Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52006SC0109

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Viron tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005-2009  /* SEK/2006/0109 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 1.2.2006SEK(2006) 109 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTOViron tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005–2009(komission esittämä)PERUSTELUTTaustaaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Sopimusta on muutettu kerran, vuonna 2005. Muuttamisen yhteydessä todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen budjettipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelmat, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistetut ohjelmat vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetut) vakausohjelmat, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetut) lähentymisohjelmat). Viro toimitti ensimmäisen lähentymisohjelmansa toukokuussa 2004. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 5 päivänä heinäkuuta 2004 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.Jäsenvaltioiden on näissä ohjelmissa ilmoitettava keskipitkän aikavälin tavoitteena oleva julkisen talouden rahoitusasema ja esitettävä sen saavuttamiseksi ja säilyttämiseksi toteutettavat toimenpiteet sekä taustalla olevat taloutta koskevat oletukset. Keskipitkän aikavälin tavoite olisi tarkistetun sopimuksen mukaan eriytettävä jäsenvaltioittain, koska talouden tila ja julkisen talouden rahoitusasema on unionin eri jäsenvaltioissa erilainen ja koska myös kestävyyteen kohdistuvat finanssipoliittiset riskit ovat erilaisia. Sopimukseen tehtyjen muiden tarkistusten mukaan olisi lisäksi saavutettava koko suhdannekierron ajaksi symmetrisempi lähestymistapa finanssipolitiikkaan tehostamalla budjettikuria taloudellisesti hyvinä aikoina. Samalla sellaiset suuret rakenneuudistukset, joilla on todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen, olisi otettava huomioon arvioitaessa, voidaanko keskipitkän aikavälin tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeutusurasta väliaikaisesti poiketa.Komissio on tutkinut Viron viimeksi toimittaman tarkistetun lähentymisohjelman. Se on tässä yhteydessä ottanut huomioon yksiköidensä syksyn 2005 talousennusteen, käytännesäännöt[2], yhteisesti sovitut menetelmät, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa, sekä vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvät talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja on jäljempänä esitetyn arvion perusteella antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi.Arviointi1.  Viro toimitti 1 päivänä joulukuuta 2005 uusimman tarkistetun lähentymisohjelmansa, joka kattaa vuodet 2005–2009[3]. Tarkistettu ohjelma vastaa pääpiirteissään mallirakennetta ja tietovaatimuksia, jotka on asetettu vakaus- ja lähentymisohjelmille uusissa käytännesäännöissä[4].2.  Alun rohkeat uudistukset ja talouden vakauttamispyrkimykset hyödyttivät Viroa 1990-luvun puoliväliin saakka, mutta Venäjän jouduttua talouskriisiin vuonna 1998 kasvu hidastui vuonna 1999 ja maa kärsi väliaikaisen takaiskun. Rahoitus- ja yrityssektorin kattavat rakenneuudistukset olivat lisänneet talouden kykyä reagoida markkinavoimiin ja kansainvälistä avoimuutta, ja kasvu käynnistyi nopeasti uudelleen vuonna 2000. Kymmenen viime vuoden aikana kokonaistuotanto on kasvanut vuosittain keskimäärin noin 6 prosenttia eli paljon nopeammin kuin EU:n vuotuinen keskiarvo, joka on 1,7 prosenttia. Eniten talouden tasapainoa on horjuttanut huomattava ulkoinen vaje, joka oli 10,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004.3.  Tarkistetussa ohjelmassa kokonaistuotannon kasvun arvioidaan olevan 6,5 prosenttia vuonna 2005, voimistuvan 6,6 prosenttiin vuonna 2006 ja tasaantuvan 6,3 prosenttiin ohjelmakauden loppuvuosina 2007–2009. Tarkistetun ohjelman taustalla oleva makrotalouden skenaario vaikuttaa huomattavan varovaiselta, kun sitä verrataan komission yksiköiden arvioon ja syksyn 2005 talousennusteeseen. Komission yksiköt ovat ohjelman perusteella ja yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti tehneet laskelmia, joiden mukaan kokonaistuotannon potentiaalinen kasvu pysyttelisi suhteellisen suurena, joskin se vähenisi hieman keskipitkällä aikavälillä. Koska arviot kokonaistuotannon kasvusta ovat varovaisia, tuotantokuilu säilyy negatiivisena koko ohjelmakauden, kun taas komission yksiköiden syksyn 2005 talousennusteen mukaan tuotantokuilu on positiivinen vuosina 2005 ja 2006 ja taloudessa on vain vähän käyttämätöntä kapasiteettia vuonna 2007. Työllisyyden odotetaan edelleen kasvavan vahvasti tulevina vuosina. Inflaation odotetaan hidastuvan vuoden 2005 3,5 prosentista 2,6 prosenttiin vuosina 2006 ja 2007 ja pysyttelevän kohtuullisessa 2,7 prosentissa vuosina 2008 ja 2009. Koska YKHI:n tosiasiallinen kasvu oli 4,1 prosenttia vuonna 2005 (mikä heijastaa Viron unioniin liittymisen perusvaikutuksia ja korkeita energianhintoja), vuoden 2006 ennuste vaikuttaa suhteellisen optimistiselta, kun taas vuoden 2007 ennuste vastaa komission talousennustetta. Ulkoisen vajeen arvioidaan supistuvan vuoden 2003 13,4 prosentista 9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Vaikka tämän Viron taloutta vaivanneen huomattavan epätasapainon purkamisessa on auttanut julkisen talouden säännöllinen ylijäämäisyys, ohjelman ennusteiden mukaan tästä lienee vain vähän apua tulevina vuosina. Viro säilytti täydellisen valuuttakurssivakauden ERM II:ssä vuonna 2005 valuuttakatejärjestelmässään, johon se on yksipuolisesti sitoutunut. Viron rahamarkkinoiden ja pankkien antolainauskorot pysyttelivät koko ajan alhaisina ja vakaina vuonna 2005, mikä heijastaa maan rahapoliittisen kehyksen uskottavuutta.4.  Neuvosto hyväksyi 17 päivänä helmikuuta 2005 antamassaan lausunnossa julkisen talouden strategian, joka esitettiin vuodet 2004–2008 kattavassa lähentymisohjelman edellisessä tarkistuksessa. Vuoden 2005 talousarvion toteuttamisesta voidaan todeta, että komission yksiköiden syksyn 2005 talousennusteessa julkisen talouden ylijäämäksi vuonna 2005 arvioitiin 1,1 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun taas lähentymisohjelman edellisessä tarkistuksessa tavoitteeksi oli asetettu tasapainoinen rahoitusasema. Nopean talouskasvun ja veronkannon tehostumisen ansiosta vuoden 2005 tosiasiallinen ylijäämä onkin paljon suurempi eli noin 2½ prosenttia suhteessa BKT:hen.5.  Viron talousarviokehyksellä tähdätään terveen julkisen talouden ylläpitämiseen kestävän nopean kasvun ja kasvavan työllisyyden oloissa. Tähän pyritään muun muassa edellyttämällä julkisen talouden tasapainoa ja asettamalla nimelliset menokatot valtion menoille. Ohjelmassa pyritään julkisen talouden tasapainoon vuodesta 2007 lähtien sen jälkeen, kun ylijäämä on ohjelmassa esitettyjen arvioiden mukaan ollut 0,3 prosenttia vuonna 2005 ja 0,1 prosenttia vuonna 2006 suhteessa BKT:hen. Julkisen talouden ylijäämälle vuosiksi 2005 ja 2006 asetetut tavoitteet ovat hieman edellistä tarkistusta vaativammat mutta heijastavat vain osittain vuoden 2005 odotettua parempaa tulosta. Sekä meno- että tulosuhteen ennakoidaan supistuvan vähitellen ohjelmajaksolla. Kun joulukuun 2005 tarkistusta verrataan edelliseen tarkistukseen, voidaan todeta, että julkisessa taloudessa pyritään edelleen vuotuiseen tasapainoon, mutta makrotalouden skenaario muuttuu aiempaa huomattavasti suotuisammaksi.6.  Komission yksiköt ovat ohjelman perusteella ja yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti tehneet laskelmia, joiden mukaan rakenteellinen rahoitusasema (ylijäämä) supistuisi neljän seuraavan vuoden aikana vuoden 2005 noin 0,5 prosentista suhteessa BKT:hen tasapainoiseen rahoitusasemaan vuonna 2009. Tarkistetussa ohjelmassa esitetään vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitetuksi keskipitkän aikavälin tavoitteeksi tasapainoinen rakenteellinen rahoitusasema (eli suhdannekorjattuna ja vailla kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä). Koska ohjelmaan sisältyvä keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (noin 2 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) kunnianhimoisempi, sen saavuttamisen pitäisi tuottaa riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoitteen asianmukaisuutta arvioitaessa voidaan todeta, että tavoite sijoittuu euroalueen jäsenvaltioille ja valuuttakurssimekanismiin (ERM II) osallistuville jäsenvaltioille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä asetetulle vaihteluvälille; se on myös vaativampi kuin mitä julkinen velka suhteessa BKT:hen ja potentiaalisen tuotannon keskimääräinen kasvu edellyttäisivät pitkällä aikavälillä.7.  Julkisen talouden toteutuma voi olla huomattavasti ohjelmassa ennustettua parempi jopa vuoden 2005 jälkeen. Perusteena oleva vuosien 2006–2009 talousennuste on huomattavan varovainen. Viro on lisäksi aiemmin jatkuvasti ylittänyt julkista taloutta koskevat tavoitteet, joten riskitasapainon näkeminen positiivisempana olisi perusteltua.8.  Ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys vaikuttaa riskinarvioinnin perusteella riittävältä varmistamaan sen, että ohjelman mukaisessa keskipitkän aikavälin tavoitteessa pysytään koko ohjelmakauden ajan. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa vaativampi, sen saavuttamisen pitäisi tuottaa riittävä varmuusmarginaali sen varmistamiseksi, ettei julkisen talouden alijäämälle asetettu 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa ohjelmakauden aikana. Kun kuitenkin otetaan huomioon, että julkisen talouden toteutuma on todennäköisesti odotettua parempi vuonna 2005, julkisen talouden ylijäämätavoitteen asettaminen enintään 0,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006 saattaa merkitä myötäsyklisyyden riskiä hyvinä aikoina.9.  Viron bruttovelkasuhde on EU:n alhaisin ja huomattavasti alle perustamissopimuksen viitearvon. Tarkistetun ohjelman ja komission yksiköiden vuosia 2005–2007 koskevan talousennusteen mukaan velkasuhde supistuu entisestään koko ohjelmakauden ajan, ja vuoden 2009 lopulla velan arvioidaan olevan enää 2,8 prosenttia suhteessa BKT:hen.10.  Viron julkisen talouden kestävyyteen ei näytä liittyvän paljon riskejä, jotka johtuisivat väestön ikääntymisestä aiheutuvista ennustetuista julkisista menoista. Bruttovelkasuhde on tällä hetkellä hyvin alhainen, ja sen ennustetaan säilyvän 60 prosentin viitearvon alapuolella koko ennustejakson ajan. Viron strategia, jossa kestävyys asetetaan finanssipolitiikassa keskeiseen asemaan ja johon sisältyy varoja kerryttävä eläkeuudistus, vaikuttaa myönteisesti julkisen talouden näkymiin. Tämänhetkinen ylijäämäinen julkisen talouden rahoitusasema auttaa rajoittamaan väestön ikääntymisen ennustettuja julkistaloudellisia vaikutuksia. Koska keskipitkän aikavälin tavoitteena on julkisen talouden säilyttäminen tasapainoisena, julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvat riskit säilyvät vähäisinä.11.  Julkista taloutta koskevat suunnitellut toimenpiteet ovat pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukaisia. Erityisesti julkisen talouden huomattava ylijäämä vuonna 2005 on osaltaan auttanut supistamaan ulkoista vajetta merkittävästi, alle 10 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Ohjelmakaudella Viron politiikkayhdistelmän kulmakiveksi määritellään varovainen finanssipolitiikka, ja tavoitteena on erityisesti saada ulkoinen vaje supistumaan kestävälle tasolle. Tarkistetussa ohjelmassa myös esitetään toimenpiteitä resurssien kohdentamiseksi kasvuun ja työpaikkojen lisäämiseen erityisesti pienentämällä julkisen sektorin osuutta taloudessa ja siirtämällä verotaakkaa välittömästä välilliseen verotukseen.12.  Lokakuun 15 päivänä 2005 toimitetussa Viron kansallisessa uudistusohjelmassa määritetään seuraavat haasteet, joilla on merkittäviä vaikutuksia julkiseen talouteen: i) julkisen talouden kestävyys, ii) kasvua ja työpaikkoja tukeva finanssipolitiikka ja iii) makrotalouden vakauden varmistaminen. Kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyjen toimien vaikutukset julkiseen talouteen otetaan täysimääräisesti huomioon lähentymisohjelmaan sisältyvissä julkista taloutta koskevissa ennusteissa. Julkista taloutta koskevat lähentymisohjelman toimenpiteet noudattavat uudistusohjelmassa ennakoituja toimia. Lähentymisohjelma sisältää erityisesti toimenpiteitä, joilla pyritään saattamaan loppuun vuoden 2002 eläkeuudistus, kiristämään kulutus- ja ympäristöverotusta keventäen samalla työn verotusta ja kohdentamaan talousarviovaroja järjestelmällisesti investointeihin, tutkimuksen ja kehityksen edistämiseen ja ammattikoulutukseen. Näitä toimenpiteitä täydennetään muutoksilla, joita tehdään julkista taloutta koskeviin institutionaalisiin järjestelyihin, sillä eri alojen ministeriöt tuodaan tietotekniikkaperusteisen budjetointijärjestelmän avulla valtiovarainministeriön valvontaan. Lisäksi jatketaan strategisen suunnitteluprosessin virallistamista ja tehostetaan uudella lainsäädännöllä paikallishallinnon varainhoitoa.Yleisesti ottaen julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla, ja Viron noudattama strategia on hyvä esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta. Kun kuitenkin otetaan huomioon edellä esitetty arvio ja se seikka, että julkisen talouden toteutuma on vuonna 2005 todennäköisesti huomattavasti ohjelmassa arvioitua parempi, Viron olisi tarkoituksenmukaista pyrkiä suurempaan julkisen talouden ylijäämään vuonna 2006 ja sen jälkeisinä vuosina tukeakseen jatkossakin ulkoisen epätasapainon korjaamista. Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTOViron tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005–2009EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:13.  