title: Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen 66. istunto Euroopan parlamentin suositus neuvostolle 8. kesäkuuta 2011 Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen 66. istunnosta (2011/2030(INI))

text:
               11.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               CE 380/140

         Keskiviikko 8. kesäkuuta 2011Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen 66. istunto
   P7_TA(2011)0255
   Euroopan parlamentin suositus neuvostolle 8. kesäkuuta 2011 Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen 66. istunnosta (2011/2030(INI))
   2012/C 380 E/22

      Euroopan parlamentti, joka

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 34 artiklan,

               —

               ottaa huomioon Alexander Graf Lambsdorffin ALDE-ryhmän puolesta esittämän ehdotuksen suositukseksi neuvostolle Euroopan unionin painopisteistä Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen 66. istunnossa (B7-0072/2011),

               —

               ottaa huomioon 25. maaliskuuta 2010 antamansa suosituksen neuvostolle Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen 65. istunnosta (1),

               —

               ottaa huomioon neuvoston 25. toukokuuta 2010 vahvistamat Euroopan unionin painopisteet YK:n yleiskokouksen 65. istuntoa varten (2),

               —

               ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen 65. istunnon, erityisesti sen päätöslauselmat kansainvälisestä humanitaarisesta yhteistyöstä luonnonkatastrofeissa – hätäavusta kehitykseen (3), Iranin islamilaisen tasavallan ihmisoikeustilanteesta (4), Korean demokraattisen kansantasavallan ihmisoikeustilanteesta (5), demokraattisen ja tasa-arvoisen kansainvälisen järjestyksen edistämisestä (6), rauhan edistämisestä välttämättömänä ehtona kaikkien ihmisoikeuksien täysimääräiselle toteutumiselle (7), kansainvälisen yhteistyön tehostamisesta ihmisoikeuksien alalla (8), operatiivisista toimista YK-järjestelmän kehittämiseksi (9), YK:n roolista kehityksen edistämisessä globalisaation ja keskinäisen riippuvuuden oloissa (10), pyrkimisestä uuteen kansainväliseen talousjärjestykseen (11), YK:n, kansallisten parlamenttien ja parlamenttien välisen liiton välisestä yhteistyöstä (12), YK:sta globaalissa hallinnossa (13), "Kohti ydinaseetonta maailmaa: ydinaseriisuntavelvoitteiden täytäntöönpanon nopeuttaminen" (14), YK:n rauhanrakentamisjärjestelmän uudistaminen (15), 'Keeping the promise: united to achieve the Millennium Development Goals' (16),

               —

               ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen 14. syyskuuta 2010 antaman päätöslauselmaluonnoksen (17) ja 3. toukokuuta 2011 antaman päätöslauselman (18) Euroopan unionin osallistumisesta YK:n toimintaan,

               —

               ottaa huomioon ydinsulkusopimuksen osapuolten vuoden 2010 tarkistuskonferenssin ja vuosituhattavoitteiden, rauhanrakentamiskomission sekä ihmisoikeusneuvoston arvioinnit,

               —

               ottaa huomioon YK:n rauhanrakentamiskomission suorittamasta arviosta annetun välittäjien raportin "Review of the United Nations peacebuilding architecture" (19),

               —

               ottaa huomioon YK:n uuden tasa-arvoyksikön (YK:n sukupuolten tasa-arvoa ja naisten vaikutusvallan lisäämistä edistävä yksikkö, UN Women),

               —

               ottaa huomioon 24. maaliskuuta 2011 annetun YK:n ihmisoikeusneuvoston päätöslauselman "Promoting human rights and fundamental freedoms through a better understanding of traditional values of humankind" sekä EU:n tätä päätöslauselmaa koskevan kielteisen kannan,

               —

               ottaa huomioon yleiskokouksen 66. istunnon alustavalle esityslistalle otetut alustavat kohdat (20),

               —

               ottaa huomioon 10. maaliskuuta 2011 antamansa päätöslauselman YK:n ihmisoikeusneuvoston 16. istunnon ensisijaisista tavoitteista ja vuoden 2011 arvioinnista (21),

               —

               ottaa huomioon 15. joulukuuta 2010 antamansa päätöslauselman EU:n ja Afrikan strategisen kumppanuuden tulevaisuudesta kolmannen EU:n ja Afrikan huippukokouksen jälkeen (22),

               —

               ottaa huomioon 25. marraskuuta 2010 antamansa päätöslauselman Cancúnin ilmastonmuutoskonferenssista (COP16) (23),

               —

               ottaa huomioon 25. marraskuuta 2010 antamansa päätöslauselman YK:n turvallisuusneuvoston naisia, rauhaa ja turvallisuutta käsittelevän päätöslauselman 1325 (2000) kymmenvuotispäivästä (24),

               —

               ottaa huomioon 23. marraskuuta 2010 antamansa päätöslauselman siviili-sotilasyhteistyöstä sekä siviili-sotilasvoimavarojen kehittämisestä (25),

               —

               ottaa huomioon 9. kesäkuuta 2005 antamansa päätöslauselman Yhdistyneiden kansakuntien uudistuksesta (26),

               —

               ottaa huomioon työjärjestyksen 121 artiklan 3 kohdan ja 97 artiklan,

               —

               ottaa huomioon ulkoasiainvaliokunnan mietinnön sekä kehitysyhteistyövaliokunnan lausunnon (A7-0189/2011),

               A.

               ottaa huomioon, että kansainvälinen järjestys on oleellisesti muuttumassa, mikä haastaa EU:n toimimaan aktiivisemmin nykyisten ja nousevien maailmanvaltojen sekä myös kahdenvälisten ja monenvälisten kumppanien kanssa, jotta voidaan edistää tehokkaita ratkaisuja EU:n kansalaisia ja koko maailmaa vaivaaviin yhteisiin ongelmiin,

               B.

               ottaa huomioon, että EU:n olisi oltava ennakoivasti mukana rakentamassa YK:ta, joka voisi tehokkaasti myötävaikuttaa maailmanlaajuisiin ratkaisuihin, rauhaan ja turvallisuuteen, demokratiaan sekä oikeusvaltioon perustuvaan kansainväliseen järjestykseen; ottaa huomioon, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklan mukaisesti EU on sitoutunut virallisesti tehokkaaseen monenväliseen järjestelmään, jonka ytimessä on YK, joka on keskeisessä asemassa kun vastataan maailmanlaajuisiin haasteisiin, kuten ilmastonmuutokseen ja ympäristön tilan heikkenemiseen, ihmisoikeuksien yleismaailmallisuuteen ja jakamattomuuteen, köyhyyden vähentämiseen ja kaikille tarkoitettuun kehitykseen, väestörakenteen muutosten ja muuttoliikkeiden seurauksiin sekä kansainväliseen järjestäytyneeseen rikollisuuteen,

               C.

               ottaa huomioon, että EU kohtaa nopeasti muuttuvassa maailmassa useita haasteita, jotka edellyttävät yhteisiä kansainvälisiä vastauksia; katsoo, että näihin pyrittäessä EU voi hyödyntää tehokasta monenvälistä järjestelmää, ihmisoikeuksien yleismaailmallisia arvoja, kansainvälisesti sovittuihin avoimiin ja oikeudenmukaisiin sääntöihin perustuvaa avointa maailmantaloutta ja ainutlaatuisia välineitään,

               D.

               ottaa huomioon, että Lissabonin sopimuksella perustettiin uusia pysyviä rakenteita EU:n ulkoiseen edustukseen ja sen seurauksena uusien EU:n edustajien on määrä ottaa hoitaakseen EU:n kiertävän puheenjohtajavaltion aiemmin hoitamia tehtäviä,

               E.

               ottaa huomioon, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artiklassa määrätään, että jäsenvaltiot sovittavat yhteen toimintansa kansainvälisissä järjestöissä ja kansainvälisissä konferensseissa ja että jäsenvaltiot, jotka ovat myös Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston jäseniä, neuvottelevat keskenään ja pitävät muut jäsenvaltiot ja korkean edustajan täysin asioista selvillä ja puolustavat unionin kantoja ja etuja; katsoo, että YK:n turvallisuusneuvoston jäseninä olevat jäsenvaltiot (Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta, Portugali ja Saksa) eivät sovittaneet yhteen toimintaansa tai esittäneet yhtenäistä kantaa Libyan sotilasoperaatiosta, erityisesti YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmasta 1973 äänestettäessä,

               F.

               ottaa huomioon, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 47 artiklalla annetaan unionille oikeushenkilöys, mikä tarkoittaa, että sillä on kansainvälisen oikeuden mukaiset oikeudet ja velvollisuudet; ottaa huomioon, että EU jakaa YK:n peruskirjan tavoitteet ja kunnioittaa sen periaatteita; ottaa huomioon, että Lissabonin sopimuksella annetaan unionille mahdollisuus omaksua huomattavaa taloudellista asemaansa ja kunnianhimoisia tavoitteitaan vastaava kansainvälinen asema sekä täyttää vuoden 2003 Euroopan turvallisuusstrategiassa kuvattu tehtävä maailmanlaajuisena toimijana, joka kykenee jakamaan vastuun globaalista turvallisuudesta ja ottamaan johtoaseman yhteisten monenkeskisesti hyväksyttyjen vastausten määrittämisessä yhteisiin haasteisiin entistä yhtenäisemmällä tavalla; katsoo, että unionin on määritettävä selkeästi strategiset intressinsä ja tavoitteensa, jotta se voi toimia tehokkaasti,

               G.

               ottaa huomioon, että maailmanlaajuiset kumppanuudet edistävät yhteisesti määriteltyjen maailmanlaajuisten tavoitteiden saavuttamista; ottaa huomioon, että Euroopan unioni on maailman merkittävin kehitysavun antaja ja YK:lle keskeinen kumppani kaikilla kolmella YK:n toiminnan osa-alueella, myös kriiseissä ja kriisin jälkeisissä tilanteissa, ja että jäsenvaltioiden maksuosuudet ovat noin 38 prosenttia YK:n sääntömääräisestä talousarviosta; ottaa huomioon, että luja ja vakaa EU:n ja YK:n kumppanuus on olennaista YK:n toiminnan kannalta ja ratkaisevan tärkeä EU:n asemalle maailmanlaajuisena toimijana,

               H.

               toteaa, että Euroopan ulkosuhdehallinnon perustamisen olisi merkittävästi edistettävä turvallisuusneuvoston päätöslauselmien 1325 ja 1820 sekä sen myöhempien päätöslauselmien täytäntöönpanoa sekä sisäisen rakenteen että ulkoisten toimien ja toimintalinjojen osalta,

               I.

               toteaa, että YK:n yleiskokous äänesti 1. maaliskuuta 2011 YK:n ihmisoikeusneuvoston suosituksen mukaisesti Libyan ihmisoikeusneuvostosta erottamisen puolesta,

               J.

               ottaa huomioon, että entistä määrätietoisemmat toimet terrorismin torjumiseksi maailmassa ovat lisänneet tarvetta turvallisuuskysymysten käsittelyyn ihmisoikeuksia ja perusvapauksia samalla kunnioittaen,

         1.   suosittaa neuvostolle seuraavaa:

