title: Komission suositus annettu 2 päivänä heinäkuuta 2008 , sähköisten terveyskertomusjärjestelmien rajat ylittävästä yhteentoimivuudesta (tiedoksiannettu numerolla K(2008) 3282)

text:
               18.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 190/37

      KOMISSION SUOSITUS

   annettu 2 päivänä heinäkuuta 2008,
   sähköisten terveyskertomusjärjestelmien rajat ylittävästä yhteentoimivuudesta
   (tiedoksiannettu numerolla K(2008) 3282)
   (2008/594/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Kasvua ja työllisyyttä edistävä strateginen i2010-aloite perustuu tieto- ja viestintäteknologiapolitiikkaan, tutkimukseen ja innovointiin, ja sen tarkoitus on edistää Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamista. i2010-aloitteella edistetään eurooppalaista tietoyhteiskuntaa ja rohkaistaan tarjoamaan parempia julkisia palveluja, kuten sähköistä terveydenhuoltoa.

               (2)

               Eurooppalaisten terveydenhuoltojärjestelmien nykyiset ja tulevat haasteet voidaan ainakin osittain ratkaista ottamalla käyttöön testattuja tieto- ja viestintäteknologiapohjaisia ratkaisuja (eHealth). Yksi sähköisen terveydenhuollon hyödyntämisen keskeisistä edellytyksistä on yhteistyön tiivistäminen jäsenvaltioiden sähköisen terveydenhuollon järjestelmien ja sovellusten yhteentoimivuuden alalla. Sähköiset terveyskertomusjärjestelmät ovat sähköisen terveydenhuollon järjestelmien keskeinen osa.

               (3)

               Sähköiset terveyskertomusjärjestelmät voivat tarjota laadukkaampia ja turvallisempia terveystietoja kuin perinteiset terveyskertomusjärjestelmät. Sähköisten terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimivuus helpottaa tietojen saantia ja parantaa sairaanhoidon laatua ja turvallisuutta koko yhteisössä tarjoamalla niin potilaille kuin terveydenhuollon ammattihenkilöillekin tarvittavia ja ajantasaisia tietoja siten, että henkilötietojen suojaaminen ja luottamuksellisuus täyttävät ankarimmatkin vaatimukset. Rajat ylittävän yhteistyön tiivistäminen sähköisen terveydenhuollon alalla edellyttää yhteistyötä terveydenhuoltopalvelujen tarjoajien, ostajien ja sääntelijöiden välillä eri jäsenvaltioissa. Mikään yhteentoimivuuteen liittyvä toimi ei kuitenkaan välttämättä merkitse sitä, että jäsenvaltioiden terveydenhuollon järjestämiseen ja tarjoamiseen liittyviä lakeja tai asetuksia pitäisi yhdenmukaistaa.

               (4)

               Sähköisten terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimimattomuus on yksi suurimmista esteistä sähköisen terveydenhuollon yhteiskunnalliselle ja taloudelliselle hyödyntämiselle yhteisössä. Sähköisen terveydenhuollon markkinoiden hajanaisuutta pahentaa tekninen ja semanttinen yhteentoimimattomuus. Jäsenvaltioissa tällä hetkellä käytettävät tieto- ja viestintäjärjestelmät sekä -standardit ovat usein yhteensopimattomia ja vaikeuttavat elintärkeiden tietojen saantia turvallisen ja laadukkaan terveydenhuollon tarjoamisen kannalta eri jäsenvaltioissa.

               (5)

               Komission tiedonannossa neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle ”eHealth – parempaa terveydenhuoltoa Euroopan kansalaisille: Eurooppalaista sähköisen terveydenhuollon aluetta koskeva toimintasuunnitelma” (1), annettu 30 päivänä huhtikuuta 2004, kuvataan sähköisen terveydenhuollon järjestelmien mahdollisuuksia ja niiden yleistymisen keskeisiä haasteita. Tiedonannossa esitellyssä toimintasuunnitelmassa peräänkuulutetaan yhteisön ja jäsenvaltioiden yhteisiä toimia sähköisten terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimivuuden toteuttamiseksi.

               (6)

               Korkean tason eHealth-konferenssin julistuksessa vuodelta 2007 korostettiin, että jäsenvaltioiden olisi käynnistettävä yhteisiä aloitteita ja tehostettava sähköisten terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimivuuteen liittyviä toimia.

               (7)

               Riippumattoman asiantuntijaryhmän julkaistua raporttinsa ”Innovatiivisen Euroopan luominen” komissio julkaisi tiedonannon ”Aloite edelläkävijämarkkinoiden luomiseksi Eurooppaan” (2). Tiedonannolla pyritään edistämään innovatiivisten tuotteiden ja palvelujen luomista ja markkinoimista johtavilla teollisilla ja yhteiskunnallisilla aloilla, joista yksi on sähköinen terveydenhuolto. Yksi ehdotetun aloitteen keskeisistä tavoitteista on edistää sähköisten terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimivuutta, sillä jäsenvaltioissa tällä hetkellä käytettävät terveystieto- ja viestintäjärjestelmät sekä -standardit ovat usein yhteensopimattomia, mikä muodostaa esteen kustannustehokkaiden ja innovatiivisten tietoteknisten ratkaisujen syntymiselle terveydenhuollon alalla.

               (8)

               Euroopan parlamentti antoi 23 päivänä toukokuuta 2007 päätöslauselman vaikutuksista ja seurauksista, joita terveyspalvelujen poistaminen sisämarkkinoilla tarjottavia palveluja koskevasta direktiivistä aiheuttaa (3). Päätöslauselmassa kehotetaan komissiota kannustamaan jäsenvaltioita tukemaan aktiivisesti sähköisen terveydenhuollon ja telelääketieteen käyttöönottoa, erityisesti kehittämällä yhteentoimivia järjestelmiä, joilla potilastietoja voidaan vaihtaa yksittäisten jäsenvaltioiden terveydenhuoltopalvelujen tarjoajien välillä.

               (9)

               Suosituksen tarkoitus on edistää yleiseurooppalaisen sähköisen terveydenhuollon yhteentoimivuuden kehittämistä vuoden 2015 loppuun mennessä.

               (10)

               Tässä suosituksessa noudatetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita ja erityisesti 7 artiklaa oikeudesta yksityis- ja perhe-elämän kunnioittamiseen ja 8 artiklaa oikeudesta henkilötietojen suojaan.

               (11)

               Terveyskertomukset ovat arkaluonteisimpia henkilökohtaisia tietoja. Terveydentila- tai diagnoositietojen luvattomalla luovuttamisella voi olla kielteisiä vaikutuksia yksityis- ja työelämään. Terveyskertomusten ylläpitäminen sähköisessä muodossa lisää riskiä, että potilasta koskevat tiedot voivat vahingossa paljastua tai päätyä helposti asiaankuulumattomien käsiin.

               (12)

               Terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimivuuden myötä potilaan henkilökohtaisia terveystietoja tietoja voidaan siirtää. Näiden tietojen pitäisi olla vapaasti siirrettävissä jäsenvaltiosta toiseen, mutta samalla olisi taattava yksilön perusoikeudet. Tässä suosituksessa noudatetaan siten henkilötietojen suojaa koskevia yhteisön sääntöjä, joista säädetään erityisesti yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/46/EY (4) sekä henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12 päivänä heinäkuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/58/EY (5) (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi).

               (13)

               Komissio katsoo, että yksityisyyden suojaa parantavia tekniikoita olisi kehitettävä edelleen ja otettava laajemmin käyttöön erityisesti silloin, kun on kyse henkilötietojen käsittelystä tieto- ja viestintäverkoissa tärkeillä aloilla, kuten sähköisen terveydenhuollon piirissä (6),

         SUOSITTAA:
   1)   Tässä suosituksessa esitetään joukko suuntaviivoja yhteentoimivien sähköisten terveyskertomusjärjestelmien kehittämistä ja käyttöönottoa varten, jotta potilastietoja voitaisiin vaihtaa yhteisössä rajojen yli tarpeen mukaan laillista lääkinnällistä tai terveydenhoidollista tarkoitusta varten. Terveydenhuollon tarjoajien pitäisi kyetä tällaisten sähköisten terveyskertomusjärjestelmien avulla varmistamaan, että potilas saa tehokkaampaa ja tuloksellisempaa hoitoa, kun hänen terveyttään koskevat perus- ja jopa elintärkeät tiedot saadaan tarvittaessa käyttöön ajoissa ja turvallisesti, loukkaamatta potilaan perusoikeutta yksityisyyden ja henkilötietojen suojaan.
   2)   Tässä suosituksessa annetaan ohjeita sähköisten terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimivuutta varten, mukaan luettuina potilaan hoitoyhteenveto, ensihoitotiedot ja lääkitystiedot, jotka helpottavat sähköisiin lääkemääräyksiin liittyviä ratkaisuja.
   3)   Tässä suosituksessa tarkoitetaan

               a)

               ’potilaalla’ luonnollista henkilöä, joka saa tai haluaa saada terveydenhuoltopalveluja jossakin jäsenvaltiossa;

               b)

               ’terveydenhuollon ammattihenkilöllä’ ammattipätevyyden tunnustamisesta 7 päivänä syyskuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY (7) mukaisesti lääkäriä tai yleissairaanhoidosta vastaavaa sairaanhoitajaa tai hammaslääkäriä tai kätilöä tai proviisoria taikka muuta ammattihenkilöä, joka harjoittaa terveydenhuollon alalla toimintaa, joka on rajoitettu säänneltyyn ammattiin, siten kuin se määritellään direktiivin 2005/36/EY 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa;

               c)

               ’sähköisellä terveyskertomuksella’ kattavia potilastietoja tai vastaavaa dokumentaatiota henkilön menneestä ja nykyisestä fyysisestä ja psyykkisestä terveydentilasta sähköisessä muodossa siten, että tiedot ovat valmiiksi käytettävissä lääkinnällistä hoitoa ja muuta tähän tiiviisti liittyvää tarkoitusta varten;

               d)

               ’sähköisellä terveyskertomusjärjestelmällä’ järjestelmää sähköisten terveyskertomusten sisältämien tietojen tallentamista, hakemista ja käsittelyä varten;

               e)

               ’potilaan hoitoyhteenvedolla, ensihoitotiedoilla ja lääkitystiedoilla’ sähköisten terveyskertomusjärjestelmien alatietoja, jotka sisältävät tietoja erityistä soveltamista ja käyttötarkoitusta, kuten odottamatonta hoitotapahtumaa tai sähköistä lääkemääräystä varten;

               f)

               ’sähköisellä lääkemääräyksellä’ Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY (8) 1 artiklan 19 kohdassa määriteltyä lääkemääräystä sähköisesti annettuna ja toimitettuna;

               g)

               ’sähköisten terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimivuudella’ kahden tai useamman sähköisen terveyskertomusjärjestelmän kykyä vaihtaa keskenään kone- ja ihmiskielistä tietoa ja tietämystä;

               h)

               ’rajat ylittävällä yhteentoimivuudella’ sekä yhteisen rajan omaavien että yhteistä rajaa omaamattomien jäsenvaltioiden ja niiden kaikkien alueiden välistä yhteentoimivuutta;

               i)

               ’semanttisella yhteentoimivuudella’ sen varmistamista, että vaihdetun tiedon tarkka tarkoitus on minkä tahansa muun sellaisen järjestelmän tai sovelluksen ymmärrettävissä, jota ei ole alun perin kehitetty tähän tarkoitukseen.

         4)   Sähköisten terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimivuuden toteuttaminen ja ylläpitäminen merkitsee jatkuvan muutosprosessin hallitsemista ja useiden elementtien ja asioiden mukauttamista jäsenvaltioiden sähköisissä infrastruktuureissa ja niiden kesken. Nämä sähköiset infrastruktuurit ovat tarpeen tietojen vaihtamiseksi ja vuorovaikutuksen sekä yhteistyön mahdollistamiseksi, jotta potilaiden saama terveydenhoito olisi mahdollisimman laadukasta ja turvallista. Sähköisten terveyskertomusjärjestelmien toteuttaminen edellyttää monimutkaista kokonaisuutta, johon sisältyy puite-ehtoja, organisaatiorakenteita ja toteuttamismenettelyjä ja jossa kaikki sidosryhmät ovat mukana.

               a)

               Tämän saavuttamiseksi jäsenvaltioita kehotetaan toimimaan viidellä tasolla: yleisellä poliittisella tasolla, organisatorisella tasolla, teknisellä tasolla, semanttisella tasolla ja koulutuksen ja tietoisuuden lisäämisen tasolla.

               b)

               Nämä toimet perustuvat niin kansallisten kuin yhteisön säädösten täydelliseen noudattamiseen; erityisesti tämä koskee henkilötietojen suojaa, luottamuksellisuutta ja tietoturvaa. Olisi varmistettava tarvittavat oikeudelliset takeet ja integroitava tietosuojatakeet sähköisten terveyskertomusjärjestelmien suunnitteluun ja toteuttamiseen. On niin ikään välttämätöntä kehittää mekanismeja potilaiden ja ammattihenkilöstön koulutukseen sekä niiden toimien arviointiin ja seurantaan, joita sähköisten terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimivuuden varmistaminen edellyttää.

