title: Neuvoston suositus, annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013 , Romanian vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Romanian vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               30.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/67

      NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013,
   Romanian vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Romanian vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   2013/C 217/17
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan yhteensovittamista, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään kasvuun ja parantaa sen kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.

               (4)

               Neuvosto antoi 10 päivänä heinäkuuta 2012 suosituksen (3) Romanian vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Romanian vuosien 2012–2015 lähentymisohjelmasta.

               (5)

               Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2013 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi niin ikään 28 päivänä marraskuuta 2012 makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (4) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Romania ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (6)

               Euroopan parlamentti on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti osallistunut asianmukaisesti eurooppalaiseen ohjausjaksoon, ja se on 7 päivänä helmikuuta 2013 hyväksynyt päätöslauselman vuotuisen kasvuselvityksen 2013 työllisyys- ja sosiaalinäkökohdista sekä päätöslauselman osallistumisesta vuotuiseen kasvuselvitykseen 2013.

               (7)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 14 päivänä maaliskuuta 2012 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (8)

               Romania toimitti 30 päivänä huhtikuuta 2013 vuoden 2013 kansallisen uudistusohjelmansa ja lähentymisohjelmansa, joka koskee vuosia 2012–2016. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (9)

               Neuvosto on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen lähentymisohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava ja vastaa viimeisimmässä komission yksiköiden kevään 2013 talousennusteessa esitettyä arviota. Romania sai merkittävien vakauttamistoimien ansiosta neuvoston suosituksen mukaisesti supistettua julkisen talouden alijäämänsä alle 3 prosenttiin vuonna 2012. Lähentymisohjelman mukainen keskipitkän aikavälin tavoite on –1 prosentti suhteessa BKT:hen (aiemmin –0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen), mikä vastaa vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Ohjelmassa esitetään julkisen talouden strategia, jonka tavoitteena on saavuttaa viimeistään vuonna 2014 keskipitkän aikavälin tavoite. Komission uudelleenlaskemana yhteisesti sovittuja menetelmiä käyttäen tämä vastaa keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamista viimeistään vuonna 2015. Rakenteellisin luvuin ilmaistuna edistyminen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta on yli 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013 ja pysyy noin 0,4 prosenttina vuonna 2014. Menojen kasvulle vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettu vertailuarvo saavutettiin ohjelmakaudella. Sopeutus on vuonna 2013 etupainotteinen ja siihen sisältyy tuloja lisääviä toimenpiteitä: esimerkiksi verovähennyksiä vähennetään, maatalouden verottamista parannetaan ja otetaan käyttöön windfall-maksu kaasun hintasääntelyn purkamisen jälkeen sekä sähkön ja kaasun siirtoa koskeva erityisvero. Lähentymisohjelman pääriskit liittyvät mahdollisiin myöhemmin tehtäviin rahoitusoikaisuihin, jotka liittyvät EU:n varojen hyödyntämiseen, tai ensisijaisten hankkeiden rahoittamiseen valtion talousarviosta, maksurästien kasautumiseen uudelleen erityisesti paikallishallinnon tasolla sekä valtionyritysten uudelleenjärjestelyn rajalliseen etenemiseen. Romanian julkinen velka on edelleen vähäinen, 37,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2012. Sen odotetaan nousevan 38,6 prosenttiin vuonna 2014, mutta säilyvän koko ohjelmakauden edelleen alle kynnysarvon, joka on 60 prosenttia suhteessa BKT:hen.

               (10)

               Komissio ja Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF) neuvottelivat Romanian 17 päivänä helmikuuta 2011 esittämän pyynnön seurauksena Romanian viranomaisten kanssa talouden ennalta varautuvan sopeutusohjelman. Romania sitoutui osana unionin ennalta varautuvaa tukea toteuttamaan kattavan talouspoliittisen ohjelman, jossa painotetaan erityisesti rakenteellisia uudistustoimenpiteitä tuote- ja työmarkkinoiden toimivuuden parantamiseksi ja Romanian talouden selviytymiskyvyn ja kasvupotentiaalin lisäämiseksi. Samaan aikaan ohjelmalla on varmistettu, että julkisen talouden vakauttaminen jatkuu, julkisen talouden hoitoa ja valvontaa parannetaan ja ulko-, raha-, rahoitusvakaus- ja rahoitusmarkkinapolitiikassa toteutetaan uudistuksia. Romania pyysi maaliskuussa 2013 virallisesti IMF:n ohjelman jatkamista kolmella kuukaudella. Mahdollisuus käyttää EU:n ohjelman varoja päättyi maaliskuun 2013 lopussa, ja ohjelman lopputarkastelu tehdään kesäkuun 2013 loppuun mennessä.

               (11)

               Romanian julkisen talouden rahoitusasema on parantunut, sillä budjettialijäämä kaventui alle 3 prosenttiin vuonna 2012, ja julkisen talouden vakauttamisen odotetaan jatkuvan vuonna 2013. Verolainsäädännön heikko noudattaminen on suuri haaste Romanian verotusjärjestelmälle erityisesti arvonlisäveron ja työverotuksen osalta. Ympäristöverot ovat EU:n keskiarvoa alhaisempia. Lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä Romanialle ei aiheudu riskiä julkiseen talouteen kohdistuvista paineista, mutta pitkällä aikavälillä sen riski on keskisuuri ikääntymiseen liittyvien menojen vuoksi. Romanian eläkejärjestelmän kestävyys ja riittävyys aiheuttavat huolta, sillä työssä olevia maksajia on vähän suhteessa eläkkeensaajiin. Romania on nyt toinen kahdesta jäsenvaltiosta, jotka eivät vielä ole asettaneet naisille ja miehille samaa eläkeikää, ja ikääntyneiden työntekijöiden työllisyysaste (41,4 prosenttia vuonna 2012) on huomattavasti alle EU:n keskiarvon. Romanian hallitus on päättänyt jatkaa eläkeuudistusta ja ottaa työmarkkinaosapuolet mukaan uudistuksen suunnitteluun siihen sitoutumisen lisäämiseksi.

               (12)

               Romanian terveydenhuoltosektorilla esiintyy merkittävää eriarvoisuutta tarjolla olevien palveluiden saatavuudessa ja laadussa. Tämä johtuu myös voimavarojen käytön tehottomuudesta ja heikosta hallinnoinnista. Terveydenhuoltosektorin tehostamiseksi on aloitettu uudistuksia, mutta jatkuvaa työtä tarvitaan. Järjestelmän kustannustehokkuutta voitaisiin lisätä vähentämällä sairaalahoidon liiallista käyttöä ja vahvistamalla perusterveydenhuoltoa ja lähetejärjestelmää.

               (13)

               Romanian työllisyysaste oli vuonna 2012 edelleen alhainen eli 63,8 prosenttia, vaikka se paranikin hieman edellisen vuoden 62,8 prosentista. Maan 70 prosentin Eurooppa 2020 -tavoitteen saavuttaminen vuoteen 2020 mennessä on edelleen haaste. Työn tuottavuus on Romaniassa edelleen yksi unionin alhaisimpia. Työllisyyden edistämiseen, työnhakuun ja uudelleenkoulutukseen liittyvien julkisten palvelujen laatu on edelleen verrattain huono. Hallintokapasiteetti on rajallinen, minkä vuoksi ei ole mahdollista tehostaa aktiivisen työmarkkinapolitiikan toteuttamista laadukkaiden ja yksilöllisten palvelujen kautta eikä integroida aktiivista ja passiivista työmarkkinapolitiikkaa paremmin. Aikuisten elinikäiseen oppimiseen osallistumisen aste pysyy erittäin alhaisena, joka 1,6 prosentin suuruisena vuonna 2011 on merkittävästi alle EU:n keskiarvon 8,9 prosenttia. Vuonna 2012 nuorison työllisyysaste oli 23,9 prosenttia ja nuorten työvoimaosuus 30,9 prosenttia. Molemmat kuuluivat unionin alhaisimpiin, kun taas nuorisotyöttömyysaste oli korkea, 22,7 prosenttia. Romaniassa niiden nuorten osuus, jotka eivät ole työssä eivätkä koulutuksessa, oli 16,8 prosenttia vuonna 2012, ja tämä osuus kasvaa.

               (14)

               Köyhyyden vähentäminen on edelleen suuri haaste. Vuonna 2011 Romanian väestöstä 40,3 prosenttia oli köyhyys- ja syrjäytymisvaarassa, mikä on miltei kaksi kolmasosaa enemmän kuin EU:n keskiarvo (24,2 prosenttia). Erityisesti tilanne koskee lapsia (49,1 prosenttia). Sosiaalisten tulonsiirtojen (eläkkeitä lukuun ottamatta) vaikutus köyhyyden poistamiseen on huomattavasti alle unionin keskiarvon sekä koko väestön kohdalla (vuonna 2011 Romaniassa 23,7 prosenttia ja EU:ssa 37,5 prosenttia) että erityisesti lasten kohdalla (Romaniassa 22 prosenttia ja unionissa 42,8 prosenttia). Sosiaalietuuksien köyhyydenpoistamisteholle haasteita ovat edelleen alhainen käyttöaste, kattavuus ja riittävyys. Sosiaaliturvasektorilla hyväksyttiin vuonna 2012 useita säädöksiä vuoden 2011 uudistuksen jatkotoimina. Muidenkin säädösten hyväksyminen olisi tärkeä askel kohti uudistuksen täysimääräistä toimeenpanoa. Yhteyttä aktivointitoimiin voitaisiin kuitenkin vahvistaa edelleen. Romanien integrointia edistävän kansallisen strategian toteuttaminen alkoi vuonna 2012, mutta sen tulokset ovat vaatimattomia. Eri sidosryhmien välille tarvitaan parempaa koordinointia, jotta strategian täytäntöönpanolla on vaikutusta. Tämä koskee myös rahoituksen jakamista.