         Euroopan unioni Yhdistyneiden kansakuntien järjestelmässä

               a)

               on edistettävä toimivaa monenkeskisyyttä unionin keskeisenä kysymyksenä ja vahvistettava EU:n johdonmukaisuutta ja näkyvyyttä globaalina toimijana YK:ssa muun muassa koordinoimalla paremmin EU:n sisäisiä neuvotteluita YK-asioissa ja edistämällä laajemmin useita asioita; valtuuttamalla komission varapuheenjohtajan / korkean edustajan laatimaan erityisesti monenkeskisellä tasolla esimerkiksi Genevessä ja New Yorkissa työskentelevien jäsenvaltioiden suurlähettiläiden ja EU:n lähettiläiden välisiä säännöllisiä neuvotteluita koskevat käytännesäännöt, jotta EU voi edistää menestyksekkäästi YK-tavoitteitaan ja täyttää YK:n jäsenten sen toimintakyvylle asettamat odotukset; on parannettava johdonmukaisuutta sekä YK:n järjestelmän sisällä että EU:n jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden ja mahdollisten ehdokasvaltioiden kantojen välillä, jotta voidaan maksimoida Lissabonin sopimuksen tarjoamat mahdollisuudet EU:n vaikutusvallan vahvistamiseksi käyttämällä koordinoidulla ja strategisella tavalla erilaisia (EU:n ja jäsenvaltioiden) toimintaväyliä; parantamalla sen valmiuksia neuvotella oikea-aikaisesti muiden alueellisten ryhmittymien kanssa; antamalla EU:n edustajille todelliset valtuudet neuvotella tehokkaasti jäsenvaltioiden puolesta,

               b)

               on hyödynnettävä täysimääräisesti Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen EU:n osallistumisesta YK:n toimintaan antaman päätöslauselman A/RES/65/276 määräyksiä järjestelyistä, joita tarvitaan, jotta EU voi osallistua tehokkaasti YK:n yleiskokouksen työhön; on uudistettava EU:n sitoumus siitä, että YK on EU:n ulkopolitiikan keskiössä, ja toistettava EU:n kanta, että sen tehokas osallistuminen YK:n työhön ei ole vain sen strateginen painopiste vaan myös johdonmukaista YK:n tavoitteiden saavuttamisen kanssa ja siten kaikkien sen jäsenten etujen kanssa; on parannettava EU:n jäsenvaltioiden koordinointia YK:n turvallisuusneuvostossa ja kannustettava YK:n turvallisuusneuvoston jäseninä olevia jäsenvaltioita Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artiklan 2 kohdan mukaisesti kutsumaan komission varapuheenjohtajan / korkean edustajan edustamaan EU:ta turvallisuusneuvostossa aina, kun on määritetty yhteinen kanta,

               c)

               on pyrittävä parantamaan priorisointia ja tiedonsiirtoa Brysselin ja EU:n New Yorkin edustuston välillä myös tehostamalla yhteistyötä poliittisen ja turvallisuusasioiden komitean kanssa ja kehittämällä selkeämpi ja jäsennellympi järjestelmä Brysselissä olevien EU:n toimielinten antamaa tukea varten,

               d)

               on toimittava yhdessä EU:n strategisten kumppanien kanssa YK:n järjestelmässä; lisäksi on tarjottava strategisille kumppaneille monenkeskinen ulottuvuus sisällyttämällä maailmanlaajuiset asiat EU:n kahdenvälisten ja monenvälisten huippukokousten esityslistoille,

         EU ja globaali hallinto

               e)

               on tehostettava globaalia hallintoa ja etsittävä G-ryhmien ja YK-järjestelmän välisiä suhteita koskevaan kysymykseen kestäviä ratkaisuja, joiden perusteella nämä ryhmät voisivat huolehtia aihekohtaisista keskusteluista ja taloudellisista kysymyksistä edellyttäen että YK säilyttää keskeisen asemansa ja on yhä globaaliin hallintoon oikeutettu elin; samaan aikaan G8 ja G20 ovat merkittäviä foorumeja maailmanlaajuisten vastausten määrittelemiseksi, ja EU:n on osallistuttava siihen aktiivisesti koordinoiduilla kannanotoilla; on tuettava YK:n yleiskokouksen puheenjohtajan aloitetta yleiskokouksen keskusteluiden järjestämisestä G20-ryhmän puheenjohtajan kanssa ennen G20-huippukokouksia ja niiden jälkeen,

               f)

               on edistettävä uudenlaisen tasa-arvonäkökulman toteuttamista uutena yhdenmukaisena kokonaisuutena, jolla korvataan YK:n nykyiset neljä sukupuolten tasa-arvoa tarkastelevaa yksikköä meneillään olevan järjestelmänlaajuisen koherenssin (SWC) menettelyn puitteissa; on tuettava täysin UN Women -yksikköä ja ajettava sille riittävää rahoitusta, jotta se voi onnistua työssään sukupuolten tasa-arvon edistämiseksi ja naisten suojelemiseksi ja heidän vaikutusvaltansa lisäämiseksi myös kriiseissä ja kriisin jälkeisissä tilanteissa tiiviissä yhteistyössä muiden YK-järjestelmän osien kanssa, sekä pidettävä yllä tiiviitä yhteyksiä tähän järjestöön; on otettava huomioon tasa-arvonäkökohdat kaikissa vakausvälineen kriisivalmiustoimissa,

               g)

               on edistettävä YK:n tehokkuuden ja avoimuuden parantamista sekä vahvistettava YK:n taloudellisten resurssien hallintoa,

               h)

               on käytettävä kaikkien aikojen ensimmäistä turvallisuusneuvoston uudistamista koskevaa neuvotteluasiakirjaa tilaisuutena keskittyä kokonaisvaltaisesti yhtymäkohtiin ja saada aikaan konkreettista edistystä kysymyksissä, jotka koskevat turvallisuusneuvoston toimivaltaa suhteessa YK:n muihin elimiin, jäsenten määrän lisäämistä turvallisuusneuvoston edustavuuden ja legitimiteetin parantamiseksi ja turvallisuusneuvoston toimintatapojen tarkistamista; on korostettava, että YK:n turvallisuusneuvostoa on uudistettava perusteellisesti, jotta voidaan vahvistaa sen legitimiteettiä, alueellista edustusta ja tehokkuutta; on edistettävä peruuttamatonta uudistusprosessia, jonka EU:n jäsenvaltiot voivat käynnistää, jos ne vaativat – Lissabonin sopimuksen mukaisesti tehostaakseen EU:n ulkopolitiikkaa ja EU:n roolia maailman rauhan, turvallisuuden ja sääntelyn edistämisessä – EU:lle pysyvää paikkaa laajentuneessa ja uudistetussa turvallisuusneuvostossa; on kiireesti tehtävä aloite, jotta jäsenvaltiot muodostaisivat yhteisen kannan tätä varten; ennen kuin tällainen yhteinen kanta hyväksytään, on sovittava viipymättä kiertojärjestelmän käyttöönotosta YK:n turvallisuusneuvostossa, jotta varmistetaan EU:lle pysyvä paikka YK:n turvallisuusneuvostossa,

               i)

               on vahvistettava kansainvälistä rikostuomioistuimen ja kansainvälisen rikosoikeusjärjestelmän asemaa vastuuvelvollisuuden edistämiseksi, rankaisemattomuuden lopettamiseksi ja siksi, että edistettäisiin tärkeää työtä, jota kansainvälinen rikostuomioistuin tekee ainoana pysyvänä ja riippumattomana tuomioistuimena, jonka tuomiovaltaan kuuluvat useimmat kaikkein vakavimmat kansainväliset rikokset, kuten kansanmurha, rikokset ihmisyyttä vastaan sekä sotarikokset; on rohkaistava kansainvälisen rikostuomioistuimen ja YK:n välistä voimakasta ja läheistä suhdetta Rooman perussäännön 2 artiklan mukaisesti sekä rohkaistava kaikkia YK:n jäsenvaltioita ratifioimaan Rooman peruskirja,

         Rauha, turvallisuus ja oikeus

      Kriisien ehkäisy ja kriisinhallinta, rauhanvälitys, rauhanturvaaminen ja rauhanrakentaminen

               j)

               on vahvistettava kriisien ehkäisyn rakenteita ja niiden tehokkuutta YK:n kehitysohjelmassa tavoitteena tehdä tästä järjestöstä globaali johtaja kriisien ehkäisyssä ja niistä toipumisessa; on vahvistettava EU:n konfliktien ehkäisyn rakenteita ja parannettava yhteistyötä YK:n, Etyjin, Afrikan unionin ja muiden kansainvälisten ja alueellisten järjestöjen sekä kansalaisyhteiskunnan, taloudellisten toimijoiden, yksityisten yritysten, yksittäisten henkilöiden ja asiantuntijajärjestöjen kanssa tällä alalla,

               k)

               on pyrittävä saavuttamaan yhteisymmärrys suojeluvelvollisuusdoktriinista ja kehittämään toiminnallisempi tapa tarkastella sitä samalla kun korostetaan sen merkitystä konfliktien estämisessä ja rauhanvälityksessä; on kannustettava suojeluvelvollisuuden täytäntöönpanoa muun muassa vahvistamalla alueellisten järjestöjen, kuten Afrikan unionin ja Arabiliiton asemaa, vahvistamalla varhaisvaroitusjärjestelmiä YK:ssa ja määrittelemällä paremmin keskeisten YK:n elinten roolit; on otettava huomioon YK:n turvallisuusneuvoston 26. helmikuuta 2011 antama päätöslauselma 1970(2011), jossa kaikki turvallisuusneuvoston pysyvät jäsenet ensimmäistä kertaa kehottivat kansainvälistä rikostuomioistuinta käynnistämään tutkimukset istuvaa hallitusta vastaan sen väitettyjen ihmisyyttä vastaan tehtyjen rikosten perusteella suojeluvelvollisuusdoktriinin mukaisesti meneillään olevan kriisin johdosta; on otettava huomioon YK:n turvallisuusneuvoston 17. maaliskuuta 2011 antama päätöslauselma 1973 (2011), jossa korostettiin kansainvälisen yhteisön määrätietoista pyrkimystä varmistaa siviilien ja siviilien asuttamien alueiden suojelu suojeluvelvollisuusdoktriinin ensimmäisenä käytännön täytäntöönpanona, jolla on selkeä YK:n mandaatti meneillään olevan kriisin johdosta,

               l)

               on tunnustettava YK:n välityselinten, kuten poliittisen osaston välitystoiminnan tukiyksikön, tekemä työ ja esitettävä niiden henkilöstön määrän kasvattamista; on tuettava EU:n kumppanuutta välitystoiminnan tukiyksikön kanssa ja varmistettava, että Euroopan ulkosuhdehallinnolla on siinä merkittävä asema,

               m)

               on edistettävä kriisialueiden turvallisuutta ja vakauttamista konfliktien ehkäisyllä, sovittelulla, vuoropuhelulla, paikallisten valmiuksien kehittämisellä ja konfliktin jälkeisillä toipumis-, jälleenrakentamis- ja rauhanrakentamisstrategioilla, joilla edistetään kestäviä ratkaisuja siirtymällä joustavasti lyhyen ja keskipitkän ajan toiminnasta pidempiaikaisiin kehitysstrategioihin; on varmistettava, että rauhanrakentamisen ja kehitysyhteistyöpolitiikan suunnittelun ja toteutuksen puitteet muodostuvat kattavasta YK:n strategiasta, jossa otetaan huomioon rauhanrakentamisen tarpeet ja tuleva siirtyminen pitemmän aikavälin strategiaan sekä suunnittelu- että täytäntöönpanovaiheessa ja johon EU perustaa omat toimenpiteensä; konfliktin repimän maan vakauttaminen vaatii monipuolisempaa toimintaa ja tilanteen kokonaisvaltaista käsittelyä eikä pelkästään joukkoja, joten tarvittavat valmiudet olisi järjestettävä tällaisen strategian avulla, jotta voidaan puuttua asianmukaisesti konfliktien perimmäisiin syihin, sillä puolet maista, joissa on ollut rauhanturvaoperaatioita, joutuvat uudestaan konfliktiin 10 vuoden sisällä rauhanturvajoukkojen lähdöstä,

