title: Neuvoston suositus, annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013 , Ranskan vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ranskan vuosien 2012–2017 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               30.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/27

      NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013,
   Ranskan vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ranskan vuosien 2012–2017 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   2013/C 217/08
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan yhteensovittamista, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään kasvuun ja parantaa sen kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (3). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.

               (4)

               Neuvosto antoi 10 päivänä heinäkuuta 2012 suosituksen (4) Ranskan vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta, jäljempänä ’vuoden 2012 suositus’, ja lausunnon Ranskan vuosien 2012–2016 vakausohjelmasta.

               (5)

               Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2013 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi niin ikään 28 päivänä marraskuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Ranska kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (6)

               Euroopan parlamentti on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti osallistunut asianmukaisesti eurooppalaiseen ohjausjaksoon, ja se on 7 päivänä helmikuuta 2013 hyväksynyt päätöslauselman vuotuisen kasvuselvityksen 2013 työllisyys- ja sosiaalinäkökohdista sekä päätöslauselman osallistumisesta vuotuiseen kasvuselvitykseen 2013.

               (7)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 14 päivänä maaliskuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (8)

               Komissio julkaisi 10 päivänä huhtikuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun Ranskaa koskevan perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Ranskan makrotaloudessa on epätasapainotiloja, jotka edellyttävät seurantaa ja määrätietoisia politiikkatoimia. Kauppataseen ja kilpailukyvyn heikkenemiseen, johon sekä kustannustekijät että muut tekijät vaikuttavat, on kiinnitettävä edelleen huomiota tilanteessa, jossa ulkoinen rahoitusasema heikkenee ja julkinen velka on huomattava. Erityisesti Ranskan talouden koon huomioon ottaen tarve toteuttaa toimia, joilla pienennetään maan talouteen ja talous- ja rahaliiton toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten riskiä, on erityisen huomattava.

               (9)

               Ranska toimitti vuoden 2013 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuosia 2012–2017 koskevan vakausohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2013. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on pystytty ottamaan huomioon.

               (10)

               Neuvosto on neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että huolimatta huomattavista vakautustoimista, joiden johdosta julkisen sektorin alijäämä supistui 7,5 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2009 4,8 prosenttiin vuonna 2012, Ranskan ei odoteta korjaavan liiallista alijäämäänsä vuoden 2013 loppuun mennessä neuvoston 2 päivänä joulukuuta 2009 antaman suosituksen mukaisesti. Tämä johtuu erityisesti talouskehityksestä, joka on ollut heikompaa kuin neuvoston 2 päivänä joulukuuta 2009 antaman suosituksen hyväksymisajankohtana odotettiin. Sitä pystyttiin kompensoimaan vain osittain odottamattomilla tuloilla ja lisäksi toimenpiteet painottuivat jossain määrin jakson loppuun. Julkisen talouden kehitysarvion perustana oleva vakausohjelman makrotalouden skenaario on realistinen vuoden 2013 osalta mutta ylioptimistinen vuoden 2014 osalta. Viranomaiset odottavat erityisesti, että vaikka kehitys oli pysähdyksissä vuosina 2012 (0 prosenttia) ja 2013 (0,1 prosenttia), BKT kasvaa 1,2 prosenttia vuonna 2014, ja olettavat, että julkisen talouden toimia toteutetaan alijäämän supistamiseksi 2,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2014. Sen sijaan komissio ennustaa, että BKT kasvaa 1,1 prosenttia vuonna 2014 olettaen, että politiikka säilyy muuttumattomana. Tässä arviossa otetaan huomioon vain jo hyväksytyt tai riittävästi määritetyt toimenpiteet, ja sen vuoksi alijäämä olisi 4,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014. Vakausohjelmassa kaavaillun julkisen talouden strategian päätavoitteena on vuosien 2012–2016 vakausohjelman tapaan keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttaminen eli rakenteellisesti tasapainoinen julkisen talouden rahoitusasema. Tämä tavoite ylittää vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisen tavoitteen. Keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisvuosi on 2016, kun vuosien 2012–2016 vakausohjelmassa se oli 2015.
               Vakausohjelmassa esitetty suunniteltu alijäämä noudattaa tavoitetta, jonka mukaan liiallinen alijäämä saadaan korjattua viimeistään vuonna 2014, eli vuotta myöhemmin kuin mikä oli neuvoston liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä 2 päivänä joulukuuta 2009 asettama tarkistettu määräaika. Kun otetaan huomioon vakausohjelmassa esitetyt ylioptimistiset vuoden 2014 kasvuennusteet, neuvosto katsoo, että viranomaisten suunnittelemilla julkisen talouden toimilla ei pystytä korjaamaan liiallista alijäämää viimeistään vuonna 2014, ellei tuolloin toteuteta myös muita toimia, joilla vakautusta tehostetaan merkittävästi. Suunniteltuja säästöjä ja lisätuloja ei ole myöskään määritetty tarkemmin. Näin ollen sekä vuoden 2014 että vuoden 2015 toimenpiteet on määritettävä, jotta voidaan varmistaa uskottavasti, että liallinen alijäämä korjataan viimeistään vuonna 2015 neuvoston suosituksen mukaisesti. Koska (komission uudelleen laskeman) rakenteellisen alijäämän odotetaan olevan -0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016 (-0,3 prosenttia vuonna 2017), keskipitkän aikavälin tavoitetta ei saavuteta ohjelmakauden loppuun mennessä. Edistyksen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta odotetaan vuonna 2016 olevan 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen eli alle vertailuarvon, joka on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Julkinen velka on kasvanut huomattavasti kriisin alkamisen jälkeen. Velan määrä suhteessa BKT:hen oli 64,2 prosenttia vuonna 2007. Se oli kasvanut 90,2 prosenttiin vuonna 2012, ja komission yksiköiden kevään 2013 talousennusteen mukaan sen odotetaan kasvavan edelleen 96,2 prosenttiin vuoden 2014 loppuun mennessä. Viranomaiset odottavat velkasuhteen olevan suurimmillaan 94,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014 ja supistuvan sen jälkeen 88,2 prosenttiin vuonna 2017. Ranska on vuodesta 2016 alkaen velkaperusteen noudattamisen suhteen siirtymävaiheessa.

               (11)

               Kun otetaan huomioon velan suuri määrä, joka kasvaa edelleen, ja se, että liiallisen alijäämän korjaamiselle asetettua määräaikaa lykätään jälleen vuoteen 2015, on entistä tärkeämpää, että vuoden 2013 talousarvio pannaan tiukasti täytäntöön ja merkittäviä vakautustoimenpiteitä toteutetaan määrätietoisesti seuraavina vuosina. On erityisen tärkeää, että Ranskan julkiset menot kasvavat huomattavasti hitaammin kuin potentiaalinen BKT, koska rakenteellisen alijäämän korjautuminen on tähän mennessä perustunut pääasiallisesti tulojen kasvuun. Tältä osin meneillään olevan julkisten menojen arvioinnin (Modernisation de l’action publique), jonka piiriin kuuluvat valtionhallinnon lisäksi paikallis- ja sosiaaliturvahallinto, odotetaan tarjoavan suunnan julkisten menojen tehokkuuden parantamiselle entisestään. Erilaisia hallintotasoja ja toimivaltuuksia voitaisiin keventää edelleen synergian, tehokkuusetujen ja säästöjen saavuttamiseksi. Suunnitteilla olevan, hallinnon hajauttamista koskevan uuden lain pitäisi auttaa tämän ongelman ratkaisemisessa. Kun otetaan huomioon, että terveydenhuoltomenojen odotetaan kasvavan keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä, julkisia terveydenhuoltomenoja ja erityisesti lääkemenoja onkin jatkossa tarkasteltava huolellisemmin ja tehokkaammin. Eläkkeitä käsittelevän neuvoa-antavan neuvoston (Conseil d’orientation des retraites) uusimpien ennusteiden mukaan eläkejärjestelmä pysyy alijäämäisenä vuoteen 2018, mikä on ristiriidassa vuonna 2010 asetetun uudistustavoitteen kanssa. Tarkoituksena oli saavuttaa tasapainoinen järjestelmä viimeistään vuonna 2018. Lisäksi vuoden 2010 uudistuksen osittainen peruuttaminen on vastoin vuoden 2012 suositusta. Tämän perusteella eläkejärjestelmä on edelleen pahasti alijäämäinen vuoteen 2020 asti, ja tilanteen korjaamiseksi on toteutettava kiireellisesti uusia politiikkatoimia, mutta kuitenkin niin, että järjestelmä säilyy riittävänä.
               Tällaisia toimenpiteitä voisivat olla vähimmäiseläkkeeseen ja täyteen eläkkeeseen vaadittavien eläkeikien nostaminen sekä täyteen eläkkeeseen oikeuttavan maksukauden pidentäminen, indeksointisääntöjen mukauttaminen ja lukuisten yleiseen järjestelmään tiettyjen työntekijäryhmien osalta liittyvien vapautusten tarkistaminen. Ranskan hallitus on päättänyt ottaa työmarkkinaosapuolet täysimääräisesti mukaan uudistuksen suunnitteluun ja lisätä niiden osallistumista. Kun otetaan huomioon työvoimakustannusten kielteinen vaikutus, sosiaaliturvamaksujen korottamista olisi vältettävä. Ranskan julkisen talouden kohtaamien haasteiden vuoksi on olennaisen tärkeää, että julkisen talouden toimenpiteitä täydennetään rakenteellisiin uudistuksiin tähtäävillä tehostetuilla toimilla, jotta voidaan tukea ja lisätä Ranskan talouden pitkän aikavälin kasvupotentiaalia.