         Sähköisten terveyskertomusjärjestelmien rajat ylittävä yhteentoimivuus poliittisella tasolla
   5)   Sähköisten terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimivuuden poliittinen toteuttamiskelpoisuus ja yhteentoimivuuteen sitoutuminen huomioon ottaen suositellaan, että jäsenvaltiot:

               a)

               sitoutuvat poliittisesti ja strategisesti toteuttamaan paikallisella, alueellisella ja valtakunnallisella tasolla sähköisiä terveyskertomusjärjestelmiä, jotka pystyvät toimimaan yhdessä muissa jäsenvaltioissa sijaitsevien sähköisten terveyskertomusjärjestelmien kanssa;

               b)

               ryhtyvät aktiiviseen yhteistyöhön muiden jäsenvaltioiden ja sidosryhmien kanssa varmistaakseen tarvittavien standardien hyväksymisen ja toteuttamisen, jotta sähköisten terveyskertomusjärjestelmien rajat ylittävä yhteentoimivuus olisi toteuttamiskelpoinen ja turvallinen;

               c)

               toteuttavat sähköisten terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimivuuden erottamattomana osana alueellisia ja valtakunnallisia sähköisen terveydenhuollon strategioita;

               d)

               pohtivat sähköisen terveydenhuollon sisällyttämistä alueellisen yhteenkuuluvuuden ja kehittämisen valtakunnallisiin ja alueellisiin strategioihin sekä analysoivat jo käyttöön otettujen sähköisten terveyskertomusjärjestelmien tuloksia sähköisen terveydenhuollon poliittisella tasolla ja rahoitusmahdollisuuksien tasolla. Vuosina 2007–2013 sähköisen terveydenhuollon yhteentoimivuutta tuetaan investoimalla sähköiseen terveydenhuoltoon sekä monikansalliseen ja rajat ylittävään toimintaan koheesiopolitiikan puitteissa;

               e)

               analysoivat sähköisten terveyskertomusjärjestelmien rajat ylittävän yhteentoimivuuden saavuttamiseen liittyviä riskejä, esteitä tai puutteita ja yksilöivät tarvittavia edellytyksiä ja soveltuvia kannustimia ongelmien ratkaisemiseksi;

               f)

               varaavat riittävästi resursseja, esimerkiksi välittömien kannustimien muodossa, sähköisiin terveyskertomusjärjestelmiin tehtäville investoinneille;

               g)

               tunnustavat, että investoinnit sekä tekniseen että semanttiseen yhteentoimivuuteen voivat olla hyödyllisiä lyhyellä aikavälillä, kun sovelletaan vaiheittaista lähestymistapaa ja esimerkkejä parhaista käytännöistä jäsenvaltioiden painopistealueiden ja asiantuntemuksen pohjalta;

               h)

               pohtivat mahdollisuutta luoda muita välillisiä taloudellisia kannustinmekanismeja yhteentoimivien sähköisten terveyskertomusjärjestelmien käyttöönottamiseksi, hankkimiseksi ja/tai uudenaikaistamiseksi;

               i)

               suunnittelevat sähköisten terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimivuuden turvaamiseen tähtäävät toimet vähintään viideksi vuodeksi eteenpäin. Tällaisen aikataulun katsotaan soveltuvan poliittisen johdonmukaisuuden varmistamiseen, mikä on usein investointien ja innovoinnin lisäämisen edellytys;

               j)

               ottavat käyttäjät ja muut sidosryhmät vahvasti mukaan sähköisten terveyskertomusjärjestelmien toteuttamiseen luomaan soveltuvaa hallintotapaa, johtamista, julkis-yksityisiä kumppanuuksia, julkisia hankintoja, suunnittelua, toteuttamista, arviointia, koulutusta, tiedotusta ja valistusta;

               k)

               lisäävät sidosryhmien, kuten paikallisten ja alueellisten viranomaisten, terveydenhuollon ammattihenkilöiden, potilaiden ja elinkeinoelämän tietoisuutta sähköisten terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimivuuden hyödyistä ja tarpeesta.

         Sähköisten terveyskertomusjärjestelmien rajat ylittävä yhteentoimivuus organisatorisella tasolla
   6)   On olennaisen tärkeää luoda organisatorinen kehys ja prosessi, jotka mahdollistavat sähköisten terveyskertomusjärjestelmien rajat ylittävän yhteentoimivuuden. Tämän pitäisi perustua jäsenvaltioiden kehittämään etenemissuunnitelmaan, jonka kesto on viisi vuotta ja jossa on seikkaperäiset tiedot seuraavista välitavoitteista:

               a)

               sovitaan eurooppalaisesta hallintoprosessista, jolla luodaan suuntaviivoja sähköisten terveyskertomusjärjestelmien rajat ylittävän yhteentoimivuuden kehittämistä, toteuttamista ja ylläpitämistä varten, mukaan luettuna luotettava potilaiden tunnistaminen ja terveydenhuollon ammattihenkilöiden todentaminen sekä muita 7, 8, 9 ja 14 kohdassa kuvattuja tärkeitä seikkoja;

               b)

               pohditaan toimintalinjoja ja kannustimia, joilla lisätään kysyntää sähköisen terveydenhuollon palvelujen hankinnoille sähköisten terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimivuuden mahdollistamiseksi;

               c)

               analysoidaan tekijöitä, jotka tekevät sähköisten terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimivuustason nostamiseen johtavat standardointiprosessit niin pitkäksi, monimutkaiseksi ja kalliiksi toiminnaksi, ja kehitetään toimia näiden prosessien nopeuttamiseksi;

         Sähköisten terveyskertomusjärjestelmien tekninen yhteentoimivuus
   7)   Sähköisten terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimivuus teknisellä tasolla on yhteentoimivien sähköisten terveyskertomusjärjestelmien olennainen edellytys. Jäsenvaltioiden olisi:

               a)

               tehtävä laaja selvitys sellaisista olemassa olevista teknisistä standardeista ja infrastruktuureista, jotka voivat helpottaa rajat ylittävää terveydenhuoltoa ja terveydenhuoltopalveluja koko yhteisössä tukevien järjestelmien toteuttamista, ja erityisesti sellaisista teknisistä standardeista ja infrastruktuureista, jotka liittyvät sähköisiin terveyskertomusjärjestelmiin ja tietojenvaihtoon;

               b)

               analysoitava standardoitujen tietomallien ja standardeihin perustuvien profiilien käyttöä kehitettäessä ja toteutettaessa ratkaisuja yhteentoimiviin sähköisiin terveyskertomusjärjestelmiin ja -palveluihin; pohdittava standardoitujen tietomallien ja standardeihin perustuvien profiilien sisällyttämistä osaksi yhteentoimivuuden valtakunnallisia tai alueellisia spesifikaatioita. Mahdollisuuksien mukaan näissä tietomalleissa ja profiileissa olisi käytettävä olemassa olevia eurooppalaisia ja kansainvälisiä standardeja sekä hyödynnettävä aiheeseen liittyvien teollisten hankkeiden lähestymistapoja ja saavutuksia.

               c)

               sitouduttava kehittämään muita mahdollisesti tarvittavia standardeja, mieluiten maailmanlaajuisia avoimia standardeja, yhdessä keskeisten eurooppalaisten ja kansainvälisten standardointielinten kanssa keskeisillä aloilla, joilla on todettu puutteita;

               d)

               analysoitava standardointitoimeksiannon M 403: ”Mandate to the European Standardisation Organisations CEN, Cenelec and ETSI in the field of Information and Communication Technologies, applied to the domain of eHealth” saavutuksia, jotta voidaan varmistaa paras mahdollinen teknologisten perusratkaisujen, infrastruktuurien, turvallisuuden ja sääntelyn integrointi Euroopassa ja maailmanmarkkinoilla.

         Sähköisten terveyskertomusjärjestelmien semanttinen yhteentoimivuus
   8)   Semanttinen yhteentoimivuus on olennaista sähköisten terveyskertomusten hyötyjen toteuttamiseksi eli potilaan hoidon, kansanterveyden, kliinisen tutkimuksen ja terveyspalvelujen hallinnoinnin laadun ja turvallisuuden parantamiseksi. Jäsenvaltioiden olisi:

               a)

               luotava yhdessä keskeisten standardointielinten, komission ja Maailman terveysjärjestön kanssa toimiva mekanismi, jolla terveysalan semantiikan kehittämiseen voidaan ottaa mukaan kansallisia tutkimuskeskuksia, aiheeseen liittyviä teollisuudenaloja ja sidosryhmiä vauhdittamaan yhteentoimivien sähköisten terveyskertomusjärjestelmien toteuttamista;

               b)

               tarkasteltava mahdollisuuksien mukaan kansainvälisten lääketieteellis-kliinisten terminologioiden, nimikkeistöjen ja tautiluokitusten soveltuvuutta, mukaan luettuina lääkevalvonnassa ja kliinisissä kokeissa käytettävät terminologiat, nimikkeistöt ja tautiluokitukset; olisi myös edistettävä osaamiskeskusten perustamista kansainvälisten luokittelujen ja terminologioiden monikielistä ja monikulttuurista mukauttamista varten;

               c)

               sovittava semanttisen yhteentoimivuuden standardeista, jotta merkitykselliset terveystiedot voidaan esittää tietylle sovellukselle datarakenteiden (perustyyppien ja mallien) kautta, sekä terminologiajärjestelmien ja ontologioiden alakokonaisuuksista, jotka vastaavat paikallisiin käyttäjätarpeisiin;

               d)

               pohdittava, tarvitaanko kestävää konseptien referenssijärjestelmää (ontologiaa) perustaksi monikielisten sanastojen sovittamiselle, jotta voitaisiin ottaa huomioon erot ammattimaisen terveydenhuollon kielissä, maallikkoterminologioissa ja perinteisissä koodausjärjestelmissä;

               e)

               tuettava sellaisten menetelmien ja välineiden laajaa saatavuutta, joilla semanttinen sisältö voidaan sisällyttää käytännön sovelluksiin, sekä tämän alan inhimillisten valmiuksien ja osaamisen kehittämistä;

               f)

               osoitettava nykyisten ja tulevien järjestelmien hyödyt ja/tai puutteet tieteellisesti pätevän arvioinnin avulla.

         Sähköisten terveyskertomusjärjestelmien sertifiointi
   9)   On tarpeen ottaa käyttöön keskinäisesti tunnustetut vaatimustenmukaisuuden testausmenettelyt, jotka ovat voimassa koko yhteisössä tai toimivat pohjana kunkin jäsenvaltion omalle sertifiointimenetelmälle. Jäsenvaltioiden olisi tämän vuoksi:

               a)

               sovellettava asianmukaisesti olemassa olevia sähköisen terveydenhuollon standardeja ja profiileja, erityisesti sähköisten terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimivuuden osalta, jotta voidaan parantaa käyttäjien luottamusta kyseisiä standardeja kohtaan;

               b)

               toteutettava yhteinen tai keskinäisesti tunnustettu mekanismi sähköisten terveyskertomusjärjestelmien ja muiden sähköisen terveydenhuollon sovellusten yhteentoimivuuden vaatimustenmukaisuuden testaamista ja sertifiointia varten, mukaan luettuina teollisten konsortioiden tarjoamat tekniikat ja menetelmät;

               c)

               harkittava teollisuuden itsesertifiointia ja/tai vaatimustenmukaisuuden testaamistoimintaa mekanismina, jolla nopeutetaan yhteentoimivien sähköisen terveydenhuollon ratkaisujen tuomista markkinoille;

               d)

               otettava huomioon kansalliset ja kansainväliset käytännöt, mukaan luettuina Euroopan ulkopuoliset käytännöt.