               n)

               on korostettava tarvetta ottaa opiksi Japanin äskettäisistä tapahtumista ja esitettävä ehdotuksia; on tiukennettava nykyisten ydinvoimaloiden turvallisuusstandardeja erityisesti maanjäristysherkillä alueilla; on vaadittava parempaa yhteistyötä vastaavanlaisissa ihmisen tai luonnon aiheuttamissa katastrofeissa radioaktiivisten päästöjen ihmisiin ja ympäristöön kohdistuvien vaikutusten minimoimiseksi,

               o)

               on kehitettävä selvästi määritelty strateginen näkemys EU:n kriisien ehkäisy- ja hallintavälineistä ja tutkittava mahdollisuuksia käytännön projektihallintoon äskettäin perustetun Euroopan ulkosuhdehallinnon kautta tunnustamalla kriisien ehkäisyn ja kriisinhallinnan merkitys EU:n ulkoisissa toimissa,

               p)

               on keskityttävä kansalliseen sitoutumiseen rauhanrakentamisstrategioihin alustavasta suunnittelusta aina täytäntöönpanoon paikan päällä tukeutuen parhaisiin käytäntöihin ja menestystarinoihin; on edistettävä monialaista kehitysyhteistyöasialistaa, jossa valtiorakenteiden kehittämistä tuetaan selkeillä rauhanrakentamis- ja kehittämistoimilla, joiden keskiössä on vahvat taloudelliset näkökohdat,

               q)

               on korostettava entistä enemmän rauhan vakauttamistehtäviä konfliktin jälkeisissä tilanteissa tarjoamalla strategista neuvontaa sekä kokoamalla asiantuntemusta ja rahoitusta kaikkialta maailmasta tukemaan konfliktista toipumista edistäviä hankkeita; on hyödynnettävä resursseja ja uusia rahoituslähteitä sekä rahoitettava varhaisessa vaiheessa paluuta normaaliin konfliktin jälkeistä jälleenrakentamista silmällä pitäen,

               r)

               on autettava lisäämään naispuolisten siviiliasiantuntijoiden hyödyntämistä ja tuettava kansallisia toimintasuunnitelmia YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1325 ja YK:n pääsihteerin naisten rauhanrakentamiseen osallistumisen varmistamisesta laatiman toimintasuunnitelman hengessä,

      Globaali kriisinhallintayhteistyö kumppanuuden puitteissa

               s)

               on otettava EU:n strategiseksi painopisteeksi kansainvälisten kriisinhallintakumppanuuksien vahvistaminen ja vuoropuhelun tiivistäminen muiden kriisinhallintaan osallistuvien tärkeimpien toimijoiden, kuten YK:n, Naton ja AU:n sekä kolmansien maiden kuten USA:n, Turkin, Norjan ja Kanadan kanssa; on synkronoitava toimintaa kentällä, jaettava tietoja ja yhdisteltävä resursseja rauhanturvaamisessa ja rauhanrakentamisessa, mukaan luettuina kriisinhallintayhteistyö ja erityisesti meriturvallisuus sekä terrorismin torjunta kansainvälisen oikeuden mukaisesti; on parannettava koordinaatiota kansainvälisten rahoituslaitosten ja kahdenvälisten lahjoittajien kanssa tässä asiassa,

               t)

               on korostettava EU:n ja YK:n tiiviin yhteistyön tarvetta siviili- ja sotilasalan kriisinhallinnassa ja erityisesti humanitaarisissa hätäaputoimissa muistaen kuitenkin, että pääasiallinen vastuu kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden säilyttämisestä on YK:n turvallisuusneuvostolla; on vahvistettava pyrkimyksiä siihen, että EU:n jäsenvaltiot antavat riittävän panoksen YK:n operaatioille ja että ne toimivat tässä koordinoidusti; on tutkittava edelleen keinoja, joilla EU kokonaisuudessaan voi edistää osaltaan enemmän YK-johtoisia toimia, kuten EU:n nopeiden valmiuksien käyttöönottoa yhdistävänä tekijänä tai EU:n toimimista osana YK:n operaatioita,

               u)

               on luotava laajemmat strategiset puitteet EU:n ja AU:n, Arabiliiton tai Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisön (ECOWAS) kaltaisten alueellisten ja osa-alueita kattavien järjestöjen kriisinhallintakumppanuuksille ja vahvistettava erityisesti AU:n rauhan ja turvallisuuden neuvoston, YK:n turvallisuusneuvoston ja EU:n poliittisten ja turvallisuusasioiden komitean kolmenvälistä suhdetta, jotta voidaan auttaa varmistamaan johdonmukaisuus ja toimien keskinäinen vahvistaminen AU:n tukemiseksi; on parannettava AU:n toteuttamien YK:n valtuuttamien rauhanturvaoperaatioiden rahoituksen ennustettavuutta, kestävyyttä ja joustavuutta; on pyrittävä ratkaisuihin, joilla EU:n ja AU:n yhteistyötä tiivistetään niiden omilla operatiivisilla alueilla parantamalla varhaisvaroitusvalmiuksia ja konfliktien ennaltaehkäisyvalmiuksia ja huolehtimalla kriisinhallinnan parhaiden käytäntöjen ja asiantuntemuksen vaihtamisesta,

               v)

               on tuettava Afrikan rauhaa ja turvallisuutta edistävien rakenteiden toteuttamisessa saavutetun edistyksen lujittamista Afrikan mantereen rauhan ja turvallisuuden haasteisiin vastaamiseksi; on korostettava ennakoitavan ja kestävän rahoituksen tarjoamisen merkitystä Afrikan rauhanturvaoperaatioille, tarvetta kehittää paikallista kapasiteettia vastoinkäymisistä selviytymiseksi sekä siviilien määrätietoista suojelemista aseellisissa selkkauksissa,

               w)

               ottaen huomioon Afrikan mantereen konfliktien alueellisen ulottuvuuden on jatkettava pyrkimyksiä vahvistaa suhteita paikallisiin järjestöihin, kuten ECOWASiin, Eteläisen Afrikan kehitysyhteisöön (SADEC) ja Afrikan sarven alueen maiden yhteistyöjärjestöön (IGAD), ja otettava ne sekä alueen valtiot mukaan kriisinhallintaan,

      Rauhanrakentamisjärjestelmä ja rauhanrakentamiskomission uudistaminen

               x)

               on autettava YK:n rauhanrakentamisjärjestelmän uudistamista, jotta se voi vastata sen perustamisen yhteydessä syntyneisiin odotuksiin siten, että rauhanrakentamiskomission uudistamisprosessin suosituksia viedään eteenpäin myös sen toiminnan tehostamiseksi edelleen; on tuettava järkevän rauhanrakentamisen kokonaisjärjestelmän syntymistä kehittyvien ja kehittyneiden maiden kumppanuuden pohjalta ja samalla on kiinnitettävä erityishuomiota käytännön työn tulosten parantamiseen, suhteiden parantamiseen kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa työpaikkojen luomiseksi ja talousongelmien ratkaisemiseksi ja luonnollisemman suhteen edistämiseksi rauhanturvaamisen ja rauhanrakentamisen välillä; on edistettävä jäsennellympää suhdetta rauhanrakentamiskomission, Euroopan ulkosuhdehallinnon globaalien ja monenkeskisten asioiden hallinto-osaston, erityisesti konfliktien ehkäisyä ja turvallisuuspolitiikkaa käsittelevän osaston ja YK:n yleiskokouksen, YK:n turvallisuusneuvoston ja YK:n talous- ja sosiaalineuvoston välillä, jotta voidaan saada aikaan lisää synergiaa rauhanturvaamisen ja rauhanrakentamisen sekä paikan päällä tehtävän kehitysyhteistyön välille; on harkittava erilaisia tapoja vahvistaa rauhanrakentamiskomission neuvoa-antavaa roolia suhteessa YK:n turvallisuusneuvostoon, jolle se on tilivelvollinen, tehostaa rauhanrakentamiskomission yhteistyötä rauhanrakennustyön tukitoimiston kanssa sekä vahvistaa yhteyksiä alueellisiin järjestöihin ja kansainvälisiin rahoituslaitoksiin; korostaa lisäksi tarvetta parantaa YK:n rauhanrakentamiskomission ja EU:n rauhanrakentamiskumppanuuden välistä nykyistä kumppanuutta soveltamalla alhaalta ylöspäin suuntautuvaa lähestymistapaa konfliktien ratkaisuun siten, että otetaan huomioon valtiosta riippumattomien toimijoiden toiminta rauhanrakentamisessa,

               y)

               on jatkettava pyrkimyksiä vapauttaa rauhanrakentamiskomission potentiaalia vahvistamalla sen yhteyksiä kentälle, jotta voidaan maksimoida rauhanrakentamiskomission ja paikan päällä olevien YK-joukkojen erilaisia toimintaväyliä, jolloin joukot hyötyisivät komission strategisesta ohjauksesta ja poliittisesta vaikutusvallasta erityisesti institutionaalisten rakenteiden kehittämisessä,

      Ydinaseriisunta ja ydinaseiden leviämisen estäminen, IAEA:n uudistus, ydinsulkusopimuksen tarkistaminen sekä terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunta

               z)

               Japanin ydinkatastrofin vuoksi on uudistettava perusteellisesti IAEA:ta lakkauttamalla sen kaksisuuntainen toiminta, kun se sekä valvoo että edistää ydinenergian käyttöä, ja rajattava IAEA:n vastuuala ydinenergiateollisuuden valvontaan sekä ydinsulkusopimuksen noudattamisen valvontaan; lisäksi on pyrittävä varmistamaan, että vastaisuudessa turvallisuusstandardit asettaa ja niitä valvoo Maailman terveysjärjestö (WHO) ja tässä yhteydessä jäsenvaltiot on velvoitettava oikeudellisesti noudattamaan näitä standardeja ja WHO:lle on annettava tarvittavaa lisähenkilöstöä huolehtimaan lisätehtävistä,

               aa)

               on edistettävä ydinsulkusopimuksen osapuolten vuoden 2010 tarkistuskonferenssin suositusten täytäntöönpanoa ja erityisesti pyrittävä turvallisempaan maailmaan kaikille ja saavuttamaan pitkän ajanjakson tavoitteena rauha ja turvallisuus ydinaseettomassa maailmassa; on edistettävä avoimuutta keskinäisen luottamuksen lisäämiseksi, saavutettava nopeampaa todellista edistystä pyrkimyksessä ydinaseriisuntaan, ryhdyttävä tehokkaisiin ydinaseriisuntatoimiin, jotka vastaavat avoimuuden, tarkastamisen ja peruuttamattomuuden keskeisiä periaatteita ja kannustettava ydinasevaltioita raportoimaan säännöllisesti sitoumustensa noudattamisesta ja tarkastamaan niiden täytäntöönpano,

               ab)

               on kehitettävä edelleen yhteistyökanavia ja mekanismeja EU:n ulkoisten kumppanien, etenkin Yhdysvaltain kanssa terrorismin torjunnassa, erityisesti YK:n globaalin terrorismin vastaisen strategian täytäntöön panemiseksi osallistumalla G8-maiden Rooman/Lyonin ryhmään ja terrorismin vastaiseen toimintaryhmään, vahvistamalla asiaa koskevia maailmanlaajuisia sopimuksia ja vauhdittamalla pyrkimyksiä saada aikaan kattava kansainvälistä terrorismia koskeva yleissopimus; on tehostettava ja jäsennettävä paremmin yhteistyötä näiden kumppanien kanssa sekä strategisella että käytännön tasolla; on osoitettava johtajuutta ja näytettävä esimerkkiä vahvistamalla perusoikeuksien ja oikeusvaltioperiaatteen kunnioittamista EU:n terrorismintorjunnassa noudattamien toimintatapojen ytimenä,