               (15)

               Vuonna 2011 hyväksytty koulutuslaki oli merkittävä uudistus, jonka yhteydessä vahvistettiin pitkän aikavälin toimintasuunnitelma koulutuksen laadun parantamiseksi kaikilla tasoilla. Lakia ei kuitenkaan vielä sovelleta täysimääräisesti. Jotta koulutusuudistuksen toteuttaminen onnistuisi, hallinnollisten valmiuksien ja päätöksenteon vahvistamiseen on osoitettava tarvittavat varat ja henkilöresurssit. Opetus- ja koulutusjärjestelmän laadun parantaminen on Romanialle suuri haaste. Koulunkäynnin keskeyttäminen on merkittävä haaste: vuonna 2012 koulunkäynnin keskeyttäneiden osuus oli Romaniassa 17,4 prosenttia eli selvästi yli EU:n keskiarvon (13,5 prosenttia) ja kansallisen tavoitteen (11,3 prosenttia). Ongelmia on erityisesti maaseudulla ja syrjäisillä alueilla sekä romaneiden kohdalla. Romanialla ei myöskään ole riittävää tiedonkeruujärjestelmää koulunsa keskeyttäneistä, mutta myöhemmin tänä vuonna hyväksyttävä kattava strategia auttanee tässä suhteessa. Myös laadukkaan ja edullisen varhaiskasvatuksen tarjoaminen aiheuttaa ongelmia. Suurelle osalle ammatillisia ja korkea-asteen koulutusohjelmia on tyypillistä se, ettei osaaminen vastaa työmarkkinoiden kysyntää. Ammatillisen osaamisen heikko taso on erityinen haaste. Korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden ja ylikoulutettujen suuri työttömyysaste tarkoittaa, että korkea-asteen koulutuksen ja työmarkkinoiden suhteuttaminen on ensisijaisen tärkeää. Myönteistä mutta hidasta edistystä on havaittu niiden lasten, jotka eivät ole omien vanhempiensa huollettavina, siirtämisessä laitoshoidosta vaihtoehtoiseen hoitoon, mutta lisätyötä tarvitaan.

               (16)

               Heikot hallinnolliset valmiudet ovat Romaniassa keskeinen ongelma. Julkishallinnolle tyypillisiä ovat epäjohdonmukaiset oikeudelliset puitteet, toistuva turvautuminen poikkeussäädöksiin, ministeriöiden välisen yhteistyön vähyys ja liiallinen byrokratia. Sitä heikentävät myös ammattitaidon puute, avoimuuden puute henkilöstön rekrytoinnissa sekä johdon jatkuva vaihtuminen. Hallinnollisten valmiuksien heikkous johtaa myös EU:n varojen alhaiseen hyödyntämiseen. EU:n rahoitusapuohjelman mukaisesta vuoden 2012 loppuun asetetusta varojen käyttöä koskevasta tavoitteesta jäätiin kauas. Kumulatiivinen käyttöaste oli vuoden 2012 lopussa 5,53 miljardia euroa eli 20,2 prosenttia käytettävissä olevista rakenne-, koheesio- ja maatalousrahastojen kokonaisvaroista. Tämä oli 2,47 miljardia euroa alle ohjelmassa vuoden 2012 loppuun asetetun 8 miljardin euron tavoitteen. Rakenne- ja koheesiorahastojen käyttöaste parani 7,5 prosentista huhtikuun 2012 lopussa 15,2 prosenttiin toukokuun 2013 lopussa. Parantaakseen vielä käyttöastetta ja vähentääkseen sitoumusten vapauttamisen riskiä vuonna 2013 Romanian viranomaisten on keskityttävä muun muassa toimiin, joilla EU:n varojen hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä tehostetaan ja joilla lujitetaan julkisten hankintojen järjestelmän hallinnollisia valmiuksia.

               (17)

               Romanialla on edessään useita talouden kilpailukykyyn liittyviä haasteita, sillä teollisuuden ja palvelujen tuottavuus on edelleen alhainen. Suuria haasteita ovat heikko liiketoimintaympäristö ja tutkimus- ja kehittämistyölle (T&K) tarjottavan tuen vähäisyys. Liiketoimintaympäristöä olisi parannettava osana laajaa ja kattavaa sähköisten viranomaispalvelujen strategiaa, jotta voitaisiin edistää avointa ja oikeusvarmaa hallintokulttuuria ja tarjota kansalaisille parempia verkkopalveluja. Romanian olisi myös tehtävä työtä rahoituksen saatavuuden helpottamiseksi ja pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, jäljempänä ’pk-yritykset’, kohdistuvan hallinnollisen rasituksen vähentämiseksi. Maan T&K-intensiteetti on erittäin alhainen, 0,48 prosenttia vuonna 2011, ja investointien tehokkuutta ja vaikuttavuutta on parannettava merkittävästi. T&K-sijoittajien on asetettava etusijalle toiminta, jolla on mahdollisuuksia houkutella yksityisiä investointeja. Romanian olisi myös vahvistettava immateriaalioikeuksien puitteita tutkimustyön tulosten kaupallistamisen helpottamiseksi.

               (18)

               Energia- ja kuljetussektoreilla on Romaniassa vähän kilpailua ja niiden tehokkuus on heikko. Valtionyhtiöiden tehottomuus ja hallinnon läpinäkymättömyys ovat suuri haaste näillä sektoreilla. Keskeisen lisähaasteen muodostaa rakennusten, kaukolämmön, teollisuuden ja liikenteen energiatehokkuuden lisääminen. Romania on unionin kolmanneksi energiaintensiivisin talous, jonka energiaintensiteetti on 2,5-kertainen EU:n keskiarvoon verrattuna. Se on myös unionin kolmanneksi hiili-intensiivisin talous. Romaniassa käytetään asuinrakennuksissa energiaa kahdeksan kertaa EU-15:n keskiarvoa enemmän, mikä johtuu tehottomasta kaukolämpöjärjestelmästä ja rakennusten riittämättömästä eristämisestä. Romanian yhdentyminen EU:n sähkö- ja kaasumarkkinoihin on edelleen kesken, ja rajatylittävät yhteydet kaasuverkkoihin ovat toteuttamatta.

               (19)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut kattavasti Romanian talouspolitiikkaa. Se on arvioinut kansallisen uudistusohjelman ja lähentymisohjelman. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Romanian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–8.

               (20)

               Neuvosto on tutkinut lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (5) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1,

         SUOSITTAA, että Romania toteuttaa vuosina 2013–2014 toimia, joilla se

               1.

               saattaa loppuun EU:n/IMF:n rahoitustukiohjelman;

               2.

               varmistaa julkisen talouden kasvuystävällisen vakauttamisen ja toteuttaa vuonna 2013 ja sen jälkeen julkisen talouden strategiaa suunnitellusti ja saavuttaa näin keskipitkän aikavälin tavoitteen viimeistään vuonna 2015; parantaa veronkantoa panemalla verosäännösten noudattamista koskevan strategian täytäntöön ja torjumalla pimeää työtä; tutkii samalla keinoja lisätä ympäristöverotusta; jatkaa vuonna 2010 aloitettua eläkeuudistusta asettamalla miehille ja naisille saman eläkeiän ja edistämällä ikääntyneiden työntekijöiden työllistettävyyttä;

               3.

               toteuttaa terveydenhuoltosektorilla uudistuksia lisätäkseen terveydenhuollon tehokkuutta, laatua ja saatavuutta erityisesti vähäosaisten sekä syrjäisten ja eristyneiden yhteisöjen osalta; vähentää sairaalahoidon liiallista käyttöä esimerkiksi lisäämällä avohoitoa;

               4.

               parantaa työvoimaosuutta sekä työvoiman työllistettävyyttä ja tuottavuutta tarkistamalla ja vahvistamalla aktiivista työmarkkinapolitiikkaa, tarjoamalla koulutusta ja yksilöllistä palvelua sekä edistämällä elinikäistä oppimista; lisää kansallisen työvoimaviraston valmiuksia parantaa palvelujensa laatua ja kattavuutta; panee nuorisotyöttömyyttä torjuakseen nopeasti täytäntöön kansallisen nuorisotyöllisyyssuunnitelman esimerkiksi nuorisotakuun kautta; parantaa sosiaalisten tulonsiirtojen vaikuttavuutta ja tehokkuutta köyhyyden vähentämiseksi erityisesti lasten tilannetta painottaen; saattaa sosiaaliturvauudistuksensa loppuun hyväksymällä asiaan liittyvät säädökset ja vahvistamalla niiden yhteyttä aktivointitoimiin; varmistaa romanien integrointia edistävän kansallisen strategian käytännön toteuttamisen;

               5.

               nopeuttaa koulutusuudistusta esimerkiksi vahvistamalla hallinnollisia valmiuksia sekä keskus- että paikallishallinnon tasolla ja arvioi uudistusten vaikutusta; tehostaa ammattikoulutusta koskevia uudistuksia; sovittaa korkea-asteen koulutusta paremmin yhteen työmarkkinoiden tarpeiden kanssa ja parantaa heikoimmassa asemassa olevien henkilöiden koulutusmahdollisuuksia; toteuttaa koulunkäynnin keskeyttämistä koskevan kansallisen strategian, jossa painotetaan parempia mahdollisuuksia laadukkaaseen varhaiskasvatukseen, myös romanilasten kohdalla; nopeuttaa niiden lasten hoidon, jotka eivät ole omien vanhempiensa huollettavina, siirtämistä laitoshoidosta vaihtoehtoiseen hoitoon;

               6.

               lujittaa julkisten instituutioiden ja julkishallinnon hallintotapaa ja parantaa niiden laatua erityisesti lisäämällä strategisen ja taloudellisen suunnittelun valmiuksia, parantamalla julkishallinnon ammattimaisuutta paremman henkilöstöjohtamisen avulla sekä vahvistamalla eri hallintotasojen välisiä koordinointimekanismeja; parantaa merkittävästi sääntelyn laatua käyttämällä vaikutustenarviointeja ja järjestelmällisiä evaluointeja; tehostaa työtä EU:n varojen hyödyntämisen nopeuttamiseksi erityisesti lujittamalla hallinto- ja valvontajärjestelmiä ja parantamalla julkisia hankintamenettelyjä;

               7.

               parantaa ja yksinkertaistaa liiketoimintaympäristöä erityisesti vähentämällä pk-yritysten hallinnollista rasitusta ja toteuttamalla johdonmukaista sähköisten viranomaispalvelujen strategiaa; helpottaa ja monipuolistaa pk-yritysten rahoitusmahdollisuuksia; lähentää tutkimuksen, innovoinnin ja teollisuuden yhteyksiä erityisesti priorisoimalla sellaisia tutkimus- ja kehittämistoimia, joilla on potentiaalia houkuttaa yksityisiä investointeja; tehostaa työtä oikeusjärjestelmän laadun, riippumattomuuden ja tehokkuuden parantamiseksi tapausten ratkaisemisessa ja korruption torjunnassa;

               8.

               edistää verkkotoimialojen kilpailua ja tehoa varmistamalla kansallisten sääntelyviranomaisten riippumattomuuden ja valmiudet sekä jatkamalla valtionyhtiöiden hallinnointi- ja ohjausjärjestelmien uudistusta energia- ja liikennesektoreilla; hyväksyy kattavan pitkän aikavälin liikennesuunnitelman ja parantaa laajakaistainfrastruktuuria; jatkaa sähkön ja kaasun hintojen sääntelyn poistamista ja energiatehokkuuden parantamista; parantaa rajatylittävien energiaverkkojen yhteenliittämistä ja vauhdittaa kaasuverkkojen yhteenliittämishankkeita.