Alun rohkeat uudistukset ja talouden vakauttamispyrkimykset hyödyttivät Viroa 1990-luvun puoliväliin saakka, mutta Venäjän jouduttua talouskriisiin vuonna 1998 kasvu hidastui vuonna 1999 ja maa kärsi väliaikaisen takaiskun. Rahoitus- ja yrityssektorin kattavat rakenneuudistukset olivat lisänneet talouden kykyä reagoida markkinavoimiin ja kansainvälistä avoimuutta, ja kasvu käynnistyi nopeasti uudelleen vuonna 2000. Kymmenen viime vuoden aikana kokonaistuotanto on kasvanut vuosittain keskimäärin noin 6 prosenttia eli paljon nopeammin kuin EU:n vuotuinen keskiarvo, joka on 1,7 prosenttia. Eniten talouden tasapainoa on horjuttanut huomattava ulkoinen vaje, joka oli 10,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004. Julkisen talouden kehitykselle oli tunnusomaista kaiken kaikkiaan varovainen finanssipolitiikan viritys, joka johti huomattavaan julkisen talouden ylijäämään.14.  Neuvosto hyväksyi 17 päivänä helmikuuta 2005 antamassaan lausunnossa julkisen talouden strategian, joka esitettiin vuodet 2004–2008 kattavassa lähentymisohjelman edellisessä tarkistuksessa. Vuoden 2005 talousarvion toteuttamisesta voidaan todeta, että komission yksiköiden syksyn 2005 talousennusteessa julkisen talouden ylijäämäksi vuonna 2005 arvioitiin 1,1 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun taas lähentymisohjelman edellisessä tarkistuksessa tavoitteeksi oli asetettu tasapainoinen rahoitusasema. Nopean talouskasvun ja veronkannon tehostumisen ansiosta vuoden 2005 tosiasiallinen ylijäämä onkin paljon suurempi eli noin 2 ½ prosenttia suhteessa BKT:hen.15.  Neuvosto tutki [14 päivänä helmikuuta 2006] Viron tarkistetun lähentymisohjelman, joka kattaa vuodet 2005–2009. Tarkistettu ohjelma vastaa pääpiirteissään mallirakennetta ja tietovaatimuksia, jotka on asetettu vakaus- ja lähentymisohjelmille uusissa käytännesäännöissä [6].16.  Ohjelman perustana olevassa makrotalouden skenaariossa ennustetaan kokonaistuotannon kasvun voimistuvan 6,5 prosentista vuonna 2005 6,6 prosenttiin vuonna 2006 ja tasaantuvan 6,3 prosenttiin ohjelmakauden loppuaikana. Käytettävissä olevien tietojen perusteella kyseinen skenaario näyttää perustuvan huomattavan varovaisiin kasvuennusteisiin. Komission yksiköt ovat ohjelman perusteella ja yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti tehneet laskelmia, joiden mukaan kokonaistuotannon potentiaalinen kasvu pysyttelisi suhteellisen suurena, joskin se vähenisi hieman keskipitkällä aikavälillä. Koska arviot kokonaistuotannon kasvusta ovat varovaisia, tuotantokuilu säilyy negatiivisena koko ohjelmakauden, kun taas komission yksiköiden syksyn 2005 talousennusteen mukaan tuotantokuilu on positiivinen vuosina 2005 ja 2006. Ohjelman lyhyen aikavälin inflaatioennusteet vaikuttavat myös varsin alhaisilta.17.  Viron keskipitkän aikavälin talousarviokehyksellä tähdätään terveen julkisen talouden ylläpitämiseen kestävän nopean kasvun ja kasvavan työllisyyden oloissa. Ohjelmassa tavoitellaan julkisen talouden tasapainoa vuodesta 2007 lähtien sen jälkeen, kun ylijäämä on ohjelma-arvioiden mukaan ollut 0,3 prosenttia vuonna 2005 ja 0,1 prosenttia vuonna 2006 suhteessa BKT:hen. Vähäisen korkorasituksen vuoksi perusjäämä on aiempaa hivenen suurempi, mutta tällä ei paljoakaan merkitystä. Julkisen talouden ylijäämälle vuosiksi 2005 ja 2006 asetetut tavoitteet ovat hieman edellistä tarkistusta vaativammat mutta heijastavat vain osittain vuoden 2005 odotettua parempaa tulosta. Vuoden 2005 ylijäämä, joka on lähinnä seurausta voimakkaasta talouskasvusta ja veronkannon tehostumisesta, on noin 2½ prosenttia suhteessa BKT:hen. Sekä meno- että tulosuhteen ennakoidaan supistuvan vähitellen ohjelmajaksolla. Kun joulukuun 2005 tarkistusta verrataan edelliseen tarkistukseen, voidaan todeta, että julkisessa taloudessa pyritään edelleen vuotuiseen tasapainoon, mutta makrotalouden skenaario muuttuu aiempaa huomattavasti suotuisammaksi.18.  Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti laskettua rakenteellista julkisen talouden ylijäämää (eli suhdannetasoitettu rahoitusasema kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä lukuun ottamatta) suunnitellaan supistettavan ohjelmakauden aikana vuosittain keskimäärin 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ohjelmassa asetetaan julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteeksi tasapainossa oleva rakenteellinen rahoitusasema ja pyritään säilyttämään rakenteellinen rahoitusasema, joka vastaa ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitetta koko ohjelmakauden ajan. Koska ohjelmaan sisältyvä keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (noin 2 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) vaativampi, sen pitäisi tuottaa riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoitteen asianmukaisuutta arvioitaessa voidaan todeta, että tavoite sijoittuu euroalueen jäsenvaltioille ja valuuttakurssimekanismiin (ERM II) osallistuville jäsenvaltioille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä asetetulle vaihteluvälille; se on myös vaativampi kuin mitä julkinen velka suhteessa BKT:hen ja potentiaalisen tuotannon keskimääräinen kasvu edellyttäisivät pitkällä aikavälillä.19.  Julkisen talouden toteutuma voi olla huomattavasti ohjelmassa ennustettua parempi jopa vuoden 2005 jälkeen. Perusteena oleva vuosien 2006–2009 talousennuste on huomattavan varovainen. Viro on lisäksi aiemmin jatkuvasti ylittänyt julkista taloutta koskevat tavoitteet, joten riskitasapainon näkeminen positiivisempana olisi perusteltua.20.  Finanssipoliittinen strategia vaikuttaa riskinarvioinnin perusteella riittävältä, jotta sen avulla voidaan saavuttaa rakenteellinen rahoitusasema, jota voidaan pitää vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesti tarkoituksenmukaisena koko ohjelmakauden ajan. Lisäksi ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys tarjoaa riittävän varmuusmarginaalin sen varmistamiseksi, ettei julkisen talouden alijäämälle asetettu 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity normaaleissa suhdannevaihteluissa ohjelmakauden aikana. Kun kuitenkin otetaan huomioon, että julkisen talouden toteutuma on todennäköisesti odotettua parempi vuonna 2005, julkisen talouden ylijäämätavoitteen asettaminen enintään 0,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006 saattaa merkitä myötäsyklisyyden riskiä hyvinä aikoina.21.  Velan arvioidaan olleen 4,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuoden 2005 lopulla eli velkasuhde on merkittävästi alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon ja täten alhaisin EU:ssa. Ohjelmassa ennustetaan, että velkasuhde pienenee 1,8 prosenttiyksikköä ohjelmakaudella.22.  Viron julkisen talouden kestävyyteen ei näytä liittyvän paljon riskejä, jotka johtuisivat väestön ikääntymisestä aiheutuvista ennustetuista julkisista menoista. Bruttovelkasuhde on tällä hetkellä hyvin alhainen, ja sen ennustetaan säilyvän 60 prosentin viitearvon alapuolella koko ennustejakson ajan. Viron strategia, jossa kestävyys asetetaan finanssipolitiikassa keskeiseen asemaan ja johon sisältyy varoja kerryttävä eläkeuudistus, vaikuttaa myönteisesti julkisen talouden näkymiin. Tämänhetkinen ylijäämäinen julkisen talouden rahoitusasema auttaa rajoittamaan väestön ikääntymisen ennustettuja julkistaloudellisia vaikutuksia. Koska keskipitkän aikavälin tavoitteena on julkisen talouden säilyttäminen tasapainoisena, julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvat riskit säilyvät vähäisinä.23.  Julkista taloutta koskevat suunnitellut toimenpiteet ovat pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukaisia. Erityisesti julkisen talouden huomattava ylijäämä vuonna 2005 on osaltaan auttanut supistamaan ulkoista vajetta merkittävästi, alle 10 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Ohjelmakaudella Viron politiikkayhdistelmän kulmakiveksi määritellään varovainen finanssipolitiikka, ja tavoitteena on erityisesti saada ulkoinen vaje supistumaan kestävälle tasolle. Tarkistetussa ohjelmassa myös esitetään toimenpiteitä resurssien kohdentamiseksi kasvuun ja työpaikkojen lisäämiseen erityisesti pienentämällä julkisen sektorin osuutta taloudessa ja siirtämällä verotaakkaa välittömästä välilliseen verotukseen.24.  Uudistetun Lissabonin kasvu- ja työllisyysstrategian mukaisessa 15 päivänä lokakuuta 2005 toimitetussa Viron kansallisessa uudistusohjelmassa määritetään seuraavat haasteet, joilla on merkittäviä vaikutuksia julkiseen talouteen: i) julkisen talouden kestävyys, ii) kasvua ja työpaikkoja tukeva finanssipolitiikka ja iii) makrotalouden vakauden varmistaminen. Kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyjen toimien vaikutukset julkiseen talouteen otetaan täysimääräisesti huomioon lähentymisohjelmaan sisältyvissä julkista taloutta koskevissa ennusteissa. Julkista taloutta koskevat lähentymisohjelman toimenpiteet noudattavat uudistusohjelmassa ennakoituja toimia. Lähentymisohjelma sisältää erityisesti toimenpiteitä, joilla pyritään saattamaan loppuun vuoden 2002 eläkeuudistus, kiristämään kulutus- ja ympäristöverotusta keventäen samalla työn verotusta ja kohdentamaan talousarviovaroja järjestelmällisesti investointeihin, tutkimuksen ja kehityksen edistämiseen ja ammattikoulutukseen. Näitä toimenpiteitä täydennetään muutoksilla, joita tehdään julkista taloutta koskeviin institutionaalisiin järjestelyihin, sillä eri alojen ministeriöt tuodaan tietotekniikkaperusteisen budjetointijärjestelmän avulla valtiovarainministeriön valvontaan. Lisäksi jatketaan strategisen suunnitteluprosessin virallistamista ja tehostetaan uudella lainsäädännöllä paikallishallinnon varainhoitoa.Edellä esitetyn arvioinnin perusteella neuvosto toteaa, että yleisesti ottaen julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla ja Viron noudattama strategia on hyvä esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta. Neuvosto toteaa kuitenkin, että kun otetaan huomioon, että julkisen talouden toteutuma on vuonna 2005 todennäköisesti huomattavasti ohjelmassa arvioitua parempi, Viron olisi tarkoituksenmukaista pyrkiä suurempaan julkisen talouden ylijäämään vuonna 2006 ja sen jälkeisinä vuosina tukeakseen jatkossakin ulkoisen epätasapainon korjaamista.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |BKT:n määrä (% muutos) | LO joulukuu 2005 | 7,8 | 6,5 | 6,6 | 6,3 | 6,3 | 6,3 |KOM marraskuu 2005 | 7,8 | 8,4 | 7,2 | 7,4 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |LO marraskuu 2004 | 5,6 | 5,9 | 6,0 | 6,0 | 6,0 | Tieto puuttuu |YKHI-inflaatio (%) | LO joulukuu 2005 | 3,0 | 3,5 | 2,6 | 2,6 | 2,7 | 2,7 |KOM marraskuu 2005 | 3,0 | 4,1 | 3,3 | 2,6 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |LO joulukuu 20041 | 3,3 | 3,2 | 2,5 | 2,8 | 2,8 | Tieto puuttuu |Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | LO joulukuu 20052 | 0,1 | -0,4 | -0,6 | -0,7 | -0,5 | -0,1 |KOM marraskuu 20053 | -0,2 | 0,5 | 0,1 | -0,1 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |LO joulukuu 20042 | -0,9 | -1,3 | -1,7 | -1,2 | -1,0 | Tieto puuttuu |Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2005 | 1,7 | 0,3 | 0,1 | 0,0 | 0,0 | 0,0 |KOM marraskuu 2005 | 1,7 | 1,1 | 0,6 | 0,4 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2004 | 1,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 |Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2005 | 1,9 | 0,5 | 0,3 | 0,2 | 0,1 | 0,1 |KOM marraskuu 2005 | 1,9 | 1,3 | 0,8 | 0,5 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2004 | 1,3 | 0,2 | 0,2 | 0,2 | 0,1 | Tieto puuttuu |Suhdannetasoitettu rahoitusasema = Rakenteellinen rahoitusasema4 (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2005 | 1,7 | 0,4 | 0,3 | 0,2 | 0,1 | 0,0 |KOM marraskuu 2005 | 1,8 | 1,0 | 0,6 | 0,4 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2004 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |Julkisen velan bruttomäärä (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2005 | 5,4 | 4,6 | 4,4 | 3,3 | 3,0 | 2,8 |KOM marraskuu 2005 | 5,5 | 5,1 | 4,0 | 3,1 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2004 | 4,8 | 4,6 | 4,3 | 3,1 | 2,9 | Tieto puuttuu |Huom. 1 Lähentymisohjelman joulukuun 2004 tarkistuksessa keskustellaan kansallisen kuluttajahintainflaation määritelmästä, siinä ei viitata YKHI-inflaatioon. Erot ovat merkityksettömiä. 2 Komission yksiköiden laskelmat, jotka perustuvat ohjelmassa annettuihin tietoihin. 3 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 7,2 prosenttia vuonna 2004, 7,1 prosenttia vuonna 2005, 6,7 prosenttia vuonna 2006 ja 6,5 prosenttia vuonna 2007. 4 Koska ohjelmassa ei täsmennetä kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä, suhdannekorjattu rahoitusasema ja rakenteellinen rahoitusasema ovat samat. Lähde: Lähentymisohjelma (LO), komission yksiköiden syksyn 2005 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. | [1] EYVL 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Asiakirjat, joihin tässä tekstissä viitataan, ovat saatavilla Internetissä osoitteessa: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Talous- ja rahoituskomitean lausunto ”Specifications on the implementation of the Stability and Growth Pact and guidelines on the format and content of stability and convergence programmes”, hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005.[3] Ohjelman englanninkielinen käännös toimitettiin 2 päivänä tammikuuta 2006.[4] Ohjelmassa esitetään useimmat uusissa käytännesäännöissä edellytetyt pakolliset ja valinnaiset tiedot.[5] EYVL 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Asiakirjat, joihin tässä tekstissä viitataan, ovat saatavilla Internetissä osoitteessa: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Ohjelmassa esitetään useimmat uusissa käytännesäännöissä edellytetyt pakolliset ja valinnaiset tiedot.