         Kehitys

               ac)

               on korostettava tarvetta yhdenmukaistaa YK:n eri elinten pyrkimyksiä, jotta voidaan paremmin edistää kehitysapua ja sosiaalisia asioita koskevaa tehokkuutta ja vaikuttavuutta eri puolilla maailmaa; on täytettävä vuosituhattavoitteista järjestetyssä huippukokouksessa annetut lupaukset, jotka koskivat varojen hankkimista tavoitteiden saavuttamiseksi vuoteen 2015 mennessä erityisesti noudattamalla EU:n julkista kehitysapua koskevia sitoumuksia; on ajettava voimakkaasti rahoituksen määrän kasvattamista vuosituhattavoitteiden saavuttamiseksi ja jotta voidaan nopeasti laajentaa ja toisintaa hyviksi osoittautuneita innovatiivisia ohjelmia ja toimenpiteitä, joilla pyritään saavuttamaan yleistä kehitystä ja taloudellista ja yhteiskunnallista muutosta,

               ad)

               on keskitettävä ponnistukset vuosituhattavoitteiden saavuttamiseksi alueisiin ja maihin, jotka ovat jääneet eniten jälkeen, ja erityisesti Saharan eteläpuolisen Afrikan maihin ja vähiten kehittyneisiin maihin sekä tai epävakaisiin tai konfliktien repimiin maihin,

      Vähiten kehittyneet maat

               ae)

               on varmistettava vähiten kehittyneitä maita käsitelleessä YK:n konferenssissa hyväksytyn toimintaohjelman täytäntöönpanoon liittyvien valvonta- ja tarkastusmekanismien tehokkuus,

               af)

               on varmistettava, että vähiten kehittyneiden maiden ja niiden kumppanien toimintasuunnitelmissa pitkäjänteinen ja kestävä kehitys pysyy myös jatkossa kokonaisvaltaisena ja yhtenäisenä pyrkimyksenä,

      Eriarvoisuuden torjunta

               ag)

               on varmistettava, että keskitulotason maat, joissa eriarvoisuus on suurta, saavat edelleen tukea ja rahoitusta köyhyyden vähentämiseksi ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden parantamiseksi, koska suurin osa köyhistä asuu keskitulotason maissa,

               ah)

               on tuettava sukupuolten eriarvoisuuden vähentämistä ja naisten vaikutusvallan lisäämistä kehitysyhteistyössä, koska naisten osuus köyhistä on suhteettoman suuri,

      Avun tuloksellisuus

               ai)

               on tarkasteltava, miten avun tuloksellisuutta koskeva toimintaohjelma voidaan muuttaa kehitysyhteistyön tuloksellisuutta koskevaksi toimintaohjelmaksi, ja laadittava tässä yhteydessä konkreettisia strategioita, jotka koskevat epävakaita valtioita ja konfliktista toipuvia maita,

               aj)

               on toteutettava kaikki Accran toimintasuunnitelman tavoitteet parlamenttien, kansalaisjärjestöjen ja paikallisten viranomaisten tuloksia tuottavan sitoutumisen pohjalta,

               ak)

               on varmistettava, että sosiaalisia, poliittisia, taloudellisia ja ympäristöllisiä haasteita käsitellään johdonmukaisesti,

      Oikeus kehitykseen

               al)

               on tuettava YK:n vuonna 1986 antamaa julistusta oikeudesta kehitykseen, jossa todetaan, että valtioilla on velvollisuus tehdä yhteistyötä keskenään kehityksen takaamiseksi ja kehityksen esteiden poistamiseksi, ja että valtioiden olisi toteutettava oikeutensa ja täytettävä velvollisuutensa sillä tavoin, että edistetään uutta kansainvälistä talousjärjestystä, joka perustuu suvereeniin tasavertaisuuteen, keskinäiseen riippuvuuteen ja yhteisiin etuihin,

               am)

               on pidettävä oikeus kehitykseen yhtenä ensisijaisena tavoitteena, koska tänä vuonna vietetään oikeudesta kehitykseen annetun YK:n julistuksen 25. vuosipäivää,

               an)

               on suositettava korkean tason työryhmän havaintojen vahvistamista, jotta varmistetaan, että oikeus kehitykseen toteutetaan tehokkaasti,

               ao)

               on ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpiteisiin, jotta oikeudesta kehitykseen tulisi kehityspolitiikan, yleisen määräaikaisarvioinnin ja ihmisoikeussopimuksiin perustuvien YK:n elinten ja mekanismien toiminnan olennainen osa,

      Kansainvälinen humanitaarinen apu

               ap)

               on laadittava kansainvälinen humanitaarisen avun toimintasuunnitelma, jonka avulla voidaan vastata kaikkiin humanitaarisiin haasteisiin, humanitaaristen tarpeiden lisääntymiseen ja hätätilanteiden monitahoisuuteen,

               aq)

               on vahvistettava maailmanlaajuista humanitaarista rahoitusta ja parannettava humanitaarisen järjestelmän toimintaa ja tehokkuutta,

               ar)

               on toteutettava yhteisiä kansainvälisiä aloitteita humanitaarisen avun ja kehitysyhteistyön välisen vuorovaikutuksen vahvistamiseksi sekä hätäavun, jälleenrakentamisen ja kehityksen välisen yhteyden lisäämiseksi,

         Ihmisoikeudet

      Institutionaaliset kysymykset

               as)

               on varmistettava, että Euroopan ulkosuhdehallinto saa sekä riittävän henkilöstön että riittävät resurssit ja että se integroidaan hyvin muiden kansainvälisten elinten ja alueellisten järjestöjen kanssa ja niiden ihmisoikeuksien edistämistä koskevaa työtä koordinoidaan; on varmistettava, että YK-järjestelmän ja muiden kansainvälisten elinten puitteissa ilmaistut suositukset, hyväksytyt päätöslauselmat ja painopistealueet otetaan huomioon kehittämällä EU:n politiikkoja ja välineitä, erityisesti ihmisoikeuksien alalla,

               at)

               on aktiivisesti jatkettava osallistumista ihmisoikeusneuvoston arviointiin New Yorkissa ja sen seurauksiin sen toimivaltuuksien noudattamisen vahvistamiseksi; on tarkasteltava ihmisoikeusneuvoston valmiuksia puuttua kiireellisiin tilanteisiin, joihin liittyy vakavia ihmisoikeusloukkauksia, kuten viimeaikaisiin tapahtumiin Libyassa ja Norsunluurannikolla, sekä sen valmiuksia panna täytäntöön nykyisiä kansainvälisiä sääntöjä ja normeja; on kiitettävä yleiskokouksen 1. maaliskuuta 2011 tekemää päätöstä erottaa Libya ihmisoikeusneuvostosta; on jatkettava määrätietoisia toimia ja käytettävä erityismenettelyjä, jotta ihmisoikeusneuvostosta tehdään pelkän tilanteisiin reagoivan elimen sijasta varhaisvaroitus- ja ennaltaehkäisymekanismi, joka pystyy priorisoimaan ihmisoikeusloukkausten perimmäiset syyt ja puuttumaan niihin, jotta voidaan estää uudet ihmisoikeusloukkaukset tai niiden leviäminen entisestään, mukaan luettuna sen tuki kansallisten ihmisoikeuselinten valmiuksien kehittämiselle,

               au)

               on selvitettävä mahdollisuudet parantaa ihmisoikeusneuvoston valintamenettelyitä, jotta voidaan ratkaista ihmisoikeusneuvosten jäsenistön laatua koskeva kysymys; on tarkasteltava selkeiden kriteerien vahvistamista ihmisoikeusneuvoston jäsenyydelle, jotta estetään sellaisten valtioiden ihmisoikeusneuvoston jäsenyys, joissa ihmisoikeusrikkomukset ovat yleisiä ja laajalle levinneitä; arvioinnissa on säilytettävä YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimiston riippumattomuus, ja vastustettava kaikkia pyrkimyksiä muuttaa toimiston asemaa, sillä se voisi vaikuttaa kielteisesti rahoitukseen ja siten myös toimiston riippumattomuuteen,

               av)

               on kehitettävä toimiva suhde ihmisoikeusneuvoston ja kolmannen komitean ja ihmisoikeusneuvoston ja Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun työssä ja tarkasteltava yhä selvempiä merkkejä jäsenvaltioiden välisestä jakaantumisesta niiden äänestäessä ihmisoikeusneuvostossa,

               aw)

               on päästävä sopimukseen syyskuussa 2011 pidettävää Durbanin tarkistuskokousta (niin kutsuttu Durban 3) koskevasta yhteisestä kannasta, jotta voidaan osoittaa jäsenvaltioiden halukkuus ja valmiudet puhua yhdellä äänellä maailmanlaajuisilla foorumeilla; on käytettävä EU:n vaikutusvaltaa YK:n puitteissa ja vahvistettava uudelleen sen sitoutuminen rasismin, muukalaisvihan ja kiihkoilun torjuntaan tasapainoisella ja syrjimättömällä tavalla,

      Ihmisoikeuskysymykset

               ax)

               on jatkettava YK:n yleiskokouksen kolmannessa komiteassa tehtävää työtä, joka liittyy eri päätöslauselmiin, joista voidaan mainita erityisesti kuolemanrangaistusten täytäntöönpanon keskeyttämistä koskeva päätöslauselma, jolle saatiin entistä useamman valtion tuki, sekä päätöslauselmat lasten oikeuksista, kansallisista ja kielellisistä vähemmistöistä, ilmaisunvapaudesta ja tiedotusvälineiden vapaudesta, uskonnollisesta suvaitsemattomuudesta, kidutuksen kieltämisestä sekä Burmaa/Myanmaria, Pohjois-Koreaa ja Irania koskevat päätöslauselmat; on tuettava kaikkia pyrkimyksiä lakkauttaa kidutus; on erityisesti kannustettava kidutuksen vastaisen YK:n yleissopimuksen valinnaisen pöytäkirjan hyväksymistä,

               ay)

               on jatkettava kansainvälisiä pyrkimyksiä sen varmistamiseksi, että kaikki ihmisoikeudet katsotaan yleismaailmallisiksi, jakamattomiksi, toisistaan riippuvaisiksi ja toisiinsa liittyviksi; tässä yhteydessä on ponnisteltava epämääräisen "ihmiskunnan perinteisten arvojen" käsitteen käytön estämiseksi, sillä se on omiaan vaarantamaan kansainvälisessä ihmisoikeuslainsäädännössä vahvistetut normit ja voi johtaa ihmisoikeusrikkomusten perusteettomaan hyväksymiseen sillä perusteella, että ne johtuvat perinteisistä arvoista, normeista tai käytännöistä,

               az)

               on tuettava UN Women -yksikön rahoitusta erityisten talousarviositoumusten kautta sekä sen valmiuksia, vastuunalaisuutta ja tehokkuutta, jotta se voi koordinoida keskeistä toimintaansa tehokkaammin, sisällyttää sukupuolinäkökulman kaikkeen YK:n toimintaan ja luomaan institutionaalista johdonmukaisuutta ja synergiaa; on keskitettävä ponnistukset (myös strategisen suunnittelun parantamisen avulla) YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1325 täytäntöönpanoon erityisesti kun on kyse naisten osallistumisesta rauhanneuvotteluihin auttamalla heitä ryhtymään välittäjiksi, kehittämällä heidän osaamistaan ja valtuuttamalla heidät päätöksentekijöiksi ja yleisesti yhdistämällä naiset ja kehitys,

               ba)

               on laadittava strategia niiden valtioiden osalta, jotka kieltäytyvät tekemästä täysimääräistä yhteistyötä YK:n mekanismien kanssa eivätkä salli YK:n riippumattomien asiantuntijoiden ja erityisraportoijien pääsyä maahan, jotta ne suostuteltaisiin takaamaan heille vapaa pääsy alueelleen ja olemaan estämättä heidän työtään; on pyrittävä säilyttämään erityismenettelyjen riippumattomuus,

               bb)

               on varmistettava poliittisesti ja diplomaattisesti ensisijainen asema ja kaikki tuki erilaisilla kahdenvälisillä ja monenvälisillä foorumeilla, joihin EU osallistuu aktiivisesti, kaikille aloitteille, joilla pyritään