      Tehty Brysselissä 9 päivänä heinäkuuta 2013.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetty voimassa vuodelle 2013 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 22 päivänä huhtikuuta 2013 annetulla neuvoston päätöksellä 2013/208/EU (EUVL L 118, 30.4.2013, s. 21).

      (3)  EUVL C 219, 24.7.2012, s. 72.

      (4)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Neuvoston suositus, annettu 19 päivänä maaliskuuta 2007 , Euroopan kehitysrahaston (kuudes EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2005

text:
               8.5.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 103/1

      NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 19 päivänä maaliskuuta 2007,
   Euroopan kehitysrahaston (kuudes EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2005
   (2007/C 103/01)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon Loméssa 8 päivänä joulukuuta 1984 allekirjoitetun kolmannen AKT–EY-yleissopimuksen (1),
   ottaa huomioon yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta tehdyn sisäisen sopimuksen 86/126/ETY (2), ja erityisesti sen 29 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon 11 päivänä marraskuuta 1986 annetun kuudenteen Euroopan kehitysrahastoon, jäljempänä ’kuudes EKR’, (3) sovellettavan varainhoitoasetuksen ja erityisesti sen 66–73 artiklan,
   on tutkinut kuudennen EKR:n toimiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2005, sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen varainhoitovuodelta 2005 (4) siihen liitettyine komission vastauksineen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               1)

               Sisäisen sopimuksen 29 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden kuudennen EKR:n varainhoidosta.

               2)

               Komissio on pannut kuudennen EKR:n toimet täytäntöön varainhoitovuoden 2005 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,

         SUOSITTELEE Euroopan parlamentille, että tämä myöntää komissiolle vastuuvapauden kuudennen EKR:n toimien täytäntöönpanosta varainhoitovuodelta 2005.

      Tehty Brysselissä 19 päivänä maaliskuuta 2007.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         H. SEEHOFER

      (1)  EYVL L 86, 31.3.1986, s. 3.

      (2)  EYVL L 86, 31.3.1986, s. 210, sopimus sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 86/281/ETY (EYVL L 178, 2.7.1986, s. 13).

      (3)  EYVL L 325, 20.11.1986, s. 42.

      (4)  EUVL C 263, 31.10.2006, s. 205.


Avis juridique important

|

32003H0090

Neuvoston suositus annettu 21 päivänä tammikuuta 2003, ennakkovaroituksen antamiseksi Ranskalle liiallisen alijäämän syntymisen estämiseksi

Virallinen lehti nro L 034 , 11/02/2003 s. 0018 - 0019

Neuvoston suositusannettu 21 päivänä tammikuuta 2003,ennakkovaroituksen antamiseksi Ranskalle liiallisen alijäämän syntymisen estämiseksi(2003/90/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 artiklan 4 kohdan,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97(1) ja erityisesti sen 6 artiklan 2 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,sekä katsoo seuraavaa:(1) Asetuksen (EY) N:o 1466/97 6 artiklan 2 kohdassa osana vakaus- ja kasvusopimusta säädetään ennakkovaroitusjärjestelmästä, jolla varoitetaan jäsenvaltiota varhaisessa vaiheessa tarpeesta toteuttaa tarpeellinen julkisen talouden sopeutus, jolla estetään julkisyhteisöjen alijäämää muodostumasta liialliseksi. Ennakkovaroitus annetaan, kun neuvosto havaitsee toteutuneen tai odotetun merkittävän poikkeaman jäsenvaltion rahoitusasemassa julkisyhteisöjen ylijäämälle/alijäämälle vakausohjelmassa asetetusta keskipitkän aikavälin tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeuttamisurasta.(2) Amsterdamissa 17 päivänä kesäkuuta 1997 annetussa vakaus- ja kasvusopimusta koskevassa päätöslauselmassa(2) Eurooppa-neuvosto kehotti kaikkia osapuolia panemaan täytäntöön perustamissopimuksen ja vakaus- ja kasvusopimuksen tiukasti ja aikataulussa.(3) Vuonna 2001 tarkistetussa Ranskan vakausohjelmassa, josta neuvosto antoi lausunnon(3) 12 päivänä helmikuuta 2002, Ranskan viranomaisten tavoitteena oli 1,4 prosentin julkisen talouden alijäämä suhteessa BKT:hen vuonna 2002 ja 1,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2003. Ranskan viranomaiset korjasivat helmikuussa vuoden 2002 julkisen talouden alijäämää koskevaa ennustetta 1,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen samalla kun vuoden 2002 kokonaistuotannon kasvuennustetta tarkistettiin 2,5 prosentista 1,5 prosenttiin.(4) Ranskan viranomaiset ennustavat julkisen talouden alijäämän olevan 2,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2002; komission ennuste on 2,7 prosenttia suhteessa BKT:hen eli 1,4 prosenttiyksikköä suurempi kuin vuonna 2001 tarkistetussa vakausohjelmassa asetettu alkuperäinen tavoite. Komission yksiköiden laskelmien mukaan alle puolet (0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen) julkisen talouden alijäämän kokonaispoikkeamasta johtuu suhdannetekijöistä vuonna 2002. Toinen puolikas taas johtuu suhdannekorjatun rahoitusaseman heikkenemisestä.(5) Poikkeaman vuoksi Ranskan toteutunut ja suhdannekorjattu julkisen talouden alijäämä eivät ole lähelläkään tasapainoa vuonna 2002. Komission yksiköt arvioivat suhdannekorjatun alijäämän kasvaneen 2,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2002, kun se oli noin 2 prosenttia BKT:stä vuonna 2001. Julkisen talouden alijäämä on selvästi niin suuri, että se saattaa ylittää kolmen prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen normaalien suhdannevaihteluiden puitteissa.(6) Syyskuussa 2002 annetussa vuotta 2003 koskevassa alustavassa talousarviossa julkisen talouden alijäämän ennustetaan hieman supistuvan eli 2,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen, samalla kun kokonaistuotannon kasvun odotetaan kiihtyvän 2,5 prosenttiin. Vuoden 2002 talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa suositettiin, että Ranska pyrkii supistamaan alijäämää riittävästi vuonna 2003, jotta julkisen talouden rahoitusasema saadaan lähelle tasapainoa vuonna 2004. Ranskan tarkistettuun ohjelmaan perustuvien komission laskelmien mukaan suhdannekorjattu julkisen talouden alijäämä laskee 0,2 prosenttia eli 2,6 prosenttiin vuonna 2003.(7) Talousnäkymiin sisältyy merkittäviä talouskasvun hidastumiseen liittyviä riskejä, joten vuoden 2003 alustavassa talousarviossa ennustettu julkisen talouden rahoitusasema on tasolla, joka saattaa johtaa liialliseen alijäämään, jos talous elpyy talousarviossa ennustettua hitaammin tai jos vuoden 2003 talousarvio kasvaa edelleen. Komission syksyn talousennusteiden mukaan julkisen talouden alijäämä kasvaa vuoden 2002 2,7 prosentista 2,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2003, kun kokonaistuotannon kasvu kiihtyy vuoden 2002 1,0 prosentista 2,0 prosenttiin vuonna 2003.(8) Edellä esitettyjen syiden vuoksi riski siitä, että julkisen talouden alijäämä ylittää kolmen prosentin raja-arvon suhteessa BKT:hen, on edelleen olemassa. Julkisen talouden rahoitusaseman poikkeama vaikuttaa myös keskipitkän aikavälin sitoumuksiin, koska tavoitetta saada rahoitusasema lähes tasapainoon on nyt lykätty.(9) Ranskan viranomaisten toimittamien tietojen ja komission tekemien arvioiden perusteella neuvosto toteaa, että julkisyhteisöjen rahoitusasema poikkeaa asetuksen (EY) N:o 1466/97 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti merkittävästi keskipitkän aikavälin tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeuttamisurasta.(10) On tarpeen antaa ennakkovaroitus, jossa Ranskaa kehotetaan estämään liiallisen alijäämän syntyminen,SUOSITTELEE SEURAAVAA:1. Ranskan hallituksen olisi toteutettava kaikki tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, että julkisen talouden alijäämä ei ylitä 3 prosentin raja-arvoa suhteessa BKT:hen vuonna 2003.2. Toimenpiteet, joilla parannetaan suhdannekorjattua julkisen talouden rahoitusasemaa vähintään 0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, paitsi pienentävät riskiä, että julkisen talouden alijäämä ylittää kolmen prosentin raja-arvon vuonna 2003, myös auttavat palaamaan vuonna 2003 vakauttamisuralle, joka johtaa lähellä tasapainoa olevaan rahoitusasemaan.3. Myös seuraavien vuosien aikana olisi pyrittävä sopeuttamaan perustana olevaa julkisen talouden rahoitusasemaa vuosittain vähintään 0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, jotta keskipitkän aikavälin julkisen talouden rahoitusasema on vuoteen 2006 mennessä lähellä tasapainoa tai ylijäämäinen.Tämä suositus on osoitettu Ranskan tasavallalle.Tehty Brysselissä 21 päivänä tammikuuta 2003.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaN. Christodoulakis(1) EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.(2) EYVL C 236, 2.8.1997, s. 1.(3) EYVL C 51, 26.2.2002, s. 4.


				|

		52013DC0393

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Puolan julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi /* COM/2013/0393 final - 2013/ () */

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Puolan julkisen talouden liiallisen alijäämän
tilanteen lopettamiseksi