               (12)

               Kuten vuoden 2013 perusteellinen tarkastelu osoittaa, Ranskan kilpailukyky on edelleen merkittävä haaste, sillä maan osuus vientimarkkinoista on viime vuosina heikentynyt huomattavasti. Hallitus ehdotti marraskuussa 2012 useita politiikkatoimia ns. kilpailukykyä koskevan sopimuksen puitteissa. Yritysverotuksessa käyttöön otettu hyvitys (crédit d’impôt pour la compétitivité et l’emploi – CICE) on merkittävä toimenpide (sen vuosivaikutuksen odotetaan olevan 20 miljardia euroa), jonka pitäisi alentaa työvoimakustannuksia. Lisätoimia tarvitaan, sillä uusi verohyvitys vasta puolittaa kuilun Ranskan verokiilan ja OECD:n keskiarvon välillä mediaanitulojen tasolla. Lisäksi vuodesta 2010 alkaen toteutettujen julkisen talouden toimenpiteiden, myös verotukien vähennysten, kokonaisvaikutus johtaa yritysverotuksen kiristymiseen, vaikka CICE jätettäisiinkin huomiotta. Heinäkuussa 2012 päätetyllä vähimmäispalkan korotuksella – vaikkakin se oli vähäinen – saattaa olla kielteinen vaikutus työpaikkojen luomiseen ja kilpailukykyyn, kuten vuoden 2012 suosituksessa painotettiin. Vuosina 2002–2012 vähimmäistuntipalkka nousi 38 prosenttia (16 prosenttia reaaliarvona laskettuna). Korkea vähimmäispalkka, joka on 60 prosenttia mediaanipalkasta, kompensoidaan työnantajille myöntämällä erilaisia vapautuksia sosiaaliturvamaksuista. Tähän liittyvät julkisen talouden kustannukset ovat kasvaneet nopeasti vuodesta 1992 vuoteen 2002 ja vakautuneet sen jälkeen lähelle 1 prosentin tasoa suhteessa BKT:hen. Lisäksi vaihtoehtoiset välineet, kuten tulotukijärjestelmät (Prime pour l’emploi ja Revenu de solidarité active), ovat vähimmäispalkkaa tehokkaampia välineitä työssäkäyvien köyhyyden poistamiseksi.

               (13)

               Muun kuin hintakilpailukyvyn osalta on todettava, että vaikka hallitus on vastikään uudistanut vientistrategiaansa, vientisuuntautuneiden verkostojen ja kumppanuuksien kehittämisen tukeminen edistäisi pienten ja keskisuurten yritysten, jäljempänä ’pk-yritykset’, kansainvälistymistä. Toimenpiteitä voitaisiin yleensäkin toteuttaa sen varmistamiseksi, että liiketoimintaympäristö edistää pk-yritysten kasvua. Huolimatta yritysten huomattavista ponnisteluista tutkimus- ja kehitysvaltaisilla sektoreilla ja hallituksen myöntämästä merkittävästä tuesta (nimittäin tutkimusinvestoinneista myönnettävästä verohyvityksestä), high-tech- ja medium-tech-yritysten osuus Ranskan taloudesta on vaatimaton ja sitä paitsi kutistumaan päin. Sen vuoksi näillä sektoreilla on edelleen edistettävä pk-yritysten ja välikoon yritysten (ETI) perustamista ja kasvua parantamalla niitä toimintaedellytyksiä, jotka kannustavat innovointiin ja yrittäjyyteen. Julkisen tutkimustoiminnan ja yksityisten yritysten yhdistämiseksi kehitettyä klusteripolitiikkaa voitaisiin myös suunnata enemmän tutkimuksen, kehityksen ja innovoinnin, jäljempänä ’T&K&I’, kaupalliseen hyödyntämiseen, lähellä toisiaan sijaitsevien yksityisten yritysten välisiin myönteisiin ulkoisvaikutuksiin ja pk-yritysten kansainvälistymiseen. Lisäksi tohtorintutkinnosta ja tutkimustyöstä olisi tehtävä tarpeeksi houkuttelevaa yksityisten yritysten ja tutkimuslaitosten välisten yhteyksien parantamiseksi.

               (14)

               Palvelusektorilla tapahtui vain jonkin verran edistymistä vuonna 2012. Ei esimerkiksi käynnistetty horisontaalista uudistusta, jonka avulla olisi poistettu säänneltyihin aloihin ja ammatteihin liittyvät perusteettomat rajoitukset. Moniin ammatinharjoittajana toimiviin palveluntarjoajiin sovelletaan edelleen rajoituksia oikeusmuodon ja osakeomistuksen rakenteen osalta (esim. eläinlääkäreille ja asianajajille asetetut pääomaomistusta koskevat rajoitukset). Useilla sektoreilla (mm. taksit, eräät terveydenhuoltoalan ammatit, notaarit ja muut oikeusalan ammatit) on edelleen muita huomattavia esteitä, jotka haittaavat markkinoille pääsyä tai toiminnan harjoittamista (kuten kaupallista viestintää koskevat säännökset, kiintiöt tai alueelliset rajoitukset). Vähittäissektorilla on edelleen runsaasti sääntelyä, kuten vähittäismyymälöiden perustamisen yhteydessä sovellettavat raskaat ja aikaa vievät lupamenettelyt. Lisäksi kielto myydä kustannuksia halvemmalla johtaa moniin vääristymiin, kun taas tuottajien ja pienien myymälöiden tukemista koskeva tavoite voitaisiin saavuttaa myös vähemmän kilpailua vääristävillä toimenpiteillä. Säänneltyjen alojen ja ammattien kohtuuttomat rajoitukset haittaavat kilpailua ja nostavat palvelujen hintoja. Kuten perusteellisesta arvioinnista ilmenee, välillisten palvelujen korkeammat hinnat, joiden osuus on lähes neljännes valmistusteollisuuden tuotantokustannuksista, vaikuttavat ranskalaisten yritysten ulkoiseen kilpailukykyyn. Verkkotoimialoilla tapahtui vuonna 2012 jonkin verran edistymistä. Ranskan sähkömarkkinat kuuluvat edelleen unionin keskittyneimpiin. Sähkön ja kaasun säännellyt hinnat vääristävät kilpailua ja estävät uusien toimijoiden pääsyn markkinoille. Muiden kuin kotitalouksien säännellyt hinnat olisi poistettava Ranskan viranomaisten kanssa sovitun aikataulun mukaisesti. Myös yhteenliittämiskapasiteetin lisääminen naapurimaiden kanssa ja vesivoimaloiden toimiluvista käynnistettävät tarjouskilpailut edistäisivät kilpailua sähkömarkkinoilla.
               Rautatieliikenteessä rahtiliikenteen markkinat ovat olleet supistumassa usean vuoden ajan (esimerkiksi määrät tonneina kilometriä kohti supistuivat 17 prosentilla vuodesta 2006 vuoteen 2011) eikä matkustajaliikennettä ole avattu kilpailulle, kansainvälisiä palveluja lukuun ottamatta. Tulevalla uudistuksella pitäisi varmistaa, että uusi ”infrastruktuurin yhdennetty ylläpitäjä” pysyy riippumattomana suhteessa vakiintuneeseen toimijaan, jotta uusille toimijoille voidaan taata oikeudenmukainen ja syrjimätön pääsy markkinoille.

