen merenkulun turvallisuutta ja varmistaakseen tuloksellisen muuttoliikkeen hallinnan asiaankuuluvia oikeudellisia velvoitteita noudattaen.
                  Erityisesti lippu- ja rannikkojäsenvaltioiden olisi vaihdettava säännöllisesti ja oikea-aikaisesti tietoja tiettyihin pelastustoimiin osallistuvista aluksista ja niitä operoivista tai ne omistavista yhteisöistä noudattaen kansainvälistä ja unionin oikeutta, EU:n perusoikeuskirja ja henkilötietojen suoja mukaan lukien.

                  2.

                  Jäsenvaltioiden olisi tehtävä yhteistyötä keskenään ja komission kanssa erityisesti komission yhteysryhmän kautta pitäen yhteyttä kaikkiin asiaankuuluviin sidosryhmiin, asianomaiset etsintä- ja pelastustoimintaa suorittavia aluksia omistavat tai operoivat yksityiset yhteisöt mukaan lukien. Tarkoituksena on määrittää parhaita käytäntöjä ja ryhtyä tarvittaviin toimiin, jotta varmistetaan, että

                              a)

                              turvallisuus paranee merellä ja

                              b)

                              toimivaltaiset viranomaiset saavat kaikki tiedot, joita merenkulun turvallisuusnormien sekä muuttoliikkeen hallinnan asiaankuuluvien sääntöjen noudattamisen seuranta ja valvonta edellyttävät.

                  3.

                  Jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle tämän suosituksen täytäntöönpanosta kaikki asiaankuuluvat tiedot vähintään kerran vuodessa viitevuotta seuraavan vuoden 31 päivään maaliskuuta mennessä.

         Tehty Brysselissä 23 päivänä syyskuuta 2020.

               Komission puolesta

            Ylva JOHANSSON

               Komission jäsen