Avis juridique important

|

32000H0164

2000/164/EY: Neuvoston suositukset, annettu 14 päivänä helmikuuta 2000, jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan täytäntöönpanosta

Virallinen lehti nro L 052 , 25/02/2000 s. 0032 - 0040

NEUVOSTON SUOSITUKSET,annettu 14 päivänä helmikuuta 2000,jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan täytäntöönpanosta(2000/164/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 128 artiklan 4 kohdan, jossa todetaan, että neuvosto voi antaa suosituksia jäsenvaltioille, jos se näiden toteuttamaa työllisyyspolitiikkaa tarkasteltuaan pitää sitä aiheellisena,ottaa huomioon 15 päivänä joulukuuta 1997 annetulla neuvoston päätöslauselmalla hyväksytyt vuoden 1998 työllisyyden suuntaviivat sekä 22 päivänä helmikuuta 1999 annetulla neuvoston päätöslauselmalla hyväksytyt vuoden 1999 työllisyyden suuntaviivat,ottaa huomioon jäsenvaltioiden toimittamat viisitoista vuotta 1999 koskevaa täytäntöönpanoraporttia, joihin sisältyy vuoden 1998 kansallisten työllisyyden toimintasuunnitelmien täytäntöönpano ja joissa kuvataan kansallisiin työllisyyden toimintasuunnitelmiin vuoden 1999 suuntaviivojen aiheuttamien muutosten vuoksi tehdyt muutokset,ottaa huomioon yhdessä komission kanssa laaditun vuoden 1999 yhteisen työllisyysraportin, jossa kuvataan yhteisön työllisyystilannetta ja tarkastellaan jäsenvaltioiden toimia, joilla ne panevat työllisyyspolitiikkaansa täytäntöön suuntaviivojen mukaisesti,ottaa huomioon 12 päivänä heinäkuuta 1999 annetun neuvoston suosituksen talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi, ja vakaus- ja kasvusopimuksesta 17 päivänä kesäkuuta 1997 annetun päätöslauselman sisältämät sitoumukset,ottaa huomioon komission 8 päivänä syyskuuta 1999 toimittaman suosituksen,sekä katsoo seuraavaa:(1) Kölnissä 3 ja 4 päivänä kesäkuuta 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto totesi päätelmissään, että korkeampi työllisyys on edelleen ensisijainen tavoite Euroopan unionissa.(2) Työllisyys- ja työmarkkinakomitea ja talouspoliittinen komitea toimittivat 28 päivänä lokakuuta 1999 yhteisen lausunnon tästä suosituksesta.(3) Neuvosto katsoo, että jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkojen täytäntöönpanoa koskevan tarkastelun perusteella on aiheellista antaa suosituksia perustamissopimuksen 128 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Tällaisia suosituksia olisi käytettävä säästeliäästi, niissä olisi keskityttävä tärkeimpiin asioihin ja niiden olisi perustuttava perusteellisiin ja tarkkoihin selvityksiin.(4) Samalla kun täydennetään jäsenvaltioiden toteuttamaa toimintaa korkean työllisyystason varmistamiseksi, olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden toimivalta.(5) Neuvosto tunnustaa ne suuret ponnistukset, joita jäsenvaltiot ovat jo toteuttaneet työllisyyden suuntaviivojen täytäntöönpanemiseksi. Näiden poliitiikkojen vaikutusta arvioitaessa olisi otettava huomioon työllisyyden suuntaviivojen monivuotinen näkökulma.(6) Nuorisotyöttömyys on pitkäaikainen ongelma useimmissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa, ja sen ratkaisemiseksi kaikille nuorille olisi tarjottava mahdollisuus päästä työelämään ennen kuin työttömyys on kestänyt kuusi kuukautta.(7) Aikuisten pitkäaikaistyöttömyys koskettaa noin puolta Euroopan unionin työttömistä, ja sen estämiseksi kaikille aikuisille työttömille olisi tarjottava uusi mahdollisuus ennen kuin työttömyys on kestänyt 12 kuukautta.(8) On tärkeää vähentää työllisyyttä jarruttavia vero- ja etuusjärjestelmien piirteitä ja varmistaa siten, että naisten ja ikääntyvien työntekijöiden osallistuminen kasvaa.(9) On luotava sellainen toimintaympäristö, jossa voidaan hyödyntää työllisyyden kasvun mahdollisuudet palvelualalla.(10) Uusien työpaikkojen jatkuva luomien edellyttää työllisyyden kannalta suotuisampia verotusjärjestelmiä, joissa nykyisestä työn raskaasta verottamisesta siirrytään käyttämään muita verokantoja, kuten energia- ja ympäristöverotusta.(11) Kaikilla asianmukaisilla tasoilla luotavat kumppanuudet ovat avainasemassa nykyaikaistettaessa työn organisointia ja edistettäessä yritysten ja niiden henkilöstön sopeutumiskykyä.(12) Työmarkkinoilla vallitsevien, erityisesti työllisyyteen, työttömyyteen ja palkkaan liittyvien sukupuolierojen sekä eri toimialojen ja ammattien sukupuolien mukaisen eriytymisen vuoksi tarvitaan kattavia strategioita miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ottamiseksi huomioon kaikessa toiminnassa sekä toimenpiteitä, joilla parannetaan työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista.(13) Yhteiset indikaattorit ja vertailukelpoiset työllisyystilastot sekä laatua koskevat selvitykset ovat olennainen edellytys suuntaviivojen täytäntöönpanon ja tulosten seurannalle ja hyvien toimintatapojen määrittämiselle Euroopan tasolla,ANTAA, yksittäisille jäsenvaltioille osoitetut suositukset sellaisina kuin ne ovat liitteessä.Tehty Brysselissä 14 päivänä helmikuuta 2000.Neuvoston puolestaJ. GAMAPuheenjohtajaLIITEI. BELGIATaloudellisen tilanteen parantumisesta huolimatta Belgian työllisyystilanne elpyi vuonna 1998 vaatimattomasti. Työmarkkinoille ovat ominaisia seuraavat pitkäaikaiset haasteet:- Työttömyyden muuttuminen pitkäaikaistyöttömyydeksi on erittäin yleistä jolloin pitkäaikaistyöttömien määrä lisääntyy - vuonna 1998 heidän osuutensa työvoimasta oli 5,7 prosenttia. Tämä voi johtua mm. etuuksien kestosta, tukikelpoisuusedellytyksistä ja täytäntöönpanosta.- Ikääntyvien työllisyystilanne on huono erityisesti yli 55-vuotiaiden keskuudessa: heidän työllisyysasteensa (22 prosenttia) on nykyisin unionin heikoin.- Työllisyysasteen sukupuoliero on suuri, Euroopan unionin keskiarvon eli 20 prosenttiyksikön luokkaa.- Palvelualalla on käyttämättömiä työllistämismahdollisuuksia. Vaikka palvelualan osuus kokonaistyöllisyydestä on suuri, se työllistää vain 40 prosenttia työikäisistä, joka on 10 prosenttiyksikköä pienempi osuus kuin tässä suhteessa parhaiten menestyvien jäsenvaltioiden keskiarvo.Belgialle suositellaan seuraavia toimia:1. Olisi vahvistettava ennaltaehkäisevää politiikkaa varhaisessa vaiheessa toteutettaviin, yksilön tarpeisiin perustuvin toimin, jotta työttömyyden muuttumista pitkäaikaiseksi voidaan rajoittaa. Belgian olisi noudatettava täydellisesti suuntaviivoja 1 ja 2, ja nuoriin ja aikuisiin työttömiin olisi kohdistettava tehokkaita työllistämistoimia ennen kuuden (nuorilla) tai kahdentoista (aikuisilla) työttömyyskuukauden täyttymistä.2. Olisi tarkasteltava yksityiskohtaisemmin työllisyyttä jarruttavia vero- ja etuusjärjestelmien piirteitä, jotka saattavat hillitä osallistumista työmarkkinoiden toimintaan erityisesti naisten ja ikääntyvien työntekijöitten keskuudessa. Belgian olisi erityisesti arvioitava uudelleen nykyisiä politiikkoja, joilla helpotetaan varhaista eläkkeelle siirtymistä, ja pohdittava, millä poliittisilla vaihtoehdoilla työvoiman varhainen vetäytyminen työmarkkinoilta voitaisiin parhaiten estää ja ikääntyvien työntekijöiden työllisyyttä parhaiten edistää.3. Olisi omaksuttava ja pantava täytäntöön johdonmukaisia strategioita, joihin kuuluu sääntelyyn, verotukseen ja työmarkkinoitten toimintaan liittyviä toimenpiteitä, ja hyödynnettävä niiden avulla paremmin palvelualan työllistämismahdollisuudet.4. Olisi vahvistettava yhteistyötä niiden viranomaisten välillä, jotka vastaavat kansallisen toimintasuunnitelman täytäntöönpanosta.II. TANSKATanskan työmarkkinoitten toiminta on parantunut viime vuosina huomattavasti. Tanskan työllisyysaste on tätä nykyä unionin korkein ja työttömyysaste yksi matalimmista. Tanskan haasteista ovat keskeisiä seuraavat:- Työvoiman taitojen ja ammattipätevyyksien kohentamista on edistettävä, sillä se auttaa selviytymään työmarkkinoitten tulevista pullonkauloista.- Nykyistä työvoimaa on laajennettava kannustamalla työntekijöitä pysyttelemään työelämässä pitempään ja vähentämällä sosiaalietuuksien varassa olevien työikäisten määrää.