               (15)

               Ranskan verojärjestelmä on edelleen monimutkainen ja tehoton, sillä erilaisia vapautuksia ja erityisvähennyksiä on paljon, mutta myös lainsäädäntöä muutetaan usein. Vaikka verotukien vähentämiseen ja yksinkertaistamiseen tähtääviä toimia on toteutettu, menetettyjen verotulojen määrä on edelleen suuri. Kasvua ja sosiaalista hyvinvointia voitaisiin edistää paremmin soveltamalla lähestymistapaa, jossa veropohja on laaja ja veroaste alhainen. Alennettua arvonlisäverokantaa, jäljempänä ’alv-kanta’; on tarkoitus korottaa 7 prosentista 10 prosenttiin tammikuusta 2014 alkaen. Tämä on askel oikeaan suuntaan, mutta lisätoimet ovat vielä tarpeen. Vero- ja sosiaaliturvajärjestelmään liittyvien vapautusten kustannukset ovat edelleen hyvin suuret, jopa 10 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vaikka eräät alennetut alv-kannat, joita sovelletaan mm. ravintolapalveluihin, ovat osoittautuneet tehottomiksi, riittävän eriytettyjä poliittisia toimenpiteitä ei ole toteutettu. Edellä mainitulla alennettujen ja yleisten alv-kantojen korotuksella osittain rahoitetun kilpailukykyä ja työllisyyttä edistävän verohyvityksen (CICE) käyttöönoton myötä verotaakkaa siirretään työn verotuksesta muualle. Lisätoimille on kuitenkin tarvetta, erityisesti jotta voidaan tasapainottaa ympäristöverojen osuutta verotuloista. Ranska toteutti viime vuonna joitakin toimenpiteitä puuttuakseen velanottoa suosiviin yritysten verokannusteisiin. Korkovähennyksiä rajoitetaan yli 3 miljoonan euron ylittävältä osuudelta ja 15:tä prosenttia kyseisen rajan ylittävistä koroista ei saa vähentää verotuksessa vuonna 2013; vuonna 2014 määrä on 25 prosenttia. Ranskan on kuitenkin mahdollista parantaa tätä tilannetta edelleen.

               (16)

               Työttömyysaste on noussut: se oli 9,7 prosenttia vuonna 2010 ja 10,2 prosenttia vuonna 2012. Komission ennusteen mukaan työttömyysaste nousee 10,6 prosenttiin vuonna 2013 ja 10,9 prosenttiin vuonna 2014, koska talouskasvu pysyy heikkona. Tätä taustaa vasten Ranskan työmarkkinoiden segmentoituminen aiheuttaa edelleen huolta. Todennäköisyys siirtyä tilapäisestä työstä vakituiseen oli vain 10,6 prosenttia vuonna 2010, kun EU:n keskiarvo oli 25,9 prosenttia. Tämän vuoksi epävarmoissa työsuhteissa olevat matalan taitotason työntekijät joutuvat yleensä kärsimään kaikkien työmarkkinoita koskevien sopeutustoimien seurauksista. Työmarkkinaosapuolet tekivät tammikuussa 2013 työpaikkojen turvaamista koskevan monialasopimuksen (ANI), jonka pohjalta annettiin toukokuussa 2013 uusi laki. Siinä lisätään työntekijöiden oikeuksia, puututaan irtisanomisten oikeudelliseen epävarmuuteen ja annetaan työnantajille lisää joustavuutta. Laki on edistysaskel kohti paremmin toimivia työmarkkinoita. Tämän uudistuksen täytäntöönpano ja sen vaikutukset ovat kuitenkin tiettyjen erityiskysymysten osalta yhteydessä muiden ala- tai yrityskohtaisten sopimusten tekemiseen; näitä muita sopimuksia tarvitaan, ennen kuin monialasopimus voi tulla täysimääräisesti voimaan.

               (17)

               Kuudesosa Ranskan nuorisosta keskeyttää yleissivistävän tai ammatillisen koulutuksen ilman loppututkintoa. Tämä on erityisen huolestuttavaa siksi, että nuorisotyöttömyysaste oli 25,4 prosenttia vuoden 2012 lopussa, ja vähiten ammattitaitoisten nuorten riski joutua työttömäksi oli lähes kaksi kertaa suurempi. Oppisopimuskoulutusjärjestelmät olisi saatettava erityisesti näiden vähiten koulutettujen nuorten ulottuville. Kansallisten ohjelmien mukauttamisella 22 päivänä huhtikuuta 2013 annetulla neuvoston suosituksella (5) perustettuun nuorisotakuuseen odotetaan olevan rakentava osuus näihin haasteisiin vastaamisessa. Vuonna 2009 aloitetuista uudistuksista huolimatta aikuisten osallistuminen elinikäiseen oppimiseen jää Ranskassa alle EU:n keskitason (5,7 prosenttia vuonna 2012; alhaisen taitotason omaavien aikuisten osalta osallistumisaste oli 2,5 prosenttia). Suunniteltu toimivallan siirto alueneuvostoille saattaa tarjota mahdollisuuden puuttua nykyjärjestelmän heikkouksiin. Ranskassa 55–64-vuotiaiden työllisyysaste on, huolimatta sen merkittävästä kasvusuuntauksesta, yhä alhainen ja EU:n jäsenvaltioiden mediaanitasoa (45,7 prosenttia vuoden 2012 viimeisellä vuosineljänneksellä), ja se on vuodesta 2008 kuronut umpeen vain puolella eroa EU:n keskiarvoon (7,4 yksiköstä vuonna 2008 3,8 yksikköön vuonna 2012). Ikääntyneiden työttömyys on nousussa, samaa tahtia kuin yleinen työttömyys. Ns. sukupolvisopimukset ovat askel oikeaan suuntaan, vaikka ei olekaan selvää, missä määrin ne vaikuttavat ikääntyneiden työntekijöiden työllisyyteen ja helpottavat vanhempien työnhakijoiden paluuta työelämään. Ranskan työttömyysetuuksiin kohdistuvat julkiset menot kasvoivat 5,3 prosenttia vuonna 2012 ja vakausohjelman mukaan niiden odotetaan kasvavan 6,1 prosenttia vuonna 2013. Työttömyysetuusjärjestelmää olisi uudistettava, sillä järjestelmän yhteenlaskettu alijäämä nousee muussa tapauksessa lähes 1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoden 2013 loppuun mennessä.
               Erityisesti olisi tarkistettava joitain seikkoja, kuten etuuksia koskevia kelpoisuusehtoja, etuuksien alenemista ajan mittaan tai tulojen korvausasteita niiden työntekijöiden osalta, joilla on korkeimmat palkat, jotta voidaan varmistaa, että työn kannusteet ovat riittävät. Julkisen työnhakupalvelun (Pôle emploi) uudessa kolmikantasopimuksessa määrätään työnhakijoiden seurantatoimien eriyttämisestä. Työvoimaneuvojan asiakaskunta on kuitenkin entisestään paisunut työttömyyden lisääntyessä, ja heikko taloudellinen tilanne vaikeuttaa Pôle emploi -strategian uudelleensuuntaamista. Kaiken kaikkiaan on tarpeen toteuttaa lisätoimia heikkojen talousnäkymien vuoksi ja koska työttömyyden odotetaan Ranskassa edelleen lisääntyvän.

               (18)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut kattavasti Ranskan talouspolitiikkaa. Se on arvioinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman ja esittänyt perusteellisen tarkastelun. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Ranskan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–6.

               (19)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (6) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (20)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1, 2, 3, 4, 5 ja 6.