         Henkilötietojen suojaaminen
   10)   Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että perusoikeus yksityisyyden suojaan on täydellisesti ja tehokkaasti turvattu yhteentoimivissa sähköisen terveydenhuollon järjestelmissä, erityisesti sähköisissä terveyskertomusjärjestelmissä, henkilötietojen suojaa koskevien yhteisön säännösten ja erityisesti direktiivien 95/46/EY ja 2002/58/EY mukaisesti.
   11)   Tätä suositusta sovellettaessa tapahtuvaan henkilötietojen käsittelyyn sovelletaan direktiiviä 95/46/EY. Sähköisissä terveyskertomuksissa ja terveyskertomusjärjestelmissä käsiteltävät henkilötiedot ovat erityisen arkaluonteista tietoa, minkä vuoksi niihin on sovellettava arkaluonteista tietoa koskevia erityisiä tietosuojasääntöjä. Direktiivin 95/46/EY 8 artiklalla kielletään terveyteen liittyvien arkaluonteisten tietojen käsittely periaatteessa. Samassa direktiivissä säädetään muutamasta poikkeuksesta tähän periaatteeseen; poikkeaminen tulee erityisesti kyseeseen, jos käsittelyä vaaditaan tiettyyn lääketieteelliseen ja terveydenhoidolliseen tarkoitukseen.
   12)   Jäsenvaltioiden olisi tiedostettava, että yhteentoimivat sähköiset terveyskertomusjärjestelmät lisäävät sitä riskiä, että henkilökohtaiset terveystiedot voivat vahingossa paljastua tai päätyä helposti asiaankuulumattomien käsiin, koska ne mahdollistavat laajemman pääsyn eri lähteistä peräisin olevaan, koko elinajan kattavien henkilökohtaisten terveystietojen kokoelmaan.
   13)   Jäsenvaltioiden olisi noudatettava direktiivin 95/46/EY 29 artiklalla perustetun tietosuojatyöryhmän ohjeita sähköisistä terveyskertomusjärjestelmistä (9).
   14)   Jäsenvaltioiden olisi luotava sähköisille terveyskertomusjärjestelmille kattava oikeudellinen kehys. Tällaisessa oikeudellisessa kehyksessä olisi tunnustettava ja otettava huomioon henkilökohtaisten terveystietojen arkaluonteisuus ja annettava erityiset ja asianmukaiset takeet henkilötietojen suojaa koskevan perusoikeuden turvaamiseksi.
   Oikeudellisessa kehyksessä olisi erityisesti:

               a)

               analysoitava henkilökohtaisten terveystietojen tallentamiseen liittyvien organisatoristen vaihtoehtojen erilaisia vaikutuksia henkilötietojen suojaamiseen, ottaen huomioon rekisteröityjen henkilöiden oikeuksille ja vapauksille koituvat erityisriskit, ja luotava sähköisille terveyskertomusjärjestelmille organisatoriset rakenteet, jotka sopivat parhaiten valtakunnallisiin, alueellisiin ja paikallisiin oloihin ja käytäntöihin;

               b)

               taattava potilaan itsemääräämisoikeus antamalla potilaan tehdä – käyttäjäystävällisen teknologian tukemana – vapaasti itsenäinen päätös siitä, mitä henkilökohtaisia terveystietoja hänen sähköiseen terveyskertomukseensa tallennetaan ja kenelle niitä saa luovuttaa, rajoittamatta kuitenkaan kansallisen lainsäädännön nimenomaisten vaatimusten soveltamista. Tämä päätös ei rajoita asiaan liittyvän terveydenhuoltoelimen tai lääkärin mahdollisuutta tallentaa näitä tietoja hoitotarkoitusta varten;

               c)

               huolehdittava siitä, että sähköiset terveyskertomusjärjestelmät suunnitellaan ja valitaan käyttäen lähtökohtana sitä, että henkilötietoja ei kerätä, käsitellä tai käytetä lainkaan tai niitä kerätään, käsitellään tai käytetään mahdollisimman vähän. Erityisesti on hyödynnettävä mahdollisuuksia käyttää salanimiä tai tehdä henkilöistä anonyymejä siltä osin kuin tämä on mahdollista ja vaadittu työpanos on kohtuullinen suhteessa toivottuun suojelun tasoon;

               d)

               määrättävä, että tietoturvariskit ja vaikutukset henkilötietojen suojaamiseen arvioidaan ennen sähköisten terveyskertomusjärjestelmien toteuttamista, ottaen huomioon rekisteröityjen henkilöiden oikeuksille ja vapauksille koituvat erityisriskit;

               e)

               selkeytettävä, missä laajuudessa henkilökohtaisten terveystietojen luokkia pitäisi asettaa saataville sähköiseen muotoon tai tietoverkkoon. Erityisesti tietyt henkilökohtaisten terveystietojen luokat, kuten geneettiset tai psykiatriset tiedot, on ehkä jätettävä kokonaan tietoverkossa tapahtuvan käsittelyn ulkopuolelle tai vähintään alistettava erittäin ankaran käytönvalvonnan alaisuuteen;

               f)

               määrättävä, että sähköisissä terveyskertomuksissa ja terveyskertomusjärjestelmissä olevien henkilötietojen käsittelyä saa vaatia ja suorittaa vain terveydenhuollon ammattihenkilö, jota kansallinen lainsäädäntö tai toimivaltaisten kansallisten viranomaisten asettama salassapitovelvollisuus koskee, tai muu henkilö, jolla on vastaava velvoite; varmistettava potilaiden ja terveydenhuollon ammattihenkilöiden luotettava tunnistaminen;

               g)

               määritettävä, millä ehdoilla joku muu kuin henkilö itse pääsee laillisesti käsittelemään häntä koskevia terveystietoja sähköisissä terveyskertomusjärjestelmissä ja mitä ennalta määriteltyä terveydenhoitotarkoitusta varten, mukaan luettuna turvallisuuden varmistaminen terveystietojen käsittelyn yhteydessä; eriteltävä nämä kysymykset politiikoiksi, joita muun muassa kansalliset tietosuojaviranomaiset voivat soveltaa käytännössä, toteuttaa teknisesti ja valvoa;

               h)

               varmistettava, että potilaat ovat täysin tietoisia sähköisen terveyskertomuksen sisältämien tietojen luonteesta ja rakenteesta. Potilailla pitäisi olla vaihtoehtoinen (perinteinen) keino tutustua omiin henkilökohtaisiin terveystietoihinsa. Tässä yhteydessä on tärkeä varmistaa, että rekisteröidyille henkilöille tarjottavissa tiedoissa käytetään helposti ymmärrettävissä olevaa kieltä ja ulkoasua ja että erityistarpeita omaaville henkilöille (esim. lapset tai vanhukset) tiedot annetaan asianmukaisella tavalla;

               i)

               säädettävä erityistoimista, joilla estetään potilaiden laiton houkuttelu luovuttamaan sähköisissä terveyskertomusjärjestelmissä olevia henkilötietojaan;

               j)

               varmistettava että kaikki sähköisissä terveyskertomusjärjestelmissä olevien henkilötietojen käsittely – erityisesti säilyttäminen – tapahtuu oikeudellisissa puitteissa, joissa sovelletaan direktiiviä 95/46/EY tai joissa taataan henkilötietojen suojan riittävä taso;

               k)

               laadittava seikkaperäiset tarkastusvaatimukset, jotta voidaan varmistaa tietosuojavelvoitteiden noudattaminen (luotettava sähköinen tunnistamis- ja todentamisjärjestelmä, tietojen käyttökertojen kirjaaminen, kaikkien käsittelyvaiheiden dokumentointi, tarkastustietojen säilyttämisen kesto, toimivat varmuuskopio- ja palautusjärjestelmät), ja valvottava, että näiden vaatimusten tai ratkaisujen toteuttamisessa noudatetaan tietojenkäsittelyn parhaita käytänteitä;

               l)

               taattava sähköisten terveyskertomusjärjestelmien luottamuksellisuus ja säädettävä tarvittavista teknisistä ja organisatorisista toimenpiteistä, mukaan luettuina häiriöiden havaitsemis- ja hallintaprosessia koskevat säännöt sellaisia tilanteita varten, joissa tietosuojaloukkaukset tai identiteettimekanismien väärinkäyttö johtavat sähköisissä terveyskertomusjärjestelmissä lähetettyjen, säilytettyjen tai muuten käsiteltyjen henkilötietojen vahingossa tapahtuvaan tai laittomaan tuhoamiseen, häviämiseen, muuttamiseen, luvattomaan luovuttamiseen tai saamiseen. Häiriöt tai loukkaukset olisi tunnistettava viipymättä ja tehokkaasti ja tällaisten tapausten hallitsemiseksi olisi toteutettava toimenpiteitä tai ratkaisuja, kuten tiedottaminen kohteeksi joutuneille henkilöille, kansallisille tietosuojaviranomaisille ja muille asiaan liittyville tahoille, sekä näiden osallistaminen.

         15)   Jäsenvaltioiden olisi lisäksi:

               a)

               lisättävä tietoturvaa tehostavien tuotteiden, prosessien ja palvelujen käyttöönottoa identiteettivarkauksien ja muiden yksityisyyttä loukkaavien hyökkäysten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi;

               b)

               varmistettava, että sähköiset terveyskertomusjärjestelmät sisältävät tarvittavat tietosuojatakeet, mukaan luettuina yksityisyyden suojaa parantavien tekniikoiden mahdollisimman laaja käyttö järjestelmien suunnittelussa ja toteutuksessa.

         Seuranta ja arviointi
   16)   Sähköisten terveyskertomusjärjestelmien rajat ylittävän yhteentoimivuuden seurannan ja valvonnan varmistamiseksi jäsenvaltioiden pitäisi:

               a)

               pohtia mahdollisuuksia perustaa yhteisöön sähköisten terveyskertomusjärjestelmien yhteentoimivuuden seurantakeskus, jotta teknisen ja semanttisen yhteentoimivuuden edistymistä voitaisiin seurata, vertailla ja arvioida sähköisten terveyskertomusjärjestelmien onnistunutta toteuttamista varten;

               b)

               toteuttaa arviointitoimia, kuten määrällisten ja laadullisten kriteerien määrittely yhteentoimivien sähköisten terveyskertomusjärjestelmien hyötyjen ja riskien mittaamista varten (mukaan luettuina taloudelliset hyödyt ja kustannustehokkuus) ja sellaisten järjestelmien ja palvelujen hyötyjen ja riskien arviointi, joita on kehitetty käytännön demonstrointihankkeissa, kuten laajamittaisissa pilottihankkeissa, jollaisia sisältyy kilpailukykyä ja innovointia koskevaan ohjelmaan kuuluvaan tieto- ja viestintätekniikkapolitiikan tukiohjelmaan.

         Koulutus ja tiedottaminen
   17)   Koulutuksen ja tiedottamisen osalta jäsenvaltioiden pitäisi:

               a)

               lisätä tietoisuutta sähköisten terveyskertomusjärjestelmien ja niiden yhteentoimivuuden hyödyistä ja standardien tarpeesta tieto- ja viestintäteknologian tuottajien ja myyjien, terveydenhuollon tarjoajien, kansanterveydellisten laitosten, vakuutuslaitosten ja muiden sidosryhmien piirissä;

               b)

               pohtia koulutusvaatimuksia terveysalan poliittisten päättäjien ja terveydenhuollon ammattihenkilöiden suhteen;

               c)

               kiinnittää erityistä huomiota sellaiseen koulutukseen ja hyvien käytänteiden levittämiseen, joka liittyy kliinisen tiedon sähköiseen tallentamiseen, säilyttämiseen ja käsittelyyn sekä potilaan tietoisen suostumuksen saamiseen ja potilaan henkilötietojen lailliseen jakamiseen;

               d)

               tarjota tietoa ja koulutusta rinnan kaikille ja erityisesti potilaille. Tällainen lähestymistapa tehostaisi terveystietojen hyödyntämistä, kun potilaat vaihtelevat terveydenhuollon palveluntarjoajia hoitokaaren aikana ja tarvittaessa saavat hoitoa ja tietoja omassa kodissaan.