- On pyrittävä tasapainottamaan naisten ja miesten osuutta eri toimialoilla ja eri ammateissa.Tanskalle suositellaan seuraavia toimia:1. Olisi uudistettava vero- ja etuusjärjestelmiä, jotta voidaan keventää työhön erityisesti pienissä tuloluokissa kohdistuvaa verotaakkaa ja lisätä kannustimia työn vastaanottamiseen ja työelämässä pysymiseen. Varhaiseläke- ja lomajärjestelmien uudistusta olisi täydennettävä ja valvottava tarkkaan työvoiman tarjonnan lisäämistarpeen vuoksi.2. Olisi edistettävä työttömien naisten koulutus- ja työnsaantimahdollisuuksia sekä tarkasteltava - periaatteena miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien huomioonottaminen kaikessa toiminnassa - keinoja, joilla työmarkkinoiden ammatti- ja toimialakohtaista eriytymistä voitaisiin vähentää nykyisestä.III. SAKSASaksan talouden alettua vuonna 1998 elpyä työllisyyden pitkäaikainen laskusuuntaus on talttunut ja työttömyys hieman helpottunut verrattuna Saksan yhdistymisestä aiheutuneisiin seuraamuksiin. Saksan työmarkkinat joutuvat kohtaamaan haasteita, joita ovat mm. seuraavat:- Työllisyyskasvu on ollut negatiivista lähes koko 1990-luvun (- 1,2 prosenttia vuodessa vuosina 1991-1998 ja - 0,7 prosenttia vuodessa vuosina 1994-1998). Työttömyyden alueelliset erot ovat suuret, mistä kärsivät erityisesti uudet osavaltiot.- Pitkäaikaistyöttömyyden taso on itsepintaisen korkea (5 prosenttia työvoimasta).- Palvelualalla on huomattava käyttämätön työllistämispotentiaali. Ala työllistää vain 38,5 prosenttia työikäisistä (parhaiten menestyvissä jäsenvaltioissa 50 prosenttia).- Työssäkäyvien osuus 50-64-vuotiaista on pieni (noin 47,5 prosenttia), mikä lisää työllistämispotentiaalia.Saksalle suositellaan seuraavia toimia:1. Olisi vahvistettava ennaltaehkäisevää politiikkaa varhaisessa vaiheessa toteutettavin, yksilön tarpeisiin perustuvin toimin, jotta estettäisiin kehitys kohti ihmisten pitkäaikaista työttömyyttä. Olisi asetettava kunnianhimoisempia tavoitteita ja pyrittävä pienentämään pitkäaikaistyöttömyyteen ajautuvien määrää lähemmäksi parhaiten menestyvien jäsenvaltioiden lukuja (alle 10 prosenttia 12 kuukauden täytyttyä).2. Palvelualan työllistämispotentiaalin hyödyntämiseksi olisi omaksuttava ja pantava täytäntöön johdonmukainen strategia, johon kuuluu sääntelyyn, verotukseen ja työmarkkinoitten toimintaan liittyviä toimenpiteitä rasituksen vähentämiseksi uusia yrityksiä perustettaessa.3. Olisi yksityiskohtaisemmin tarkasteltava työllisyyttä jarruttavia vero- ja etuusjärjestelmien piirteitä, jotka saattavat hillitä kaikkien ryhmien ja erityisesti ikääntyvien työntekijöitten osallistumista työmarkkinoiden toimintaan. Saksan olisi erityisesti arvioitava uudelleen nykyisiä politiikkoja, joilla helpotetaan varhaista eläkkeelle siirtymistä, ja pohdittava, millä vaihtoehdoilla työvoiman varhainen vetäytyminen työmarkkinoilta voitaisiin parhaiten estää ja ikääntyvien työntekijöiden työllisyyttä parhaiten edistää.4. Olisi toteutettava toimet, joilla työhön kohdistuvaa verotaakkaa kevennetään asteittain veroja ja sosiaaliturvamaksuja vähentämällä, ja seurattava näitä toimia. Erityisesti olisi vähennettävä työvoimakustannuksia palkkataulukon alapäässä - kuitenkin talouden vakauttamistarve huomioon ottaen.5. Olisi asianmukaisin toimenpitein parannettava ja muokattava tilastointijärjestelmää, jotta voitaisiin tuottaa yhteisten poliittisten indikaattorien mukaisia tietoja vuoteen 2000 mennessä. Saksan olisi harkittava neljännesvuosittain tehtävän työvoimatutkimuksen käyttöönottamista neuvoston asetuksen (EY) N:o 577/98 huomioon ottamiseksi.IV. KREIKKAVuonna 1998, jolloin talouskehitys oli voimakasta, työllisyys kasvoi merkittävästi, kolmella prosentilla, työttömyyden kasvaessa yhdellä prosentilla. Työttömyystilanteen viimeaikainen heikkeneminen osoittaa, että Kreikan työmarkkinoilla on vakavia rakenteellisia puutteita, joita ovat mm. seuraavat:- Työllisyysaste on matala, sillä naisten osallistuminen työelämään on vähäistä (41,3 prosenttia eli 10 prosenttiyksikköä alle Euroopan unionin keskiarvon). Palvelualan osuus työllisyydestä on viimeaikaisesta myönteisestä kehityksestä huolimatta edelleen pieni.- Nuorisotyöttömyyden taso on erityisen korkea: lähes 12 prosenttia nuorista on työttömiä, kun Euroopan unionin keskiarvo on 9,3 prosenttia.- Myös pitkäaikaistyöttömyyden taso on korkea, ja naisten pitkäaikaistyöttömyysaste on miesten lukuun nähden kolminkertainen.- Jatkuvasta työn tuottavuuden kasvusta huolimatta työn tuottavuus on vielä alhainen, ja on edelleen kehitettävä työvoiman taitoja, otettava käyttöön uutta teknologiaa ja uudenaikaistettava työn organisointia.Kreikalle suositellaan seuraavia toimia:1. Olisi päättäväisin, johdonmukaisin ja mittavin toimin estettävä nuorten ja aikuisten työttömien ajautuminen pitkäaikaistyöttömyyteen. Erityisesti olisi voimakkaammin toimin saatettava työnvälityspalvelujen uudistaminen päätökseen ja pantava täytäntöön suuntaviivojen 1 ja 2 mukaista ennaltaehkäisevää politiikkaa.2. Olisi tarkasteltava yksityiskohtaisemmin työllisyyttä jarruttavia vero- ja etuusjärjestelmien piirteitä, jotka saattavat hillitä erityisesti naisten osallistumista työmarkkinoiden toimintaan, jotta naisten työllisyysaste saataisiin nostettua asteittain lähemmäksi Euroopan unionin keskiarvoa eli 50:tä prosenttia. Miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien huomioon ottamista kaikessa toiminnassa olisi vahvistettava yrittäjyyden osalta jo saavutetun edistymisen pohjalta.3. Olisi pyrittävä parantamaan yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen laatua entisestään sekä voimistamaan täydennyskoulutuksen tukea, erityisesti ottamalla työmarkkinaosapuolet entistä aktiivisemmin mukaan toimintaan.4. Olisi omaksuttava ja pantava täytäntöön johdonmukaisia strategioita, joihin kuuluu sääntelyyn ja verotukseen liittyviä ja muita toimenpiteitä, joilla pyritään keventämään uusien yritysten perustamisen hallinnollista taakkaa. Näin kannustettaisiin yrittäjyyttä ja hyödynnettäisiin palvelualan työllistämismahdollisuuksia.5. Olisi edistettävä yhteistyökumppanuuksien luomista ja kannustettava työmarkkinaosapuolia kaikilla tasoilla sitoutumaan konkreettisesti työn organisoinnin uudenaikaistamiseen. Tavoitteena olisi parantaa yritysten tuottavuutta ja kilpailukykyä ja varmistaa samalla joustavuuden ja turvallisuuden tasapaino.6. Olisi asianmukaisin toimin kohennettava tilastollisen seurannan järjestelmää, jotta voitaisiin toimittaa vuoteen 2000 mennessä ennaltaehkäisyä ja aktivointia koskevat indikaattorit sovittujen määritelmien ja menetelmien mukaisesti.V. ESPANJAEspanjassa työllisyys on vuodesta 1996 lähtien kasvanut voimakkaasti ja kasvuaste on ollut kolminkertainen unionin keskiarvoon verrattuna, mikä on johtanut työllisyystilanteen vakaaseen parantumiseen ja rakennemuutoksiin. Vaativia haasteita on kuitenkin jäljellä:- Espanjan työllisyysaste (50,2 prosenttia) on unionin alhaisin, ja palvelualan osuus työllisyydestä (30 prosenttia) on alle unionin keskiarvon.- Työttömyysaste on edelleen korkea (18,8 prosenttia), vaikka Espanjassa onkin alkanut voimakkaasti aleneva suuntaus.- Espanjan pitkäaikaistyöttömyysaste on unionin korkein, eikä se alene ennen kuin pitkäaikaistyöttömyyteen ajautuvien suuri määrä saadaan merkittävästi pienenemään. Tätä nykyä työttömyys jatkuu yli 6 kuukautta 21,5 prosentilla nuorista työttömistä ja yli 12 kuukautta 15,5 prosentilla aikuisista työttömistä.- Ero miesten ja naisten työllisyys- ja työttömyysasteessa on suurin unionissa: naisten työttömyysaste 26,6 prosenttia on yli kaksinkertainen Euroopan unionin keskiarvoon verrattuna, ja vain 35 prosenttia työikäisistä naisista on työllisiä (koko unionin luku on 51 prosenttia).- Työntekijöiden määräaikaisten, useimmiten lyhytkestoisten työsopimusten osuus on suuri: niitä on kaikista työsopimuksista lähes kolmannes.Espanjalle suositellaan seuraavia toimia:1. Olisi jatkettava vuonna 1998 käynnistettyä ennaltaehkäisevää politiikkaa ja päästävä työttömien tarpeiden kartoittamisesta eteenpäin. Yksilöllisiä aktivointitoimia olisi lisättävä ja tehostettava, jotta pitkäaikaistyöttömyyteen ajautuvien nuorten ja aikuisten määrää voitaisiin merkittävästi vähentää.2. Olisi omaksuttava ja pantava täytäntöön johdonmukaisia strategioita, joihin kuuluu sääntelyyn ja verotukseen liittyviä ja muita toimenpiteitä, joilla kevennetään yritysten hallinnollista taakkaa. Näin edistettäisiin yrittäjyyttä ja hyödynnettäisiin mahdollisuuksia entistä pysyvämpien työpaikkojen luomiseen palvelualalle.3. Olisi tehokkaammin otettava yhtäläiset mahdollisuudet huomioon työllisyyspolitiikassa. Jotta naisten työllisyysaste saataisiin lähemmäksi Euroopan unionin keskitasoa, tarvitaan jo ilmoitettujen valmistelevien toimien lisäksi muitakin toimia.4. Olisi asianmukaisin toimin kohennettava tilastollisen seurannan järjestelmää, jotta maa voisi toimittaa vuoteen 2000 mennessä ennaltaehkäisyä ja aktivointia koskevat indikaattorit sovittujen määritelmien ja menetelmien mukaisesti. Tämä on erityisen tärkeää nyt, kun aktiivista työmarkkinapolitiikkaa hajautetaan.VI. RANSKATalouden käännyttyä jälleen kasvuun vuonna 1997 myös työllisyystilanne elpyi 1998. Ranskalla on kuitenkin merkittäviä rakenteellisia ongelmia ratkottavanaan:- Työllisyysaste on keskiarvoa alempi (60,8 prosenttia), sillä yli 55-vuotiaitten osallistumisaste on matala (29 prosenttia), paljon Euroopan unionin keskiarvoa (40,3 prosenttia) pienempi.