               (21)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana myös analysoinut koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro (7). Koska Ranskan rahayksikkö on euro, sen olisi myös varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,

         SUOSITTAA, että Ranska toteuttaa vuosina 2013–2014 toimia, joilla se

               1.

               lujittaa julkisen talouden strategiaa ja jatkaa sen toteuttamista vuonna 2013; parantaa sopeutuksen uskottavuutta määrittelemällä viimeistään syksyllä 2013 tarvittavat toimenpiteet vuodeksi 2014 ja sen jälkeiselle ajalle ja toteuttamalla ne sen varmistamiseksi, että liiallinen alijäämä korjataan kestävällä tavalla viimeistään vuonna 2015 ja liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä annetuissa neuvoston suosituksissa määritellyt rakenteelliset sopeutustoimet toteutetaan; käyttää kaikki odottamattomat tulot alijäämän korjaamiseen; julkisen talouden epätasapainotilojen korjaaminen kestävällä tavalla edellyttää, että toteutetaan uskottavasti määrätietoisia rakenteellisia uudistuksia, jotka lisäävät talouden sopeutumiskykyä ja edistävät kasvua ja työllisyyttä; säilyttää kasvua edistävän julkisen talouden vakauttamisuran ja parantaa julkisten menojen tehokkuutta erityisesti toteuttamalla suunnitellusti kaikkia julkisyhteisöjen alasektoreita koskevan menoryhmien tarkistuksen; ryhtyy toimiin tulevan, hallinnon hajauttamista koskevan lain puitteissa parempien synergiaetujen ja säästöjen saavuttamiseksi valtion- ja paikallishallinnon välillä; jatkaa liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeen rakenteellista sopeutusta tarvittavalla vauhdilla niin, että keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan viimeistään vuonna 2016; ryhtyy toimenpiteisiin vuoden 2013 loppuun mennessä eläkejärjestelmän saattamiseksi tasapainoon kestävällä tavalla viimeistään vuonna 2020, esimerkiksi ottamalla käyttöön indeksointisäännöt, pidentämällä täyteen eläkkeeseen oikeuttavaa maksuaikaa, korottamalla edelleen tosiasiallista eläkeikää, sopeuttamalla eläkkeellesiirtymisikä ja eläke-etuudet elinajanodotteen muutoksiin sekä tarkistamalla erityisjärjestelmiä niin, että vältetään työnantajien sosiaaliturvamaksujen korottaminen, ja parantaa terveydenhuoltomenojen kustannustehokkuutta myös lääkemenojen alalla;

               2.

               varmistaa, että kilpailukykyä ja työllisyyttä edistävästä verohyvityksestä (crédit d’impôt pour la compétitivité et l’emploi) aiheutuva työvoimakustannusten vähennys toteutuu suunnitellulla määrällä ja että sen vaikutusta ei heikennetä muilla toimenpiteillä; ryhtyy yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa lisätoimiin työvoimakustannusten alentamiseksi, erityisesti toteuttamalla toimenpiteitä työnantajien sosiaaliturvamaksujen alentamiseksi; varmistaa, että vähimmäispalkan kehitys tukee kilpailukykyä ja työpaikkojen luomista, ottaen huomioon palkkatukijärjestelmät ja vapautukset sosiaaliturvamaksuista;

               3.

               ryhtyy lisätoimenpiteisiin liiketoimintaympäristön parantamiseksi ja edistää erityisesti pienten ja keskisuurten sekä välikoon yritysten innovointi- ja vientikapasiteettia; käynnistää erityisesti ilmoitetun sääntelykehyksen yksinkertaistamista koskevan hankkeen ja parantaa innovointiin kannustavia toimintaedellytyksiä edistämällä tekniikansiirtoa ja tutkimusten kaupallista hyödyntämistä esimerkiksi kohdentamalla kilpailukykykeskukset uudelleen;

               4.

               ryhtyy toimenpiteisiin kilpailun lisäämiseksi palvelusektorilla; poistaa perusteettomat rajoitukset, jotka koskevat pääsyä asiantuntijapalveluiden harjoittamiseen ja niiden piirissä toimimista, erityisesti oikeusmuodon, osakeomistuksen rakenteen, kiintiöiden ja alueellisten rajoitusten osalta; ryhtyy toimiin myymälöiden avaamista koskevan lupamenettelyn yksinkertaistamiseksi ja poistaa tappiollista myyntiä koskevan kiellon; poistaa kaasun ja sähkön säännellyt hinnat muilta kuin kotitalousasiakkailta ja lisää yhteenliittämiskapasiteettia naapurimaiden kanssa; avaa rautatiealalla kotimaisen matkustajaliikenteen kilpailulle;

               5.

               jatkaa verojärjestelmän yksinkertaistamista ja parantaa sen tehokkuutta huolehtimalla kuitenkin samalla verosääntöjen jatkuvuudesta pitkällä aikavälillä; toteuttaa lisätoimenpiteitä poistaakseen velanoton suosimisen yritysverotuksessa; tehostaa toimia, joiden avulla vähennetään ja yksinkertaistetaan henkilö- ja yritystuloverohyvityksiä, samalla kun lakisääteisiä veroasteita alennetaan; saattaa alennetut alv-kannat lähemmäs yleistä verokantaa ja poistaa tehottomat alennetut verokannat; ryhtyy lisätoimiin, joiden avulla verotaakkaa voitaisiin siirtää työn verotuksesta ympäristö- tai kulutusverotukseen;

               6.

               panee täysimääräisesti, viipymättä ja työmarkkinaosapuolia kuullen täytäntöön tammikuussa 2013 tehdyn monialasopimuksen; toteuttaa lisätoimia työmarkkinoiden segmentoitumisen torjumiseksi erityisesti puuttumalla tilapäistyövoimaa välittävien toimistojen työntekijöiden tilanteeseen; käynnistää pikaisesti työttömyysetuusjärjestelmän uudistuksen, yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa ja kansallisten käytäntöjen mukaisesti, varmistaakseen järjestelmän kestävyyden ja huolehtii samalla siitä, että järjestelmä tarjoaa riittävät kannusteet työhön palaamiseksi; nostaa ikääntyneiden työntekijöiden työllisyysastetta ja edistää heidän osallistumistaan työmarkkinoille; toteuttaa erityisiä toimia ikääntyneiden työttömien työllistymismahdollisuuksien parantamiseksi erityisesti neuvonnan ja koulutuksen avulla; parantaa aikuisten ja erityisesti vähiten koulutusta saaneiden ja työttömien osallistumista elinikäiseen oppimiseen; varmistaa, että julkiset työvoimapalvelut tarjoavat työttömille tehokkaasti yksilöllistä tukea ja että aktiivinen työmarkkinapolitiikka kohdistetaan vähäosaisimpiin; toteuttaa lisätoimenpiteitä parantaakseen siirtymistä koulusta työelämään esimerkiksi nuorisotakuun (8) ja oppisopimuskoulutuksen edistämisen avulla.

      Tehty Brysselissä 9 päivänä heinäkuuta 2013.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Pidetty voimassa vuodelle 2013 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 26 päivänä huhtikuuta 2012 annetulla neuvoston päätöksellä 2013/208/EU (EUVL L 118, 30.4.2013, s. 21).

      (4)  EUVL C 219, 24.7.2012, s. 31.

      (5)  EUVL C 120, 26.4.2013, s. 1.

      (6)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

      (7)  Katso tämän virallisen lehden sivu 97.

      (8)  Perustettu 22 päivänä huhtikuuta 2013 annetulla neuvoston suosituksella (EUVL C 120, 26.4.2013, s. 1).


title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 9 päivänä joulukuuta 2011 , Euroopan unionin neuvostolle De Nederlandsche Bankin ulkopuolisista tilintarkastajista (EKP/2011/22)

text:
               16.12.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 367/1

         EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
   annettu 9 päivänä joulukuuta 2011,
   Euroopan unionin neuvostolle De Nederlandsche Bankin ulkopuolisista tilintarkastajista
   (EKP/2011/22)
   2011/C 367/01
   EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 27.1 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoston suosittelemat ja Euroopan unionin neuvoston hyväksymät riippumattomat ulkopuoliset tilintarkastajat tarkastavat Euroopan keskuspankin ja kansallisten keskuspankkien tilit.

               (2)

               De Nederlandsche Bankin ulkopuolisten tilintarkastajien toimikausi päättyy tilikauden 2011 tilintarkastuksen jälkeen. Tämän vuoksi on tarpeen nimittää uudet ulkopuoliset tilintarkastajat tilikaudesta 2012 alkaen.

               (3)

               De NederlandscheBank on valinnut Deloitte Accountants BV ulkopuolisiksi tilintarkastajikseen tilikausiksi 2012–2018,

         SUOSITTELEE:
   Deloitte Accountants BV:n nimittämistä De Nederlandsche Bankin ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi tilikausiksi 2012–2018.

      Tehty Frankfurt am Mainissa 9 päivänä joulukuuta 2011.