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 126 artiklan 7 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 126 artiklan mukaan
jäsenvaltioiden on vältettävä liiallisia julkisen talouden alijäämiä.
(2)       Vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena
on terve julkinen talous, jolla pyritään vahvistamaan hintavakauden
edellytyksiä ja saavuttamaan uusien työpaikkojen syntyä edistävä vahva ja
kestävä kasvu.
(3)       Neuvosto teki 7 päivänä
heinäkuuta 2009 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, jäljempänä ’EY:n
perustamissopimus’, 104 artiklan 6 kohdan mukaisesti päätöksen, jossa se
katsoi, että Puolassa oli liiallinen alijäämä, ja antoi EY:n
perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan ja liiallisia alijäämiä koskevan
menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä 7 päivänä
heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97[1] 3 artiklan mukaisesti
suosituksen, jonka mukaan liiallinen alijäämä olisi korjattava viimeistään
vuonna 2012[2].
Jotta julkisen talouden alijäämä saataisiin alle 3 prosentin viitearvon
suhteessa BKT:hen uskottavalla ja kestävällä tavalla, suositettiin, että Puolan
viranomaiset toteuttaisivat finanssipoliittiset elvytystoimet suunnitellulla
tavalla vuonna 2009, varmistaisivat vuodesta 2010 alkaen keskimääräisen
vuotuisen rakenteellisen sopeutuksen, joka olisi vähintään 1 ¼
prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, määrittäisivät yksityiskohtaiset
toimenpiteet, jotka ovat tarpeen, jotta alijäämä saataisiin alle viitearvon
vuoteen 2012 mennessä ja toteuttaisivat uudistuksia juoksevien perusmenojen
hillitsemiseksi lähivuosina. Neuvosto vahvisti 7 päivän tammikuuta 2010
määräajaksi, johon mennessä tuloksellisia toimia oli määrä toteuttaa.
(4)       Komissio totesi 3 päivänä
helmikuuta 2010 komission yksiköiden syksyn 2009 talousennusteen perusteella,
että Puola oli toteuttanut tuloksellisia toimia neuvoston 7 päivänä
heinäkuuta 2009 antaman suosituksen mukaisesti saadakseen julkisen talouden
alijäämänsä alle 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen, ja katsoi, ettei
lisätoimia liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä siksi tarvittu. Syksyn
2011 talousennusteensa perusteella komissio katsoi, että Puola ei ollut
toteuttanut riittäviä toimenpiteitä, ja kehotti sitä toteuttamaan lisätoimia,
joista Puola ilmoitti. Tämän perusteella komissio vahvisti 11 päivänä
tammikuuta 2012, että Puolan viranomaiset olivat toteuttaneet tuloksellisia
toimia varmistaakseen liiallisen alijäämän korjaamisen hyvissä ajoin kestävällä
tavalla, minkä vuoksi Puolan liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä ei
ollut tarpeen toteuttaa lisätoimia[3].
(5)       Neuvosto voi asetuksen (EY)
N:o 1467/97 3 artiklan 5 kohdan mukaan komission suosituksesta hyväksyä
SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan mukaisen tarkistetun suosituksen, jos
tuloksellisia toimia on toteutettu, mutta odottamattomat taloudelliset
tapahtumat ovat vaikuttaneet erityisen epäsuotuisasti julkiseen talouteen
suosituksen antamisen jälkeen. Sitä, onko julkiseen talouteen erityisen
epäsuotuisasti vaikuttavia odottamattomia taloudellisia tapahtumia ilmennyt, on
arvioitava neuvoston suosituksen perustana oleva talousennuste huomioon ottaen.
(6)       Neuvoston on annettava
SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3
artiklan mukaisesti asianomaiselle jäsenvaltiolle suosituksia, joiden
tavoitteena on liiallisen alijäämän tilanteen lopettaminen tietyssä
määräajassa. Suosituksessa on vahvistettava enintään kuuden kuukauden
määräaika, jonka kuluessa kyseisen jäsenvaltion on toteutettava tuloksellisia
toimia liiallisen alijäämän korjaamiseksi. Lisäksi neuvoston olisi alijäämän
korjaamista koskevassa suosituksessa kehotettava jäsenvaltiota saavuttamaan
vuotuiset julkisen talouden tavoitteet, jotka suosituksen perustana oleva
ennuste huomioon ottaen johtavat rakenteellisen rahoitusaseman (eli
suhdannekorjattu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia
eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä) vuotuiseen vähimmäisparannukseen
määrällä, jonka ohjearvona on vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen.
(7)       Komission yksiköiden kevään
2009 talousennusteessa, joka oli neuvoston EY:n perustamissopimuksen 104
artiklan 7 kohdan nojalla 7 päivänä heinäkuuta 2009 antaman suosituksen
perustana, odotettiin Puolan talouden kasvavan 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen
vuonna 2010. Vuodet 2011 ja 2012 eivät sisältyneet ennustejaksoon. Vuonna 2009
kokonaistuotanto kasvoi 1,6 prosenttia, mikä johtui ensisijaisesti finanssi- ja
rahapolitiikan keventämisestä, infrastruktuuri-investointien rahoittamiseen
osoitetuista EU-varoista ja valuutan heikkenemisestä. Viennin kasvu ja
kotimaisen kysynnän voimistuminen johtivat talouden elpymiseen niin, että
kokonaistuotanto kasvoi 3,9 prosenttia vuonna 2010 ja 4,5 prosenttia vuonna
2011, eli kokonaistuotannon kasvu oli vuonna 2010 selvästi suurempi kuin komission
yksiköiden kevään 2009 talousennusteessa odotettu 0,8 prosenttia suhteessa
BKT:hen. Komission yksiköiden kevään 2009 ennusteessa odotettiin negatiivisen
tuotantokuilun sulkeutuvan vasta ennustejakson jälkeen, minkä vuoksi Puolan
talouden odotettiin kasvavan myöhempinä vuosina suunnilleen potentiaalisen
kasvuvauhtinsa verran. Sen sijaan Puolan talouskasvu hidastui jyrkästi vuonna
2012, jolloin kokonaistuotannon kasvu oli 1,9 prosenttia. Investointeja
erityisesti rakennusalalla rajoittivat hallituksen toteuttamat
vakauttamistoimet, luotonannon heikko kasvu ja kotitalouksien pidättyminen
kiinteistökaupoista. Kaiken kaikkiaan Puolan talouden toimeliaisuus on ollut
vuosina 2009–2012 suhteellisen vakaata, joskin kokonaistuotannon kasvu jäi
vuonna 2012 potentiaalia pienemmäksi, mikä johtui lähinnä maailmanlaajuisesta
talous- ja finanssikriisistä.
(8)       Komission yksiköiden kevään
2013 talousennusteessa odotetaan kokonaistuotannon kasvun olevan vain 1,1
prosenttia vuonna 2013. Yksityisen kulutuksen ennustetaan kasvavan 0,8
prosenttia, koska työllisten määrä vähenee, palkkojen kasvu on maltillista ja
kotitaloudet paikkaavat säästöjään. Trendi kiinteän pääoman
bruttomuodostuksessa ja erityisesti infrastruktuurirakentamisen alalla pysyy
negatiivisena ja supistuu 2,6 prosenttia, mikä johtuu uusista julkisen talouden
vakauttamistoimista, heikosta ulkoisesta kysynnästä ja luotonannon heikosta
kasvusta. Vuonna 2014 talouden odotetaan elpyvän jonkin verran ja
kokonaistuotannon kasvavan 2,2 prosenttia, mutta ennusteeseen liittyy riskejä
kumpaankin suuntaan maailmanlaajuisen elpymisen vauhdista riippuen.
(9)       Vuonna 2009 julkisen talouden
alijäämä pomppasi 7,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen (vuonna 2008 se oli ollut
3,7 prosenttia suhteessa BKT:hen), mikä johtui huomattavista finanssipoliittisista
elvytystoimista ja suureen kasvuun nojautuvasta sisäänrakennetusta vahvasta
menokehityksestä. Liiallista alijäämää koskevan menettelyn käynnistämisen
jälkeen julkisen talouden vakauttamistoimet kohdistuivat vuonna 2010 julkisen
sektorin palkkojen alentamiseen, juoksevien menojen vähentämiseen ja
valmisteverojen lisäämiseen. Vaikka näiden vakauttamistoimien vaikutus oli 0,6
prosenttia suhteessa BKT:hen, julkisen talouden alijäämä kasvoi 7,9 prosenttiin
suhteessa BKT:hen vuonna 2010, mikä johtui huomattavasta kasvusta julkisten
investointien määrässä (0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen) ja välituotteiden
käytössä (0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen). Vuodesta 2011 alkaen julkisen
talouden alijäämään ovat vaikuttaneet jatkuvat vakauttamistoimet, kuten
avoimiin eläkerahastoihin siirrettyjen sosiaaliavustusten leikkaukset,
alv-kantojen korotukset ja tuloja kasvattavat muiden verojen muutokset,
väliaikaisen menosäännön käyttöönotto ja aktiivisen työmarkkinapolitiikan
menojen leikkaukset. Tämän seurauksena julkisen talouden alijäämä supistui 5
prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2011.
(10)     Eurostatin huhtikuussa 2013
vahvistamien todellisten lukujen perusteella julkisen talouden alijäämä oli 3,9
prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2012. Vuoden 2012 alijäämätoteutuma on
suurempi kuin Puolan viranomaisten syyskuussa 2012 julkisesti ilmoittama luku,
3,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Erityisesti korkomenot ja sosiaaliset
tulonsiirrot olivat ennakoitua suuremmat. Tulopuolella välilliset verot,
etenkin alv, jäivät huomattavasti ennakoitua pienemmiksi. Tätäkin heikompi
tulos estettiin supistamalla julkisten investointien toteuttamista, mitä
osittain tasapainotti vastaanotettujen pääomansiirtojen pienempi määrä.
(11)     Komission yksiköiden kevään
2013 talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämä on 3,9 prosenttia
suhteessa BKT:hen vuonna 2013 (kun Puolan alijäämätavoite vuodelle 2013 on 3,5
prosenttia suhteessa BKT:hen) ja olettaen, että politiikka säilyy