- Työllisyyskasvu on ollut hidasta valtaosan 1990-luvusta (0,1 prosenttia vuosina 1991-1998).- Työttömyysaste on korkea, lähes kaksi prosenttiyksikköä Euroopan unionin keskiarvoa suurempi. Myös pitkäaikaistyöttömyysaste on korkea.- Nuorisotyöttömyysaste on korkea. Taustalla ovat vaikeudet siirryttäessä koulusta työelämään, erityisesti matalan koulutustason saavuttaneilla nuorilla.- Korkeat välilliset työvoimakustannukset ylittävät Euroopan unionin keskiarvon reilusti.- Palvelualalla on käyttämätöntä työllistämispotentiaalia. Vaikka palvelualan osuus kokonaistyöllisyydestä on suuri, se työllistää vain 40 prosenttia työikäisistä, mikä on 10 prosenttiyksikköä pienempi osuus kuin tässä suhteessa parhaiten menestyvien jäsenvaltioiden keskiarvo.Ranskalle suositellaan seuraavia toimia:1. Olisi arvioitava uudelleen nykyisiä etuusjärjestelmiä, erityisesti siltä osin kuin ne helpottavat varhaista eläkkeelle siirtymistä, jotta ikääntyvät työntekijät saataisiin pysymään työelämässä pitempään.2. Olisi omaksuttava ja pantava täytäntöön johdonmukaisia strategioita, joihin kuuluu sääntelyyn ja verotukseen liittyviä ja muita toimenpiteitä, joilla kevennetään yritysten hallinnollista taakkaa. Näin hyödynnettäisiin palvelualan työllistämismahdollisuuksia mm. niiden viimeaikaisten toimien pohjalta, joilla on pyritty luomaan nuorille uusia työtilaisuuksia.3. Olisi arvioitava ja toteutettava poliittisia toimia, joilla vähennetään työhön kohdistuvaa verotaakkaa erityisesti kouluttamattoman ja pienipalkkaisen työntekijäkunnan osalta.4. Olisi vahvistettava työmarkkinayhteistyötä ja tavoiteltava sen kautta kattavaa lähestymistapaa työn organisoinnin nykyaikaistamiseen.VII. IRLANTIIrlanti on saanut 1990-luvulla nauttia pitkäaikaisesta ja vahvasta talouskasvusta ja työpaikkojen lisääntymisestä. Maan työmarkkinoilla on käynnissä perusteellinen rakennemuutos, ja ongelmat siirtyvät vähitellen korkeasta työttömyydestä ja pitkäaikaistyöttömyydestä (sekä nuorten että aikuisten) uusille alueille:- Tiukentuva työvoimatilanne, joka rajoittaa tulevaa talouskasvua.- Ero miesten ja naisten työllisyydessä on suuri, joten naisten osallistumista työmarkkinoitten toimintaan voitaisiin lisätä.- Työntekijöiden osallistuminen koulutukseen on vähäistä (noin 5 prosenttia).- Palvelualan työllistämismahdollisuudet olisi hyödynnettävä mahdollisimman hyvin, sillä vaikka viimeaikaisella politiikalla on onnistuneesti luotu työllistämisen kannalta suotuisat olot, alan työllisyysaste jää alle Euroopan unionin keskiarvon.Irlannille suositellaan seuraavia toimia:1. Olisi omaksuttava kattava strategia, jolla lisätään naisten osallistumista työmarkkinoitten toimintaan. Strategia sisältäisi vero- ja etuusjärjestelmissä olevien jarruttavien tekijöiden poistamisen sekä toimia, joilla helpotetaan työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista. Erityisesti tarvitaan pitkäaikaisia toimia, joilla parannetaan lasten ja muiden huollettavien hoitoa, samoin kuin joustavia lomajärjestelyjä.2. Olisi jatkettava hiljattain omaksuttua politiikkaa, johon kuuluu sääntelyyn, koulutukseen ja verotukseen liittyviä toimenpiteitä, jotta palvelualan tarjoamia työllisyyskasvumahdollisuuksia voitaisiin hyödyntää entistä paremmin.3. Olisi tehostettava toimia yrityksissä tapahtuvan työntekijöiden koulutuksen laajentamiseksi ja parantamiseksi.VIII. ITALIAItalian työmarkkinat elpyivät vuonna 1998 hieman. Työllisyys kasvoi vaatimatonta 0,6 prosentin vauhtia talouden kasvaessa hillitysti ja todellisten yksikkökohtaisten työvoimakustannusten pudotessa rajusti. Tilanne ei kuitenkaan parantunut riittävästi työmarkkinoiden rakenteen pitkäaikaisten ongelmien kannalta. Niitä ovat mm. seuraavat:- Työllisyyskasvu on hidasta ja työllisyysaste alhainen eli vain 50,8 prosenttia (liki 10 prosenttiyksikköä alle Euroopan unionin keskiarvon). Osasyy on palvelualan matala työllisyysaste (31,7 prosenttia).- Keskimääräinen työttömyysaste on korkea ja edelleen kaksi prosenttiyksikköä yli Euroopan unionin keskiarvon. Myös ennestään korkeat nuorisotyöttömyysaste (12,9 prosenttia nuorista) ja pitkäaikaistyöttömyysaste (8,4 prosenttia työvoimasta) nousivat.- Ero miesten ja naisten työllisyydessä oli suuri eli lähes 30 prosenttiyksikköä, kun Euroopan unionin keskiarvo on 20 prosenttiyksikköä. Naisten työttömyys (16,7 prosenttia) on lisäksi paljon suurempi kuin miesten (9,4 prosenttia).- Maan pohjois- ja eteläosien työttömyyserot ovat edelleen suuria (etelässä työttömyysaste on 22,8 prosenttia eli 10 prosenttiyksikköä maan keskiarvoa suurempi).- Työhön kohdistuva verotaakka on keskimääräistä suurempi. Työtulojen laskennallinen veroaste on 50 prosenttia (Euroopan unionin keskiarvo on 43 prosenttia).Italialle suositellaan seuraavia toimia:1. Olisi päättäväisin, johdonmukaisin ja mittavin toimin estettävä nuorten ja aikuisten työttömien ajautuminen pitkäaikaistyöttömyyteen. Erityisesti olisi voimakkaammin toimin saatettava työvoimapalvelujen uudistaminen päätökseen ja pantava täytäntöön suuntaviivojen 1 ja 2 mukaista ennaltaehkäisevää politiikkaa. Myös ammatillisen koulutuksen laatua olisi parannettava. Olisi kohennettava tilastollisen seurannan järjestelmää, jotta maa voisi toimittaa vuoteen 2000 mennessä ennaltaehkäisyä ja aktivointia koskevat indikaattorit sovittujen määritelmien ja menetelmien mukaisesti.2. Olisi omaksuttava ja pantava täytäntöön johdonmukaisia strategioita, joihin kuuluu sääntelyyn ja verotukseen liittyviä ja muita toimenpiteitä, joilla kevennetään yritysten hallinnollista taakkaa. Näin edistettäisiin yrittäjyyttä ja hyödynnettäisiin palvelualan työllistämismahdollisuuksia.3. Olisi jatkettava viimeaikaisia uudistuksia, joilla työn verotuksesta siirrytään muihin verokantoihin.4. Olisi jatkettava eläke- ja muiden etuusjärjestelmien uudistuksen täytäntöönpanoa työmarkkinoilta eläke- ja muihin järjestelmiin siirtymisen vähentämiseksi.5. Olisi kattavilla toimilla puututtava eroon miesten ja naisten työllisyys- ja työttömyysasteessa mm. jo käytössä olevien erityisten toimien pohjalta. Tasa-arvopolitiikka olisi otettava huomioon kaikkien kansallisen työllisyyden toimintasuunnitelman pilareiden yhteydessä.IX. LUXEMBURGTyöllisyystilanne on yleisesti ottaen suotuisa, ja sitä tukee voimakas talouskasvu, johon liittyy jatkuva työllisyyden kasvu. Eräiden väestönosien työllisyysaste on kuitenkin erittäin matala, ja rajatyöntekijöiden määrä on erittäin suuri. Keskeisiä kysymyksiä työmarkkinoilla ovat seuraavat:- Yli 50-vuotiaitten työllisyysaste on erittäin matala (vain 38 prosenttia), mikä johtuu pääasiassa politiikoista, jotka helpottavat varhaista vetäytymistä työmarkkinoilta, kuten työkyvyttömyyseläkkeet ja varhaiseläkejärjestelmät.- Naisten työllisyysaste on erittäin matala (45 prosenttia), minkä vuoksi sukupuolten ero on liki 29 prosenttiyksikköä eli suurimpia unionissa.- Työllisyyden kasvu, joka aiheutuu 75-prosenttisesti rajatyöntekijöistä.- Osallistuminen täydennyskoulutukseen on vähäistä.Luxemburgille suositellaan seuraavia toimia:1. Olisi tarkasteltava tarkemmin vero- ja etuusjärjestelmiä ja poistettava niistä tekijät, jotka saattavat rajoittaa etenkin ikääntyvien työntekijöiden osallistumista työmarkkinoitten toimintaan.2. Olisi pyrittävä kattavaan strategiaan, jolla lisätään naisten osallistumista työmarkkinoitten toimintaan. Olisi tutkittava vero- ja etuusjärjestelmiin sisältyviä jarruttavia tekijöitä ja toteutettava toimia, joilla helpotetaan työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista.X. ALANKOMAATTalouskasvu on ollut vahvaa ja työpaikat ovat lisääntyneet jo pitkän ajan, joten työttömyys on vähentynyt vakaasti. Vaikka Alankomaiden työmarkkinat lukeutuvat unionin parhaiten toimiviin, maan on vastattava seuraaviin keskeisiin haasteisiin:- Yli 55-vuotiaitten työllisyysaste on matala (vain 31 prosenttia - Euroopan unionin keskiarvo on 40,6 prosenttia). Naisten työllisyysaste on vielä matalampi (vain 19,8 prosenttia - Euroopan unionin keskiarvo on 26,1 prosenttia).- Vaikka työhön kohdistuva verotaakka on viime aikoina keventynyt, se on edelleen huomattava.