            EKP:n puheenjohtaja

         Mario DRAGHI


				|

		52012PC0655

			Suositus NEUVOSTON PÄÄTÖS Euroopan komission valtuuttamisesta osallistumaan Euroopan unionin puolesta neuvotteluihin urheilutulosten manipuloinnin torjumista koskevasta Euroopan neuvoston kansainvälisestä yleissopimuksesta /* COM/2012/0655 final */

			   	PERUSTELUT
1.           Tausta ja poliittinen tausta
Urheilutulosten
manipulointia pidetään yksimielisesti yhtenä nykyurheilun merkittävimmistä
uhkista. Urheilutulosten manipuloinnilla poljetaan urheilun arvoja, joita ovat
integriteetti, reilu peli ja toisten kunnioittaminen. Riskinä on, että
urheilutulosten manipulointi karkottaa fanit ja kannattajat järjestäytyneestä
urheilusta, jonka osuus on kuitenkin lähes kaksi prosenttia EU:n
bruttoarvonlisäyksestä. Lisäksi urheilutulosten manipulointiin liittyy usein
maailmanlaajuisesti toimivia järjestäytyneitä rikollisverkostoja. Viranomaiset,
urheiluliike ja lainvalvontaviranomaiset ovat nyt antaneet tälle ongelmalle
prioriteettiaseman.
Urheilun
eurooppalaisen ulottuvuuden kehittämisestä vuonna 2011 annetussa komission tiedonannossa
todetaan selvästi, että urheilutulosten manipulointi on eettisesti väärin ja
haitaksi urheilun integriteetille. Urheilutulosten manipulointia käsiteltiin
vuonna 2011 myös sähköisesti välitettävistä rahapeleistä sisämarkkinoilla
annetussa komission vihreässä kirjassa, korruption torjunnasta EU:ssa annetussa
komission tiedonannossa sekä Kohti sähköisesti välitettävien rahapelien
kattavaa eurooppalaista kehystä -nimisessä komission tiedonannossa.
Euroopan
parlamentti antoi kesäkuussa 2011 kirjallisen julkilausuman korruption
torjunnasta eurooppalaisessa urheilussa (Written Declaration on combating
corruption in European sport) ja helmikuussa 2012 urheilun eurooppalaisen
ulottuvuuden kehittämistä koskevan päätöslauselman, jossa kehotetaan lisäämään kansainvälistä
yhteistyötä urheilutulosten manipuloinnin torjumiseksi. Euroopan unionin
neuvosto antoi 29. marraskuuta 2011 urheilutulosten manipuloinnin torjuntaa
koskevat päätelmät, joissa komissiota, jäsenvaltioita ja valtioista
riippumattomia sidosryhmiä kehotetaan yhteistyöhön ja toimiin eri tasoilla,
jotta urheilutulosten manipuloinnin torjuminen EU:ssa edistyisi.
Kansainvälinen
olympiakomitea (KOK) perusti maaliskuussa 2011 urheiluliikkeen, viranomaisten,
kansainvälisten järjestöjen ja vedonlyöntioperaattorien korkean tason
edustajista muodostuvan työryhmän, jonka tehtävänä on ehdottaa tapoja, joilla
torjutaan sääntöjenvastaista ja laitonta urheiluvedonlyöntiä. Työryhmä hyväksyi
2. helmikuuta 2012 Lausannessa etenemissuunnitelman jatkotoimia varten.
Euroopan neuvoston
ministerikomitea antoi 28. syyskuuta 2011 suosituksen urheilun integriteetin
edistämisestä urheilutulosten manipuloinnin estämiseksi (Recommendation on
the promotion of integrity of sport against manipulation of results notably
match-fixing). Suosituksessa kehotetaan tekemään urheilun laajennetun
osittaissopimuksen (EPAS) piirissä toteutettavuustutkimus urheilutulosten
manipuloinnin ehkäisemiseksi ja torjumiseksi tarkoitetusta mahdollisesta
kansainvälisestä oikeudellisesta välineestä. Belgradissa 15. maaliskuuta 2012
pidetyssä Euroopan neuvoston urheiluasioista vastaavien ministerien
konferenssissa kiinnitettiin huomiota edellä tarkoitetun tutkimuksen päätelmiin
ja kehotettiin käynnistämään EPASin piirissä yhteistyössä EU:n kanssa neuvottelut
mahdollisesta urheilutulosten manipulointia koskevasta oikeudellisesta
välineestä (yleissopimuksesta). Euroopan neuvoston ministerikomitea vahvisti
13. kesäkuuta 2012 tämän kehotuksen. EPASin puitteissa lähetettiin kesällä 2012
Euroopan kulttuuriyleissopimuksen osapuolille kutsut, joissa niitä pyydettiin
ilmoittamaan kiinnostuksena osallistua neuvotteluihin, jotka koskevat ehdotusta
Euroopan neuvoston yleissopimukseksi urheilutulosten manipuloinnin torjunnasta.