         18)   Jäsenvaltioita pyydetään raportoimaan komissiolle vuosittain toimista, joihin ne ovat ryhtyneet sähköisten terveyskertomusjärjestelmien rajat ylittävän yhteentoimivuuden toteuttamiseksi. Niiden pitäisi toimittaa ensimmäinen raportti vuoden kuluttua tämän suosituksen julkaisemisesta.
   19)   Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 2 päivänä heinäkuuta 2008.

            Komission puolesta

         Viviane REDING

            Komission jäsen

      (1)  KOM(2004) 356 lopullinen.

      (2)  KOM(2007) 860 lopullinen.

      (3)  (2006/2275 (INI)).

      (4)  EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (5)  EYVL L 201, 31.7.2002, s. 37. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2006/24/EY (EUVL L 105, 13.4.2006, s. 54).

      (6)  KOM(2007) 228 lopullinen.

      (7)  EUVL L 255, 30.9.2005, s. 22. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1430/2007 (EUVL L 320, 6.12.2007, s. 3).

      (8)  EYVL L 311, 28.11.2001, s. 67. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2008/29/EY (EUVL L 81, 20.3.2008, s. 51).

      (9)  Katso 15. helmikuuta 2007 hyväksytty valmisteluasiakirja N:o 131 potilastietojen käsittelystä sähköisissä potilastietokannoissa.


title: Recommendation for a Council opinion in accordance with the third paragraph of Article 5 of Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 On the updated stability programme of Spain, 2006-2009

text:
Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52007SC0289

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 7.3.2007SEK(2007) 289 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/975 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Espanjan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2009(komission esittämä)PERUSTELUTYleistä taustaaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Kun sopimusta vuonna 2005 uudistettiin, todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen finanssipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelma, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistettu ohjelma vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetun) vakausohjelman, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetun) lähentymisohjelman). Espanja toimitti ensimmäisen vakausohjelmansa joulukuussa 1998. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 15 päivänä maaliskuuta 1999 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.Taustaa tarkistetun ohjelman arvioimiseksiKomissio on tutkinut Espanjan uusimman tarkistetun vakausohjelman, joka toimitettiin sille 22 päivänä joulukuuta 2006, ja on antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi (ks. jäljempänä keskeiset kohdat, joita on arvioitu).Jotta voitaisiin saada kuva siitä, millaisessa kehyksessä tarkistetussa vakausohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa arvioidaan, jäljempänä esitetään tiivistelmä seuraavista seikoista:1.  talouden ja finanssipolitiikan kehitys kymmenen viime vuoden aikana2.  viimeisin arvio maan tilanteesta vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten perusteella (tiivistelmä edellistä tarkistettua vakausohjelmaa koskevasta neuvoston lausunnosta) ja3.  komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta.Talouden ja finanssipolitiikan viimeaikainen kehitysEspanjan talouden kasvunäkymät näyttävät suotuisilta. Yksityisen kulutuksen ja rakentamiseen liittyvien investointien ylläpitämä kotimainen kysyntä on synnyttänyt työpaikkoja erityisesti asumisen ja palvelujen alalla, mikä puolestaan lisää kotimaan kysyntää entisestään julkisen talouden ollessa terve ja reaalikorkojen negatiivisia. Sitkeä inflaatioero euroalueeseen verrattuna ja tuottavuuden hidas kasvu kuitenkin heikentävät maan ulkoista kilpailuasemaa. Espanjan suhteelliset edut perustuvat edelleen pikemminkin alhaisiin tuotantokustannuksiin kuin huipputekniikan tuotteisiin. Kasvavat ulkoiset vajeet saattavat vaarantaa keskipitkän aikavälin kasvunäkymät. Lisäksi kotitalouksien suuri velkaantuneisuus, joka johtuu paljolti mittavista asuntoinvestoinneista, isää suuren väestönosan alttiutta kärsiä korkojen noususta. Espanjan varovainen finanssipolitiikka on ollut tässä tilanteessa asianmukaista.Neuvoston edellisestä ohjelmasta esittämä lausuntoNeuvosto antoi 14 päivänä maaliskuuta 2006 lausunnon edellisestä tarkistetusta vakausohjelmasta, joka kattoi vuodet 2005–2008. Neuvosto katsoi, että ”yleisesti ottaen julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla ja julkisen talouden strategia on hyvä esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta. Julkisen talouden rahoitusaseman pitäminen vakaana on tärkeää ulkoisen epätasapainon kasvun vuoksi”. Neuvosto kehotti Espanjaa ”toteuttamaan suunnitellut toimenpiteet niiden vaikutusten tasaamiseksi, joita väestön ikääntymisellä on pitkällä aikavälillä julkiseen talouteen”.Komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmastaEspanja on esittänyt kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman, jonka täytäntöönpanosta toimitettiin kertomus 15 päivänä lokakuuta 2006. Espanjan kansallisessa uudistusohjelmassa pidetään keskeisinä haasteina/painopisteinä seuraavia: julkisen talouden vakaus, T&K-strategia; liiketoimintaympäristön parantaminen, kilpailun edistäminen, infrastruktuurin kehittäminen, työmarkkinoiden toimivuuden parantaminen sekä koulutuksen ja inhimillisen pääoman parantaminen.Komission tätä ohjelmaa koskevasta arviosta (joka hyväksyttiin osana joulukuussa 2006 esitettyä vuotuista seurantakertomusta [2] ) kävi ilmi, että Espanja edistyy hyvin kansallisen uudistusohjelmansa ja kevään 2006 Eurooppa-neuvoston kokouksessa päätettyjen sitoumusten toteuttamisessa. On tärkeää, että uusia lakeja ja toimenpiteitä pannaan vielä täytäntöön seitsemällä avainalalla, jotta voidaan lisätä työllisyyttä ja tuottavuutta ja edetä niin, että BKT asukasta kohden vastaa EU-25:n keskiarvoa.Ottaen huomioon todetut vahvuudet ja heikkoudet suositettiin, että Espanja toteuttaisi toimia seuraavilla aloilla: kilpailu, aktiiviset työmarkkinapolitiikat, elinikäinen oppiminen ja koulutus.Keskeiset kohdat, joita on arvioitu Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan (vakausohjelmat) ja 9 artiklan 1 kohdan (lähentymisohjelmat) nojalla on arvioitu seuraavat seikat: ovatko ohjelman taustalla olevat taloutta koskevat oletukset realistisia; mikä on jäsenvaltioiden esittämä keskipitkän aikavälin tavoite ja onko sopeutusura sopiva; ovatko sopeutusuran suhteen toteutettavat ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi suhdannekierron aikana; arvioitaessa keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa: toteutetaanko sopeutustoimia enemmän taloudellisesti hyvinä aikoina (taloudellisesti huonoina aikoina sopeutustoimia voidaan toteuttaa vähemmän) ja – euroalueen ja ERM II -jäsenvaltioiden osalta – pyrkiikö jäsenvaltio vuosittain parantamaan suhdannetasoitettua rahoitusasemaansa ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi); määriteltäessä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa (jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tavoitettaan) tai sallittaessa väliaikainen poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta (jäsenvaltiot, jotka ovat saavuttaneet tavoitteensa): sellaisten huomattavien rakenneuudistusten toteuttaminen, jotka tuovat suoria pitkäaikaisia kustannussäästöjä (myös potentiaalista kasvua lisäämällä) ja joilla on sen vuoksi todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen (edellyttäen, että säilytetään riittävä varmuusmarginaali, jolla varmistetaan, ettei 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity, ja edellyttäen, että julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan palaavan takaisin keskipitkän aikavälin tavoitteeseen ohjelmakaudella); erityistä huomiota on kiinnitettävä eläkeuudistuksiin, joilla otetaan käyttöön monipilarinen järjestelmä, johon sisältyy pakollinen täysin rahastoiva pilari; vastaako jäsenvaltion talouspolitiikka talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelmassa esitettyjen makrotaloudellisten oletusten realistisuutta arvioidaan komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen perusteella ja soveltaen yhteisesti sovittuja menetelmiä, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa. Arvioitaessa, vastaako ohjelma talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, käytetään perustana vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyviä julkista taloutta koskevia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Arviointi kattaa myös seuraavat: kuinka velkasuhde on kehittynyt ja miltä julkisen talouden kestävyys näyttää pitkällä aikavälillä. Näihin olisi vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2005 annetun neuvoston selvityksen mukaan kiinnitettävä riittävästi huomiota julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnassa. Komission 12 päivänä lokakuuta 2006 antamassa tiedonannossa määritellään, kuinka pitkän aikavälin kestävyyttä olisi arvioitava[3]; kuinka hyvin ohjelma on sopusoinnussa jäsenvaltion esittämän, kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman kanssa. Eurooppa-neuvostolle 7 päivänä kesäkuuta 2005 esittämiensä vuosien 2005–2008 julkista taloutta koskevien laajojen suuntaviivojen saatteessa Ecofin-neuvosto totesi, että kansallisten uudistusohjelmien olisi vastattava vakaus- ja lähentymisohjelmia; onko noudatettu käytännesääntöjä[4], joissa muun muassa määrätään vakaus- ja lähentymisohjelmien yhteisestä rakenteesta ja tietotaulukoista. |-  Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/975 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Espanjan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2009EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:4.  Neuvosto tutki [27 päivänä helmikuuta 2007] Espanjan tarkistetun vakausohjelman, joka kattaa vuodet 2006–2009[6].5.  Ohjelman perustana olevan makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu hidastuu vuoden 2006 3,8 prosentista keskimäärin 3,3 prosenttiin jäljellä olevalla ohjelmakaudella. Saatavilla olevien tietojen perusteella tämä skenaario näyttää perustuvan realistisiin kasvuoletuksiin. Myös ohjelmassa esitetyt inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta. Arvioitu inflaatioero euroalueeseen verrattuna on edelleen huomattava, vaikka se on pienenemään päin. Vaikka skenaario voi osoittautua ennakoitua paremmaksi lyhyellä aikavälillä, se voi myös heikentyä talouden epätasapainon, varsinkin kotitalouksien suuren velkaantuneisuuden ja vaihtotaseen huomattavan vajeen vuoksi. Lisäksi on hyvinkin mahdollista, että kasvu on ohjelmassa ennakoitua heikompaa keskipitkällä aikavälillä, varsinkin jos asuntorakentamisen pitkään jatkunut vahva kasvu päättyy.6.  Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteessa mainitun vuoden julkisen talouden ylijäämäksi arvioitiin 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä vastaa täysin tarkistettua vakausohjelmaa, vaikka vakausohjelman edellisessä tarkistuksessa tavoitteeksi asetettiin 0,9 prosenttia suhteessa BKT:hen. Positiivinen toteutuma johtuu ennakoitua paremmista tuloista, joiden taustalla puolestaan ovat lukuisten uusien työpaikkojen syntyminen ja yritysten suuret voitot, joiden arvioidaan lisänneen välittömiin veroihin perustuvia tuloja paljon BKT:n nimelliskasvua enemmän.7.  Tarkistuksen tavoitteena on (i) säilyttää makrotalouden ja julkisen talouden vakaus ja (ii) parantaa tuottavuutta lujittamalla infrastruktuureja sekä inhimillistä ja teknologista pääomaa. Julkisen talouden ylijäämän odotetaan supistuvan 1,4 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2006 noin 1 prosenttiin vuonna 2009. Perusylijäämä kehittyy saman jakson aikana vastaavalla tavalla eli supistuu 3 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2006 2 ¼ prosenttiin vuonna 2009. Vaikka tulojen odotetaan supistuvan 0,2 prosentilla suhteessa BKT:hen ohjelmakauden aikana, perusmenot todennäköisesti kasvavat noin 0,5 prosentilla suhteessa BKT:hen, mitä korkorasituksen pieneneminen kompensoinee osittain. Edellisessä tarkistuksessa ennustettiin pienempiä ylijäämiä pitkälti samanlaisten makrotalouden näkymien valossa. Edellisen ja tämän tarkistuksen välinen ero johtuu vuoden 2006 ylijäämätoteutumasta, joka oli huomattavasti vuotta aiemmin ennustettua parempi ja jonka vaikutusten ennustetaan olevan suotuisia koko ohjelmakauden ajan.8.  Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen rahoitusaseman (eli suhdannetasoitetun julkisen talouden rahoitusaseman ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä) odotetaan huononevan hieman vuoden 2006 1 ¾ prosentista suhteessa BKT:hen 1 ½ prosenttiin ohjelmakauden loppuun mennessä. Edellisen tarkistetun vakausohjelman tapaan ohjelmassa esitetään julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteeksi tasapainoinen rakenteellinen rahoitusasema, joka ohjelmassa pyritään säilyttämään huomattavan liikkumavaran turvin koko ohjelmakauden ajan. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arviolta noin 1 ¼ prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) tiukempi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite sijoittuu euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä asetetulle vaihteluvälille; tavoite on myös tiukempi kuin mitä julkinen velka suhteessa BKT:hen ja potentiaalisen tuotannon keskimääräinen kasvu edellyttäisivät pitkällä aikavälillä.9.  Ohjelmassa esitettyihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin kohdistuvat riskit näyttävät olevan pitkälti tasapainossa. Tarkistuksen perustana oleva makrotalouden skenaario on realistinen, ja tuloennusteet vaikuttavat varovaisilta. Menopuolella vaarana on menojen ylittyminen jonkin verran (alueviranomaisten tasolla), mikäli koulutuksen ja terveydenhuollon kehitys jatkuu sellaisenaan.10.  Tämän riskinarvioinnin perusteella ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys vaikuttaa riittävältä varmistamaan, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteesta voidaan pitää kiinni suunnitelmien mukaisesti koko ohjelmakauden ajan. Se tarjoaa myös riittävän varmuusmarginaalin, jolla varmistetaan, ettei julkisen talouden alijäämälle asetettu 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa minään vuonna. Ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys vastaa vakaus- ja kasvusopimusta.11.  Julkisen bruttovelan arvioidaan laskeneen 40 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006 eli merkittävästi alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Tarkistuksessa velkasuhteen ennustetaan ohjelmakaudella supistuvan edelleen 8 prosenttiyksikköä.12.  Väestön ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvat pitkän aikavälin vaikutukset ovat Espanjassa huomattavasti suuremmat kuin EU:ssa keskimäärin. Ensisijassa tähän vaikuttaa eläkemenojen suhteellisen suuri kasvu suhteessa BKT:hen tulevina vuosikymmeninä. Vuoteen 2005 verrattuna kohentunut julkisen talouden alkuasetelma lieventää väestön ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvia ennakoituja pitkän aikavälin vaikutuksia muttei riitä kattamaan väestön ikääntymisestä aiheutuvaa huomattavaa menolisäystä kokonaisuudessaan. Suurten perusylijäämien säilyttäminen keskipitkällä aikavälillä ja ikääntymiseen liittyvien menojen huomattavaa kasvua hillitsevien lisätoimenpiteiden toteuttaminen vähentäisivät omalta osaltaan julkisen talouden kestävyydelle aiheutuvia riskejä. Espanjan julkisen talouden kestävyyteen näyttää kaiken kaikkiaan liittyvän keskisuuria riskejä.13.  Vakausohjelma sisältää laadullisen arvion siitä, miten kansallisen uudistusohjelman täytäntöönpanosta lokakuussa 2006 esitetty kertomus kaiken kaikkiaan vaikuttaa keskipitkän aikavälin finanssipoliittiseen strategiaan. Ohjelmassa ei kuitenkaan esitetä järjestelmällisesti tietoja kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitelluista tärkeimmistä uudistuksista aiheutuvista suorista julkisen talouden kustannuksista tai säästöistä. Julkista taloutta koskevissa ennusteissa näytetään kuitenkin otettavan huomioon, miten kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitellut toimet vaikuttavat julkiseen talouteen. Vakausohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimet vaikuttavat kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien mukaisilta. Molemmilla ohjelmilla pyritään erityisesti lisäämään vähitellen julkisia tutkimus- ja kehitysmenoja ja infrastruktuuri-investointeja.14.  Ohjelmaan sisältyvä julkisen talouden strategia on pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen.15.  Vakaus- ja lähentymisohjelmia koskevissa käytännesäännöissä täsmennettyjen tietovaatimusten osalta voidaan todeta, että ohjelmassa esitetään kaikki pakolliset tiedot ja suurin osan vapaaehtoisista tiedoista[7].Kaikkiaan julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla keskipitkällä aikavälillä, ja finanssipoliittinen strategia on hyvä esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta. Julkisen talouden rahoitusaseman pitäminen vahvana on tärkeää ulkoisen epätasapainon kasvun ja euroalueeseen nähden olevan inflaatioeron vuoksi.Edellä olevan arvion mukaisesti, erityisesti kun otetaan huomioon ikääntymiseen liittyvien menojen ennustettu kasvu, Espanjaa kehotetaan parantamaan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä entisestään toteuttamalla toimenpiteitä, joilla ikääntymisen tulevaa vaikutusta meno-ohjelmiin hillitään.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu |1 Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. |2 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. |3 Ohjelman mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet. |4 Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteessa esitetyt kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet. |5 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 3,9 prosenttia vuonna 2005, 3,8 prosenttia vuonna 2006, 3,6 prosenttia vuonna 2007 ja 3,6 prosenttia vuonna 2008. 6 Yksityisen kulutuksen deflaattori YKHI:n sijaan. 7 Ensiarvioiden mukaan kasvu oli 3,9 prosenttia vuonna 2006. Komission yksiköiden 16. helmikuuta 2007 esittämän alustavan ennusteen mukaan kasvu on 3,7 prosenttia vuonna 2007. |[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komission tiedonanto kevään Eurooppa-neuvostolle Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian täytäntöönpano – Tulosten vuosi , KOM(2006) 816, 12.12.2006.[3] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys EU:ssa , KOM(2006) 574, 12.10.2006, ja Euroopan komissio, talouden ja rahoituksen pääosasto (2006), The long-term sustainability of public finances in the European Union , European Economy nro 4/2006.[4] Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet , hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005.[5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Tarkistettu ohjelma toimitettiin kolme viikkoa käytännesäännöissä vahvistetun määräajan eli 1 päivän joulukuuta jälkeen.[7] Varsinkin YKHI-tiedot ja julkisen talouden menoja koskevat toimintokohtaiset tiedot puuttuvat.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52007SC0071

