title: Neuvoston suositus, annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013 , Bulgarian vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Bulgarian vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               30.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/10

      NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013,
   Bulgarian vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Bulgarian vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   2013/C 217/03
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään kasvuun ja parantaa sen kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (3). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.

               (4)

               Neuvosto antoi 10 päivänä heinäkuuta 2012 suosituksen (4) Bulgarian vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Bulgarian vuosien 2012–2015 lähentymisohjelmasta.

               (5)

               Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2013 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi niin ikään 28 päivänä marraskuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Bulgaria kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (6)

               Euroopan parlamentti on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti osallistunut asianmukaisesti eurooppalaiseen ohjausjaksoon, ja se on 7 päivänä helmikuuta 2013 hyväksynyt päätöslauselman vuotuisen kasvuselvityksen 2013 työllisyys- ja sosiaalinäkökohdista sekä päätöslauselman osallistumisesta vuotuiseen kasvuselvitykseen 2013.

               (7)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 14 päivänä maaliskuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (8)

               Komissio julkaisi 10 päivänä huhtikuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun Bulgariaa koskevan perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Bulgarian makrotaloudessa on epätasapainotiloja, jotka edellyttävät seurantaa ja politiikkatoimia. Erityisesti velkavivun purkamisen vaikutukseen yrityssektorilla ja ulkoisten rahoitusasemien, kilpailukyvyn ja työmarkkinoiden jatkuvaan sopeutukseen on kiinnitettävä edelleen huomiota.

               (9)

               Bulgaria toimitti vuoden 2013 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmansa 19 päivänä huhtikuuta 2013. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (10)

               Asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen lähentymisohjelman arvioinnin perusteella neuvosto katsoo, että Bulgarian julkinen talous on yleisesti ottaen terveellä pohjalla. Julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite saavutettiin vuonna 2012. Lähentymisohjelmassa esitettyjen julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava vuosien 2013 ja 2014 osalta, sillä vuotuisen kasvun odotetaan yltävän 1,0 prosenttiin vuonna 2013 ja 1,8 prosenttiin vuonna 2014. Komission yksiköiden kevään 2013 talousennusteen mukaan BKT kasvaa 0,9 prosenttia vuonna 2013 ja 1,7 prosenttia vuonna 2014. Lähentymisohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian tavoitteena on huolehtia julkisen talouden rakenteellisen rahoitusaseman pysymisestä keskipitkän aikavälin tavoitteessa ohjelmakauden loppuun asti. Lähentymisohjelmassa vahvistetaan jo aiemmin keskipitkän aikavälin tavoitteeksi asetettu –0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, joka on vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia kunnianhimoisempi. Kun otetaan huomioon (uudelleenlaskettu) julkisen talouden rakenteellinen rahoitusasema, jonka arvioidaan heikkenevän hieman siten, että alijäämä, joka vuonna 2012 oli 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen, kasvaa 0,7–0,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuosina 2013–2016. Bulgaria jää hieman keskipitkän aikavälin tavoitteestaan lähentymisohjelmakaudella. Päätösperäiset tulopuolen toimenpiteet huomioon ottaen julkisten menojen kasvutahdin ennustetaan vuosina 2013–2015 vastaavan menojen kasvulle vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettua vertailuarvoa, mutta ylittävän sen vuonna 2016. Velkasuhde on alle 60 prosenttia suhteessa BKT:hen. Lähentymisohjelman mukaan sen odotetaan nousevan vuonna 2014 huippuunsa eli 20,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja sen jälkeen laskevan ohjelmakauden kuluessa. Vastaavasti komission yksiköiden kevään 2013 talousennusteen mukaan julkisen velan määrä on 20,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014.