                           —

                           naisten sukupuolielinten silpomisen maailmanlaajuiseen kieltoon,

                           —

                           homoseksuaalisuuden kriminalisoinnin lakkauttamiseen kaikkialla maailmassa,

         Ilmastonmuutos

               bc)

               on osoitettava johtajuutta maailmanlaajuisessa ilmastopolitiikassa ja ilmastonmuutosta koskevassa kansainvälisessä yhteistyössä; on keskityttävä vahvoihin poliittisiin sitoumuksiin kolmansien maiden kanssa ja kehitettävä edelleen vuoropuhelua muiden keskeisten toimijoiden, kuten Venäjän, Yhdysvaltain, nopeasti kehittyvien maiden (Kiina, Brasilia, Intia) ja kehitysmaiden kanssa, koska ilmastonmuutoksesta on tullut merkittävä kansainvälisten suhteiden osatekijä ja se uhkaa vakavasti vuosituhattavoitteiden saavuttamista; on kehitettävä toimielinrakennetta, joka on osallistava, avoin, tasa-arvoinen ja joka tarjoaa sekä kehittyneiden että kehittyvien maiden tasapainoisen edustuksen keskeisissä hallintoelimissä; on pohjustettava huolellisesti seuraavia neuvotteluita, jotka järjestetään vuoden 2011 lopulla Etelä-Afrikassa (COP17), Cancunin COP16 -neuvotteluissa saavutetun hyvän edistymisen pohjalta ja pitäen mielessä Kööpenhaminan COP15-kokouksen epätyydyttävän tuloksen,

               bd)

               on tehtävä strategisempaa yhteistyötä ja otettava paremmin huomioon kolmansien maiden tarpeet kehittämällä edelleen Euroopan ulkosuhdehallinnon valmiuksia harjoittaa ilmastodiplomatiaa; on tuettava komission aktiivista osallistumista käynnissä olevaan, suojelun puutteita ja vastatoimia koskevaan keskusteluun, jonka YK:n pakolaisasiain päävaltuutettu käynnisti osana vuonna 2010 käytävää pakolaisasiain päävaltuutetun vuoropuhelua suojelun haasteista ja jonka tavoitteena on parantaa pakkosiirtolaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden nykyistä kansainvälisen suojelun kehystä; on osallistuttava aktiivisesti keskusteluun termistä "ilmastopakolainen", jolla tarkoitetaan ihmisiä, jotka joutuvat lähtemään kodeistaan ja etsimään turvapaikkaa ulkomailta ilmastonmuutoksen seurauksena, ja mahdollisesti sen oikeudellisesta määritelmästä, jota ei vielä tunnusteta kansainvälisessä oikeudessa tai missään oikeudellisesti sitovassa kansainvälisessä sopimuksessa,

         Loppusuositukset

               be)

               on edistettävä keskustelua parlamenttien ja alueellisten kansanedustuslaitosten roolista YK:n järjestelmässä, jonka odotetaan olevan YK:n 66. yleiskokouksen esityslistalla, sekä keskustelua YK:n parlamentaarisen yleiskokouksen perustamisesta; lisäksi on edistettävä hallitusten ja parlamenttien yhteistoimintaa globaaleissa asioissa,

               bf)

               on tuettava YK:n parlamentaarisen yleiskokouksen perustamista osaksi YK:n järjestelmää globaalin hallinnoinnin demokraattisen luonteen, demokraattisen vastuun ja avoimuuden lisäämiseksi ja jotta kansalaiset voisivat osallistua YK:n toimintaan entistä paremmin tunnustamalla, että parlamentaarinen yleiskokous täydentäisi nykyisiä elimiä, myös parlamenttien välistä liittoa;

         *
   * *
   2.   kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman komission varapuheenjohtajalle / unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkealle edustajalle, neuvostolle ja tiedoksi komissiolle.

      (1)  EUVL C 4 E, 7.1.2011, s. 49.

      (2)  Euroopan unionin neuvosto, 10170/2010.

      (3)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/65/264.

      (4)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/65/226.

      (5)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/65/225.

      (6)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/65/223.

      (7)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/65/222.

      (8)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/65/218.

      (9)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/65/177.

      (10)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/65/168.

      (11)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/65/167.

      (12)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/65/123.

      (13)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/65/94.

      (14)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/65/59.

      (15)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/65/7.

      (16)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/65/1.

      (17)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/64/L.67.

      (18)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/65/276.

      (19)  Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen päätöslauselma A/64/868-S/2010/393, liite.

      (20)  Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen asiakirja A/66/50.

      (21)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2011)0097.

      (22)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2010)0482.

      (23)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2010)0442.

      (24)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2010)0439.

      (25)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2010)0419.

      (26)  EUVL C 124 E, 25.5.2006, s. 549.


title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 31 päivänä maaliskuuta 2017, Euroopan unionin neuvostolle Nationale Bank van Belgiën / Banque Nationale de Belgiquen ulkopuolisista tilintarkastajista (EKP/2017/8)

text:
               13.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 120/1

         EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
   annettu 31 päivänä maaliskuuta 2017,
   Euroopan unionin neuvostolle Nationale Bank van Belgiën / Banque Nationale de Belgiquen ulkopuolisista tilintarkastajista
   (EKP/2017/8)
   (2017/C 120/01)
   EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 27.1 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoston suosittelemat ja Euroopan unionin neuvoston hyväksymät riippumattomat ulkopuoliset tilintarkastajat tarkastavat EKP:n ja niiden jäsenvaltioiden kansallisten keskuspankkien tilit, joiden rahayksikkö on euro.

               (2)

               Nationale Bank van Belgiën/Banque Nationale de Belgiquen nykyisten ulkopuolisten tilintarkastajien, nimeltään Ernst & Young Bedrijfsrevisoren/Réviseurs d’Entreprises, toimikausi päättyi tilikauden 2016 tilintarkastuksen jälkeen. Tämän vuoksi on tarpeen nimittää uudet ulkopuoliset tilintarkastajat tilikaudesta 2017 alkaen.

               (3)

               Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique on ulkopuolisiksi tilintarkastajikseen tilikausiksi 2017–2022 valinnut Mazars Réviseurs d’entreprises/Mazars Bedrijfsrevisoren SCRL/CVBA -nimisen yhteisön,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   On suositeltavaa, että Mazars Réviseurs d’entreprises/Mazars Bedrijfsrevisoren SCRL/CVBA nimitetään Nationale Bank van Belgiën/Banque Nationale de Belgiquen ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi tilikausiksi 2017–2022.

      Tehty Frankfurt am Mainissa 31 päivänä maaliskuuta 2017.

            EKP:n puheenjohtaja

         Mario DRAGHI


Avis juridique important

|

32001H0703(01)

Neuvoston suositus, annettu 25 päivänä kesäkuuta 2001, ympärivuorokautisista yhteyspisteistä huipputeknologiaan liittyvän rikollisuuden torjumiseksi

Virallinen lehti nro C 187 , 03/07/2001 s. 0005 - 0006

Neuvoston suositus,annettu 25 päivänä kesäkuuta 2001,ympärivuorokautisista yhteyspisteistä huipputeknologiaan liittyvän rikollisuuden torjumiseksi(2001/C 187/02)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon neuvoston 19 päivänä maaliskuuta 1998 hyväksymän kannan, jossa se kehottaa jäsenvaltioita liittymään ympärivuorokautiseen G8-maiden tietoverkostoon huipputeknologiaan liittyvän rikollisuuden torjumiseksi, ja sen antaman hyväksynnän verkoston periaatteille,ottaa huomioon komission tiedonannon 26 päivältä tammikuuta 2001 "Turvallisempaan tietoyhteiskuntaan tietojärjestelmien turvallisuutta parantamalla ja tietokonerikollisuutta ehkäisemällä: Europe 2002",sekä katsoo seuraavaa:(1) G8-maiden verkoston periaatteet kansallisista yhteyspisteistä huipputeknologiaan liittyvän rikollisuuden torjumiseksi vahvistettiin G8-maiden oikeus- ja sisäasiainministerien kokouksessa Washingtonissa 9 ja 10 päivänä joulukuuta 1997. Näihin periaatteisiin lisättiin verkoston perustamista koskeva toimintasuunnitelma ja selvitys sitoumuksista, jotka yksittäiset valtiot tekevät, jos ne liittyvät verkostoon. Toimintasuunnitelmassa G8-maat toivottavat myös G8-maiden ulkopuoliset maat tervetulleiksi verkostoon.(2) G8-maiden verkoston kaltaisella maailmanlaajuisella verkostolla on monia etuja ja on syytä uskoa sen merkityksen kasvavan. Jos tietotekniikkaan liittyvää rikollisuutta torjuvat verkostot muodostuvat vain muutamasta maasta, ne eivät saa riittävää kokonaiskuvaa kyberavaruudesta tai pysty torjumaan kyseistä rikollisuutta kyberavaruudessa riittävän tehokkaasti.(3) Verkoston toiminnan perusajatuksena on huipputeknologiaan liittyvän rikollisuuden eri muotojen käsittely nopeasti ja erittäin ammattitaitoisesti. Painopisteenä on todisteiden säilyttäminen ympäristössä, jossa tiedot saattavat hävitä tai tuhoutua nopeasti. Jos rikosten torjunnasta vastaavien viranomaisten alustavat toimenpiteet ovat vääriä tai ne pannaan täytäntöön hitaasti, ne saattavat haitata mahdollisuuksia tutkia tällaisia rikostapauksia tai jopa estää tutkinnan. Verkoston toisena tarkoituksena on, että verkostoon kuuluvat maat saavat kokonaiskuvan tietoverkkorikollisuudesta, sillä sitä tapahtuu usein samanaikaisesti eri paikoissa eri maissa.(4) Verkosto perustettiin vähitellen vuosina 1998-2000 ja siihen kuuluvien maiden määrää pyritään yhä lisäämään. Europolissa marraskuussa 2000 pidetyn korkean tason asiantuntijakokouksen osallistujat sopivat siitä, että aikomus laajentaa G8-maiden verkostoa olisi eräs kokouksen antamista virallisista suosituksista.(5) Tällä hetkellä verkostoon kuuluvat seuraavat maat: Australia, Brasilia, Kanada, Tanska, Suomi, Ranska, Saksa, Italia, Japani, Alankomaat, Venäjä, Espanja, Ruotsi, Yhdistynyt kuningaskunta ja Yhdysvallat. Näin ollen verkostoon on liittynyt yhdeksän EU:n jäsenvaltiota.(6) Ne EU:n jäsenvaltiot, jotka eivät ole liittyneet G8-maiden verkostoon, kuuluvat Interpolin kansallisten keskusyhteysviranomaisten (NCRP) järjestelmään. Tällä hetkellä tähän Interpolin verkostoon kuuluu yli 60 maata. NCRP on yleensä asiantuntijayksikkö. Interpolin NCRP:t eivät kuitenkaan ole aina ympärivuorokautisessa valmiudessa Interpolin kansallisten keskusten viestintäkeskusten valmiutta lukuun ottamatta. Interpolin NCRP-verkoston sisäinen yhteistyö perustuu samoille periaatteille kuin muukin Interpol-yhteistyö. Tämä tarkoittaa sitä, että pakkokeinoja esimerkiksi todisteiden säilyttämiseksi ei yleensä käsitellä tätä kanavaa käyttäen. G8-maiden verkosto on periaatteissaan korostanut toimenpiteiden toteuttamista viipymättä, kun kyseessä on todisteiden jäädyttäminen tai säilyttäminen tietojärjestelmissä tai -verkoissa. Näiden kahden rikosten torjuntaan tähtäävän verkoston välillä ei vallitse kilpailua, vaan päinvastoin ne pikemminkin täydentävät toisiaan. Näin ollen G8-maiden verkostoon kuulumattomien EU:n jäsenvaltioiden pitäisi olla mahdollista lisätä ympärivuorokautinen toiminto Interpol-yhteistyön piiriin kuuluviin asiantuntijayksikköihinsä.(7) Esimerkiksi toukokuussa 2000 saadut kokemukset maailmanlaajuisesta "love letter"-viruksesta osoittavat, että G8-maiden verkostoa on sekä laajennettava että parannettava. Ympärivuorokautisen valmiuden tehokas ylläpito verkostoon liittyneiden maiden asiantuntijayksiköissä merkitsisi huomattavaa parannusta. Tällä hetkellä viestintäkeskus saa viestin ja toimittaa sen eteenpäin vasta kun asiantuntijayksikkö on avoinna. Lomien yhteydessä tällainen menettely saattaa johtaa kohtalokkaaseen ajan menetykseen.(8) Toivottava yhteinen standardimenettely olisi se, että kansalliseksi yhteyspisteeksi nimetty yksikkö todella olisi asiantuntijayksikkö , joka soveltaa suositeltua kansainvälistä käytäntöä huipputeknologiaan liittyvän rikollisuuden tutkimisessa, ja että yksikkö olisi valmis toteuttamaan kaikki mahdolliset toimet ottaen tietenkin asianmukaisella tavalla huomioon kansallisen lainsäädännön,SUOSITTELEE NÄIN OLLEN, ETTÄ:- ne jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole liittyneet G8-maiden ympärivuorokautiseen yhteyspisteverkostoon huipputeknologiaan liittyvän rikollisuuden torjumiseksi tekisivät niin,- jäsenvaltiot varmistaisivat sen, että yhteyspisteeksi nimetty yksikkö pitää yllä ympärivuorokautista valmiutta ja että yhteyspiste todella olisi erityisyksikkö, joka soveltaa vakiintuneita hyviä käytäntöjä tutkiessaan tietotekniikkaan liittyvää rikollisuutta. Yhteyspisteen olisi myös pystyttävä toteuttamaan operatiivisia toimia.