muuttumattomana, 4,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014. Arvio ei juuri
muutu, kun otetaan huomioon uudet toimenpiteet, jotka sisältyvät Puolan vuoden
2013 tarkistettuun lähentymisohjelmaan, joka julkistettiin komission yksiköiden
kevään 2013 talousennusteen tietojen koontipäivän jälkeen. Lähentymisohjelmaan
ei sisälly vuoden 2013 osalta uusia päätösperäisiä toimenpiteitä. Vaikka
alv-kannat on lähentymisohjelman mukaan tarkoitus pitää nykyisellä tasolla sen
sijaan että niitä alennettaisiin, komission arvion mukaan vuoden 2014 alijäämä
voitaisiin tämän toimenpiteen avulla supistaa 3,7 prosenttiin suhteessa
BKT:hen. Tämän vuoksi komission yksiköiden kevään talousennustetta on
päivitetty lähentymisohjelmaan sisältyvillä toimenpiteillä tarkan
perusskenaarion luomiseksi uutta suositusta varten.
(12)     Julkisen talouden
tavoitteisiin vuonna 2013 ja sen jälkeen kohdistuva suurin hitaamman kasvun
riski on – aiempien kokemusten perusteella – välillisten ja välittömien
verotulojen voimakas myötäsyklisyys, joka jää alle ennusteessa käytetyn
vakiomuotoisen tulojouston. Se toteutui erityisesti vuonna 2012, jolloin
veropohjan laajenemisesta huolimatta välilliset verotulot pienenivät
arvonlisäveron palautusten ja arvonlisäverovelkojen kasvun vuoksi.
(13)     Rakenteellinen alijäämä
supistui BKT:hen suhteutettuna 8,3 prosentista vuonna 2010 5,4 prosenttiin
vuonna 2011 ja 3,8 prosenttiin vuonna 2012. Tänä aikana toteutetut
vakauttamistoimet kohdistuivat erityisesti välillisiin veroihin,
työkyvyttömyysavustuksiin, avointen eläkejärjestelmien rahoitusosuuksiin,
julkisen sektorin palkkamenoihin (paikallishallinto pois lukien) ja
välituotteiden käyttöön. Toimenpiteet olivat huomattavia ja kohdistuivat sekä
tulo- että menopuolelle. Niiden yhteisvaikutus oli 2,1 prosenttia suhteessa
BKT:hen vuonna 2011 ja 1,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2012.
(14)     Julkisen talouden toimien
arvioidaan olevan vuosittain keskimäärin 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen
vuosina 2010–2012. Kun tehdään korjaus, jossa otetaan huomioon potentiaalisen
tuotannon kasvun huomattava tarkistus ylöspäin sen jälkeen, kun neuvosto antoi
liiallista alijäämää koskevan vuoden 2009 suosituksensa (–0,3 prosenttiyksikköä),
ja koska tulojen kasvu oli odottamatta hitaampaa kuin BKT:n kasvun perusteella
olisi voinut olettaa tavanomaisen joustavuuden perusteella (+0,4 prosenttiyksikköä),
vuotuiset keskimääräiset rakenteelliset toimet (1,6 prosenttia suhteessa
BKT:hen) ylittävät vuotuisia keskimääräisiä rakenteellisia toimia koskevan
suosituksen (1 ¼ prosenttia suhteessa BKT:hen) vuosina 2010–2012. Alhaalta
ylös ‑arvioinnin perusteella vakauttamistoimien kokonaismäärä on noin 4,3
prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2010–2012. Puola on siis toteuttanut
tuloksellisia toimia.
(15)     Komission laatiman, julkisen
talouden kestävyyttä koskevan vuoden 2012 kertomuksen mukaan Puolaa ei lyhyellä
aikavälillä uhkaa julkisen talouden rahoituspaine. Puolan kestävyysriski on
keskipitkällä aikavälillä keskisuuri ja pitkällä aikavälillä pieni, edellyttäen
että suunnitelmat julkisen talouden vakauttamiseksi pannaan täytäntöön
täysimääräisesti. Vuonna 2012 julkaistun ikääntymisraportin mukaan
ikääntymiseen liittyvien kokonaismenojen ennustetaan jossain määrin lisääntyvän
vuosina 2010–2060. Puolan on silti toteutettava julkisen talouden pitkän
aikavälin kestävyyttä lisääviä toimenpiteitä, mutta niiden määrä on alle koko
EU:lta vaadittujen parannusten keskiarvon.
(16)     Julkinen velka supistui 55,6
prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2012, kun se vuonna 2011 oli ollut 56,2
prosenttia suhteessa BKT:hen, huomattavan virta-varanto-korjauserän vuoksi. Komission
yksiköiden kevään 2013 talousennusteen mukaan julkisen velan määrä nousee
57 ½ prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2013 ja olettaen, että
politiikka säilyy muuttumattomana, lähes 59 prosenttiin suhteessa BKT:hen
vuonna 2014.
(17)     Jotta julkisen talouden
alijäämä saataisiin supistettua alle 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen
vuoteen 2013 mennessä, mikä merkitsee määräajan pidentämistä vuodella,
vaadittujen rakenteellisten toimien olisi oltava vähintään 1,4 prosenttia
suhteessa BKT:hen. Tämä olisi vuositasolla enemmän kuin 7 päivänä heinäkuuta
2009 annetussa neuvoston suosituksessa vaadittu määrä (1 ¼ prosenttia
suhteessa BKT:hen), vaikka julkisen talouden riskit ovat vähentyneet vuodesta
2009, koska julkisen talouden alijäämä on paljon pienempi ja velan määrä on
edelleen alle 60 prosentin viitearvon. Tämän ansiosta vakauttamistoimien
toteutustahtia on varaa hidastaa, koska tämä myös vähentäisi
tuotantokustannuksia, jotka olisivat huomattavat, jos korjaus olisi tehtävä
vuonna 2013. Erityisesti tämä johtuu siitä, että suosituksen jälkeen
käytettävissä oleva aika toteuttaa vaaditut toimenpiteet olisi rajoitettu. Sen
vuoksi toimenpiteitä on porrastettava, jotta voidaan saavuttaa noin 1 prosentin
vaikutus suhteessa BKT:hen kautta koko vuoden.
(18)     Edellä esitetyn perusteella ja
vakaus- ja kasvusopimuksen sääntöjen mukaisesti on aiheellista pidentää
liiallisen alijäämän korjaamiseen annettua määräaikaa kahdella vuodella.
(19)     Liiallisen alijäämän
korjaaminen viimeistään vuonna 2014 olisi oikeasuhteinen toimenpide, kun
otetaan huomioon julkisen sektorin alijäämää koskevat välitavoitteet, jotka
ovat BKT:hen suhteutettuina 3,6 prosenttia vuonna 2013 ja 3,0 prosenttia vuonna
2014. Näiden tavoitteiden saavuttaminen edellyttää, että rakenteellinen
rahoitusasema paranee 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013 ja 1,3
prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014. Tämä merkitsee, että lisätoimien
tarve on 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen sekä vuonna 2013 että vuonna 2014
niiden toimien lisäksi, jotka sisältyvät jo kevään talousennusteeseen ja
tarkistettuun lähentymisohjelmaan ja joiden vaikutus julkiseen talouteen on
arviolta 0,25 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013 ja arviolta
0,4 prosenttia vuonna 2014.
(20)     Puola täyttää liiallisia
alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja
selkeyttämisestä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 5
kohdan mukaiset edellytykset liiallisen julkisen talouden alijäämän
korjaamiselle asetetun määräajan pidentämiseksi,
ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
1)
Puolan olisi lopetettava julkisen talouden
liiallisen alijäämän tilanne viimeistään vuonna 2014.
2)
Puolan olisi saavutettava julkisen talouden
alijäämätavoite, joka on 3,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013 ja
3,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014, mikä vastaa komission
yksiköiden kevään 2013 tarkistetun talousennusteen mukaista rakenteellisen
rahoitusaseman paranemista BKT:hen suhteutettuna ainakin 0,8 prosenttia
vuonna 2013 ja 1,3 prosenttia vuonna 2014.
3)
Puolan olisi tinkimättä toteutettava jo hyväksytyt
toimenpiteet ja täydennettävä niitä uusilla toimenpiteillä, jotka ovat tarpeen
liiallisen alijäämän korjaamiseksi viimeistään vuonna 2014.
4)
Neuvosto vahvistaa [1 päivän lokakuuta 2013]
määräajaksi, johon mennessä Puolan olisi toteutettava tuloksellisia toimia ja
esitettävä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 4 a kohdan
mukaisesti yksityiskohtainen selvitys tavoitteiden saavuttamiseksi
suunnitellusta vakauttamisstrategiasta.
Lisäksi Puolan viranomaisten olisi i)
parannettava julkisen talouden laatua erityisesti minimoimalla kasvua
edistävien infrastruktuuri-investointien leikkaukset ja tarkastelemalla
huolellisesti sosiaalimenoja ja niiden tehokkuutta; ii) parannettava
verosäännösten noudattamista ja verohallinnon tehokkuutta; ja iii) tehtävä
julkisen talouden institutionaalisesta kehyksestä sitovampi ja läpinäkyvämpi
muun muassa hyväksymällä nopeasti julkisen talouden pysyvä menosääntö. Jotta
julkisen talouden vakauttamisstrategian onnistuminen voitaisiin varmistaa, on
lisäksi tärkeää tukea julkisen talouden vakauttamista kattavilla
rakenteellisilla uudistuksilla niiden suositusten mukaisesti, jotka neuvosto on
antanut Puolalle EU-ohjausjakson yhteydessä. Suosituksessa 4 mainitun
raportoinnin lisäksi Puolan viranomaisten olisi raportoitava näiden suositusten
täytäntöönpanossa saavutetusta edistymisestä erillisenä kohtana
lähentymisohjelmassa siihen asti, että liiallinen alijäämä on korjattu
kokonaisuudessaan.
Tämä suositus on osoitettu Puolan
tasavallalle.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6.
[2]               Kaikki asiakirjat, jotka liittyvät Puolan liiallista
alijäämää koskevaan menettelyyn, ovat osoitteessa http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/poland_en.htm.
[3]               Komission tiedonanto neuvostolle – Arvio talousarvion
toteutuksesta käynnissä olevien liiallista alijäämää koskevien menettelyjen
yhteydessä komission yksiköiden syksyn 2011 talousennusteen jälkeen, COM(2012)
4 final, 11.1.2012.