               (11)

               Bulgaria on viime vuosina lujittanut huomattavasti finanssipoliittista kehystään, mikä on osaltaan tukenut julkisen talouden kurinalaisuutta ja lisännyt finanssipolitiikan uskottavuutta. Vuonna 2014 voimaan tulevassa uudessa julkista taloutta koskevassa laissa säilytetään nykyiset numeeriset finanssipoliittiset säännöt, otetaan käyttöön uusia sääntöjä ja ulotetaan ne koskemaan kaikkia julkishallinnon alasektoreita, lujitetaan edelleen vaatimuksia paikallistasolla ja uudistetaan kolmevuotista julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehystä. Viranomaisten on säilytettävä uudistusvauhti ja valmisteltava uuden julkista taloutta koskevan lain täytäntöönpanoa erityisesti perustamalla suunniteltu riippumaton finanssipoliittinen elin, jonka tehtävät määritellään selkeästi, joka toimii itsenäisesti ja jolle osoitetaan riittävät resurssit. Verosäännösten noudattamisessa on runsaasti parantamisen varaa. Siinä edistyminen antaisi Bulgarialle mahdollisuuden lisätä kasvua edistäviä menoja. Vaikka Bulgaria on toteuttanut joitakin toimenpiteitä vähentääkseen sääntelyn noudattamisesta johtuvia kustannuksia ja tehostaakseen veronkantoa, sen verojärjestelmän ongelmana ovat edelleen veronkierron yleisyys ja verohallinnon tehottomuus. Veronkannon hallinnolliset kustannukset ovat suuret, samoin yrityksille verojen maksusta aiheutuvat kustannukset. Vaikka verosääntöjen noudattamista on pyritty parantamaan erilaisin toimenpitein, harmaan talouden osuus arvioidaan edelleen suureksi ja sen vähentämiseksi tarvitaan kestäviä toimia pitkällä aikavälillä.

               (12)

               Varhaisen työmarkkinoilta poistumisen vähentäminen on keskeinen haaste, joka on ratkaistava, jotta voidaan parantaa eläkejärjestelmän riittävyyttä sekä lisätä työvoiman tarjontaa. Ikääntyneiden työntekijöiden ja erityisesti ikääntyneiden naisten työllisyysaste on EU:n keskiarvoa pienempi ja johtaa useiden edunsaajien kohdalla riittämättömiin eläkeoikeuksiin. Vaikka alalla toteutetaan jo merkittäviä uudistuksia, eräisiin ammatteihin edelleen sovellettavat erityiset eläkejärjestelyt alentavat osaltaan tosiasiallista eläkkeellesiirtymisikää. Bulgarian olisi jatkettava edistymistä eläkeiän nostamisessa ja valmisteltava saman lakisääteisen eläkeiän käyttöönottoa miehille ja naisille, jotka ovat maksaneet eläkemaksuja koko työuransa ajan, sekä vahvistettava käyttöönoton päivämäärä. Työkyvyttömyyseläkkeiden myöntämisperusteiden ja valvonnan tarkistaminen (kuten työkyvyn ottaminen yhdeksi kriteeriksi) auttaisi tehokkaasti vähentämään väärinkäytöksiä.

               (13)

               Bulgarian työllisyysaste on keskimääräistä pienempi ja supistuu edelleen. Lisäksi työttömyys vaihtelee suuresti eri alueiden ja väestöryhmien välillä. Kriisi on vaikuttanut erityisen voimakkaasti matalan osaamistason työntekijöihin sekä lisännyt huomattavasti nuorisotyöttömyyttä. Pitkäaikaistyöttömyys on korkeampaa kuin EU:ssa keskimäärin. Uudistamalla julkisia työvoimapalveluja voitaisiin lisätä niiden keskeistä roolia Bulgarian työmarkkinoiden tarjonnan ja kysynnän yhteensovittamisessa: ne voisivat tarjota tuloksekkaampaa neuvontaa ja kohdennettuja työllistämistoimia sekä auttaa tunnistamaan paremmin tulevia ammattitaidon tarpeita. Käynnissä olevan nuorisotyöllisyysaloitteen varhaisen arvioinnin avulla voitaisiin osaltaan varmistaa, että resurssit kohdennetaan niihin toimiin, joiden avulla saadaan aikaan eniten työpaikkoja. Haasteena on edelleen varmistaa, että sosiaaliturvamaksujen vähimmäismäärillä saavutetaan haluttu tavoite eli vähennetään harmaata taloutta mutta ei kuitenkaan samalla hinnoitella matalan osaamistason työntekijöitä pois työmarkkinoilta. Bulgarialaiset ovat kaikista unionin kansalaisista suurimmassa köyhyys- tai syrjäytymisvaarassa. Köyhyyden vähentämistä ja sosiaalisen osallisuuden edistämistä koskevan vuoden 2020 kansallisen strategian täytäntöönpano olisi asetettava etusijalle. Sosiaalisten tulonsiirtojen saatavuutta ja tuloksellisuutta sekä sosiaalipalvelujen tehokkuutta ja saatavuutta olisi parannettava erityisesti lasten ja vanhusten osalta. Romanien integrointia edistävään kansalliseen strategiaan liittyvään toimintasuunnitelmaan olisi sisällyttävä yksityiskohtaiset toimenpiteet, asianmukainen rahoitus ja seurantamekanismin perustaminen toimenpiteiden vaikutuksen mittaamiseksi.