Avis juridique important

|

52004SC0826

Komission lausunto liiallisen alijäämän olemassaolosta Puolassa - Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 104 artiklan 5 kohdan soveltaminen  /* SEK/2004/0826 lopull. */

KOMISSION LAUSUNTO liiallisen alijäämän olemassaolosta Puolassa - Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 104 artiklan 5 kohdan soveltaminenPERUSTELUTKomissio julkaisi 7. huhtikuuta 2004 kevään 2004 talousennusteensa [1]. Ennuste perustuu Puolan maaliskuussa 2004 toimittamiin tietoihin, ja sen mukaan Puolan julkisen talouden alijäämä oli 4,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2003, kun se vuonna 2002 oli 3,6 prosenttia suhteessa BKT:hen [2]. Alijäämä ylitti näin ollen perustamissopimuksen mukaisen 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen.[1]  Komission kevään 2004 ennuste on saatavilla Internetissä osoitteessa http://europa.eu.int/comm/economy_finance/publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.[2]  Puolan viranomaisten 17. toukokuuta toimittaman lähentymisohjelman mukaan vuoden 2002 tarkistettu alijäämä oli 4,0 prosenttia suhteessa BKT:hen.Komissio aloitti näiden tietojen perusteella 12. toukokuuta 2004 Puolan osalta liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn hyväksymällä perustamissopimuksen 104 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kertomuksen [3]. Komissio sai 17. toukokuuta 2004 Puolan viranomaisten toimittaman lähentymisohjelman, jossa vahvistetaan, että alijäämä oli 4,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2003.[3]  Kertomuksen koko teksti on saatavilla Internetissä osoitteessa http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/procedures_en.htm.Liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanoon sovelletaan EY:n perustamissopimuksen 104 artiklaa ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1467/97, joka on osa vakaus- ja kasvusopimusta [4]. Euroopan unioniin 1. toukokuuta liittyneet valtiot ovat jäsenvaltioita, joihin sovelletaan poikkeusta ja joiden on vältettävä liiallisia alijäämiä, mutta niille ei voida määrätä perustamissopimuksen 104 artiklan 9 ja 11 kohdassa määrättyjä seuraamuksia.[4]  EYVL L 209, 2.8.1997.Komission antamassa perustamissopimuksen 104 artiklan 3 kohdan mukaisessa kertomuksessa todetaan, että Puolan julkisen talouden alijäämän kasvu yli perustamissopimuksessa asetetun 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen vuonna 2003 ei johtunut epätavallisesta tapahtumasta, johon Puolan viranomaiset eivät olisi voineet vaikuttaa, eikä vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitetusta talouden jyrkästä laskusuhdanteesta, koska kokonaistuotannon kasvu vuonna 2003 oli 3,7 prosenttia. Vuoden 2004 kehityksestä kertomuksessa todetaan, että julkisen talouden alijäämä todennäköisesti kasvaa ja pysyy yli 3 prosentissa suhteessa BKT:hen. Komission laatiman kevään 2004 talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämä vuonna 2004 olisi 6,0 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä on enemmän kuin Puolan viranomaisten lähentymisohjelmassa esittämä arvio, joka on 5,7 prosenttia suhteessa BKT:hen.Kevään 2004 talousennusteen perusteella komissio myös päättelee kertomuksessaan, että julkinen velka, joka vuonna 2003 oli 45,4 prosenttia suhteessa BKT:hen, jää vuonna 2004 edelleen alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Komission kevään 2004 talousennusteessa arvioidaan julkisen velan kasvavan 49,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2004, mikä vastaa Puolan viranomaisten lähentymisohjelmassa esittämää arviota, 49 prosenttia suhteessa BKT:hen. Sekä alijäämää että velkaa koskevia arvioita on tarkistettava ylöspäin, jos Eurostatin tekemän, eläkerahastojen luokittelua koskevan päätöksen mukaisesti katsotaan, että avoimet eläkerahastot eivät kuulu julkiseen talouteen.EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 4 kohdassa määrätään, että "114 artiklassa tarkoitettu komitea (talous- ja rahoituskomitea) antaa lausunnon komission kertomuksesta". Komitea antoi 24. toukokuuta 2004 lausuntonsa, jossa se yhtyi komission kertomuksessa esitettyyn arvioon. Komitea katsoi erityisesti, että Puolalla on liiallinen julkisen talouden alijäämä, koska ensimmäinen perustamissopimuksen 104 artiklan 2 kohdassa esitetyistä kahdesta kriteeristä, joiden avulla tällaiset alijäämät tunnistetaan, täyttyy. Varsinaisten kriteerien perusteella laadittuun arvioon ei vaikuttanut muiden merkityksellisten tekijöiden eli keskipitkän aikavälin taloudellisen tilanteen ja julkisten investointien huomioon ottaminen. Komitea piti myös todennäköisenä, että julkisen talouden alijäämä ylittäisi perustamissopimuksessa asetetun viitearvon myös vuonna 2004 ja että julkinen velka jäisi samana vuonna alle viitearvon, joka on 60 prosenttia suhteessa BKT:hen.Tarkasteltuaan kertomuksessaan esitettyjä näkökohtia ja ottaen huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon komissio katsoo, että Puolalla on liiallinen julkisen talouden alijäämä. Tämä komission 24. kesäkuuta 2004 antama lausunto toimitetaan täten neuvostolle perustamissopimuksen 104 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Komissio suosittaa, että neuvosto tekee perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohdan mukaisesti komission lausunnon mukaisen päätöksen. Lisäksi komissio antaa neuvostolle perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisen suosituksen Puolalle osoitettavasta neuvoston suosituksesta julkistalouden liiallisen alijäämän poistamiseksi.KOMISSION LAUSUNTO liiallisen alijäämän olemassaolosta Puolassa - Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 104 artiklan 5 kohdan soveltaminenYLEISET NÄKÖKOHDATEY:n perustamissopimuksen 104 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on vältettävä liiallisia julkisen talouden alijäämiä. Tämä koskee myös niitä jäsenvaltioita, joihin sovelletaan poikkeusta, eli kaikkia EU:hun 1. toukokuuta 2004 liittyneitä valtioita. Liiallisia alijäämiä koskevat päätökset tehdään EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 mukaisessa liiallisia alijäämiä koskevassa menettelyssä, joka on osa vakaus- ja kasvusopimusta [5].[5]  EYVL L 209, 2.8.1997.Perustamissopimuksen 104 artiklan 2 kohdan määräysten mukaan komissio valvoo jäsenvaltioiden talousarviotilanteen ja julkisen velan määrän kehitystä vakavien virheiden tunnistamiseksi. Komission on tarkasteltava erityisesti talousarviota koskevan kurinalaisuuden noudattamista kahden arviointiperusteen pohjalta, jotka ovat ennakoitu tai toteutunut julkistalouden alijäämä suhteessa bruttokansantuotteeseen (BKT) ja julkisen velan suhde BKT:hen. Komissio laatii näitä muuttujia koskevat tilastotiedot jäsenvaltioiden toimittamien raporttien perusteella.Komissio laatii perustamissopimuksen 104 artiklan 3 kohdan mukaisesti kertomuksen, jos jäsenvaltio ei täytä 104 artiklan 2 kohdan jommankumman tai kummankaan arviointiperusteen mukaisia vaatimuksia, tai jos komissio katsoo, että jäsenvaltiossa on liiallisen alijäämän vaara, vaikka arviointiperusteiden mukaiset vaatimukset täyttyvät. Komission kertomuksessa otetaan perustamissopimuksen 104 artiklan 3 kohdan mukaisesti huomioon myös se, ylittääkö julkisen talouden alijäämä julkiset investointimenot, sekä muut merkitykselliset tekijät, kuten jäsenvaltion keskipitkän aikavälin taloudellinen tilanne ja julkisen talouden rahoitusasema. Komissio on laatinut 12. toukokuuta 2004 tällaisen Puolaa koskevan kertomuksen kevään 2004 talousennusteen perusteella, jossa on otettu huomioon Puolan maaliskuussa 2004 toimittamat tiedot.Talous- ja rahoituskomitea antoi 24. toukokuuta 2004 perustamissopimuksen 104 artiklan 4 kohdan mukaisesti lausunnon komission kertomuksesta.Jos komissio katsoo, että jäsenvaltiossa on tai siellä voi ilmetä liiallinen alijäämä, sen on perustamissopimuksen 104 artiklan 5 kohdan mukaan annettava asiasta lausunto neuvostolle. Komissio katsoo, että sen arvioimiseksi, onko jäsenvaltiossa tai voiko siellä ilmetä liiallinen alijäämä, on otettava huomioon seuraavat seikat: (i) komission kertomuksessa esitetyt päätelmät ja (ii) talous- ja rahoituskomitean lausunto asiasta. Komissio on tehnyt näiden seikkojen perusteella Puolaa koskevia huomioita.PUOLAA KOSKEVAT HUOMIOT1. Puolan julkisen talouden alijäämä oli 4,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2003, mikä on selvästi enemmän kuin perustamissopimuksessa asetettu 3 prosentin viitearvo. Alijäämä oli jokseenkin vuoden 2002 tasolla (4,0 prosenttia suhteessa BKT:hen; lukua on tarkistettu toukokuun 2004 lähentymisohjelmassa ylöspäin, sillä maaliskuun 2004 veroja koskevassa ilmoituksessa esitetty luku oli 3,6 prosenttia suhteessa BKT:hen).2. Kolmen prosentin viitearvon ylittyminen vuonna 2003 ei johtunut vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitetulla tavalla poikkeuksellisesta tapahtumasta, johon Puolan viranomaiset eivät olisi voineet vaikuttaa, eikä talouden jyrkästä laskusuhdanteesta. Kokonaistuotannon kasvu oli vuonna 2003 viimeisimpien arvioiden mukaan 3,8 prosenttia suhteessa BKT:hen.3. Lopullinen julkisen talouden alijäämä vuonna 2003 oli suurempi kuin liittymistä valmistelevan talousohjelman hyväksymisajankohtana elokuussa 2002 arvioitiin. Odotettua suuremmat menot johtuivat erilaisten sosiaaliturvamaksujen (esim. lapsi- ja perhelisien) ja ulkomaanvelan hoitokustannusten aiheuttamista lisämenoista. Kasvuennusteen ylittymisestä ja erilaisista verohallinnon tehostamiseen tähtäävistä toimenpiteistä huolimatta tulot jäivät vuonna 2003 odotettua vähäisemmiksi. Työntekijöiden tuloverosta saatavat tulot arvioitiin optimististen palkka- ja työllisyysarvioiden perusteella liian suuriksi. Myös välillisistä veroista saatavat tulot jäivät odotettua vähäisemmiksi.4. Julkisten investointien bruttomäärä vuonna 2003 oli 3,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun julkisen talouden alijäämä oli 4,1 prosenttia suhteessa BKT:hen.5. Julkisen talouden alijäämä ylittää perustamissopimuksessa asetetun viitearvon todennäköisesti myös vuonna 2004. Komission laatiman kevään 2004 talousennusteen mukaan Puolan julkisen talouden alijäämä vuonna 2004 olisi 6,0 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä on vielä enemmän kuin Puolan viranomaisten lähentymisohjelmassa esittämä arvio, joka oli 5,7 prosenttia suhteessa BKT:hen.6. Puolan julkinen velka suhteessa BKT:hen, joka vuonna 2003 oli 45,4 prosenttia suhteessa BKT:hen, jää todennäköisesti myös vuonna 2004 alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Komission kevään 2004 talousennusteessa arvioidaan julkisen velan kasvavan 49,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2004, mikä vastaa Puolan viranomaisten lähentymisohjelmassa esittämää arviota, 49 prosenttia suhteessa BKT:hen.PÄÄTELMÄSeurattuaan Puolan julkisen talouden tilannetta ja erityisesti perustamissopimuksen 104 artiklan 2 kohdan perusteiden noudattamista komissio päätti laatia asiasta EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 3 kohdan mukaisen kertomuksen. Tutkittuaan kyseisessä kertomuksessa huomioon otetut merkitykselliset tekijät ja otettuaan huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon komissio on sitä mieltä, että Puolalla on liiallinen julkisen talouden alijäämä.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of the Netherlandsand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of the Netherlands 2011-2015