2.           Mahdollinen Euroopan
neuvoston yleissopimus urheilutulosten manipuloinnin torjunnasta: kaavailtu
sisältö ja aikataulu
Mahdollisen Euroopan neuvoston piirissä tehdyn
yleissopimuksen sisältö voisi EPASin toteutettavuustutkimuksen pohjalta
rakentua seuraavasti:
1.           Ehkäiseminen
(a)
Kotimainen koordinointi
(b)
Urheiluliikkeen toteuttamien toimenpiteiden
edistäminen ja tukeminen
(c)
Vedonlyöntimarkkinoita koskevan kehyksen luominen
(d)
Vedonlyöntioperaattorien toteuttamien
toimenpiteiden edistäminen
2.           Kansainvälinen yhteistyö
(e)
Viranomaiset – urheilu
(f)
Viranomaiset (vedonlyöntiä sääntelevät
viranomaiset) – vedonlyöntioperaattorit
(g)
Kansainvälinen yhteistyö oikeus- tai
lainvalvontaviranomaisten kesken
(h)
Kolmikantaneuvottelut
3.           Seuraamukset
(i)
Kurinpidollisten, hallinnollisten ja
rikosoikeudellisten seuraamusten yhdistelmä
(j)
Kurinpidolliset seuraamukset
(k)
Hallinnolliset seuraamukset
(l)
Rikosoikeudelliset seuraamukset
(m)
Toimivalta
4.           Lainvalvonta
(n)
Tutkinta
(o)
Tietoverkkorikollisuus
5.           Jatkotoimet
(p)
Seuranta
(q)
Yleissopimuksen seurantakomitea
Yksi urheilutulosten manipuloinnin torjunnan
keskeisimmistä seikoista EU:n ja kansainvälisellä tasolla on alalla toimivien eri
sidosryhmien välisen koordinoinnin ja sen varmistamisen tarve. Tämä koskee
erityisesti viranomaisia, lainvalvontavirastoja, vedonlyönnistä vastaavia
sääntelyviranomaisia, urheiluliikettä kokonaisuudessaan ja
vedonlyöntioperaattoreita (arpajaisoperaattorit ja yksityiset operaattorit).
Urheilutulosten manipuloinnin torjunnasta tehtävän Euroopan neuvoston
yleissopimuksen tärkein lisäarvo olisi rajat ylittävää monialaista
yhteistyötä varten perustettava foorumi, jossa kaikki asianomaiset toimijat
olisivat mukana. Yleissopimuksen seuranta- ja jatkotoimia koskevat rakenteet
olisivat yksi merkittävä yleissopimuksesta saatava etu. Näiden rakenteiden
mallina ovat Euroopan neuvoston yleissopimuksia varten perustetut urheilualan
nykyiset pysyvät komiteat (antidopingia ja urheiluyleisön väkivaltaisuutta
käsittelevät komiteat). Näiden rakenteiden pitäisi olla kaikille asianomaisille
osapuolille avoimia, ja niiden pitäisi kehittyä foorumeiksi, joilla keskustellaan
yleissopimuksen täytäntöönpanossa ja urheilutulosten manipuloinnin torjunnassa
Euroopassa tapahtuneesta edistymisestä.
Yleissopimuksen toisena tärkeänä etuna olisi
se, että Euroopan ulkopuoliset maat voisivat liittyä siihen: kaikki maat voivat
allekirjoittaa ja ratifioida yleissopimuksen (esimerkiksi Euroopan neuvoston
dopingin vastaisen yleissopimuksen osapuolina ovat tällä hetkellä Kanada ja
Australia). Tämä on ratkaisevan tärkeä seikka, sillä maailmanlaajuista
yhteistyötä pidetään olennaisena tekijänä taisteltaessa eri mantereilla
toimivia urheilutulosten manipuloinnissa mukana olevia ja järjestäytyneeseen
kansainväliseen rikollisuuteen kuuluvia verkostoja vastaan. Tämä koskee
erityisesti yhteistyötä niiden maiden kanssa, joissa urheiluvedonlyönti on
hyvin laajalle levinnyttä (Kaakkois-Aasian maat).
Ehdotetulla yleissopimuksella ei ole tarkoitus
yhdenmukaistaa allekirjoittaneiden osapuolten kansallisia lainsäädäntöjä.
Vaikka yleissopimuksessa mainittaisiinkin urheilutulosten manipulointia koskevan
yhteisen määritelmän laatiminen ja tehokkaiden, varoittavien ja oikeasuhteisten
seuraamusten hyväksyminen, asianomaisten säännösten sanamuoto muotoiltaisiin
siten, että allekirjoittaneille osapuolille jäisi liikkumavaraa niiden
täytäntöönpanossa.
Yleissopimuksen tarkka sisältö, rakenne ja
soveltamisala ovat tällä hetkellä melko teoreettisia, koska niitä käsitellään
tulevissa neuvotteluissa.
Neuvotteluissa mukana olevien jäsenvaltioiden
edustajista koostuvan toimitusryhmän tehtävänä on valmistella yleissopimuksen
teksti. Euroopan neuvoston jakamissa asiakirjoissa todetaan nimenomaisesti,
että toimitusryhmä on valmis ottamaan mukaan EU:n edustajan. Toimitusryhmä
kokoontui ensimmäisen kerran Strasbourgissa 9.–11. lokakuuta 2012, jolloin
käytiin alustavat keskustelut. Komissio osallistui ensimmäiseen valmistelevaan
kokoukseen ad hoc -tarkkailijana. Sihteeristön tehtävät hoidetaan EPASin
puitteissa. EPAS järjestää toimitusryhmälle seitsemän kolmipäiväistä kokousta
lokakuun 2012 ja joulukuun 2013 välisenä aikana. Tavoitteena on esittää
yleissopimus vuonna 2014 Euroopan neuvoston ministerikomitealle
allekirjoittamista varten.
3.           EU:n rooli urheilutulosten
manipuloinnin torjunnassa
Urheilutulosten manipulointi on suhteellisen
uusi aihe EU:n urheilualan asialistalla. Siihen liittyviä aloitteita on sen
vuoksi tehty vasta äskettäin. Komission tasolla urheilutulosten
manipuloinnin torjuntaa voidaan tarkastella kolmesta eri näkökulmasta, jotka
vastaavat kolmea tärkeintä aihealuetta:
Urheiluun
liittyvä näkökulma: Perussopimuksen 165 artiklan
mukaisesti yksi EU:n urheilualan toimien tavoitteista on kehittää urheilun
eurooppalaista ulottuvuutta edistämällä urheilukilpailujen rehellisyyttä ja
suojelemalla urheilijoiden henkistä koskemattomuutta. Komissio on tehnyt
ensimmäisen konkreettisen tämän alan aloitteen ja sisällyttänyt
ehdotuspyyntöön, jolla vuoden 2012 valmistelutoimi ”Urheilua koskevat
eurooppalaiset kumppanuudet” pannaan täytäntöön, prioriteettiaseman sellaisille
hankkeille, joiden tavoitteena on urheilutulosten manipulointitapausten
estäminen kouluttamalla asianomaisia sidosryhmiä, erityisesti urheilijoita,
tuomareita, otteluiden toimitsijoita ja urheiluhallinnon edustajia.
Ehdotuspyyntöön sisältyvän taloudellisen tuen avulla pyritään vaihtamalla hyviä
toimintatapoja vahvistamaan urheilutulosten manipuloinnin torjuntaan liittyvää
ehkäisevää työtä. Urheilutulosten manipuloinnin torjunta on myös yksi ”Yhteinen
Erasmus” -ohjelmaehdotuksen urheilua koskevan luvun tavoitteista, minkä
ansiosta vastaavien toimien järjestelmällisen tukemisen pitäisi olla
mahdollista vuoden 2014 jälkeen. Taloudellisen avun lisäksi komissio toimii
tiiviissä yhteistyössä ulkoisten sidosryhmien kanssa (mm. Kansainvälinen
olympiakomitea ja Euroopan neuvosto), kun se määrittelee urheilutulosten manipuloinnin
torjuntatapoja Euroopan tasolla ja kansainvälisesti. Lisäksi komissio toimii
sihteeristönä hyvää hallintotapaa urheilun alalla käsittelevälle EU:n
asiantuntijaryhmälle, joka on perustettu EU:n urheilualan työsuunnitelmasta
toukokuussa 2011 annetun neuvoston päätöslauselman perusteella.
Asiantuntijaryhmä laati suosituksia, joita käsiteltiin kesäkuussa 2012
pidetyssä neuvoston urheilutyöryhmän kokouksessa.
Rahapelejä ja
vedonlyöntiä koskeva näkökulma: Urheilutulosten
manipulointi ei välttämättä ole yhteydessä urheiluvedonlyöntiin.
Sääntelemättöminä urheiluvedonlyönti ja urheilutulosten manipulointi ovat
kuitenkin todellinen urheilutapahtumia uhkaava yhdistelmä, jonka takana on
enimmäkseen yksittäisiä henkilöitä tai rikollisverkostoja, jotka käyttävät
urheiluvedonlyöntiä tulonhankkimis- ja/tai rahanpesutarkoituksiin. Urheilun
integriteettiin liittyvät kysymykset olivat osa sähköisesti välitettävistä
rahapeleistä sisämarkkinoilla annettua vihreää kirjaa, josta komissio toteutti
vuonna 2011 julkisen kuulemisen. Eri sidosryhmiltä, urheiluelimet mukaan
lukien, saatiin noin 250 vastausta. Kuulemista täydennettiin vuoden 2011 aikana
pidetyllä viidellä temaattisella työpajalla, joista yksi pidettiin 10.
toukokuuta 2011. Työpajassa keskityttiin erityisesti sähköisesti välitettäviin
rahapeleihin ja urheilun integriteettiin (pääaiheena urheilutulosten
manipulointi). Vihreän kirjan jatkotoimena komissio antoi 23. lokakuuta 2012
tiedonannon ”Kohti sähköisesti välitettävien rahapelien kattavaa eurooppalaista
kehystä” (COM(2012) 596 final). Yksi niistä tiedonannossa esitetyistä
prioriteeteista, joihin liittyy toimintasuunnitelmaehdotus, on urheilun
integriteetin suojaaminen urheilutulosten manipuloinnilta.
Toimintasuunnitelmaehdotukseen sisältyy myös komission osallistuminen