title: Neuvoston suositus, annettu 10 päivänä heinäkuuta 2012 , Tanskan vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Tanskan vuosien 2012–2015 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               24.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 219/21

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 10 päivänä heinäkuuta 2012,
   Tanskan vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Tanskan vuosien 2012–2015 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   2012/C 219/06
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan yhteensovittamista, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopalla kestävän kasvun vauhdittamiseen ja kilpailukyvyn parantamiseen olevien mahdollisuuksien lisäämiseksi.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (3). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Neuvosto antoi 12 päivänä heinäkuuta 2011 suosituksen (4) Tanskan vuoden 2011 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Tanskan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2011–2015.

               (4)

               Komissio hyväksyi 23 päivänä marraskuuta 2011 toisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi toinen politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin eurooppalainen ohjausjakso, jonka perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa. Komissio hyväksyi 14 päivänä helmikuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Tanska kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (5)

               Neuvosto antoi 1 päivänä joulukuuta 2011 päätelmät, joissa kehotetaan sosiaalisen suojelun komiteaa esittämään yhdessä työllisyys- ja muiden komiteoiden kanssa näkemyksensä toimista, joita suositellaan Eurooppa 2020 -strategian puitteissa toteutettavan politiikkajakson yhteydessä. Nämä näkemykset ovat osa työllisyyskomitean lausuntoa.

               (6)

               Euroopan parlamentti on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti osallistunut asianmukaisesti eurooppalaiseen ohjausjaksoon, ja se on 15 päivänä helmikuuta 2012 hyväksynyt päätöslauselman vuotuisen kasvuselvityksen 2012 työllisyys- ja sosiaalinäkökohdista sekä päätöslauselman osallistumisesta vuotuiseen kasvuselvitykseen 2012.

               (7)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 2 päivänä maaliskuuta 2012 rahoitusvakauden turvaamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (8)

               Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 2 päivänä maaliskuuta 2012 Euro Plus -sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

               (9)

               Tanska toimitti vuosia 2012–2015 koskevan lähentymisohjelmansa sekä vuoden 2012 kansallisen uudistusohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2012. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon. Komissio on todennut asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklassa tarkoitetussa perusteellisessa tarkastelussa, että Tanskassa on makrotalouden sisäinen ja ulkoinen epätasapaino, mutta ne eivät ole liiallisia.

               (10)

               Neuvosto on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen lähentymisohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden kehitysarvion perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Skenaario, jonka mukaan kokonaistuotanto kasvaa 1,2 prosenttia vuonna 2012 ja 1,5 prosenttia vuonna 2013, vastaa yleisesti ottaen komission yksiköiden kevään 2012 talousennustetta, jonka mukainen kasvu on 1,1 prosenttia vuonna 2012 ja 1,4 prosenttia vuonna 2013. Näin ollen julkisen talouden alijäämä on lähentymisohjelmassa hieman pienempi eli 4,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2012 ja 1,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013. Komission kevään 2012 talousennusteessa alijäämä suhteessa BKT:hen on 4,1 prosenttia vuonna 2012 ja 2,0 prosenttia vuonna 2013. Ohjelman mukaisen julkisen talouden strategian tavoitteena on korjata liiallinen alijäämä vuoteen 2013 mennessä ja saavuttaa julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteena oleva rakenteellinen alijäämä, joka on enintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Hallituksen tavoitteena on myös saavuttaa ainakin talousarvion rakenteellinen tasapaino vuoteen 2020 mennessä.
               Lähentymisohjelmassa vahvistetaan näin aiempi keskipitkän aikavälin tavoite, joka vastaa riittävästi vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Vuoden 2013 suunniteltu alijäämä on liiallisen alijäämän oikea-aikaista korjaamista koskevan tavoitteen mukainen, ja vuotta 2013 koskevat suunnitellut finanssipoliittiset toimet vastaavat (uudelleenlasketun) julkisen talouden rakenteellisen rahoitusaseman (5) perusteella liiallista alijäämää koskevan menettelyn yhteydessä heinäkuussa 2010 annettua neuvoston suositusta. Lähentymisohjelmassa esitettyjen harkinnanvaraisten toimien (netto) arvioidaan saavan aikaan vakauttamisen, joka on pääpiirteissään liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä annetun suosituksen mukainen. Vakauttamisura on tullut aiempia suunnitelmia takapainotteisemmaksi, ja vaaditun rakenteellisen sopeutuksen varmistaminen edellyttää merkittäviä toimia vuonna 2013. Perussopimuksen mukaisen viitearvon, joka on 3 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen, ylittymisen riski on vähäinen. Komission yksiköiden kevään 2012 talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämä on 2,0 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tanskan odotetaan pääsevän julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseensa vuonna 2013. Näin ei tapahdu (uudelleenlasketun) rakenteellisen rahoitusaseman perusteella vuodesta 2013 alkaen, ja julkisen talouden rakenteellisen rahoitusaseman arvioitu parantuminen jää jälkeen vakaus- ja kasvusopimuksessa asetetusta tavoitteesta, joka on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Samaan aikaan julkisten menojen ennustetun kasvuvauhdin oletetaan harkinnanvaraiset tulopuolen toimenpiteet huomioon ottaen vastaavan menojen kasvulle vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettua viitearvoa. Osa julkisen talouden alijäämästä rahoitetaan vähentämällä varoja valtion tililtä Tanskan keskuspankissa. Tanskan julkisen bruttovelan ennustetaan supistuvan vuosina 2011–2015 46,5 prosentista 42,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja alittavan näin selvästi viitearvon, joka on 60 prosenttia suhteessa BKT:hen.

               (11)

               Työvoiman tarjonnan lisääminen on Tanskan keskeinen prioriteetti, jotta sosiaaliturvajärjestelmän ja julkisen talouden kestävyys voidaan säilyttää tulevaisuudessa. Tanska toteutti vuonna 2011 vapaaehtoisen varhaiseläkejärjestelmän kunnianhimoisen uudistuksen sekä aikaisti aiemmin suunniteltua lakisääteisen eläkeiän korottamista ja sen yhdistämistä elinajanodotteeseen. Painopiste olisi nyt siirrettävä työkyvyttömyyseläkejärjestelmän ja tuettujen työllisyysjärjestelmien (joustotyöjärjestelmät) uudistamiseen. Tanskan hallitus on antanut näiden alojen uudistamista koskevan ehdotuksen, joka olisi pantava täytäntöön viipymättä. Tanskassa olisi puututtava siirtolaistaustaisten henkilöiden ja muun työikäisen väestön työtulojen välisen eron kasvuun.

               (12)

               Työn tuottavuuden kasvu on hidastunut Tanskassa viime vuosikymmeninä, mikä johtuu muun muassa suhteellisen heikoista koulutustuloksista. Suurista koulutusmenoista huolimatta Tanskan kouluopetus on OECD:n kansainvälisen oppimistulosten arviointiohjelman (Programme for International Student Assessment, PISA) tutkimuksen mukaan vain keskitasoista. Lisäksi opiskelijat valmistuvat yleensä vanhempina kuin muissa jäsenvaltioissa, ja varsin moni ammatillisten oppilaitosten oppilaista keskeyttää opintonsa. Hallitus on reagoinut koulutusalan haasteisiin ilmoittamalla useista uusista toimenpiteistä, jotka koskevat sekä perus- että keskiasteen koulutusta. Vuoden 2012 talousarviossa myös tuetaan sosiaalilausekkeiden sisällyttämistä julkisiin tarjouskilpailuihin sekä toimenpiteitä, joilla pyritään lisäämään oppisopimuskoulutusta tekemällä sen järjestäminen taloudellisesti kannattavaksi yksityisille yrityksille. Oppisopimuskoulutuksen tarjonnan lisäämistä käsitellään myös työmarkkinaosapuolten kolmikantaneuvotteluissa ja ministeriöiden välisessä komiteassa.

               (13)

               Tuottavuuden hidas kasvu Tanskassa johtuu mahdollisesti myös suhteellisen vähäisestä kilpailusta. Vuonna 2011 hyväksyttiin kilpailupaketti, joka koskee pääasiassa rakennusalaa, vähittäiskauppaa sekä terveydenhuoltoa ja julkisen sektorin palveluja. Parhaillaan suunnitellaan mahdollisia uusia toimenpiteitä, jotka koskevat kilpailua taksipalveluissa ja muissa kuljetuspalveluissa sekä apteekkitoiminnan vapauttamista. Alue- ja paikallishallinnon kanssa neuvotellaan parhaillaan julkisten hankintojen lisäämisestä kunta- ja aluetasolla. Hallituksen asettama komitea totesi vastikään, että Tanskan kilpailulainsäädäntöä olisi tiukennettava. Säännösten rikkomisesta määrättävät seuraamukset ovat myös liian lieviä toimiakseen pelotteena. Haasteeseen vastaaminen edellyttää lisätoimia, koska tällä alalla ei viime vuonna juurikaan toteutettu konkreettisia aloitteita.

               (14)

               Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan mukaisessa komission tekemässä perusteellisessa tarkastelussa kuitenkin vahvistetaan, että kotitalouksien suuri bruttovelka on jossain määrin Tanskan talouden rakenteellinen ominaispiirre, koska kotitalouksilla on varoja selvästi enemmän kuin velkoja. Asuntomarkkinoiden kehitys näyttää nostaneen velkatason niin korkeaksi, että asiaa ei enää voida selittää rakenteellisilla tekijöillä, kuten asunto- ja eläkevarallisuudella.
               Asuntolainojen koostumus on myös muuttunut vuodesta 2003, kun lyhennysvapaat ja vaihtuvakorkoiset lainat ovat kasvattaneet suosiotaan kiinteäkorkoisten, jatkuvasti lyhennettävien lainojen kustannuksella. Kotitaloudet ovat nykyään tietyllä velkatasolla herkempiä korkojen nousulle ja asuntojen hintojen vaihtelulle kuin kymmenisen vuotta sitten. Tämä aiheuttaa suurempia potentiaalisia riskejä rahoitusjärjestelmän ja koko talouden vakaudelle. Tanska on toteuttanut toimia, joilla pyritään parantamaan asuntolainajärjestelmän heikkoja kohtia. Yritystoiminnasta ja talouskasvusta vastaava ministeriö analysoi parhaillaan kotitalouksien asuntolainojen koostumusta tulojen, työmarkkinahistorian ja muiden sosioekonomisten muuttujien valossa. Tavoitteena on määritellä kotitalouksien kyky selvitä talouden erilaisista häiriöistä, kuten koron vaihteluista. Lisäksi olisi harkittava toimia, joilla estetään myötäsyklinen kehitys asuntomarkkinoilla keskipitkällä aikavälillä, mieluiten mukauttamalla kiinteistövero vastaamaan todellisia markkinahintoja. Tulevia myötäsyklisiä vaikutuksia voitaisiin myös ennaltaehkäistä poistamalla kiinteistömaan arvon mukaan perittävän kunnallisen veron vuotuisen korotuksen enimmäismäärä. Tällaiset toimet pitäisi toteuttaa asteittain, koska asuntomarkkinat olisi tällä hetkellä pyrittävä vakauttamaan.