               (14)

               Bulgarian haasteena on parantaa koulutusjärjestelmänsä laatua ja tehokkuutta. Esi- ja kouluopetusta koskevan lain lopullinen hyväksyminen ennen vuoden 2013 loppua loisi puitteet edistymiselle välttämättömissä uudistuksissa, kuten opetusohjelmien nykyaikaistamisessa ja parannusten tekemisessä opettajien koulutukseen ja kannustimiin. Korkeakoulutusta koskevat uudistukset ovat edenneet erittäin hitaasti. Korkeakoulutuksen tulosten ja työmarkkinoiden kysynnän merkittävä epäsuhta pahentaa rakenteellista työttömyyttä ja hidastaa arvoltaan merkittävien, innovatiivisten sektoreiden kehitystä. Korkeakoulutuksen heikot tulokset liittyvät puuttuviin kannustimiin institutionaalisella tasolla sekä yksittäisten tutkijoiden ja opettajien tasoon. Terveydenhuoltojärjestelmän laadun ja kattavuuden parantaminen on jo pitkään ollut haaste Bulgariassa. Lisäämällä terveydenhuollon rahoituksen avoimuutta voitaisiin tukea sektorin kasvua ja kilpailukykyä. Avohoitopalvelujen osuus kaikista terveydenhuoltomenoista on pieni, mikä rajoittaa ihmisten pääsyä kustannustehokkaisiin terveydenhuoltopalveluihin. Koska yksittäiseltä ihmiseltä perittävät terveydenhuollon maksut ovat suuret, eräät väestöryhmät eivät käytännössä kykene käyttämään terveydenhuoltopalveluja. Bulgarialla on edessään merkittäviä sairaalasektorin järkeistämistä ja hallinnointia koskevia haasteita.

               (15)

               Kotimaisten yritysten kilpailukykyä ja ulkomaisten investointien houkuttavuutta voitaisiin tukea merkittävästi parantamalla Bulgarian liiketoimintaympäristöä, muun muassa tehostamalla julkisia palveluja. Sähköisen viranomaisasioinnin nopeampi ja järjestelmällinen käyttöönotto tarjoaa merkittäviä kehitysmahdollisuuksia ja voisi muun muassa vähentää säännösten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia ja keventää yritysten hallinnollista rasitusta. Lisäksi yhtiölainsäädännön, mukaan lukien maksuviivästyksiä ja maksukyvyttömyysmenettelyjä koskevien säännösten, täydellinen täytäntöönpano ja soveltamisen valvonta parantaisivat merkittävästi toimintaedellytyksiä erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten, jäljempänä ’pk-yritykset’, osalta. Riittämätön rahoituksen saanti jarruttaa edelleen pk-yritysten kehitystä. Unionin rahoittamia pk-yritysten tukiohjelmia olisi varaa käyttää paremmin. Toimiva ja riippumaton oikeusjärjestelmä on ehdoton edellytys talouden kestävälle kehitykselle. Bulgaria on edistynyt viime vuosina oikeusjärjestelmän uudistamisessa ja erityisesti oikeudellisten ja institutionaalisten puitteiden nykyaikaistamisessa. Edelleen on kuitenkin varaa tehostaa merkittävästi näiden puitteiden täysimääräistä hyödyntämistä, varmistaa tulosten kestävyys ja lisätä osallistumista uudistuksiin kaikilla tasoilla. Myös tehokkaampi korruption torjunta tukisi liiketoimintaympäristön parantamista.