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Tanskan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2006–2010  /* SEK/2007/0071 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel, 23.1.2007SEC(2007) 71 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/979 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Tanskan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2006–2010(komission esittämä)PERUSTELUT1. Yleistä taustaaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Kun sopimusta vuonna 2005 uudistettiin, todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen finanssipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelma, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistettu ohjelma vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetun) vakausohjelman, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetun) lähentymisohjelman). Tanska toimitti ensimmäisen lähentymisohjelmansa lokakuussa 1998. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 1 päivänä joulukuuta 1998 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.2. Taustaa tarkistetun ohjelman arvioimiseksiKomissio on tutkinut Tanskan uusimman tarkistetun lähentymisohjelman, joka toimitettiin sille 30 päivänä marraskuuta 2006, ja on antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi (ks. jäljempänä keskeiset kohdat, joita on arvioitu).Jotta voitaisiin saada kuva siitä, millaisessa kehyksessä uudessa lähentymisohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa arvioidaan, jäljempänä esitetään tiivistelmä seuraavista seikoista:1.  talouden ja finanssipolitiikan kehitys kymmenen viime vuoden aikana2.  viimeisin arvio maan tilanteesta vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten perusteella (tiivistelmä edellistä tarkistettua lähentymisohjelmaa koskevasta neuvoston lausunnosta) ja3.  komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta.2.1. Talouden ja finanssipolitiikan viimeaikainen kehitysTanskan talous on kehittynyt viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana yleisesti ottaen melko hyvin. Kokonaistuotannon kasvu ja inflaatio ovat kehittyneet paljolti samaan tahtiin euroalueen kanssa. Samaan aikaan työmarkkinat ovat alkaneet toimia paremmin ja tulleet hyvin joustaviksi, mikä on osaltaan auttanut vähentämään työttömyyttä asteittain ja lisäämään työllisyyttä. Työttömyys on ennätysalhaalla ja työllisyysaste on korkein EU:ssa. Lisäksi Tanska on hyötynyt hyvin hoidetuista uudistuksista ja terveestä finanssipolitiikasta, minkä vuoksi julkinen talous on ollut ylijäämäinen useina peräkkäisinä vuosina ja julkinen velka on supistunut nopeasti. Julkinen talous on vahva onnistuneiden taloudellisten uudistusten ja julkisen talouden kestävyyteen sekä budjettikuriin tähtäävän keskipitkän aikavälin finanssipoliittisen strategian ansiosta. Tärkeä osa tätä strategiaa on verojen jäädytys, joka edistää budjettikuria ja jonka odotetaan ajan mittaan vähentävän verotaakkaa. Julkisen talouden kestävyyden riski näyttää Tanskassa pitkällä aikavälillä olevan alhainen. Keskipitkän aikavälin finanssipoliittisella strategialla, jossa keskitytään budjettiylijäämien luomiseen ja julkisen velan supistamiseen, on onnistuttu valmistamaan julkista taloutta ikääntyvän väestön aiheuttamiin vaikutuksiin. Kesäkuussa 2006 hyväksytty hyvinvointisopimus, jonka on tarkoitus lisätä työvoiman tarjontaa pitkällä aikavälillä, on osaltaan auttanut Tanskaa valmistautumaan kyseisiin vaikutuksiin.2.2. Neuvoston edellisestä ohjelmasta esittämä lausuntoNeuvosto antoi 24 päivänä tammikuuta 2006 lausunnon edellisestä tarkistetusta lähentymisohjelmasta, joka kattoi vuodet 2005–2010. Neuvosto katsoo, että ”yleisesti ottaen julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla ja julkisen talouden strategia on hyvä esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta”.2.3. Komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmastaTanska on toteuttanut kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman, jonka täytäntöönpanosta toimitettiin kertomus 16 päivänä lokakuuta 2006. Tanskan kansallisessa uudistusohjelmassa pidetään keskeisinä haasteina/painopisteinä seuraavia: julkisen talouden kestävyyden varmistaminen, kilpailun parantaminen eräillä aloilla, julkisen sektorin tehokkuuden parantaminen, osaamisyhteiskunnan kehittäminen, ympäristön kestävän kehityksen turvaaminen ja energia, yrittäjyyden kannustaminen sekä työvoiman tarjonnan lisääminen.Komission tätä ohjelmaa koskevasta arviosta (joka hyväksyttiin osana joulukuussa 2006 esitettyä vuotuista seurantakertomusta [2] ) kävi ilmi, että Tanska edistyy varsin hyvin kansallisen uudistusohjelmansa toteuttamisessa. Tanska hyväksyi kesäkuussa 2006 hyvinvointisopimuksen, jolla vahvistettiin edelleen makrotalous- ja työllisyyspolitiikan uudistusstrategiaa, ja se on edennyt erittäin hyvin uudistuksia koskevan kansallisen konsensuksen saavuttamisessa. Tanska on edistynyt myös mikrotalouspolitiikassa, erityisesti kilpailun alalla.Tätä kehitystaustaa vasten Tanskaa kannustettiin keskittymään myös työvoiman tarjontaan keskipitkällä aikavälillä, kilpailuun, liitäntäverkkojen kautta toteutettavaan energian tarjontaan, päästöjen vähentämistä koskevaan politiikkaan ja koulutukseen.Keskeiset kohdat, joita on arvioitu Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan (lähentymisohjelmat) ja 9 artiklan 1 kohdan (lähentymisohjelmat) nojalla on arvioitu seuraavat seikat: ovatko ohjelman taustalla olevat taloutta koskevat oletukset realistisia; mikä on jäsenvaltioiden esittämä keskipitkän aikavälin tavoite ja onko sopeutusura sopiva; ovatko sopeutusuran suhteen toteutettavat ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi suhdannekierron aikana; arvioitaessa keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa: toteutetaanko sopeutustoimia enemmän taloudellisesti hyvinä aikoina (taloudellisesti huonoina aikoina sopeutustoimia voidaan toteuttaa vähemmän) ja – euroalueen ja ERM II -jäsenvaltioiden osalta – pyrkiikö jäsenvaltio vuosittain parantamaan suhdannetasoitettua rahoitusasemaansa ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi); määriteltäessä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa (jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tavoitettaan) tai sallittaessa väliaikainen poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta (jäsenvaltiot, jotka ovat saavuttaneet tavoitteensa): sellaisten huomattavien rakenneuudistusten toteuttaminen, jotka tuovat suoria pitkäaikaisia kustannussäästöjä (myös potentiaalista kasvua lisäämällä) ja joilla on sen vuoksi todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen (edellyttäen, että säilytetään riittävä varmuusmarginaali, jolla varmistetaan, ettei 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity, ja edellyttäen, että julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan palaavan takaisin keskipitkän aikavälin tavoitteeseen ohjelmakaudella); erityistä huomiota on kiinnitettävä eläkeuudistuksiin, joilla otetaan käyttöön monipilarinen järjestelmä, johon sisältyy pakollinen täysin rahastoiva pilari; vastaako jäsenvaltion talouspolitiikka talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelmassa esitettyjen makrotaloudellisten oletusten realistisuutta arvioidaan komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen perusteella ja soveltaen yhteisesti sovittuja menetelmiä, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa. Arvioitaessa, vastaako ohjelma talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, käytetään perustana vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyviä julkista taloutta koskevia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Arviointi kattaa myös seuraavat: kuinka velkasuhde on kehittynyt ja miltä julkisen talouden kestävyys näyttää pitkällä aikavälillä. Näihin olisi vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2005 annetun neuvoston selvityksen mukaan kiinnitettävä riittävästi huomiota julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnassa. Komission 12 päivänä lokakuuta 2006 antamassa tiedonannossa määritellään, kuinka pitkän aikavälin kestävyyttä olisi arvioitava[3]; kuinka hyvin ohjelma on sopusoinnussa jäsenvaltion esittämän, kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman kanssa. Eurooppa-neuvostolle 7 päivänä kesäkuuta 2005 esittämiensä vuosien 2005–2008 julkista taloutta koskevien laajojen suuntaviivojen saatteessa Ecofin-neuvosto totesi, että kansallisten uudistusohjelmien olisi vastattava vakaus- ja lähentymisohjelmia; onko noudatettu käytännesääntöjä[4], joissa muun muassa määrätään vakaus- ja lähentymisohjelmien yhteisestä rakenteesta ja tietotaulukoista. |-  Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/979 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Tanskan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2006–2010EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:4.  Neuvosto tutki [27 päivänä helmikuuta 2007] Tanskan tarkistetun lähentymisohjelman, joka kattaa vuodet 2006–2010.5.  Ohjelman perustana olevan makrotaloudellisen skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu hidastuu vuoden 2006 2,7 prosentista keskimäärin 1,0 prosenttiin ohjelmakauden aikana. Käytettävissä olevien tietojen perusteella kyseinen skenaario näyttää perustuvan huomattavan varovaisiin kasvuennusteisiin, erityisesti kaudeksi 2008–2010, mikä johtuu tarkistuksessa olevasta teknisestä olettamuksesta, jonka mukaan (positiivinen) tuotantokuilu umpeutuisi vuonna 2010. Ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta.6.  Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen mukaan julkisen talouden ylijäämäksi arvioidaan 3,2 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun edellisen tarkistetun lähentymisohjelman tavoite oli 2,1 prosenttia. Tämä kuvastaa odotettua nopeampaa kasvua sekä korkeina pysytelleitä energian hintoja. Tanskassa tulot riippuvat suuresti maan öljyn- ja kaasuntuotannosta.7.  Julkisen talouden strategialla pyritään rakenteellisten ylijäämien ylläpitämiseen (eli suhdannetasoitettujen ylijäämien, joista on vähennetty kertaluonteisten ja väliaikaisten toimenpiteiden vaikutus) keskimäärin ½ prosentin ja 1 ½ prosentin välillä suhteessa BKT:hen ohjelmakauden aikana, mikä merkitsee julkisen talouden velkasuhteen merkittävää supistumista julkisen talouden kestävyyden turvaamiseksi pitkällä aikavälillä. Strategia perustuu menojen kurissa pitämiseen (reaalisen julkisen kulutuksen kasvun rajoittaminen keskimäärin noin yhteen prosenttiin kaudella 2007–2010 eli 0,5 prosenttia enemmän kuin edellisessä tarkistuksessa) ja vuonna 2001 käyttöönotettuun verojen jäädyttämiseen sekä vaatimukseen, jonka mukaan paikallishallinnon talouksien on oltava tasapainossa. Tarkistuksessa ennakoidaan ylijäämän supistuvan hieman 3,1 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2006 2,8 prosenttiin vuonna 2007 ja vähenevän edelleen 1,2 prosenttiin vuonna 2010 (perusylijäämän ennustetaan supistuvan 4,7 %:sta vuonna 2006 1,8 %:iin vuonna 2010). Supistuminen vuodesta 2008 eteenpäin kuvastaa huomattavan varovaisia BKT:n kasvuoletuksia. Edelliseen tarkistukseen verrattuna julkisen talouden rahoitusasema on parempi vuosina 2006–2008, mutta huonompi ohjelmakauden loppupuolella.8.  Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen rahoitusaseman ennustetaan olevan noin 2 prosenttia suhteessa BKT:hen tai sitä parempi koko ohjelmakauden ajan. Rakenteellisen rahoitusaseman ennustetaan huononevan hieman vuonna 2007 ja paranevan jonkin verran enemmän vuonna 2008. Ohjelmassa on esitetty julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeksi ½ prosentin ja 1 ½ prosentin välillä oleva rakenteellinen rahoitusasema suhteessa BKT:hen, jossa pysyminen varmistetaan ohjelman mukaan selvällä marginaalilla. Keskipitkän aikavälin tavoite ei ole muuttunut edellisestä tarkistuksesta, kun otetaan huomioon se, että uuteen ohjelmaan ei sisälly toisen pilarin eläkejärjestelmää (sisältyi Tanskan edellisiin ohjelmiin) Eurostatin 2 päivänä maaliskuuta 2004 tehdyn päätöksen[6] mukaisesti. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arviolta noin ½ prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) tiukempi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite sijoittuu euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä asetetulle vaihteluvälille; tavoite on myös huomattavasti tiukempi kuin mitä julkinen velka suhteessa BKT:hen ja potentiaalisen tuotannon keskimääräinen kasvu edellyttäisivät pitkällä aikavälillä.9.  Julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennustettua parempi varsinkin vuosina 2008–2010. Tämä johtuu pääasiassa siitä, että ohjelman makrotaloudellinen skenaario on hyvin varovainen, mikä tasapainottaa sitä riskiä, että reaalisten julkisten kulutusmenojen kasvu olisi tavoitetta suurempi.10.  Tämän riskinarvioinnin perusteella ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys vaikuttaa riittävältä varmistamaan, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteesta voidaan pitää kiinni suunnitelmien mukaisesti koko ohjelmakauden ajan. Se tarjoaa myös riittävän varmuusmarginaalin, jolla varmistetaan, ettei julkisen talouden alijäämälle asetettu 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa minään vuonna. Ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys vastaa täysin vakaus- ja kasvusopimusta.11.  Julkisen bruttovelan arvioidaan pienentyneen alle 30 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006 eli merkittävästi alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Ohjelmassa ennustetaan, että bruttovelkasuhde supistuu noin 11 prosenttiyksikköä lisää ohjelmakauden aikana.12.  Ikääntymisen vaikutukset julkiseen talouteen ovat Tanskassa pitkällä aikavälillä suuremmat kuin EU:ssa keskimäärin. Siihen vaikuttaa erityisesti eläkemenojen suhteellisen nopea kasvu suhteessa BKT:hen tulevina vuosikymmeninä. Kesäkuussa 2006 hyväksytyllä laajalla uudistuspaketilla (Agreement on Future Prosperity, Welfare and Investments in the Future) eli lyhyesti hyvinvointisopimuksella pyritään lykkäämään eläkkeellejäämistä ja hillitsemään menojen kehitystä pitkällä aikavälillä ja sillä tavoin parantamaan julkisen talouden kestävyyttä. Lisäksi julkisen talouden alkuasetelma ja suuri rakenteellinen ylijäämä helpottavat huomattavasti ikääntymisen vaikutuksia julkiseen talouteen pitkällä aikavälillä. Suurten perusylijäämien säilyttäminen keskipitkällä aikavälillä edesauttaa julkisen talouden kestävyydelle aiheutuvien riskien vähentämistä. Kun tämä kehitys otetaan huomioon, Tanskan julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän vähän riskejä.13.  Lähentymisohjelma sisältää laadullisen arvion siitä, miten kansallisen uudistusohjelman täytäntöönpanosta lokakuussa 2006 esitetty kertomus kaiken kaikkiaan vaikuttaa keskipitkän aikavälin finanssipoliittiseen strategiaan. Ohjelmassa esitetään myös järjestelmällisesti tietoja siitä, millaisia suoria julkisen talouden kustannuksia tai säästöjä aiheutuisi kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitelluista tärkeimmistä uudistuksista. Julkista taloutta koskevissa ennusteissa otetaan erityisesti huomioon, miten kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitellut toimet vaikuttavat julkiseen talouteen. Lähentymisohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimet vaikuttavat kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien mukaisilta. Molemmilla ohjelmilla pyritään erityisesti työvoiman tarjonnan lisäämiseen tähtäävien uudistusten täytäntöönpanoon pitkällä aikavälillä, erityisesti lakisääteisen eläkeiän korottamista koskevalla sopimuksella, jolla kannustetaan työuran pidentämiseen.14.  Ohjelmaan sisältyvä julkisen talouden strategia on pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen.15.  Vakaus- ja lähentymisohjelmia koskevissa käytännesäännöissä täsmennettyjen tietovaatimusten osalta voidaan todeta, että ohjelmassa esitetään kaikki pakolliset tiedot ja suurin osa vapaaehtoisista tiedoista[7].Kaikkiaan julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla keskipitkällä aikavälillä, ja julkisen talouden strategia on hyvä esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komission tiedonanto kevään Eurooppa-neuvostolle ”Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian täytäntöönpano – Tulosten vuosi”, 12.12.2006, KOM(2006) 816.[3] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys EU:ssa, 12.10.2006, KOM(2006) 574 lopullinen, ja Euroopan komissio, talouden ja rahoituksen pääosasto (2006), ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nro 4/2006.[4] ”Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet”, jonka Ecofin-neuvosto hyväksyi 11.10.2005.[5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Ks. Eurostatin lehdistötiedotteet nro 30/2004, 2.3.2004 ja nro 117/2004, 23.9.2004.[7] Kertomuksesta puuttuu vapaaehtoisia tietoja erityisesti virta–varanto-korjauserän määrittelystä.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52005SC0642