               (15)

               Tanska on tehnyt useita sitoumuksia Euro Plus -sopimuksen nojalla. Nämä sitoumukset ja vuonna 2011 esitettyjen sitoumusten täytäntöönpano liittyvät työllisyyden edistämiseen, kilpailukyvyn parantamiseen, julkisen talouden kestävyyden parantamiseen ja rahoitusjärjestelmän vakauden vahvistamiseen. Komissio on arvioinut Euro Plus -sopimukseen perustuvien sitoumusten täytäntöönpanoa. Arvioinnin tulokset on otettu huomioon jäljempänä esitettävissä suosituksissa.

               (16)

               Komissio on laatinut eurooppalaisen ohjausjakson puitteissa kattavan analyysin Tanskan talouspolitiikasta. Se on arvioinut sekä lähentymisohjelman että kansallisen uudistusohjelman ja esittänyt perusteellisen tarkastelun. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Tanskan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset on otettu huomioon jäljempänä esitettävissä suosituksissa 1–5.

               (17)

               Neuvosto on tämän arvion perusteella tutkinut, ja sen lausunto (6) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävässä suosituksessa 1.

               (18)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja lähentymisohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Sen asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla antamat suositukset ilmenevät erityisesti jäljempänä esitettävistä suosituksista 3, 4 ja 5,

         SUOSITTAA, että Tanska toteuttaa vuosina 2012–2013 toimia, joilla se

               1.

               toteuttaa julkisen talouden strategiaa suunnitellusti varmistaakseen, että liiallinen alijäämä korjataan vuoteen 2013 mennessä, ja toteuttaakseen neuvoston liiallista alijäämää koskevan menettelyn yhteydessä suosittamat keskimääräiset vuotuiset rakenteelliset sopeutustoimet; huolehtii sen jälkeen tarvittavista rakenteellisista sopeutustoimista, joiden avulla voidaan edetä riittävässä määrin kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta, myös menojen kasvulle asetettua viitearvoa;

               2.

               jatkaa työvoiman tarjonnan pitkäaikaista lisäämistä uudistamalla työkyvyttömyyseläkejärjestelmän, kohdentamalla tuetut työllisyysjärjestelmät (joustotyöjärjestelmät) paremmin henkilöihin, joiden työkyky on alentunut, ja parantamalla maahanmuuttajataustaisten henkilöiden työllistettävyyttä;

               3.

               toteuttaa viipymättä ilmoitetut toimet, joilla parannetaan koulutusjärjestelmän kustannustehokkuutta, vähennetään opintonsa keskeyttävien lukumäärää erityisesti ammatillisessa koulutuksessa ja lisätään oppisopimuskoulutuspaikkoja;

               4.

               jatkaa kilpailun esteiden poistamista erityisesti paikallisissa palveluissa, vähittäiskaupassa ja rakennusalalla muun muassa jatkamalla kuntien ja aluehallinnon palveluhankintojen avaamista tarjouskilpailuille ja varmistamalla, että kilpailuoikeudellisilla seuraamuksilla on riittävä pelotevaikutus;

               5.

               harkitsee ennaltaehkäiseviä jatkotoimia, joilla vahvistetaan asuntomarkkinoiden ja rahoitusjärjestelmän keskipitkän aikavälin vakautta muun muassa ottamalla huomioon yritystoiminnasta ja talouskasvusta vastaavan ministeriön parhaillaan tekemän, varojen ja velkojen jakautumista kotitalouksissa koskevan tutkimuksen tulokset sekä tarkistamalla kiinteistöverojärjestelmää ja kiinteistömaan arvon mukaan perittävää kunnallista veroa.

      Tehty Brysselissä 10 päivänä heinäkuuta 2012.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         V. SHIARLY

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Pidetty voimassa vuodelle 2012 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 26 päivänä huhtikuuta 2012 annetulla neuvoston päätöksellä 2012/238/EU (EUVL L 119, 4.5.2012, s. 47).

      (4)  EUVL C 213, 20.7.2011, s. 1.

      (5)  Suhdannetasoitettu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä, komission yksiköiden uudelleen laskemana ohjelman tietojen perusteella ja yhteisesti sovittuja menetelmiä käyttäen.

      (6)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


				|

		52013PC0381

			Suositus NEUVOSTON PÄÄTÖS sen toteamisesta, että Belgia ei ole toteuttanut tuloksellisia toimia 2 päivänä joulukuuta 2009 annetun neuvoston suosituksen perusteella /* COM/2013/0381 final - 2013/ () */