               (16)

               Unionin varojen tuloksellinen täytäntöönpano on keskeistä tarvittavien julkisten investointien toteuttamiseksi. Julkisia hankintoja koskevan lainsäädännön uudistaminen vuonna 2011 oli merkittävä askel kohti sääntöjenvastaisuuksien tehokkaampaa seurantaa ja ehkäisemistä sekä seuraamusten määräämistä. Vaikka uudet säännöt, joita sovelletaan muun muassa EU:n osarahoittamiin hankkeisiin, ovat tulleet voimaan, ennakkovalvontaa voitaisiin tehostaa edelleen laajentamalla julkisista hankinnoista vastaavan viraston valtuuksia.

               (17)

               Sääntelyviranomaisten valtuudet ja riippumattomuus keskeisillä talouden sektoreilla muodostavat tärkeät toimintaedellytykset kilpailukyvylle. Bulgarian liikenneinfrastruktuuria on viime vuosina parannettu joiltakin osin, mutta palvelujen tarjontaa ja infrastruktuurin ylläpitoa voitaisiin edelleen tehostaa huomattavasti. Bulgaria ei ole vieläkään pannut energian sisämarkkinoihin perustuvia velvoitteitaan kokonaan täytäntöön. Huomattavia ongelmia on edelleen sekä tukku- että vähittäismarkkinoilla. Erityisesti voidaan mainita jatkuvat markkinaesteet, takuutuottojärjestelyt ja säännellyt hinnat sekä sähkön ja maakaasun tukkumarkkinoiden puute. Koska Bulgaria on erittäin riippuvainen yhdestä ainoasta energiareitistä, se on energiavarmuuden suhteen hyvin haavoittuva. Sähkö- ja kaasuyhteyksien liitäntähankkeiden täytäntöönpanoa olisi nopeutettava, jotta voidaan monipuolistaa energialähteitä ja parantaa energian toimitusvarmuutta. Heikko energiatehokkuus rasittaa edelleen merkittävästi yritysten ja yksityisten kuluttajien taloutta. Erityisesti julkisten ja yksityisten rakennusten energiatehokkuutta voitaisiin parantaa merkittävästi.

               (18)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana analysoinut kattavasti Bulgarian talouspolitiikkaa. Se on arvioinut kansallisen uudistusohjelman ja lähentymisohjelman sekä esittänyt perusteellisen tarkastelun. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Bulgarian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–7.

               (19)

               Neuvosto on tutkinut lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (5) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (20)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja lähentymisohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 3, 4 ja 5,

         SUOSITTAA, että Bulgaria toteuttaa vuosina 2013 ja 2014 toimia, joilla se:

               1.

               säilyttää julkisen talouden rahoitusaseman vakauden varmistamalla julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteen noudattamisen sekä jatkaa kasvua edistävää finanssipolitiikkaa lähentymisohjelman mukaisesti; toteuttaa kattavan verostrategian verolainsäädännön kaikkien osa-alueiden sekä veronkantomenettelyjen lujittamiseksi lisätäkseen tuloja erityisesti parantamalla veronkantoa, kitkemällä harmaata taloutta ja vähentämällä verosääntöjen noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia; perustaa riippumattoman elimen seuraamaan finanssipolitiikkaa sekä tarjoamaan analyyseja ja neuvontaa;

               2.

               poistaa vähitellen varhaiseläkemahdollisuudet, ottaa käyttöön saman lakisääteisen eläkeiän miehille ja naisille sekä toteuttaa aktiivisia työmarkkinatoimenpiteitä, joiden avulla vanhemmat työntekijät voivat jatkaa työntekoa pidempään; kiristää työkyvyttömyyseläkkeen myöntämisperusteita ja valvontaa väärinkäytön tuloksekkaaksi ehkäisemiseksi;

               3.