urheilutulosten manipuloinnin torjumista koskevaan Euroopan neuvoston
yleissopimukseen liittyvään työhön.
Korruptiota
koskeva näkökulma: Urheilutulosten manipulointi on
korruption muoto, josta seuraa kansallisen rikoslainsäädännön mukaisia seuraamuksia.
Komissio panee parhaillaan täytäntöön vuonna 2011 hyväksyttyä
korruptiontorjuntapakettia, jonka keskeisenä teemana on parantaa
korruptiontorjuntatoimien seurantaa ja arviointia. Erityisesti tarkoitus on
laatia EU:n korruptiontorjuntakertomus, jonka avulla komissio pyrkii arvioimaan
säännöllisesti korruptioon liittyviä ratkaisemattomia kysymyksiä sekä
korruption valvontavalmiuksia EU:n jäsenvaltioissa. Kertomus voisi kattaa
kaikki korruptioon liittyvät avoimet kysymykset, mukaan lukien urheilutulosten manipulointi.
EU:n korruptiontorjuntakertomukseen on tarkoitus sisällyttää jokaista
jäsenvaltiota koskevia maakohtaisia analyysejä ja räätälöityjä suosituksia, ja
komissio aikoo julkaista sen joka toinen vuosi vuodesta 2013 alkaen. Komissio
tarkastelee myös parhaillaan, onko EU:n mahdollista osallistua Euroopan
neuvoston korruption vastaiseen valtioiden ryhmään (GRECO), jonka arvioidaan
tuovan lisäarvoa EU:n korruption vastaisille toimille.
Euroopan parlamentti käsitteli urheilutulosten manipulointia, erityisesti vedonlyönnin
osalta, online-rahapelien yhtenäisyydestä vuonna 2009 antamassaan mietinnössä
(A6-0064/2009). Yksityiskohtaisemmin parlamentti käsitteli kysymystä vuonna
2011 antamassaan mietinnössä (A7-0342/2011) sähköisesti välitettävistä
rahapeleistä sisämarkkinoilla. Siinä olivat aiheina valtioiden rajat ylittävä
oikeudellinen ja poliisiyhteistyö, urheilukilpailujen järjestäjien ja
vedonlyöntioperaattorien yhteistyö sekä kansallisten verkostojen ja
yhteyspisteiden perustaminen urheilutulosten manipulointitapausten
käsittelemiseksi ja urheilutulosten manipulointia koskevan määritelmän
laatimiseksi EU:n tasolla. Euroopan parlamentti käsitteli urheilutulosten
manipulointia viimeksi vuonna 2012 urheilun eurooppalaisesta ulottuvuudesta
antamassaan mietinnössä (A7-0385/2011), jossa se kehotti urheiluliittoja
tiiviiseen yhteistyöhön jäsenvaltioiden kanssa urheilun integriteetin
suojaamiseksi.
Neuvosto käsitteli
urheilutulosten manipuloinnin torjuntaa ensimmäisen kerran toukokuussa 2011
hyväksytyssä Euroopan unionin urheilualan työsuunnitelmassa vuosiksi 2011–2014,
jossa urheilun integriteetti, erityisesti urheilutulosten manipuloinnin
torjunta, vahvistettiin ensisijaiseksi aiheeksi vuosiksi 2011–2014. Lisäksi
neuvosto hyväksyi marraskuussa 2011 urheilutulosten manipuloinnin torjuntaa
koskevat päätelmät, joissa jäsenvaltioita ja sidosryhmiä kehotettiin
kannustamaan koulutusohjelmien kehittämistä ja varmistamaan, että yhteistyö
kaikkien osapuolten välillä on tiivistä. Neuvoston urheilutyöryhmässä
keskustellaan parhaillaan urheilutulosten manipuloinnin torjumista koskevan
strategian vahvistamisesta annettavan päätelmäluonnoksen tekstistä, joka on
tarkoitus hyväksyä marraskuussa 2012.
Rajat ylittävästä oikeudellisesta ja
poliisiyhteistyöstä vastaavat EU:n virastot EUROPOL ja EUROJUST
ovat myös aktiivisesti mukana urheilutulosten manipuloinnin torjunnassa.
Lainvalvontavirastojen urheilualan yhteistyössä EU:n tasolla on perinteisesti
keskitytty urheiluyleisön väkivaltaisuuteen, mutta kahden viimeksi kuluneen
vuoden aikana urheilutulosten torjunta on noussut esiin uutena alueena rajat
ylittävässä yhteistyössä. Tällä hetkellä käsiteltävänä on kaksi tapausta, joita
ei ole saatettu päätökseen. Näitä tapauksia varten on perustettu yhteinen
tutkintaryhmä, johon kuuluu neljä EU:n jäsenvaltiota (Itävalta, Saksa, Suomi,
Unkari). EUROPOL ja EUROJUST ovat perustelleet osallistumistaan urheilutulosten
manipulointitapausten käsittelyyn sillä, että urheilutulosten manipulointiin
liittyy usein vakavaa järjestäytynyttä rikollisuutta.
Kaikki edellä mainittu osoittaa suunnan olevan
se, että urheilutulosten manipuloinnin torjunta on saanut eri politiikanaloilla
(urheilupolitiikka, rahapelimarkkinoiden valvonta, korruption vastaiset toimet)
prioriteettiaseman EU:n tasolla ja että kansalaisten kiinnostus asiaan tulee
todennäköisesti lisääntymään niiden korruptiotapausten johdosta, joita
urheilumaailmassa on viime aikoina esiintynyt.
Koska suunnitellulla yleissopimuksella ei
pyritä yhdenmukaistamaan sen allekirjoittaneiden maiden rikoslainsäädäntöä eikä
muiden alojen säännöksiä (esim. rahapelejä ja vedonlyöntiä koskevia säännöksiä)
ja koska EU:lla on SEUT-sopimuksen 6 artiklan nojalla toimivalta toteuttaa
urheilualalla ainoastaan toimia jäsenvaltioiden toimien tukemiseksi,
yhteensovittamiseksi tai täydentämiseksi, ehdotetaan, että EU osallistuu
tuleviin neuvotteluihin jäsenvaltioidensa rinnalla. Ehdotetulla
osallistumisella neuvotteluihin ei ole vaikutuksia EU:n talousarvioon.
Komissio suosittaa näin ollen, että
neuvosto
–
hyväksyy oheisen päätöksen Euroopan komission
valtuuttamisesta osallistumaan Euroopan unionin puolesta neuvotteluihin
urheilutulosten manipuloinnin torjumista koskevasta Euroopan neuvoston
kansainvälisestä yleissopimuksesta
–
antaa kyseisen päätöksen liitteenä olevat
neuvotteluohjeet
–
nimeää erityiskomitean, jota kuullaan neuvottelujen
yhteydessä.
Suositus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
Euroopan komission valtuuttamisesta
osallistumaan Euroopan unionin puolesta neuvotteluihin urheilutulosten
manipuloinnin torjumista koskevasta Euroopan neuvoston kansainvälisestä
yleissopimuksesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen
218 artiklan 3 ja 4 kohdan,
ottaa huomioon
Euroopan komission suosituksen
sekä katsoo
seuraavaa:
olisi aloitettava
neuvottelut urheilutulosten manipuloinnin torjumista koskevasta Euroopan
neuvoston kansainvälisestä yleissopimuksesta.
unionin olisi
osallistuttava näihin neuvotteluihin,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Valtuutetaan
komissio neuvottelemaan Euroopan unionin puolesta urheilutulosten manipulointia
koskevan Euroopan neuvoston kansainvälisen yleissopimuksen.
2 artikla
Neuvotteluohjeet
ovat tämän päätöksen liitteenä.
3 artikla
Neuvottelut
käydään kuullen [neuvosto lisää erityiskomitean nimen].
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu komissiolle.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
LIITE
Neuvotteluohjeet
Urheilutulosten manipuloinnin torjumista koskevan Euroopan neuvoston
kansainvälisen yleissopimuksen neuvottelemiseksi
Yleissopimuksella
pyritään luomaan kansainvälinen oikeudellinen kehys urheilutulosten
manipuloinnin estämiseksi ja torjumiseksi; yleissopimuksen tavoitteena olisi
oltava alan kansainvälisen yhteistyön lisääminen ja seurantamekanismin
perustaminen sen varmistamiseksi, että yleissopimuksessa vahvistettuja
säännöksiä noudatetaan tehokkaasti.
Euroopan unioni
osallistuu asiaa käsitteleviin kokouksiin varmistaakseen, että ehdotettu
yleissopimus on EU:n säännöstön mukainen, erityisesti sisämarkkinoihin
liittyvien vapauksin (palvelujen tarjoamisen vapaus ja sijoittautumisvapaus)
sekä rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön osalta.
Neuvotteluissa
Euroopan unionin tavoitteena on lisäksi varmistaa, että yleissopimuksen
säännökset ovat EU:n urheiluasioita, sähköisesti välitettäviä rahapelejä ja
petostentorjuntaa koskevien EU:n politiikkojen mukaisia. Näitä politiikkoja
koskevia viiteasiakirjoja ovat muun muassa seuraavat:
·
Komission tiedonanto urheilun eurooppalaisen
ulottuvuuden kehittämisestä (KOM(2011) 12 lopullinen)
·
Vihreä kirja sähköisesti välitettävistä
rahapeleistä sisämarkkinoilla (KOM(2011) 128 lopullinen)
·
Komission tiedonanto korruption torjunnasta EU:ssa
(KOM(2011) 308 lopullinen
·
Komission tiedonanto: Kohti sähköisesti
välitettävien rahapelien kattavaa eurooppalaista kehystä (COM(2012) 596 final)
·
Neuvoston päätelmät urheilutulosten manipuloinnin
torjunnasta (16819/11).