Suositus:neuvoston päätös Alankomaiden liiallisen alijäämän olemassaolosta 2. kesäkuuta 2004 tehdyn päätöksen kumoamisesta  /* SEK/2005/0642 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 18.5.2005SEC(2005) 642 lopullinenSuositus:NEUVOSTON PÄÄTÖSAlankomaiden liiallisen alijäämän olemassaolosta 2. kesäkuuta 2004 tehdyn päätöksen kumoamisesta( komission esittämä)PERUSTELUTJOHDANTOKomissio sai 31. maaliskuuta 2004 Alankomaiden viranomaisilta virallisen vahvistuksen siitä, että julkisen talouden alijäämä oli vuonna 2003 3,2 prosenttia suhteessa BKT:hen[1], ja se ylittää näin ollen perustamissopimuksessa esitetyn viitearvon. Komissio käynnisti kyseisten tietojen perusteella Alankomaiden osalta liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn 28. huhtikuuta 2004 esittämällä EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 3 kohdassa määrätyn kertomuksen. Otettuaan huomioon kaikki tähän kertomukseen sisällytetyt olennaiset tekijät ja talous- ja rahoituskomitean lausunnon 104 artiklan 4 kohdan mukaisesti komissio antoi 19. toukokuuta 2004 lausunnon 104 artiklan 5 kohdan mukaisesti siitä, että Alankomaissa on liiallinen alijäämä. Neuvosto teki 104 artiklan 6 kohdan mukaisesti 2. kesäkuuta 2004 tätä koskevan päätöksen[2].Samaan aikaan neuvosto antoi EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti Alankomaille osoitetun suosituksen saadakseen julkisen talouden alijäämän tilanteen päättymään. Neuvosto suositteli, että Alankomaiden viranomaisten olisi neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti lopetettava nykyinen julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanne viimeistään vuonna 2005. Neuvosto vahvisti määräajaksi 2. lokakuuta 2004, johon mennessä Alankomaiden hallituksen on toteutettava vuonna 2005 ”korjaavia toimenpiteitä, jotka ovat luonteeltaan ensi sijassa rakenteellisia ja ainakin 0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen”.Suosituksissaan liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi neuvosto painotti, että ”julkista taloutta vakauttavilla toimenpiteillä olisi varmistettava julkisen talouden rahoitusaseman kestävä parantuminen; lisäksi toimenpiteillä on pyrittävä parantamaan julkisen talouden laatua ja lisäämään talouden kasvupotentiaalia”. Lisäksi neuvosto kehottaa Alankomaiden viranomaisia varmistamaan, että ”julkisen talouden vakauttamista kohti tasapainossa olevaa tai ylijäämäistä rahoitusasemaa jatketaan sen jälkeen, kun liiallinen alijäämä on korjattu erityisesti supistamalla julkisen talouden suhdannetasoitettua alijäämää vähintään 0,5 prosenttiyksikköä vuodessa suhteessa BKT:hen”.Komissio päätti 6. lokakuuta 2004[3], että Alankomaiden hallitus oli ryhtynyt toimenpiteisiin määräaikaan 2. lokakuuta 2004 mennessä, minkä neuvosto pani merkille 21. lokakuuta[4].Liiallisen alijäämän korjaaminen vuonna 2004Alankomaiden hallitus esitti 16. huhtikuuta 2004 lisäsäästötoimenpiteitä vuodeksi 2004 pian sen jälkeen, kun oli ilmennyt, että suhteessa BKT:hen määritelty 3 prosentin viitearvo oli ylittynyt vuonna 2003 pitkittyneen talouden laskusuhdanteen aikana. Toimenpiteiden suuruusluokka oli 0,5 prosenttia BKT:hen, ja niiden tarkoituksena oli korjata liiallinen alijäämä jo vuonna 2004. Nämä toimenpiteet toteutettiin niiden säästöjen lisäksi, jotka oli sisällytetty vuoden 2004 talousarvioon[5]. Noin puolet toimenpiteistä oli rakenteellisia, kuten suuremmat sairausvakuutusmaksut, pienemmät terveydenhuoltomenot sekä asteittainen luopuminen vähän koulutettujen työntekijöiden palkkaamiseen tarkoitetuista tuista. Toinen puoli käsitti kertaluonteisia toimenpiteitä, joilla oli alijäämää alentava vaikutus vain vuonna 2004. Tärkeimmät kertaluonteiset toimenpiteet liittyivät muutoksiin kehitysapumenojen aikataulussa, keskuspankin voittojen kirjaamisessa sekä arvioitua pienempiin infrastruktuuri-investointimenoihin.Maaliskuussa 2005 annetussa liiallista alijäämää koskevan menettelyn mukaisessa ilmoituksessa (joka annettiin 28. helmikuuta 2005 ja jonka Eurostat vahvisti 18. maaliskuuta 2005) julkisen talouden alijäämä vuonna 2004 arvioitiin 2,5 prosentiksi suhteessa BKT:hen (taulukko 1). Vuoden 2004 alijäämä korjattiin 2,3 prosentiksi suhteessa BKT:hen 31. maaliskuuta 2005 julkisen talouden korjattua tilinpitoa koskevan säännöllisen Eurostat-raportoinnin yhteydessä ottaen huomioon kattavammat tiedot paikallishallinnon taloudesta.Tulosta verrataan vuodeksi 2004 arvioituun 3,0 prosentin alijäämään suhteessa BKT:hen, marraskuun 2004 vakausohjelman tarkistukseen ja komission syksyn 2004 talousennusteeseen. Tämä odotettua parempi tulos verrattuna arvioon vuoden 2005 talousarviossa johtuu osittain siitä, että vuoden 2004 loppua kohti verotulot useimmissa tärkeimmissä verolajeissa suurempia kuin aiemmin odotettiin. Korkeat öljyhinnat ja siihen liittyen julkisen hallinnon saamat suuremmat maakaasun myyntitulot lisäsivät edelleen tuloja. Lisäksi menojen kasvu oli odotettua vähäisempää, mikä pääosin johtui työttömyyskorvausten hitaammasta kasvusta, odotettua pienemmistä infrastruktuuri-investoinneista ja pienemmistä nettomaksuista EU:lle. Komission syksyn 2005 talousennusteen mukaan suhdannekorjattu julkisen talouden alijäämä laski vuoden 2003 2,0 prosentista suhteessa BKT:hen 1,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2004.Vuonna 2003 julkisen talouden bruttovelka oli 54,3 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja se nousi vuonna 2004 55,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen[6], mikä pääosin johtui heikosta taloudellisesta tilanteesta ja tuntuvasta nimellisestä alijäämästä. Velan määrä pysyi siis alle perustamissopimuksen mukaisen 60 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen.Taulukko 1: Julkisen talouden muutokset 2002-2004 (% suhteessa BKT:hen) |Tulos | 2002 | 2003 | 2004 |Julkisen talouden rahoitusasema | -1,9 | -3,2 | -2,3 |- Kokonaistulot | 45,9 | 45,8 | 45,5 |joista: verot | 12,0 | 11,2 | 11,0 |sosiaaliturvamaksut | 14,9 | 15,5 | 15,1 |- Kokonaismenot | 47,8 | 49,0 | 48,0 |joista: kollektiivinen kulutus | 11,3 | 11,4 | 11,4 |tulonsiirrot | 13,3 | 14,0 | 14,0 |korkomenot | 3,1 | 2,9 | 2,9 |kiinteän pääoman bruttomuodostus | 3,6 | 3,6 | 3,5 |Perusjäämä | 1,1 | -0,3 | 0,4 |Pm verorasitus | 40,1 | 40,0 | 39,9 |Julkinen velka | 52,6 | 54,3 | 55,7 |Pm suhdannekorjattu rahoitusasema 1 | -2,3 | -2,0 | -1,2 |Pm suhdannekorjattu perusjäämä 1 | 0,8 | 0,9 | 1,7 |Pm kokonaistuotanto 1 (vuosimuutos %:ina) | 0,6 | -0,9 | 1,3 |Korkomenot, kokonaismenot ja rahoitusasema sisältävät vaihtosopimukset (swaps) liiallisia alijäämiä koskevassa menettelyssä käytettyjen määritelmien mukaisesti. 1 Komission kevään 2004 talousennuste. Lähteet: Komissio |JULKISEN TALOUDEN NÄKYMÄT VUOSINA 2005 JA 2006Vuoden 2005 talousarvio esiteltiin parlamentille 21. syyskuuta 2004 ja hyväksyttiin pienin muutoksin pian sen jälkeen. Talousarvioon sisältyy uusia alijäämää supistavia toimenpiteitä vuonna 2005, kuten terveydenhuoltomenojen leikkaus, tuloveroprosenttien nousu, työttömyyskorvausten myöntämisen tiukentaminen sekä suuremmat sairausvakuutusmaksut. Talousarviossa ilmoitetut toimenpiteet (joihin sisältyy 16. huhtikuuta 2004 esitetyn toimenpidepaketin rakenteellinen puoli) vastaavat yhteensä puolen prosenttiyksikön muutosta suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Korjaavat toimenpiteet näyttävät kaiken kaikkiaan olevan pääasiassa rakenteellisia.Komission kevään 2005 talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämä on vuonna 2005 2,0 prosenttia suhteessa BKT:hen (taulukko 2). Viimeisimmässä (maaliskuu 2005) ilmoituksessa viralliseksi tavoitteeksi asetettiin 2,1 prosenttia[7]. Kokonaistuotannon kasvu hidastuisi hieman 1,4 prosentista vuonna 2004 1,0 prosenttiin vuonna 2005. Neljännesvuosiennusteet osoittavat vuoden mittaan asteittaista elpymistä, joka johtaa verotulojen nousuun pääasiassa yritysten ja ammatinharjoittajien parantuneen tuloksen ansiosta. Lisäksi maakaasun myynnistä saatavien tulojen odotetaan parantavan tulopuolta myös vuonna 2005. Menojen odotetaan jonkin verran vähenevän vuonna 2005. Julkisten menojen hillitty kasvu heijastaa säästötoimien vaikutusta sekä julkishallinnon työntekijöiden työehtosopimusten mukaisten palkkojen ja sosiaaliturvamaksujen nollakasvua.Komission kevään 2005 ennusteen mukaan kokonaistuotanto kasvaa 2,0 prosenttiin vuonna 2006, mikä johtaisi tulojen kasvuun odotetun talouskasvun nopeutumisen myötä. Nykyisten olettamusten perusteella julkisen talouden alijäämä supistuisi kuitenkin suhteellisen vaatimattomasti, 2,0 prosentista 1,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005, sillä samalla kun toteutetaan lisäsäästöjä sosiaaliturvassa, tukipalkkioissa ja julkisen sektorin palkoissa, lisääntyvät liikenne- ja turvallisuusmenot sekä osaamistaloudesta johtuvat menot ja maksetaan korvauksia, joiden tarkoituksena on rajoittaa sairausvakuutusuudistuksen vaikutusta kotitalouksien tuloihin.Suhdannekorjatun julkisen talouden alijäämän odotetaan huomattavasti supistuvan vuonna 2005, niin että se tavoittaa 0,4 prosentin tason suhteessa BKT:hen heijastaen siten jatkuvaa julkisen talouden vakauttamista. Tämä merkitsisi 0,8 prosentin parannusta suhteessa BKT:hen toisena peräkkäisenä vuotena, mikä on enemmän kuin neuvoston vaatima vähintään 0,5 prosentin muutos alijäämän korjaamista seuraavina vuosina. Se merkitsee myös, että Alankomaiden suhdannekorjattu julkisen talouden rahoitusasema olisi jo vuonna 2005 lähellä tasapainoa. Komission kevään 2005 talousennusteen mukaan suhdannekorjatun rahoitusaseman tasapaino paranee edelleen ja saavuttaa tasapainon vuonna 2006, jos talouspolitiikka säilyy ennallaan. Julkisen talouden alijäämän ja suhdannekorjatun alijäämän välinen suuri ero heijastaa pitkittynyttä talouden laskusuhdannetta ja odotettua vähittäistä elpymistä. Kokonaistuotannon kasvu hidastui alle potentiaalisen kasvuvauhdin vuonna 2001 ja sen uskotaan saavuttavan potentiaalisen kasvuvauhdin uudelleen vasta vuonna 2006. Näin ollen negatiivisen tuotantokuilun odotetaan laajenevan arvioidusta 1,9 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2003 noin 2,5 prosenttiin suhteessa vuosina 2005 ja 2006.Liiallista alijäämää koskevan menettelyn mukaisessa ilmoituksessa maaliskuussa 2005 arvioitiin, että julkisen talouden velka lisääntyisi 57,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005; luku on hyvin lähellä komission kevään 2005 talousennusteessa esitettyä 57,6 prosentin velkasuhdetta suhteessa BKT:hen. Tänä vuonna siihen vaikuttaa kaasunsiirron infrastruktuurin hankinta, jonka arvo on 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Komission kevään 2005 talousennusteen mukaan velkasuhde kasvaa