			   	Suositus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
sen toteamisesta, että Belgia ei ole
toteuttanut tuloksellisia toimia 2 päivänä joulukuuta 2009 annetun neuvoston
suosituksen perusteella
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen (SEUT) ja erityisesti sen 126 artiklan 8 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       SEUT-sopimuksen 126 artiklan
mukaisesti jäsenvaltioiden on vältettävä liiallisia julkistalouden alijäämiä.
(2)       Vakaus- ja kasvusopimuksen
tavoitteena on terve julkinen talous, jolla pyritään vahvistamaan hintavakauden
edellytyksiä ja saavuttamaan uusien työpaikkojen syntyä edistävä vahva ja
kestävä kasvu. Vakaus- ja kasvusopimukseen sisältyy liiallisia alijäämiä
koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä
7 päivänä heinäkuuta 1997 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1467/97[1], joka annettiin edistämään
julkistalouden liiallisten alijäämien pikaista korjaamista.
(3)       Neuvosto teki 2 päivänä
joulukuuta 2009 SEUT-sopimuksen 126 artiklan 6 kohdan mukaisesti
komission suosituksesta päätöksen, jonka mukaan Belgiassa oli liiallinen
alijäämä[2].
Neuvosto antoi samana päivänä ja myös komission suosituksesta 126 artiklan 7
kohdan mukaiset suositukset, joissa pyydettiin Belgian viranomaisia
toteuttamaan toimia keskipitkällä aikavälillä alijäämän supistamiseksi alle 3
prosenttiin suhteessa BKT:hen viimeistään vuonna 2012.
(4)       Jotta julkisen talouden
alijäämä saataisiin alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen uskottavalla ja kestävällä
tavalla, suositeltiin erityisesti, että Belgian viranomaisten olisi a)
toteutettava vuoden 2010 talousarvioesitykseen sisältyvät alijäämää vähentävät
toimenpiteet vuonna 2010 ja vahvistettava suunniteltuja julkisen talouden
toimia vuosina 2011 ja 2012; b) varmistettava, että julkisen talouden toimien
vaikutus on vuosina 2010–2012 vuosittain keskimäärin ¾ prosenttia
suhteessa BKT:hen, minkä pitäisi myös vaikuttaa bruttovelkasuhteen saattamiseen
takaisin lasku-uralle, joka lähestyy viitearvoa tyydyttävää vauhtia,
palauttamalla perusylijäämä riittävälle tasolle; c) täsmennettävä toimenpiteet,
joita tarvitaan liiallisen alijäämän korjaamiseksi viimeistään
vuonna 2012, mikäli suhdannekehitys sen sallii, ja nopeutettava alijäämän
supistumista, jos taloudelliset tai finanssipoliittiset edellytykset
osoittautuvat paremmiksi kuin mitä liiallisia alijäämiä koskevaan menettelyyn
liittyviä suosituksia annettaessa odotettiin; ja d) parannettava
seurantamekanismeja sen varmistamiseksi, että finanssipoliittisia tavoitteita
noudatetaan. Suosituksissaan neuvosto vahvisti 2 päivän kesäkuuta 2010
määräajaksi, johon mennessä tuloksellisia toimia on toteutettava asetuksen (EY)
N:o 1467/97 3 artiklan 4 kohdan säännösten mukaisesti.
(5)       Komission yksiköiden syksyn
2009 talousennusteessa, joka oli neuvoston SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7
kohdan mukaisesti 2 päivänä joulukuuta 2009 antaman suosituksen perustana,
Belgian talouden odotettiin kasvavan 0,6 prosenttia vuonna 2010 ja 1,5
prosenttia vuonna 2011. Vuosi 2012 ei sisältynyt ennustejaksoon, mutta
olettaen, että huomattava negatiivinen tuotantokuilu sulkeutuisi vähitellen
vuoteen 2015 mennessä, vuodeksi 2012 ennakoitiin vuotta 2011 nopeampaa kasvua.
Vuonna 2010 BKT kasvoi selvästi enemmän kuin komission yksiköiden syksyn 2009
talousennusteessa arvioitiin, ja vuonna 2011 kasvu oli hieman arvioitua 1,5:tä
prosenttia suurempi, mutta vuonna 2012 Belgian talous supistui 0,2 prosenttia.
(6)       Komissio totesi 15 päivänä
kesäkuuta 2010 komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteen perusteella,
että Belgia oli toteuttanut tuloksellisia toimia neuvoston 2 päivänä joulukuuta
2009 antamaa suositusta noudattaen saadakseen julkisen talouden alijäämänsä
alle 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen, ja katsoi, ettei lisätoimia
liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä siksi tarvittu.
(7)       Komission yksiköiden syksyn
2011 talousennusteen perusteella kävi selväksi, että oli olemassa riski, että
liiallista alijäämää koskevaa vuoden 2009 suositusta ei kyetä noudattamaan,
sillä määräajan läheisyydestä huolimatta alijäämä oli vielä selvästi yli 3
prosentin kynnysarvon suhteessa BKT:hen, vuodelle 2012 ei ollut talousarviota
ja jo toteutettujen julkisen talouden toimien vaikutus oli suositeltua
pienempi. Komissio ilmaisi huolensa asiasta ja kehotti Belgiaa ryhtymään
tarvittaviin toimenpiteisiin hyvissä ajoin, jotta maan liiallista alijäämää
koskevaa menettelyä ei tarvitsisi kiristää. Belgian vastaperustettu hallitus
sopi talousarvioesityksestä joulukuussa 2011. Komissio katsoi 11 päivänä tammikuuta
2012, että senhetkisten makrotaloudellisten näkymien (0,9 prosentin kasvu
komission yksiköiden syksyn 2011 talousennusteen mukaan), talousarvioon
sisältyvien vakautustoimien sekä lisäjäädytysten ansiosta alijäämä pienenisi
2,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2012. Näin ollen komissio katsoi, että
Belgian liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä ei tuolloin ollut tarvetta
lisätoimenpiteille.
(8)       Toimet, jotka Belgia on
toteuttanut liiallisen alijäämän korjaamiseksi vuoteen 2012 mennessä vastauksena
SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan mukaiseen neuvoston suositukseen, on
arvioitu uudelleen ja arvion perusteella tehdään seuraavat päätelmät:
–
Liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn mukaisen,
julkisen talouden vuoden 2012 alijäämää koskevan ilmoituksen ja komission
(Eurostatin) vahvistuksen perusteella vuoden 2012 alijäämäksi saatiin 3,9
prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämä johtui osittain äkillisestä tarpeesta
pääomittaa Dexia-pankkikonsernia vuoden 2012 lopulla, minkä vaikutus julkisen
talouden alijäämään oli 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ilman tämän
operaation kertavaikutustakin alijäämä olisi kuitenkin ollut määräaikana vielä
3,2 prosenttia suhteessa BKT:hen, eli tavoitetta ei olisi saavutettu. Vuoden
2012 talousarvioon sisältyi lisäksi merkittäviä kertaluonteisia alijäämää
vähentäviä toimenpiteitä, joiden vaikutus oli arviolta 0,4 prosenttia suhteessa
BKT:hen.
–
Perusjäämä, joka oli 1,9 prosenttia suhteessa
BKT:hen vuonna 2009, aleni 0,4 prosenttiin vuonna 2010 ja pysyi suunnilleen
samalla tasolla vuonna 2011. Vuonna 2012 perusjäämä heikkeni 0,5 prosenttiin
Dexian pääomituksen vuoksi – muutoin se olisi ollut 0,3 prosenttia ylijäämäinen
suhteessa BKT:hen.
–
Julkisen talouden toimien keskimääräinen vuotuinen
vaikutus vuodesta 2010 on arviolta 0,3 prosenttia, mikä on huomattavasti alle
neuvoston suosituksen ¾ prosenttia suhteessa BKT:hen. Senkin jälkeen, kun on
tehty korjaus, jossa otetaan huomioon tarkistettu potentiaalinen tuotannon
kasvu ja tulokehitys, julkisen talouden toimien keskimääräinen vaikutus on alle
puolet suositellusta. Alhaalta ylös -tarkastelussa pysyväisluonteisten
päätösperäisten toimenpiteiden kumulatiiviseksi nettovaikutukseksi arvioidaan 2
prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2010–2012. Tähän laskelmaan sisältyy sekä
alijäämää vähentäviä toimenpiteitä että menojen lisäyksiä, jotka osittain
johtuvat aiemmista poliittisista päätöksistä (esimerkiksi sosiaalietuuksien
mukautukset ja nopeasti kasvavat palkkatuet yrityksille), jotka osittain
kumoavat vakautuspyrkimysten vaikutuksia. Lisäksi päätösperäisten
toimenpiteiden vaikutus (2 prosenttia suhteessa BKT:hen) on ollut riittämätön
hillitsemään väestön ikääntymisestä johtuvaa julkisten menojen autonomista
kasvusuuntausta, eikä suosituksen mukaista rakenteellisen rahoitusaseman
parantumista ole tapahtunut vakauttamiskauden aikana.
–
Vuonna 2010 Belgia toteutti alijäämää supistavat
toimenpiteet yleisesti ottaen suunnitellulla tavalla, minkä ansiosta
rakenteellinen rahoitusasema parani ½ prosenttia BKT:hen suhteutettuna, mistä ¼
prosenttiyksikköä oli korkokulujen voimakkaan alenemisen ansiota. Nimellinen
alijäämä, joka vuonna 2009 oli 5,6 prosenttia suhteessa BKT:hen (mihin sisältyi
negatiivisia kertaluonteisia tekijöitä, joiden vaikutus oli 0,6
prosenttiyksikköä), pieneni 3,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja oli
makrotalouden odotettua paremman kehityksen ansiosta huomattavasti pienempi
kuin Belgian viranomaisten tammikuun 2010 vakausohjelmassa asettama tavoite 4,8
prosenttia suhteessa BKT:hen. Vuonna 2010 BKT kasvoi 2,4 prosenttia, kun liiallista
alijäämää koskevassa menettelyssä annetun suosituksen antamishetkellä
odotuksena oli 0,6 prosentin kasvu.
–
Vaikka makrotalouden olosuhteet olivat vuoden 2011
ensimmäisellä puoliskolla suhteellisen suotuisat (BKT:n vuosikasvu 1,8
prosenttia), nimellinen alijäämä pieneni vain vähän 3,7 prosenttiin suhteessa
BKT:hen, kun vuoden 2011 vakausohjelmassa asetettu tavoite oli 3,6 prosenttia
suhteessa BKT:hen. Rakenteellinen rahoitusasema heikkeni 0,1 prosenttia vuonna
2011. Näin ollen Belgia ei kyennyt hyödyntämään suhteellisen suotuisaa
talouskehitystä alijäämänsä pienentämiseksi, mikä johtui osittain
liittovaltiotason poliittisesta umpikujasta vuoden 2010 kesäkuun vaalien ja
joulukuun 2011 välisenä aikana.
–
Joulukuussa 2011 vasta muodostettu Belgian hallitus
sisällytti vuoden 2012 talousarvioon joukon vakauttamistoimenpiteitä, joiden
vaikutus talousarvion ja vuoden 2012 vakausohjelman perusteella oli noin 3
prosenttia suhteessa BKT:hen. Maalis- ja lokakuussa 2012 toteutettiin
lisätoimenpiteitä, joiden tarkoituksena oli tasoittaa talouskasvun hidastumisen
vaikutuksia talousarvioon. Vuoden 2012 lopulla Belgian ja Ranskan hallitusten
oli korotettava Dexia-konsernin pääomaa negatiivisen nettovarallisuusaseman
korjaamiseksi ja konsernin tilanteen hallitun ratkaisemisen mahdollistamiseksi.
Tällä oli Belgian alijäämään kertaluonteinen negatiivinen vaikutus, jonka
suuruus oli 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämän lisäksi ja tehostetusta
seurannasta huolimatta talouskehityksen heikkeneminen vaikutti julkistalouden
tuloihin odotettua enemmän, mikä johti siihen, että alijäämä
liittovaltiotasolla oli 2,7 prosenttia suhteessa BKT:hen ilman Dexia-operaation
vaikutusta, kun tavoitteena oli 2,4 prosenttia. Huhtikuussa 2013 annetun
liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn mukaisen ilmoituksen mukaan
paikallistaso ei ollut saavuttanut alijäämätavoitettaan (–0,3 prosenttia
suhteessa BKT:hen –0,2 prosentin sijaan), mitä vain osittain tasoitti alueiden
ja yhteisöjen odotettua parempi tulos (–0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen –0,2
prosentin sijaan). Rakenteellisen rahoitusaseman arvioidaan vuonna 2012
parantuneen ½ prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Merkittävien julkistalouden
toimenpiteiden vaikutuksia ovat osittain kumonneet korkomenojen kasvu,
aiemmasta inflaatiosta johtuvat palkkojen ja sosiaalietuuksien automaattiset
indeksikorotukset sekä eläkemenojen voimakas kasvu.
–
Julkisen velan määrä, joka vuonna 2007 oli 84,0
prosenttia suhteessa BKT:hen, nousi 99,6 prosenttiin vuonna 2012. Noin 6,5
prosenttiyksikköä kasvusta johtuu alijäämän ja BKT:n dynamiikasta ja noin 9
prosenttiyksikköä ulkoisista tekijöistä, ennen kaikkea rahoitussektorilla
suoritetuista pelastusoperaatioista pääomalisäysten muodossa.
(9)       Belgia toteutti joitakin
toimenpiteitä seurantamekanismien lujittamiseksi varmistaakseen, että
finanssipoliittisia tavoitteita noudatetaan, esimerkiksi perustamalla
seurantakomitean vuonna 2010 ja vahvistamalla talousarvion toteuttamisen
seurantaa vuonna 2012. Sen sijaan merkittävää edistymistä ei ole tapahtunut
pyrkimyksissä mukauttaa finanssipoliittista kehystä sen varmistamiseksi, että
julkisen talouden tavoitteet ovat sitovia sekä liittovaltion tasolla että sitä
alemmilla tasoilla, ja lisätä avoimuutta taakan jakamisessa ja
vastuuvelvollisuutta kaikilla hallintotasoilla.
(10)     Tämä johtaa päätelmään, että
Belgian toimet 2 päivänä joulukuuta 2009 annetun, SEUT-sopimuksen
126 artiklan 7 kohdan mukaisen neuvoston suosituksen perusteella ovat
olleet riittämättömiä. Belgia ei lopettanut liiallisen alijäämän tilannetta viimeistään
vuonna 2012. Julkisen talouden toimien vaikutus jäi huomattavasti neuvoston
suositusta pienemmäksi, eikä sitä ollut lainkaan vuonna 2011,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Belgia ei ole toteuttanut tuloksellisia toimia
2 päivänä joulukuuta 2009 annetun, SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan
mukaisen neuvoston suosituksen perusteella.
2 artikla
Tämä päätös on
osoitettu Belgialle.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EUVL L 209, 2.8.1997, s. 6.
[2]               EUVL L 125, 21.5.2010, s. 34. Kaikki asiakirjat, jotka
liittyvät Belgian liiallista alijäämää koskevaan menettelyyn, ovat osoitteessa
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/belgium_en.htm


title: Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Alankomaiden tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2000-2004

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---