				|

		52014PC0651

			Suositus NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta neuvottelujen aloittamiselle teollisuusonnettomuuksien rajojen yli ulottuvia vaikutuksia koskevan yleissopimuksen muuttamisesta /* COM/2014/0651 final */

			   	PERUSTELUT
1.           EHDOTUKSEN TAUSTA
Euroopan unioni ja useimmat sen
jäsenvaltioista ovat sopimuspuolina teollisuusonnettomuuksien rajojen yli
ulottuvia vaikutuksia koskevassa Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan
talouskomission (UNECE) yleissopimuksessa, jäljempänä ’yleissopimus’.
Yleissopimusta sovelletaan teollisuusonnettomuuksien ennaltaehkäisyyn,
torjuntavalmiuteen ja torjuntaan laitoksissa, joissa suoritetaan vaarallisia
toimintoja, joista voi seurata valtioiden rajat ylittäviä vaikutuksia.
Seveso II -direktiivi on oikeudellinen väline
yleissopimuksesta johtuvien Euroopan unionin velvoitteiden täyttämiseksi.
Yleissopimuksen liitteessä I ja Seveso II -direktiivin liitteessä I luetellaan
vaarallisten aineiden luokkia ja yksittäisiä vaarallisia aineita, joiden mukaan
vaaralliset toiminnot määritellään. Seveso II -direktiivi korvataan kesäkuussa
2015 Seveso III -direktiivillä, jolla muun muassa muutetaan liitettä I.
2.           INTRESSITAHOJEN KUULEMINEN
JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI
Teollisuusonnettomuuksien rajojen yli ulottuvia
vaikutuksia koskevan UNECE:n yleissopimuksen sopimuspuolten konferenssi antoi
vuonna 2012 pidetyssä seitsemännessä kokouksessaan yleissopimusta kehittävälle
työryhmän tehtäväksi arvioida luetteloa sopimuspuolten konferenssin
ehdottamilla aloilla mahdollisesti tehtävistä muutoksista. Työryhmä päätti
huhtikuussa 2014 pidetyn neljännen kokouksensa jälkeen, että muutoksia olisi
hyvä tehdä neljällä alalla:
1)         Määritelmien tarkistaminen ja
lisääminen (1 artikla): Työryhmä suositteli tiettyjen määritelmien muuttamista
yhdenmukaisuuden takaamiseksi muiden Euroopan talouskomission yleissopimusten
kanssa (Århusin yleissopimus ja valtioiden rajat ylittävien
ympäristövaikutusten arviointia koskeva yleissopimus (Espoon yleissopimus)),
määritelmien mukauttamiseksi kansainvälisesti hyväksyttyihin kehityskulkuihin,
selkeyden ja oikeusvarmuuden lisäämiseksi sekä yleissopimuksen sisäisen
johdonmukaisuuden lisäämiseksi.
2)         Yleisön osallistumisen
vahvistaminen (9 artikla): Työryhmä suositteli 9 artiklan muuttamista siten,
että se olisi johdonmukainen muiden UNECE:n yleissopimusten kanssa.
3)         Kokousten pitoväli (18 artikla):
Yleissopimuksessa todetaan, että sopimuspuolten konferenssi pidetään kerran
vuodessa. Käytännössä se on kuitenkin pidetty vain joka toinen vuosi. Työryhmä
ehdotti 18 artiklan muuttamista sen mukauttamiseksi nykyiseen käytäntöön.
4)         Muutosten soveltaminen uusiin
sopimuspuoliin (29 artikla): Työryhmä suositteli lisäämään 29 artiklaan uuden
kappaleen, jossa todetaan, että muutoksen voimaantulon jälkeen yleissopimukseen
liittyvät valtiot liittyvät automaattisesti myös muutokseen. Tämä toisi lisää
selkeyttä ja takaisi oikeusvarmuuden uusille sopimuspuolille.
Yksikään näistä muuttamista varten
mahdollisesti avattavista aloista ei johtaisi sellaisiin yleissopimuksen
muutoksiin, joilla olisi ympäristöllisiä tai sosioekonomisia vaikutuksia
EU:ssa. Joillakin muutoksista olisi pikemminkin myönteinen vaikutus, sillä ne
johtaisivat EU:n ulkopuolisten sopimuspuolten standardien paranemiseen, mikä
takaisi tasavertaiset toimintaedellytykset EU:n laitoksille ja EU:n
ulkopuolisille laitoksille ja vähentäisi sellaisten onnettomuuksien riskiä,
joilla on rajojen yli ulottuvia vaikutuksia EU:ssa.
Kaikkien muiden sopimuspuolten konferenssin
ehdottamien teknisten alojen osalta todettiin, että ohjeiden antaminen
riittäisi eikä muutoksia tarvittaisi.
Pohdittavana oleva erillinen kysymys koskee
sellaisten YK:n jäsenvaltioiden mahdollista liittymistä yleissopimukseen, jotka
eivät ole UNECE:n jäsenvaltioita. Tässä olisi otettava huomioon asiaan liittyvä
keskustelu, joka on suunniteltu käytäväksi erikseen YK:n yleiskokouksen 71.
istunnossa syyskuussa 2016.
3.           EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT
OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT
Yksikään mahdollisesti muutettavista aloista
ei todennäköisesti vaikuta mitenkään Euroopan unionissa voimassa olevaan
lainsäädäntöön, sillä niitä koskee jo tiukempi EU:n säännöstö tai ne liittyvät
yleissopimuksen sisäiseen rakenteeseen.
4.           TALOUSARVIOVAIKUTUKSET
Mahdollisesti muutettavista aloista ainoastaan
kysymyksellä sellaisten maiden liittymisestä, jotka eivät ole UNECE:n jäseniä,
on todennäköisesti budjettivaikutuksia. Liittymistä hakevista maista tulisi
edunsaajamaita, mikä aiheuttaisi painetta yleissopimuksen talousarvioon.
Yleissopimuksen rahoitusjärjestelmä perustuu kuitenkin vapaaehtoisiin
maksuihin. Siksi sopimuspuolet voivat vapaasti määrittää maksuosuutensa
suuruuden. Maailmanlaajuisesti avoimen yleissopimuksen osalta voitaisiin
samalla selvittää uusia rahoituslähteitä, kuten Maailman ympäristörahastoa.
Vaikka talousarviovaikutukset ovat kokonaisuudessaan todennäköisesti hyvin
vähäiset, ne ovat todennäköisesti ratkaiseva tekijä neuvottelujen aikana.
Edellä esitetyn perusteella on aiheellista
antaa lupa neuvottelujen aloittamiselle teollisuusonnettomuuksien rajojen yli
ulottuvia vaikutuksia koskevan yleissopimuksen muuttamisesta.
Suositus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
luvan antamisesta neuvottelujen
aloittamiselle teollisuusonnettomuuksien rajojen yli ulottuvia vaikutuksia
koskevan yleissopimuksen muuttamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 218 artiklan 3 ja 4 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
sekä katsoo seuraavaa:
1)         Euroopan unioni on sopimuspuolena teollisuusonnettomuuksien
rajojen yli ulottuvia vaikutuksia koskevassa yleissopimuksessa, jäljempänä
’yleissopimus’.
2)         Sopimuspuolet pyysivät seitsemännessä sopimuspuolten
konferenssissa vuonna 2012 yleissopimusta kehittävää työryhmää arvioimaan tarvetta
muutoksiin tietyillä aloilla.
3)         Työryhmä totesi huhtikuussa 2014 pidetyssä neljännessä
kokouksessaan, että suurin osa ongelmista voitaisiin ratkaista antamalla
ohjeita, mutta se myös yksilöi neljä alaa, joilla muutos parantaisi
yleissopimusta. Nämä alat koskevat määritelmiä, yleisön osallistumista,
kokousten pitoväliä ja muutosten soveltamista uusiin sopimuspuoliin.
4)         Yleissopimusta kehittävä työryhmä totesi, että tarvitaan
lisätietoja ja keskustelua, jotta voidaan arvioida kysymystä, joka koskee
sellaisten Yhdistyneiden kansakuntien jäsenvaltioiden mahdollista liittymistä
yleissopimukseen, jotka eivät ole UNECE:n jäsenvaltioita.
5)         Neuvottelujen ei odoteta vaikuttavan Euroopan unionissa
voimassa olevaan lainsäädäntöön, koska harkittavina olevilla aloilla ovat
voimassa direktiivin 2012/18/EU tiukemmat säännökset.
6)         Unionin olisi osallistuttava yleissopimuksen mahdollisesta
muuttamisesta käytäviin neuvotteluihin,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Komissiolle annetaan lupa neuvotella unionin
puolesta teollisuusonnettomuuksien rajojen yli ulottuvia vaikutuksia koskevaan
yleissopimukseen mahdollisesti tehtävistä muutoksista siltä osin kuin on kyse
unionin toimivaltaan kuuluvista asioista.
2 artikla
Neuvotteluohjeet
ovat tämän päätöksen liitteenä.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
LIITTEET
Lisäys
ehdotukseen
Neuvoston päätös
luvan antamisesta neuvottelujen
aloittamiselle teollisuusonnettomuuksien rajojen yli ulottuvia vaikutuksia
koskevan yleissopimuksen muuttamisesta
Ohjeet
teollisuusonnettomuuksien rajojen yli ulottuvia vaikutuksia koskevan
yleissopimuksen muuttamisesta käytäviä neuvotteluja varten
(1)
Kaikkien sovittujen muutosten on oltava direktiivin
2012/18/EU tai muun asiaa koskevan lainsäädännön mukaisia.
(2)
Kaikkien sovittujen muutosten harkittavina olevilla
aloilla on oltava osa yhtä kokonaisuutta.
(3)
Komissio varmistaa, että sopimus sisältää
asianmukaiset määräykset, joiden nojalla unioni voi tulla sen sopimuspuoleksi.
(4)
Komissio varmistaa hyväksyvänsä muutokset
ainoastaan, jos ne esitetään hyväksyttäväksi samanaikaisesti.
(5)
Komissio raportoi neuvoston nimeämälle
neuvoa-antavalle komitealle neuvottelujen tuloksista ja, tarvittaessa,
neuvottelujen aikana esiintyvistä ongelmista.