- Huollettavien määrä suhteessa aktiiviväestöön on suuri (35 prosenttia). Työkyvyttömyysetuudet ovat viime aikoina lisääntyneet, ja työttömyysetuuksia saavien määrä on suuri (9 prosenttia työvoimasta).- Työvoiman saatavuus vaikeutuu: vuoden 1998 lopulla täyttämättä oli noin 136000 työpaikkaa.- Ero miesten ja naisten työllisyydessä on suuri, vaikka naisten työllisyys onkin viime aikoina lisääntynyt. Naisten työllisyysaste on edelleen noin 24 prosenttiyksikköä miesten lukua (80,0 prosenttia) alempi eli sukupuolten ero on miljoona työpaikkaa.Alankomaille suositellaan seuraavia toimia:1. Olisi jatkettava pyrkimyksiä parantaa vero- ja etuusjärjestelmiä ja poistettava niistä tekijät, jotka saattavat rajoittaa etenkin naisten ja ikääntyvien osallistumista työmarkkinoitten toimintaan. On päättäväisin toimin vähennettävä niiden ihmisten suurta määrää, jotka jäävät työmarkkinoitten ulkopuolelle ja elävät passiivisten tulotukijärjestelmien varassa.2. Olisi kohennettava tilastollisen seurannan järjestelmää, jotta maa voisi toimittaa vuoteen 2000 mennessä ennaltaehkäisyä ja aktivointia koskevat indikaattorit sovittujen määritelmien ja menetelmien mukaisesti.XI. ITÄVALTAItävallan työllisyystilanne on edelleen yleisesti ottaen suotuisa, vaikka työttömyys vuonna 1998 hieman lisääntyikin. Maan työllisyysaste on unionin korkeimpia ja työttömyysaste unionin matalimpia. Keskeisiä haasteita työmarkkinoilla ovat seuraavat:- Työllisyyskasvu on ollut hidasta lähes koko 1990-luvun (0,4 prosenttia vuosina 1991-1998 ja - 0,03 prosenttia vuosina 1994-1998).- Ikääntyvien työllisyysaste on matala (50-64-vuotiailla 43 prosenttia).- Ero miesten ja naisten työllisyydessä on huomattava (21 prosenttiyksikköä), vaikka naisten työllisyysaste on korkeampi kuin Euroopan unionin keskiarvo.- Työhön kohdistuva verotaakka on keskimääräistä suurempi: työtulojen laskennallinen veroaste on 46 prosenttia.Itävallalle suositellaan seuraavia toimia:1. Olisi tarkasteltava uudelleen varhaisen eläkkeelle jäämisen kannustimia ja luotava joustavia työaikajärjestelyjä, jotta ikääntyvät pysyisivät työelämässä pitempään.2. Olisi kattavalla strategialla vähennettävä sukupuolten eroja työllisyydessä mm. työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista helpottavin toimin.3. Olisi jatkettava pyrkimyksiä keventää raskasta työhön kohdistuvaa verotaakkaa erityisesti työmarkkinoiden ongelmaryhmien kohdalla.XII. PORTUGALITyöllisyystilanne on parantunut jatkuvasti viime vuosina vahvan taloudellisen toimeliaisuuden ansiosta. Hyvätasoisten työllisyysindikaattorien takana piilee kuitenkin rakenteellisia heikkouksia, jotka tekevät työmarkkinoista haavoittuvat. Keskeisiä haasteita ovat seuraavat:- Työntekijöiden osallistuminen koulutukseen on vähäistä ja aikuisväestön muodollinen koulutusaste matala.- Palvelualalla on huomattavaa työllistämispotentiaalia: ala työllistää vain 38 prosenttia työikäisistä.- Työvoiman keskimääräinen tuottavuus on heikko, mikä viittaa siihen, että työvoiman taitotaso ei ole riittävän korkea ja että uuden tekniikan käyttöönotto on hidasta. Työn organisoinnin nykyaikaistamiseenkin näyttäisi olevan aihetta.Portugalille suositellaan seuraavia toimia:1. Olisi parannettava koulutusjärjestelmän laatua ja vahvistettava jatkuvan koulutuksen tukea erityisesti ottamalla työmarkkinaosapuolet aktiivisemmin mukaan toimintaan.2. Olisi omaksuttava ja pantava täytäntöön johdonmukaisia strategioita, joihin kuuluu sääntelyyn ja verotukseen liittyviä ja muita toimenpiteitä, joilla kevennetään yritysten hallinnollista taakkaa. Näin edistettäisiin yrittäjyyttä ja hyödynnettäisiin palvelualan työllistämismahdollisuuksia.3. Olisi edistettävä yhteistyökumppanuuksien luomista ja kannustettava työmarkkinaosapuolia kaikilla tasoilla sitoutumaan konkreettisesti työn organisoinnin uudenaikaistamiseen. Tavoitteena olisi parantaa yritysten tuottavuutta ja kilpailukykyä ja varmistaa samalla joustavuuden ja turvallisuuden tasapaino.XIII. SUOMISuomessa on viime vuosina päästy voimakkaaseen talous- ja työllisyyskasvuun, mikä on vähentänyt työttömyyttä huomattavasti. Keskeisiä ongelmia työmarkkinoilla ovat seuraavat:- Yli 50-vuotiaitten työllisyysaste on matala sekä miehillä (55,2 prosenttia) että naisilla (50,6 prosenttia). Luvut ovat huomattavasti pienempiä kuin parhaassa työiässä olevilla miehillä (76 prosenttia) ja naisilla (71 prosenttia).- Sitkeänä ongelmana ovat vaikeasti työllistettävät työttömät, joita on erityisesti ikääntyvien joukossa (7 prosenttia työvoimasta).- Nuorisotyöttömyyden taso on korkea (yli 11 prosenttia eli kaksi prosenttiyksikköä Euroopan unionin keskiarvoa korkeampi).- Vaikka naisten työllisyysaste on korkea erityisesti parhaassa työiässä olevien osalta, toimitilat ja ammatit ovat vahvasti sukupuolen mukaan eriytyneet.- Työhön kohdistuva verotaakka on keskimääräistä suurempi: työtulojen laskennallinen veroaste on 55 prosenttia (Euroopan unionin keskiarvo on 43 prosenttia).Suomelle suositellaan seuraavia toimia:1. Olisi arvioitava uudelleen nykyisiä etuusjärjestelmiä, erityisesti siltä osin kuin ne helpottavat varhaista eläkkeelle siirtymistä, jotta ikääntyvät työntekijät saataisiin pysymään työelämässä pitempään.2. Olisi jatkettava viimeaikaisia pyrkimyksiä työhön kohdistuvan verotaakan keventämiseksi.3. Olisi tarkasteltava - periaatteena miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien huomioonottaminen kaikessa toiminnassa - keinoja, joilla työmarkkinoiden ammatti- ja toimialakohtaista eriytymistä voitaisiin vähentää nykyisestä.XIV. RUOTSITalouden yleinen elpyminen paransi vuonna 1998 työmarkkinatilannetta huomattavasti. Korkeasta työttömyysasteesta huolimatta työmarkkinoiden on vastattava seuraaviin keskeisiin haasteisiin:- Työllisyyskasvu on ollut hidasta lähes koko 1990-luvun (- 1,7 prosenttia vuosina 1991-1998 ja 0,3 prosenttia vuosina 1994-1998).- Työttömyysaste on edelleen korkea (8,2 prosenttia), vaikka onkin hieman Euroopan unionin keskiarvoa alempi.- Toimialat ovat vahvasti sukupuolien mukaan eriytyneitä.- Työhön kohdistuva verotaakka on unionin raskain: työtulojen laskennallinen veroaste on 58 prosenttia (Euroopan unionin keskiarvo on 43 prosenttia).Ruotsille suositellaan seuraavia toimia:1. Olisi kevennettävä työtuloihin kohdistuvaa raskasta verotaakkaa erityisesti niiden osalta, joiden nettotulot jäävät pieniksi.2. Olisi tarkasteltava - periaatteena miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien huomioonottaminen kaikessa toiminnassa - keinoja, joilla työmarkkinoiden ammatti- ja toimialakohtaista eriytymistä voitaisiin vähentää nykyisestä.XV. YHDISTYNYT KUNINGASKUNTATyömarkkinat toimivat nykyisellään suhteellisen hyvin verrattuna Euroopan unionin keskitasoon. Rakenteellisia ongelmia on kuitenkin vielä ratkaistavana:- Vaikka tilanne työmarkkinoilla on suotuisa, pitkäaikaistyöttömyyteen ajautuvien määrä on sekä nuorten (18 prosenttia) että aikuisten (12 prosenttia) työttömien osalta edelleen parhaiten menestyvien Euroopan unionin jäsenvaltioiden lukuja suurempi.- Erittäin pitkäaikainen työttömyys tai työelämän ulkopuolelle jääminen on sitkeä ongelma osalle ikääntyviä, etnisiin vähemmistöihin kuuluvia, yksinhuoltajia tai heikommassa asemassa olevien yhteisöjen jäseniä.- Miesten ja naisten ero työllisyydessä kokoaikavastaavuutena mitattuna (noin 33 prosenttiyksikköä) ylittää Euroopan unionin keskiarvon, mikä kuvastaa naisten osa-aikatyön merkitystä.Yhdistyneelle kuningaskunnalle suositellaan seuraavia toimia:1. Olisi paneuduttava sukupuolten palkkaeroihin ja puututtava siihen asianmukaisella politiikalla. Pohjana voitaisiin käyttää mm. minimipalkan vuonna 1998 tapahtuneesta käyttöönotosta odotettavia myönteisiä vaikutuksia.2. Olisi edistettävä yhteistyökumppanuuksien luomista, jotta työmarkkinaosapuolet kaikilla asianmukaisilla tasoilla pääsevät yhteisymmärrykseen työn organisoinnin uudenaikaistamisesta. Tavoitteena olisi parantaa yritysten tuottavuutta ja kilpailukykyä ja varmistaa samalla joustavuuden ja turvallisuuden tasapaino.3. Olisi kohennettava tilastollisen seurannan järjestelmää, jotta maa voisi toimittaa vuoteen 2000 mennessä ennaltaehkäisyä ja aktivointia koskevat indikaattorit sovittujen määritelmien ja menetelmien mukaisesti.4. Olisi pyrittävä laajentamaan lastenhoidon järjestämistä ja parannettava sen laatua, jotta lisättäisiin erityisesti naisten mahdollisuuksia ottaa vastaan halunsa mukaan joko osa-aikaista tai kokopäivätyötä.