jonkin verran vuonna 2006 eli 57,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen, mikäli talouspolitiikka säilyy ennallaan. Velan määrä jäisi kuitenkin alle perustamissopimuksen mukaisen 60 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen.Taulukko 2: Julkisen talouden ennusteet (% suhteessa BKT:hen) |2004 | 2005 | 2006 |VT | Kom. | VT | Kom. (1) |Julkisen talouden rahoitusasema | -2,5 | -2,6 | -2,1 | -2,1 | -1,6 |- Kokonaistulot | 45,5 | 44,9 | 45,8 | 44,6 | 47,6 |joista: verot | 11,0 | 24,8 | 11,1 | 24,7 | 11,2 |sosiaaliturvamaksut | 15,1 | 13,9 | 15,0 | 13,9 | 16,9 |- Kokonaiskulutus | 48,0 | 47,5 | 47,9 | 46,7 | 49,3 |joista: - kollektiivinen kulutus | 11,4 | 17,5 | 11,4 | 17,2 | 11,4 |- korkomenot | 2,9 | 2,9 | 2,9 | 2,8 | 2,8 |- kiinteän pääoman korkomuodostus | 3,5 | 3,1 | 3,5 | 3,1 | 3,4 |Perusjäämä | 0,4 | 0,3 | 0,8 | 0,7 | 1,2 |Julkinen velka | 55,7 | 58.1 | 57,6 | 58,6 | 57,9 |Pm Suhdannekorjattu rahoitusasema | -1,2 | -1,2 | -0,4 | -1,3 | 0,0 |Pm Suhdannekorjattu perusjäämä | 1,7 | 0,3 | 2,5 | 0,7 | 2,9 |Pm Kokonaistuotanto (vuosimuutos prosentteina) | 1,3 | 0,75 | 1,0 | 1,5 | 2,0 |Lähteet: Liiallista alijäämää koskevan menettelyn mukainen ilmoitus maaliskuussa 2005, vakausohjelman tarkistus (VT) marraskuussa 2004, kansantalouden tilinpito 2004 ja komission kevään 2005 talousennuste (Kom). Vakausohjelman tarkistuksen suhdannekorjattu rahoitusasema, jonka komissio on laskenut ohjelmassa annettujen tietojen perusteella (ero komission talousennustuksiin nähden heijastaa erilaisia kansantaloudellisia skenaarioita). Huom. Sen jälkeen, kun liiallista alijäämää koskevan menettelyn mukainen ilmoitus tehtiin maaliskuussa 2005, Alankomaiden tilastokeskus julkaisi ja raportoi Eurostatille tarkistetun (alemman) alijäämän vuodelle 2004, joka oli 2,3 prosenttia suhteessa BKT:hen (ks. taulukko 1). 1 Nykyisen politiikan jatkuessa. |PÄÄTELMÄTAlankomaiden viranomaiset ovat toimineet 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti 2. kesäkuuta 2004 annetun neuvoston suosituksen mukaisesti. Viranomaiset ovat noudattaneet mm. suositusta, joka koski julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamista asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti, mikä tarkoittaa tässä tapauksessa viimeistään vuonna 2005. Alankomaiden viranomaiset itse asiassa vähensivät alijäämän jo vuonna 2004 2,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen, eli selvästi alle 3 prosentin viitearvon. Komission kevään 2005 talousennusteen mukaan nykyistä politiikkaa noudatettaessa alijäämän odotetaan laskevan 2,0 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005 seurauksena kuluvan vuoden budjettiin sisällytetystä verotuksen tiukentamisesta ja laskevan edelleen 1,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006, mikä osoittaisi, että alijäämää korjaavat ratkaisut ovat kestäviä. Suhdannekorjattu rahoitusasema parani merkittävästi vuonna 2004 eli 0,8 prosentilla suhteessa BKT:hen, ja alijäämä supistui 1,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Sen odotetaan laskevan edelleen 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen ja rahoitusaseman odotetaan olevan lähellä tasapainoa kuluvana vuonna sekä myös vuonna 2006. Maaliskuussa 2005 tehdyssä liiallista alijäämää koskevan menettelyn mukaisessa ilmoituksessa kerrottiin velkasuhteen kasvaneen 54,3 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2003 55,2 prosenttiin vuonna 2004; komission kevään 2005 talousennusteessa sen arvioidaan jäävän alle 60 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen vuosina 2005 ja 2006.Kokonaisuutta arvioiden voidaan näin ollen todeta, että Alankomaiden viranomaiset saivat liiallisen alijäämän tilanteen korjattua jo vuonna 2004 neuvoston 2. kesäkuuta 2004 antaman suosituksen mukaisesti. Niinpä komissio suosittaa, että neuvosto kumoaisi päätöksen liiallisen alijäämän olemassaolosta Alankomaissa.Suositus:NEUVOSTON PÄÄTÖS ,tehty ((,Alankomaiden liiallisen alijäämän olemassaolosta 2 päivänä kesäkuuta 2004 tehdyn päätöksen kumoamisestaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 104 artiklan 12 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,sekä katsoo seuraavaa:(1) EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohdan mukaisesti komission suosituksen perusteella 2 päivänä kesäkuuta 2004 tehdyssä neuvoston päätöksessä 2005/136/EY[8] todettiin, että Alankomaissa on liiallinen alijäämä.(2) Neuvosto antoi EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti Alankomaille osoitetun suosituksen, jonka tarkoituksena oli liiallisen alijäämän tilanteen lopettaminen[9]. Liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti kyseisessä suosituksessa vahvistettiin[10], että liiallinen alijäämä on korjattava viimeistään vuonna 2005.(3) Neuvoston päätös liiallisen alijäämän olemassaolosta kumotaan EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 12 kohdan määräysten mukaisesti, kun liiallinen alijäämä kyseisessä jäsenvaltiossa on neuvoston käsityksen mukaan korjattu.(4) Julkisen ja alijäämän määritelmät esitetään pöytäkirjassa liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä viitaten Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmään (toinen laitos). Komission on toimitettava tiedot liiallisia alijäämiä koskevaan menettelyyn.(5) Niiden tietojen perusteella, jotka komissio on toimittanut Alankomailta ennen 1 päivää maaliskuuta 2005 saamiensa tietojen pohjalta perustamissopimukseen liitetyn liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan soveltamisesta[11] 22 päivänä marraskuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3605/93, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 475/2000[12], mukaisesti, Eurostatille 31 päivänä maaliskuuta 2005 toimitetun tarkistetun julkisen talouden tilinpidon perusteella sekä komission kevään 2005 talousennusteen perusteella voidaan tehdä seuraavat päätelmät:-  Julkisen talouden alijäämäksi on vuonna 2004 arvioitu 2,3 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun se oli vuonna 2003 3,2 prosenttia. Vuoden 2004 tilanne vastaa 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti annettua neuvoston suositusta ja erityisesti julkisen talouden alijäämän supistamista alle viitearvon eli alle 3 prosentin suhteessa BKT:hen vuoteen 2005 mennessä. Julkisen talouden sopeuttaminen on jatkunut vuonna 2004 huomattavin säästötoimin, joista osa sisältyy vuoden 2004 talousarvioon ja osasta on päätetty lisävakauttamispaketissa 14 päivänä huhtikuuta 2004. Odotettua suuremmat verotulot ja lisätulo maakaasun myynnistä kohonneen öljyn hinnan seurauksena ovat myös auttaneet alijäämän supistamisessa.-  Toteutetut julkista taloutta koskevat toimenpiteet on suunnattu varmistamaan julkisen talouden rahoitusaseman pysyvä koheneminen. Komission kevään 2005 talousennusteessa arvioidaan julkisen talouden alijäämän vuonna 2005 supistuvan 2,0 prosenttiin suhteessa BKT:hen, mikä johtuu suurelta osin rakenteellisista säästötoimista, joiden suuruus on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämä vastaa virallista alijäämätavoitetta, joka on 2,1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Nykyiseen politiikkaan pohjaavassa komission kevään 2005 talousennusteessa arvioidaan alijäämän edelleen supistuvan 1,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006, mikä viittaisi siihen, että julkisen talouden alijäämä korjaantuu pysyvästi.-  Julkisen talouden vakauttamista jatketaan supistamalla suhdannekorjattua alijäämää, jonka odotetaan saavuttavan tasapainon sen jälkeen, kun liiallinen alijäämä on korjattu. Suhdannekorjattu alijäämä supistu vuonna 2004 selvästi 1,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen, kun sitä oli 2,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2003. Komission kevään 2005 talousennusteessa arvioidaan suhdannekorjatun alijäämän edelleen supistuvan kuluvana vuonna 0,8 prosentilla suhteessa BKT:hen, jolloin se olisi 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja supistuvan 0,0 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006.-  Maaliskuussa 2005 tehdyn liiallista alijäämää koskevan menettelyn mukaisen ilmoituksen mukaan julkisen talouden velkaa suhteessa BKT:hen pidettiin vuonna 2004 alle 60 prosentin viitearvon. Komission kevään 2004 talousennusteessa sen arvioidaan jäävän tämän viitearvon alapuolelle vuosina 2005 ja 2006.(6) Päätös 2005/136/EY olisi tämän vuoksi kumottava.ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaKokonaisarvioinnin perusteella todetaan, että Alankomaiden liiallisen alijäämän korjaaminen on saatettu päätökseen vuonna 2004 Alankomaille EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti 2 päivänä kesäkuuta 2004 osoitetun neuvoston suosituksen mukaisesti.2 artiklaKumotaan päätös 2005/136/EY.3 artiklaTämä päätös on osoitettu Alankomaiden kuningaskunnalle.Tehty Brysselissä [7. kesäkuuta 2005]Neuvoston puolestaPuheenjohtaja […] [1] Kyseessä oli tarkistus ylöspäin 1. maaliskuuta 2004 ilmoitetusta 2,98 prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen. Pääosin se johtui odotettua suuremmasta paikallishallinnon alijäämästä, josta ei ollut aikaisemmin saatavissa koko vuotta 2003 koskevia tietoja.[2] Neuvoston päätös 2005/136/EY, julkaistu 18.2.2005 EUVL:ssä L 47, s. 26.[3] http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/edp/comm_inf_note_en.pdf[4] Euroopan unionin neuvosto, lehdistötiedote 13017/04 (Presse 284), 21. lokakuuta 2004.[5] Vuoden 2004 talousarvio oli asettanut 2,3 prosentin alijäämätavoitteen suhteessa BKT:hen. Tämä perustui kesän 2003 arvioihin, jotka kuitenkin muuttuivat nopeasti, koska odotukset talouskasvusta olivat liian korkeita, ja vuoden 2004 talousarvion jälkeen saatavilla olleet julkisen talouden tulokset olivat odotettua heikommat.[6] Verrattuna 28.2.2005 ilmoitettuun velan määrään, joka oli 55,7 prosenttia suhteessa BKT:hen, 31.3.2005 tarkistetuissa kansallisen tilinpidon luvuissa määrää tarkistetaan alaspäin.[7] Vuoden 2004 alijäämän lähtöarvo oli jonkin verran alhaisempi kuin komission kevään talousennusteessa, mikä voi vaikuttaa myönteisesti vuonna 2005. Tämänhetkisistä tiedoista ei kuitenkaan käy selvästi ilmi, kuinka suuressa määrin paikallishallinnon talouden kohentuminen on rakenteellista, niin että sillä olisi myönteinen vaikutus myös tulevina vuosina.[8] Neuvoston 2 päivänä kesäkuuta 2004 tekemä päätös, julkaistu EYVL L 47, 18.2.2005, s. 26.[9] Neuvoston suositus 2 päivänä kesäkuuta 2004.[10] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6.[11] EYVL L 332, 31.12.1993, s. 7. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 351/2002, EYVL L 55, 26.2.2002, s. 23.[12] EYVL L 58, 3.3.2000, s. 1.