text:
     EUROOPAN KOMISSIO
                                     Bryssel 7.6.2011
                                     SEK(2011) 813 lopullinen
                            Suositus
                  NEUVOSTON SUOSITUS
 Alankomaiden kansallisesta uudistusohjelmasta vuodelta 2011
           sekä siihen sisältyvä neuvoston lausunto
Alankomaiden tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2011-2015
                  {SEK(2011) 727 lopullinen}
 ---pagebreak---                                                Suositus
                                       NEUVOSTON SUOSITUS
                  Alankomaiden kansallisesta uudistusohjelmasta vuodelta 2011
                              sekä siihen sisältyvä neuvoston lausunto
                Alankomaiden tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2011-2015
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen
   121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja
   yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen
   (EY) N:o 1466/971 ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen2,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:
   (1)     Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission
           ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020.
           Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia. Strategia
           keskitetään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun
           vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn lisäämiseksi.
   (2)     Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin
           talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä
           lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista3.
           Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin
           ottamaan      yhdennetyt     suuntaviivat   huomioon     kansallisessa     talous-   ja
           työllisyyspolitiikassaan.
   1
           EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
   2
           EUVL C …, s..
   3
           Pidetään voimassa vuonna 2011 19 päivänä toukokuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä
           2011/308/EU.
FI                                                 2                                                FI
 ---pagebreak---    (3) Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011 ensimmäisen vuotuisen
       kasvuselvityksen. Tästä alkoi uusi talouden ohjauksen ja hallinnan jakso EU:ssa ja
       ensimmäinen politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka
       perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa.
   (4) Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta 2011 julkisen talouden
       vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka ovat 15 päivänä helmikuuta
       ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston päätelmien ja komission
       vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että etusijalle on asetettava
       talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden kestävyyden palauttaminen,
       työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten avulla sekä uudet kasvua
       edistävät toimet. Se kehotti kaikkia jäsenvaltioita toteuttamaan näihin painopisteisiin
       perustuvia konkreettisia toimenpiteitä, jotka sisällytetään niiden vakaus- tai
       lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.
   (5) Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 25 päivänä maaliskuuta 2011 Euro Plus
       -sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne
       voidaan sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.
   (6) Alankomaat toimitti vuosiksi 2011–2015 laaditun vuoden 2011 tarkistetun
       vakausohjelmansa ja vuodeksi 2011 laaditun kansallisen uudistusohjelmansa 29
       päivänä huhtikuuta 2011. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset
       yhteydet on voitu ottaa huomioon.
   (7) Aiemmasta voimakkaasta kehityksestä huolimatta Alankomaiden erittäin avoin talous
       kärsi huomattavasti kriisin syventyessä: vuonna 2009 BKT supistui lähes 4 prosenttia.
       Talouden elpyminen alkoi vuoden 2009 jälkipuoliskolla ulkoisen kysynnän kasvun
       ansiosta ja se nopeutui vuoden 2010 alkupuoliskolla, jolloin BKT:n kasvu oli 1,8
       prosenttia. Kriisin vaikutukset työmarkkinoihin olivat kuitenkin suhteellisen vähäiset.
       Työttömyyden odotetaan laskevan asteittain kahden seuraavan vuoden aikana 4,5
       prosentista vuonna 2010 4 prosenttiin vuonna 2012. Kriisi vaikutti Alankomaiden
       julkiseen talouteen voimakkaasti. Julkisen talouden alijäämä nousi 5,5 prosenttiin
       suhteessa BKT:hen vuonna 2009 ja 5,4 prosenttiin vuonna 2010. Julkiset toimet
       rahoituslaitosten tukemiseksi ja rahoitusmarkkinoiden vakauttamiseksi merkitsivät
       julkisen talouden velkasuhteen kasvua 15 prosenttiyksiköllä suhteessa BKT:hen, ja
       vuonna 2009 velkasuhde oli 60,8 prosenttia suhteessa BKT:hen.
   (8) Neuvosto on neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vakausohjelman
       arvioinnin perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden ennusteiden perustana oleva
       makrotalouden skenaario on uskottava. Ohjelma perustuu hieman varovaisempiin
       kasvuennusteisiin vuosille 2011 ja 2012 kuin komission kevään 2011
       talousennusteessa. Vakausohjelman tavoitteena on vähentää julkisen talouden alijäämä
       alle 3 prosentin viitearvon vuonna 2012, mikä olisi vuotta aikaisemmin kuin liiallisen
       alijäämän menettelyssä asetettu määräaika. Vakausohjelman lukujen perusteella
       keskipitkän aikavälin tavoite eli BKT:n 0,5 prosentin rakenteellinen alijäämä melkein
       saavutetaan ohjelmakauden lopussa, sillä komission yksiköiden laskema
       rakenteellinen rahoitusasema on -0,8 prosenttia BKT:sta vuonna 2015. Julkisen
       talouden strategiaa tuetaan täysimääräisesti riittävän täsmällisillä toimenpiteillä
       vuoteen 2015 saakka. Toimenpiteiden täytäntöönpanoon liittyy kuitenkin joitakin
       riskejä, jotka koskevat pääosin valmiuksia korvata terveydenhuoltobudjetin ylitykset
       ja valvoa paikallishallintojen menoja. Keskimääräiset vuotuiset julkisen talouden
FI                                             3                                               FI
 ---pagebreak---         toimet ovat 0,75 prosenttia BKT:sta vuosina 2011–2013 neuvoston 2 päivänä
        joulukuuta 2009 antaman liiallisen alijäämän menettelyn mukaisen suosituksen
        mukaisesti. Liiallisen alijäämän korjaamisen määräaikaa seuraavien vuosien (2014 ja
        2015) osalta uudelleen laskettu rakenteellinen rahoitusasema paranee 0,25 prosenttia
        vuonna 2014 ja 0,5 prosenttia vuonna 2015. Luvut ovat vain hieman alle 0,5
        prosenttia, joka vaaditaan julkisen talouden rahoitusaseman parantamiseksi kunnes
        keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan.
   (9)  Alankomaiden viranomaisten suunnittelema ja täytäntöönpanema julkisen talouden
        tervehdyttäminen nojautuu suurelta osin rakennemenojen supistuksiin ja on noin 3
        prosenttia BKT:sta ohjelmakauden lopulla (2015) perustasoon verrattuna. Tuloksena
        olevalla sopeuttamisuralla julkisen talouden alijäämää supistetaan 3,8 prosentista
        BKT:sta vuonna 2011 2,4 prosenttiin BKT:sta vuonna 2012, minkä jälkeen sitä
        supistetaan vielä vuosittain noin 0,5 prosenttia vuosina 2013–2015. Alankomaat on
        vahvasti sitoutunut saavuttamaan nämä tavoitteet. Koulutuksen kaltaisten kasvua
        lisäävien politiikan alojen suojelu budjettileikkauksilta estäisi tulevan talouden
        kasvupotentiaalin vahingoittamisen ja edistäisi liiallisen alijäämän kestävää
        korjaamista.
   (10) Lyhyen aikavälin tervehdyttämisen lisäksi yksi suurimmista haasteista on parantaa
        julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä, johon vaikuttaa kielteisesti väestön
        ikääntymiseen liittyvien menojen voimakas kasvu. Väestön ikääntymisestä aiheutuvat
        pitkän aikavälin kustannukset ovat selvästi yli EU:n keskiarvojen erityisesti
        pitkäaikaishoidon ja eläkkeiden osalta. Pitkäaikaishoidon menojen odotettu kasvu on
        selvästi Euroopan suurin. Tämä todettiin myös väestön ikääntymistä koskevassa
        kertomuksessa, jonka komissio laati vuonna 2009. Tärkein syy menojen kasvuun on
        se, että Alankomaissa on jo kattava virallinen pitkäaikaishoitojärjestelmä (esimerkiksi
        julkinen      pitkäaikaisvakuutus,     jolla   katetaan      henkilökohtainen       hoito,
        sairaanhoitopalvelut, avustajat sekä hoito ja oleskelu laitoksessa), kun taas
        epävirallisilla hoitopalveluilla on Alankomaissa vähemmän merkitystä.
   (11) Osallistumisaste Alankomaiden työmarkkinoille on suhteellisen suuri, työn
        tuottavuusaste työtuntia kohti on korkea ja työttömyys on alhainen. Suurin haaste
        työmarkkinoille tulee kuitenkin olemaan käyttämättömän työvoimapotentiaalin
        hyödyntäminen erityisesti ikääntymisen johdosta tapahtuvan odotettavissa olevan
        työikäisen väestön vähenemisen korvaamiseksi. Viimeisimmissä tiedoissa
        vahvistettiin, että keskimääräiset vuosittaiset työtunnit ovat EU:n alhaisimmat.
        Alhainen työtuntien määrä johtuu siitä, että erittäin suuri määrä työtekijöitä, erityisesti
        naiset, pitää osa-aikaisuutta parempana vaihtoehtona, mutta syynä siihen on myös
        työmarkkinoille osallistumista tai työtuntien pidentämistä estävät taloudelliset tekijät.
        Tällä hetkellä pääasialliset esteet kotitalouden toisen tulonsaajan osallistumiselle
        työmarkkinoille tai työtuntimäärän lisäämiselle on Alankomaiden korkea toisen
        tulonlähteen marginaaliveroaste, joka joissakin tapauksissa voi olla yli 80 prosenttia.
        Tämä johtuu mm. yleisestä verohyvityksestä ja tuloon sidottujen etujen, kuten
        lastenhoitotuen, vähentämisestä.
   (12) Aktiivisen työmarkkinapolitiikan täytäntöönpanolla ei ilmeisesti ole ollut myönteisiä
        vaikutuksia jatkuvasti kasvavaan osittain vammautuneista ja pitkäaikaistyöttömistä
        koostuvaan heterogeeniseen ryhmään, joka on yhä lisääntyvässä vaarassa joutua
        rakennetyöttömyyden uhriksi. Muiden kuin EU:n kansalaisten jatkuvat työllisyys- ja
        työttömyyserot suurenevat heidän kokemiensa erityisvaikeuksien vuoksi.
FI                                               4                                                  FI
 ---pagebreak---    (13) Alankomaiden tutkimus- ja innovaatiojärjestelmä on pystynyt säilyttämään
        innovaatiokykynsä, mutta yksityissektorin alhainen osuus tutkimus- ja
        innovaatioinvestoinneista voi vaikuttaa kielteisesti Alankomaiden talouden tulevaan
        kasvuun ja kilpailukykyyn. Hallitus aikoo luoda suotuisat puitteet tutkimukseen ja
        innovaatioihin voimakkaasti panostaville yrityksille, myös ulkomaisille yrityksille,
        verokannustimien, yrittäjien mahdollisuuksien lisäämisen ja tutkimuksen alan
        huippuosaamisen avulla. Koska julkista taloutta on vakautettava tänä vuonna, joitakin
        yritystukia ei voida jatkaa, kun taas toisia tukia tehostetaan ja kohdennetaan ’talouden
        huippualoille’ ja siirretään yleisimpiin verotusvälineisiin.
   (14) Maantie-          ja       rautatieliikenteen          ruuhkat        vaikuttavat        kielteisesti
        liiketoimintaympäristöön. Liikenneruuhkat ovat EU:n pahimpia. Tässä yhteydessä
        suhteellisen tehoton liikenteen infrastruktuuri vaikuttaa kielteisesti työvoiman
        liikkuvuuteen ja siten mahdolliseen tuottavuuden kasvun myötä tapahtuvaan kasvuun.
        Työntekijöillä on pitkät työmatkat, aikataulut ovat epäluotettavia ja
        ruuhkautumiskustannukset ovat suuret. Ruuhkautumiskustannusten odotetaan vielä
        nousevan vuoteen 2020 saakka, jos politiikkaan ei tule muutosta. Infrastruktuurin
        käytön tehostaminen esimerkiksi tietullien avulla lisäisi työmarkkinoiden liikkuvuutta
        ja tuottavuutta sekä siten mahdollista kasvua.
   (15) Alankomaat ilmoittivat 4 päivänä huhtikuuta 2011 tehneensä useita Euro Plus -
        sopimuksen4. mukaisia sitoumuksia. Niihin kuuluvat toimenpiteet kilpailukyvyn
        lisäämiseksi (uuden yrityspolitiikan käyttöönotto, joka perustuu verotuksen ja
        hallinnollisen taakan yleisempään vähentämiseen), työllisyyden parantamiseksi
        (aktivoivampi sosiaalipolitiikka ja pyrkiminen siihen, että riippuvuus
        työttömyyskorvauksista vähenee), julkisen talouden kestävyyden edistämiseksi
        (vakaus- ja kasvusopimuksen ottaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä) ja julkisen
        talouden vakauden vahvistamiseksi (enemmän valtaa valvontaelimille). Sitoumukset
        koskevat sopimuksen kaikkia osa-alueita. Ne merkitsevät jatkoa vakausohjelmissa ja
        kansallisissa ohjelmissa esitetylle laajemmalle uudistusohjelmalle. Aikataulun
        yksityiskohtia       ei     ole    kuitenkaan         esitetty    eikä      toimenpiteitä     niiden
        täytäntöönpanemiseksi. Nämä sitoumukset on arvioitu ja otettu huomioon
        suosituksissa.
   (16) Komissio on arvioinut vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä Euro
        Plus -sopimuksen nojalla tehdyt sitoumukset5. Se on ottanut huomioon niiden
        merkityksen Alankomaiden finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan
        kestävyyden kannalta. Lisäksi se on arvioinut, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden
        mukaisia, koska Euroopan unionin talouden ohjausta ja hallintaa on tarpeen tehostaa
        kokonaisuudessaan antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Se
        katsoo, että kattavasti määritelty Alankomaiden julkisen talouden vakauttamisstrategia
        olisi pantava täytäntöön suunnitellusti ja samalla olisi säilytettävä määrärahat aloilla,
        jotka ovat suotuisimpia pitkän aikavälin kasvun kannalta. Julkisen talouden pitkän
        aikavälin kestävyyden parantamiseksi olisi toteutettava toimia erityisesti eläkkeiden ja
        pitkäaikaishoidon aloilla, työvoimaosuutta ja integraatiota olisi lisättävä ja
        liikenneruuhkia koskevia kysymyksiä olisi käsiteltävä.
   4
        Lisätietoa Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyistä sitoumuksista on asiakirjassa SEC(2011) 727.
   5
        SEC(2011) 727.
FI                                                    5                                                       FI
 ---pagebreak---    (17)   Neuvosto on tutkinut Alankomaiden tarkistetun vakausohjelman vuodelta 2011 edellä
          esitetyn arvioinnin perusteella ja ottaen huomioon myös Euroopan unionin toiminnasta
          tehdyn sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan nojalla 2 päivänä joulukuuta 2009 annetun
          neuvoston suosituksen. Neuvoston lausunto6 on esitetty erityisesti jäljempänä 1 ja 2
          kohdassa esitetyssä suosituksessa. Neuvosto on tutkinut Alankomaiden kansallisen
          uudistusohjelman ottaen huomioon 25 päivänä maaliskuuta 2011 hyväksytyt
          Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   SUOSITTAA, että Alankomaat toteuttaisi vuosina 2011–2012 toimia, joilla se
   (1)      toteuttaa vuodesta 2012 alkavaa julkisen talouden strategiaa suunnitellusti;
            varmistaa, että liiallisen alijäämän korjaus on kestävä ja kasvulle suotuisa eli menoja
            ei leikata aloilla, jotka ovat merkityksellisiä kasvun kannalta, kuten tutkimus ja
            innovaatio sekä koulutus;
   (2)      toteuttaa toimenpiteitä lakisääteisen eläkeiän nostamiseksi siten, että se nousee
            samaa tahtia elinajanodotteen kanssa, ja toteuttaa tämän tukemiseksi toimenpiteitä
            todellisen eläkeiän nostamiseksi ja julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden
            parantamiseksi; laatii suunnitelman pitkäaikaishoidon uudistamiseksi väestön
            ikääntymisen huomioon ottamiseksi;
   (3)      parantaa työvoimaosuutta siten, että esteitä kotitalouden toisen tulonsaajan työssä
            käynnille vähennetään, ja laatii sosiaalihuoltojärjestelmien hajauttamisen puitteissa
            toimenpiteitä kaikkein haavoittuvimmassa asemassa olevien ryhmien tukemiseksi ja
            heidän auttamisekseen osallistumaan uudelleen työmarkkinoille;
   (4)      edistää innovaatioita, yksityisiä T&K -investointeja ja tieteen ja liike-elämän välisten
            yhteyksien tiivistämistä antamalla sopivia kannustimia uuden yrityspolitiikan (”Naar
            de top”) puitteissa;
   (5)      jatkaa liikenneverkostojen suurten ruuhkautumiskustannusten vähentämistä ottamalla
            käyttöön kiinteiden tieliikenteen maksujen sijaan vaihtelevat maksut, laajentamalla
            kohdennetusti rautatieverkostoa ja ottamalla käyttöön tiemaksut.
   Tehty Brysselissä
                                                    Neuvoston puolesta
                                                    Puheenjohtaja
   6
          Lausunnosta säädetty neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdassa.
FI                                                    6                                              FI