Avis juridique important

|

32001H0337

Komission suositus, annettu 18 päivänä huhtikuuta 2001, virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevasta yhteensovitusta ohjelmasta vuodeksi 2001 (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (tiedoksiannettu numerolla K(2001) 1076)

Virallinen lehti nro L 120 , 28/04/2001 s. 0041 - 0044

Komission suositus,annettu 18 päivänä huhtikuuta 2001,virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevasta yhteensovitusta ohjelmasta vuodeksi 2001(tiedoksiannettu numerolla K(2001) 1076)(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)(2001/337/EY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon virallisesta elintarvikkeiden tarkastuksesta 14 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/397/ETY(1) ja erityisesti sen 14 artiklan 3 kohdan,on kuullut pysyvää elintarvikekomiteaa,sekä katsoo seuraavaa:(1) Sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan vuoksi on tarpeen luoda yhteensovitettuja elintarvikkeiden tarkastusohjelmia yhteisön laajuisesti.(2) Kyseisissä ohjelmissa korostetaan yhteisön lainsäädännön noudattamista, kansanterveyden suojelua, kuluttajansuojaa ja hyvän kauppatavan mukaista kauppaa.(3) Virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevista lisätoimenpiteistä 29 päivänä lokakuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/99/ETY(2) 3 artiklassa edellytetään, että direktiivin 89/397/ETY 7 artiklassa tarkoitetut laboratoriot noudattavat eurooppalaisen standardin EN 45000-sarjan perusteita. Ainoastaan tällaisia laboratorioita voidaan pitää sopivina toteuttamaan virallista tarkastusta koskevaan yhteensovitettuun ohjelmaan kuuluvia analyyseja.(4) Kansallisten ohjelmien ja yhteensovittujen ohjelmien samanaikaisesta toimeenpanosta saatetaan saada tietoja ja kokemuksia, joihin tuleva tarkastustoiminta voidaan perustaa,SUOSITTELEE:1 Jäsenvaltioiden olisi vuonna 2001 toteutettava tarkastuksia, joihin sisältyy soveltuvin osin näytteiden ottaminen ja niiden laboratorioanalyysi tavoitteena- valvoa ainesosien määrän ilmoittamista koskevien yhteisön pakkausmerkintäsääntöjen noudattamista,- arvioida savustettujen kalatuotteiden bakteriologista laatua.2 Vaikka näytteiden oton ja/tai tarkastusten tiheyttä ei ole tässä suosituksessa määrätty, jäsenvaltioiden on varmistettava, että se on riittävä yleiskäsityksen saamiseksi tarkastelun kohteesta kussakin jäsenvaltiossa.3 Jäsenvaltioiden suositellaan toimittavan tiedot tämän suosituksen liitteenä esitettyjen lomakkeiden muodossa tulosten vertailukelpoisuuden parantamiseksi.4 Tämän ohjelman osana analysoitavaksi annettavat elintarvikkeet on toimitettava direktiivin 93/99/ETY 3 artiklan säännösten mukaisiin laboratorioihin.5 Ainesosien määrien ilmoittaminen (QUID)5.1 Ohjelman alaElintarvikkeiden tuotannossa tai valmistuksessa käytettävän ainesosan tai ainesosien ryhmän määrän ilmoittaminen antaa kuluttajalle enemmän tietoa elintarvikkeesta ja auttaa varmistamaan, että kauppa on hyvän kaupptavan mukaista. Myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY(3) 7 artiklan mukaisesti määrän ilmoittaminen on pakollista, jos- kyseinen ainesosa tai kyseisten ainesosien ryhmä on elintarvikkeen myyntinimityksessä tai kuluttaja tavallisesti yhdistää sen myyntinimitykseen,- kyseinen ainesosa tai ainesosien ryhmä tuodaan esille merkinnässä joko sanoin tai kuvin tai graafisen esityksen avulla,- kyseinen ainesosa tai ainesosien ryhmä on olennainen elintarvikkeen luonnehtimiseksi ja sen erottamiseksi tuotteista, joihin se voidaan sekoittaa sen nimen tai ulkomuodon vuoksi.Tuotteilla, joita ei ole merkitty edellä mainitun direktiivin vaatimusten mukaisesti, ei pitäisi käydä kauppaa. Ennen 14 päivää helmikuuta 2000 merkittyjä tuotteita saa kuitenkin myydä kunnes varastot on käytetty loppuun. Ohjelman tämän osion tavoitteena on tarkastaa, vastaako elintarvike ainesosien määrien ilmoittamisesta annettuja uusia säännöksiä.5.2 MenetelmäTarkastuksissa olisi keskityttävä erityisesti maitotuotteisiin (eli jogurttiin, juustoon jne.), hedelmämehuihin ja kuivakekseihin. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi tehtävä tarkastuksia elintarvikkeiden valmistajien tai maahantuojien tiloihin tarkastaakseen, että ainesosien määrien ilmoittamista koskevia säännöksiä noudatetaan. Tarkastusten lisäksi voidaan ottaa näytteitä ainesosan tai ainesosien ryhmän määrän määrittämiseksi.Näiden tarkastusten tulokset kirjataan liitteenä annettuihin raporttilomakkeisiin.6 Savustetun kalan bakteriologinen laatu6.1 Ohjelman alaYhteisön tasolla ei ole säädetty savustettua kalaa koskevista erityisistä mikrobiologisista vaatimuksista. Kokemus on osoittanut, että huomattava prosenttiosuus näistä tuotteista saattaa joutua patogeenisten mikro-organismien, Listeria monocytogenes -bakteeri mukaan luettuna, saastuttamiksi. Uusien tuotanto- ja jalostusmenetelmien ottaminen käyttöön saattaa lisätä bakteriologisen saastumisen riskiä.Listeria monocytogenes -bakteerin tiedetään aiheuttavan ihmisillä elintarvikkeista aiheutuvia listeriatartuntoja, joilla saattaa olla kohtalokkaat seuraukset tietyissä väestöryhmissä. Tämän vuoksi aiotaan toteuttaa toimia sellaisinaan syötävien elintarvikkeiden, kuten savustetun kalan, nauttimisesta ihmisille aiheutuvan listerioosiriskin vähentämiseksi.Tiettyjä toimenpiteitä voidaan ottaa käyttöön riskin hallitsemiseksi elintarvikealan toimijoiden tasolla. Hyvien hygieeniakäytäntöjen sekä HACCP-järjestelmän (vaarojen analysointi ja kriittiset kohdat niiden hallitsemiseksi) kehittämisessä käytettyjen periaatteiden toteuttaminen ovat tärkeitä välineitä elintarviketurvallisuuden varmistamisessa.Ohjelman tämän osion tavoitteena on arvioida savustetun kalan ja erityisesti savustetun lohen kontaminaation astetta Listeria monocytogenes -bakteerin ja ulosteperäistä kontaminaatiota osoittavien organismien osalta. Ohjelmalla pitäisi pystyttämän arvioimaan näiden tuotteiden bakteriologista laatua ja niistä ihmisten terveydelle mahdollisesti aiheutuvia vaaroja.6.2 MenetelmäTarkastusten olisi kohdistuttava jäähdytettyyn, valmispakkauksiin pakattuun loheen ja muihin lämmin- ja kylmäsavukaloihin. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi otettava näytteitä tuotteista vähittäismyyntipaikoissa mahdollisuuksien mukaan vähimmäisäilyvyysajan päättymisen tienoilla. Maissa, joissa tuotannon määrä on suuri, on suositeltavaa ottaa näytteitä myös tuotantopuolelta (raaka-aineista ja/tai valmiista tuotteista). Näytteet olisi otettava samasta erästä, ja niiden olisi koostuttava mahdollisuuksien mukaan viidestä vähintään sadan gramman painoisesta yksiköstä, ja tuotteet olisi säilytettävä alkuperäispakkauksissaan. Tuotteet olisi jäähdytettävä heti, kun näytteet on otettu, ja ne pitäisi lähettää välittömästi tässä tilassa laboratorioon.Näytteenoton laajuus jää jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten harkintavaltaan. Tuotannon, kaupan ja kulutuksen määrä ja ominaispiirteet on tärkeää ottaa huomioon.Laboratoriot voivat käyttä haluamiaan menetelmiä, kunhan ne vastaavat suorituskyvyltään tavoiteltavia päämääriä. Listeria monocytogenes -bakteerin toteamiseen ja laskemiseen on kuitenkin suositeltavaa käyttää tuoreinta versiota EN/ISO 11290-1 ja EN/ISO 11290-2 -standardista. Muita vastaavia toimivaltaisten viranomaisten tunnustamia menetelmiä voidaan myös käyttää.Seuraavien tarkastusten tulokset kirjataan liitteessä II annettuun raporttilomakkeeseen. Jos näytteitä otetaan tuotantopuolelta, on käytettävä erillistä raporttilomaketta.Tehty Brysselissä 18 päivänä huhtikuuta 2001.Komission puolestaDavid ByrneKomission jäsen(1) EYVL L 186, 30.6.1989, s. 23.(2) EYVL L 290, 24.11.1993, s. 14.(3) EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29.LIITE I>PIC FILE= "L_2001120FI.004302.EPS">LIITE II>PIC FILE= "L_2001120FI.004402.EPS">


Avis juridique important

|

31996Y0919(07)

Neuvoston suositus, annettu 30 päivänä marraskuuta 1994, jäsenvaltion ja kolmannen maan kahdenvälisen takaisinottoa koskevan sopimuksen mallista