Avis juridique important

|

32000Y0304(01)

Euroopan keskuspankin suositus, annettu 10 päivänä helmikuuta 2000, kansallisten keskuspankkien ulkopuolisista tilintarkastajista (EKP/2000/2)

Virallinen lehti nro C 062 , 04/03/2000 s. 0021 - 0021

EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,annettu 10 päivänä helmikuuta 2000,kansallisten keskuspankkien ulkopuolisista tilintarkastajista(EKP/2000/2)(2000/C 62/07)EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 27.1 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Euroopan keskuspankin neuvoston suosittelemien ja Euroopan unionin neuvoston hyväksymien riippumattomien ulkopuolisten tilintarkastajien on tarkastettava Euroopan keskuspankin (EKP) ja kansallisten keskuspankkien tilit.(2) EKP:n suosituksessa EKP/1998/5(1) suositellut ulkopuoliset tilintarkastajat ovat kunkin rahaliittoon osallistuvan kansallisen keskuspankin nimeämiä, ja tämä ei estä EKP:tä suosittelemasta kansallisille keskuspankeille muita ulkopuolisia tilintarkastajia, mikäli olosuhteiden muutos niin vaatii,SUOSITTAA:- KPMG Deutsche Treuhand-Gesellschaft AG:tä ja Ernst &  Young Deutsche Allgemeine Treuhand AG:tä Saksan keskuspankin ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi alkaen tilivuoden 2000 tilinpäätöksestä,- että Euroopan unionin neuvosto muuttaa kansallisten keskuspankkien ulkopuolisia tilintarkastajia koskevaa päätöstään 1999/70/EY(2).Tämä suositus julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tämä suositus osoitetaan Euroopan unionin neuvostolle.Tehty Frankfurt am Mainissa 10 päivänä helmikuuta 2000.EKP:n puheenjohtajaWillem F. DUISENBERG(1) EYVL C 411, 31.12.1998, s. 11.(2) EYVL L 22, 29.1.1999, s. 69.