title: Neuvoston suositus, annettu 15 päivänä helmikuuta 2011 , Euroopan kehitysrahaston (yhdeksäs EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2009

text:
               11.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 265/28

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 15 päivänä helmikuuta 2011,
   Euroopan kehitysrahaston (yhdeksäs EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2009
   (2011/668/EU)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun kumppanuussopimuksen (1), jota on muutettu Luxemburgissa 25 päivänä kesäkuuta 2005 allekirjoitetulla sopimuksella (2),
   ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksensopimus Cotonoussa, Beninissä 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen kumppanuussopimuksen rahoituspöytäkirjan mukaisesta yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta sekä taloudellisen avun jakamisesta EY:n perustamissopimuksen neljännessä osassa tarkoitetuille merentakaisille maille ja alueille (3), jäljempänä ’sisäinen sopimus’, jolla on muun muassa perustettu yhdeksäs Euroopan kehitysrahasto (yhdeksäs EKR), ja erityisesti sen 32 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon 27 päivänä maaliskuuta 2003 annetun yhdeksänteen kehitysrahastoon sovellettavan varainhoitoasetuksen (4) ja erityisesti sen 96–103 artiklan,
   on tutkinut yhdeksännen EKR:n toimiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2008, tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen kahdeksannesta, yhdeksännestä ja kymmenennestä Euroopan kehitysrahastosta (EKR) rahoitetuista toimista (5) varainhoitovuodelta 2009 ja mainittuun vuosikertomukseen sisältyvät komission vastaukset,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Sisäisen sopimuksen 32 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden yhdeksännen EKR:n varainhoidosta.

               (2)

               Komissio on toteuttanut yhdeksännen EKR:n toimet varainhoitovuoden 2009 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,

         SUOSITTAA, että Euroopan parlamentti myöntää komissiolle vastuuvapauden yhdeksännen EKR:n toimien toteuttamisen osalta varainhoitovuodelta 2009.

      Tehty Brysselissä 15 päivänä helmikuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         MATOLCSY Gy.

      (1)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUVL L 287, 28.10.2005, s. 4.

      (3)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 355.

      (4)  EUVL L 83, 1.4.2003, s. 1.

      (5)  EUVL C 303, 9.11.2010, s. 243.