Virallinen lehti nro C 274 , 19/09/1996 s. 0020 - 0024

LIITE II.2NEUVOSTON SUOSITUS, annettu 30 päivänä marraskuuta 1994, jäsenvaltion ja kolmannen maan kahdenvälisen takaisinottoa koskevan sopimuksen mallista EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen K.1 artiklan 3 alakohdan,muistuttaa mieleen, että näitä politiikkoja pidetään mainitun sopimuksen nojalla yhteistä etua koskevina asioina,on vakaasti päättänyt torjua jäsenvaltioihin suuntautuvaa luvatonta maahanmuuttoa,toteaa, että sellaisten periaatteiden asettaminen, joiden tulee olla esillä kahden- ja monenvälisissä takaisinottamista koskevissa sopimuksissa, sisältyy yhteistyötä oikeus- ja sisäasioissa koskevaan toimintasuunnitelmaan, jonka neuvosto on hyväksynyt ja jolle joulukuussa 1993 kokoontunut Eurooppa-neuvosto on antanut tukensa,muistuttaa mieliin, että neuvosto hyväksyi nämä periaatteet toukokuussa 1994 ja tuolloin päätettiin laatia takaisinottosopimuksen malli myöhempänä ajankohtana näiden periaatteiden pohjalta, jakatsoo, että jäsenvaltioiden on käytettävä takaisinottosopimuksen mallia joustavasti ja sitä voidaan mukauttaa sopimuspuolten erityisten tarpeiden mukaisesti,SUOSITTELEE, että jäsenvaltioiden on 1 päivästä tammikuuta 1995 käytettävä liitteenä olevaa sopimusmallia kolmansien maiden kanssa käytävien, takaisinottosopimuksia koskevien neuvottelujen pohjana.Liitteen II.2 liite MALLI(... jäsenvaltion ...) hallituksenja(... kolmannen maan ...) hallituksen välinenSOPIMUSluvattomasti maassa oleskelevien henkilöiden takaisinottamisesta(Takaisinottosopimus)(... JÄSENVALTION ...) HALLITUSja(... KOLMANNEN MAAN ...) HALLITUS,jäljempänä `sopimuspuolet`, jotka haluavat helpottaa toisen sopimuspuolen alueella luvatta oleskelevien henkilöiden, so. henkilöiden, jotka eivät täytä maahantulolle tai maassa oleskelulle asetettuja, voimassa olevia edellytyksiä tai jotka eivät enää täytä niitä, takaisinottamista sekä helpottaa henkilöiden kauttakulkua yhteistyön hengessä ja vastavuoroisuuden pohjalta,OVAT SOPINEET SEURAAVAA:1 artikla Omien kansalaisten takaisinotto1. Kumpikin sopimuspuoli ottaa toisen sopimuspuolen pyynnöstä ja ilman muodollisuuksia takaisin henkilöt, jotka eivät täytä pyynnön esittäneen sopimuspuolen alueella voimassa olevia, maahantulolle tai maassa oleskelulle asetettuja edellytyksiä tai jotka eivät enää täytä niitä, jos osoitetaan tai voidaan perustellusti olettaa, että heillä on pyynnön vastaanottaneen sopimuspuolen kansalaisuus. Sama koskee henkilöitä, joilta on heidän saavuttuaan pyynnön esittäneen sopimuspuolen alueelle riistetty pyynnön vastaanottaneen sopimuspuolen kansalaisuus ilman, että heille olisi ainakin luvattu pyynnön esittäneen sopimuspuolen kansalaisuutta.2. Pyynnön vastaanottanut sopimuspuoli myöntää viipymättä takaisin otettaville henkilöille heidän palauttamistaan varten tarvittavat matka-asiakirjat pyynnön jättäneen sopimuspuolen esityksestä.3. Pyynnön esittänyt sopimuspuoli ottaa nämä henkilöt uudelleen takaisin samoin edellytyksin, jos myöhemmin tehtävien tarkastusten tuloksena ilmenee, että heillä ei ollut pyynnön vastaanottaneen sopimuspuolen kansalaisuutta poistuessaan pyynnön esittäneen sopimuspuolen alueelta. Tätä määräystä ei sovelleta, mikäli velvoite takaisin ottamiseen perustuu siihen, että pyynnön vastaanottanut sopimuspuoli on riistänyt kyseiseltä henkilöltä kansalaisuuden sen jälkeen, kun hän oli saapunut pyynnön esittäneen sopimuspuolen alueelle ilman, että hänelle olisi ainakin luvattu pyynnön esittäneen sopimuspuolen kansalaisuutta.2 artikla Takaisin ottaminen tilanteessa, jossa kolmannen maan kansalaiset ovat saapuneet maahan ulkorajan kautta1. Sopimuspuoli, jonka ulkorajan kautta sellaisen henkilön voidaan osoittaa tai perustellusti olettaa saapuneen maahan, joka ei täytä pyynnön esittäneen sopimuspuolen alueella voimassa olevia, maahantulolle tai maassa oleskelulle asetettuja ehtoja tai joka on lakannut täyttämästä ne, ottaa hänet toisen sopimuspuolen pyynnöstä takaisin ilman muodollisuuksia.2. Tässä artiklassa tarkoitetaan ulkorajalla ensimmäistä ylitettyä rajaa, joka ei ole sopimuspuolten yhteinen.3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua takaisinottovelvollisuutta ei sovelleta henkilöön, jolla oli voimassa oleva, pyynnön esittäneen sopimuspuolen myöntämä oleskelulupa hänen saapuessaan tämän sopimuspuolen alueelle tai jolle tämä sopimuspuoli oli antanut oleskeluluvan sen jälkeen, kun hän oli saapunut sen alueelle.4. Sopimuspuolet pyrkivät ensisijaisesti ohjaamaan naapurivaltion kansalaiset heidän kotimaahansa.3 artikla Kolmansien maiden kansalaisten takaisinottaminen heidän maahantulostaan vastuussa olevan sopimuspuolen toimesta1. Mikäli pyynnön esittäneen valtion alueelle saapunut henkilö ei täytä voimassa olevia, maahantulolle tai maassa oleskelulle asetettuja ehtoja ja mikäli tällä henkilöllä on voimassa oleva toisen sopimuspuolen myöntämä viisumi tai voimassa oleva pyynnön vastaanottaneen sopimuspuolen myöntämä oleskelulupa, tämä sopimuspuoli ottaa pyynnön esittäneen sopimuspuolen esityksestä henkilön takaisin ilman muodollisuuksia.2. Jos kumpikin sopimuspuoli on antanut viisumin tai oleskeluluvan, toimivaltainen sopimuspuoli on se, jonka viisumin tai oleskeluluvan voimassaolo päättyy viimeksi.3. Mitä 1 ja 2 kohdassa määrätään, ei sovelleta kauttakulkuviisumin myöntämiseen.4 artikla OleskeluluvatEdellä 2 artiklan 3 kohdassa ja 3 artiklassa tarkoitetulla oleskeluluvalla tarkoitetaan toisen sopimuspuolen antamaa lupaa, joka oikeuttaa henkilön oleskelemaan kyseisen sopimuspuolen alueella. Sellaisena ei pidetä turvapaikkahakemuksen käsittelyyn liittyvää tilapäistä lupaa jommankumman sopimuspuolen alueella oleskeluun.5 artikla Määräajat1. Pyynnön vastaanottanut sopimuspuoli vastaa sille osoitettuihin, takaisinottoa koskeviin pyyntöihin viipymättä ja viimeistään viidentoista päivän kuluttua.2. Pyynnön vastaanottanut sopimuspuoli ottaa viipymättä ja viimeistään kuukauden kuluttua kuljetettavakseen henkilöt, joiden takaisinottamiseen on suostuttu. Pyynnön esittäneen sopimuspuolen esityksestä tätä aikarajaa voidaan pidentää, kunnes oikeudelliset tai käytännön esteet ovat lakanneet.6 artikla Aikaraja, jonka kuluttua velvollisuus takaisin ottamiseen raukeaaTakaisinottoa koskeva hakemus on jätettävä viimeistään vuoden kuluttua siitä, kun sopimuspuoli on todennut kolmannen maan kyseisen kansalaisen laittoman maahantulon ja oleskelun alueellaan.7 artikla Kauttakulku1. Sopimuspuolet sallivat kolmansien maiden kansalaisten kauttakulun alueellaan, jos toinen sopimuspuoli sitä pyytää ja jos pääsy muihin mahdollisiin kauttakulkumaihin ja määrämaahan on varmistettu, tämän kuitenkaan rajoittamatta 11 artiklan soveltamista.2. Pyynnön vastaanottaneen sopimuspuolen ei välttämättä tarvitse myöntää kauttakulkuviisumia.3. Kauttakuljetettavat henkilöt voidaan mahdollisesta luvasta huolimatta palauttaa toisen sopimuspuolen alueelle, jos myöhemmin ilmenee tai tulee tietoon 11 artiklassa tarkoitettuja olosuhteita, jotka ovat esteenä kauttakulkutoimien suorittamiselle, tai mikäli matkan jatkuminen tai pääsy määrämaahan ei enää ole varmistettu.4. Sopimuspuolet pyrkivät rajoittamaan kauttakulkutoimet niihin ulkomaalaisiin, joita ei voida suoraan palauttaa kotimaahansa.8 artikla TietosuojaSilloin kun tämän sopimuksen täytäntöönpano edellyttää henkilötietojen toimittamista, ne saavat koskea vain seuraavia seikkoja:1) siirrettävän henkilön ja tarvittaessa hänen perheenjäsentensä henkilötiedot (sukunimi, etunimi, aiemmat nimet, kutsuma- tai salanimet, peitenimet, syntymäaika ja -paikka, sukupuoli, nykyinen kansalaisuus ja mahdolliset aiemmat kansalaisuudet),2) passi, henkilöllisyystodistus ja muut henkilöllisyyttä osoittavat ja matka-asiakirjat sekä kulkulupa (numero, voimassaoloaika, myöntämispäivä, myöntävä viranomainen, myöntämispaikka jne.),3) muut siirrettävien henkilöiden tunnistamista varten tarpeelliset lähemmät tiedot,4) pysähtymispaikat ja matkareitit,5) jommankumman sopimuspuolen myöntämät oleskeluluvat tai viisumit,6) edellä 7 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa paikka, jossa turvapaikkahakemus on esitetty, sekä mahdollisen aiemman turvapaikkahakemuksen esittämispäivä, käsiteltävänä olevan turvapaikkahakemuksen esittämispäivä, menettelyn tämänhetkinen vaihe ja mahdollisesti tehdyn päätöksen sisältö.9 artikla Kustannukset1. Edellä 1, 2 ja 3 artiklan perusteella kuljetettavien henkilöiden kuljettamisesta pyynnön vastaanottaneen osapuolen rajalle aiheutuvista kustannuksista vastaa pyynnön esittänyt sopimuspuoli.2. Pyynnön esittänyt sopimuspuoli vastaa 7 artiklan mukaisesti kuljetuskustannuksista määrävaltion rajalle asti sekä tarvittaessa paluukuljetuksesta aiheutuvista kustannuksista.10 artikla Asiantuntijakomitea1. Sopimuspuolet antavat toisilleen keskinäistä apua tämän sopimuksen soveltamisessa ja tulkinnassa. Tätä varten ne perustavat asiantuntijakomitean, jonka tehtävänä on:a) seurata tämän sopimuksen soveltamista,b) tehdä ehdotuksia tämän sopimuksen soveltamisen yhteydessä syntyneiden ongelmien ratkaisemiseksi,c) tehdä ehdotuksia muutoksiksi ja lisäyksiksi tähän sopimukseen,d) valmistella ja suositella asianmukaisia toimenpiteitä laittoman maahanmuuton torjumiseksi.2. Sopimuspuolet varaavat itselleen oikeuden hyväksyä tai hylätä tällaiset ehdotukset ja toimenpiteet.3. Komiteassa on kummankin sopimuspuolen kolme edustajaa. Sopimuspuolet nimeävät heidän joukostaan puheenjohtajan ja hänelle varamiehet sekä myös jäsenille varamiehet. Komitean neuvotteluissa voi lisäksi olla läsnä muita asiantuntijoita.4. Komitea kokoontuu jommankumman puheenjohtajansa aloitteesta ja vähintään kerran vuodessa.11 artikla Määräys, jonka mukaan tämä sopimus ei vaikuta kansainvälisiin sopimuksiin/yleissopimuksiinNämä sopimukset eivät vaikuta sopimuspuolten velvoitteisiin, jotka johtuvat:1) pakolaisten oikeusasemasta 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdystä yleissopimuksesta sellaisena kuin se on muutettuna 31 päivänä tammikuuta 1967 tehdyllä pakolaisten oikeusasemaa koskevalla pöytäkirjalla,2) kansainvälisistä luovuttamista ja kauttakulkua koskevista yleissopimuksista,3) ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamisesta 4 päivänä marraskuuta 1950 tehdystä yleissopimuksesta,4) kansainvälisistä turvapaikkasopimuksista, erityisesti 15 päivänä kesäkuuta 1990 johonkin Euroopan yhteisön jäsenvaltioon jätetyn turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa olevan valtion ratkaisemisesta tehdyn Dublinin yleissopimuksen määräyksistä,5) toisen maan kansalaisten takaisinottamista koskevista kansainvälisistä yleissopimuksista ja sopimuksista.12 artikla VoimaantuloTämä sopimus tulee voimaan sen allekirjoittamista seuraavan toisen kuukauden ensimmäisenä päivänä. Sitä ei sovelleta ennen sopimuspuolten noottienvaihdolla sopimaa päivää.13 artikla Soveltamisen keskeyttäminen, irtisanominen1. Tämä sopimus on voimassa toistaiseksi.2. Kumpikin sopimuspuoli voi annettuaan asiasta tiedon toiselle sopimuspuolelle keskeyttää tämän sopimuksen soveltamisen painavien syiden vuoksi, joita voivat olla erityisesti valtion turvallisuuden, yleisen järjestyksen tai kansanterveyden suojelu. Sopimuspuolet ilmoittavat viipymättä diplomaattiteitse toisilleen tällaisen toimenpiteen peruuttamisesta.3. Annettuaan asiasta tiedon toiselle sopimuspuolelle kumpikin sopimuspuoli voi painavien syiden vuoksi irtisanoa tämän sopimuksen ilmoittamalla asiasta.4. Tämän sopimuksen soveltamisen keskeyttäminen tai irtisanominen tulee voimaan sitä kuukautta seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä, jonka aikana toinen sopimuspuoli otti vastaan asiaa koskevan ilmoituksen.Tehty ... ssa ... päivänä ...kuuta 19..kahtena alkuperäiskappaleena, toinen ... kielellä ja toinen ... kielellä, ja kumpikin teksti on yhtä todistusvoimainen.(... jäsenvaltion ...)hallituksen puolesta(... kolmannen maan ...)hallituksen puolesta