               nopeuttaa kansallisen nuorisotyöllisyysaloitteen täytäntöönpanoa esimerkiksi ottamalla käyttöön nuorisotakuun (6); vahvistaa edelleen työvoimapalvelujen valmiuksia, jotta ne voivat tarjota tuloksekasta neuvontaa työnhakijoille, sekä kehittää valmiuksia tunnistaa työmarkkinoilla tarvittavat taidot ja mukauttaa työntekijöiden ammattitaitoa vastaamaan näitä tarpeita; tehostaa aktiivista työmarkkinapolitiikkaa ja erityisesti kansallisia työllistämisohjelmia; tarkistaa sosiaaliturvamaksujen vähimmäismääriä sen varmistamiseksi, että ne eivät johda matalan osaamistason työntekijöiden hinnoitteluun pois työmarkkinoilta; varmistaa, että köyhyyden vähentämistä ja sosiaalisen osallisuuden edistämistä koskeva vuoden 2020 kansallinen strategia ja romanien integrointia edistävä kansallinen strategia toteutetaan käytännössä; parantaa sosiaalisten tulonsiirtojen ja sosiaalipalvelujen saatavuutta ja tuloksellisuutta erityisesti lasten ja vanhusten osalta;

               4.

               hyväksyy kouluopetusta koskevan lain ja jatkaa korkeakoulutuksen uudistamista erityisesti sovittamalla paremmin yhteen koulutuksen tulokset ja työmarkkinoiden tarpeet sekä vahvistamalla koulutuksen, tutkimuksen ja liike-elämän yhteistyötä; parantaa muita heikommassa asemassa olevien lasten ja erityisesti romanilasten pääsyä osallistavaan koulutukseen; varmistaa terveydenhuoltopalvelujen saatavuuden ja parantaa niiden hinnoittelua liittämällä sairaaloiden rahoituksen niiden tuloksiin ja kehittämällä avohoitoa;

               5.

               toteuttaa uusia toimenpiteitä liiketoimintaympäristön parantamiseksi karsimalla byrokratiaa, toteuttamalla sähköisen viranomaisasioinnin strategian ja panemalla täytäntöön maksuviivästyksiä koskevan lainsäädännön; parantaa oikeuslaitoksen laatua ja riippumattomuutta ja torjuu tehokkaammin korruptiota; parantaa pk-yritysten ja toimintaansa aloittelevien yritysten rahoituksen saantia;

               6.

               tehostaa EU:n varojen hyödyntämistä; varmistaa julkisia hankintoja koskevan lainsäädännön moitteettoman täytäntöönpanon laajentamalla julkisista hankinnoista vastaavan viraston harjoittamaa ennakkovalvontaa sääntöjenvastaisuuksien ehkäisemiseksi;

               7.

               lujittaa kansallisten sääntelyviranomaisten riippumattomuutta ja hallinnollisia valmiuksia erityisesti energia- ja liikennesektoreilla sekä jäte- ja vesihuollon alalla; poistaa markkinaesteet, kiintiöt, alueelliset rajoitukset ja säännellyt hinnat sekä täydentää markkinoita perustamalla avoimet sähkön ja maakaasun tukkumarkkinat; nopeuttaa sähkö- ja kaasuyhteyksien liitäntähankkeita ja parantaa jakeluhäiriöiden sietokykyä; tehostaa toimenpiteitä energiatehokkuuden parantamiseksi.

      Tehty Brysselissä 9 päivänä heinäkuuta 2013.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Pidetty voimassa vuodelle 2013 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 22 päivänä huhtikuuta 2013 annetulla neuvoston päätöksellä 2013/208/EU (EUVL L 118, 30.4.2013, s. 21).

      (4)  EUVL C 219, 24.7.2012, s. 9.

      (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

      (6)  Perustettu 22 päivänä huhtikuuta 2013 annetulla neuvoston suosituksella (EUVL C 120, 26.4.2013, s. 1).


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52007SC0141

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Puolan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2006–2009  /* SEK/2007/0141 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 7.2.2007SEK(2007) 141 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/979 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Puolan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2006–2009(komission esittämä)PERUSTELUTYleistä taustaaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Kun sopimusta vuonna 2005 uudistettiin, todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen finanssipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelma, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistettu ohjelma vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetun) vakausohjelman, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetun) lähentymisohjelman). Puola toimitti ensimmäisen lähentymisohjelmansa toukokuussa 2004. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 5 päivänä heinäkuuta 2004 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.Taustaa tarkistetun ohjelman arvioimiseksiKomissio on tutkinut Puolan uusimman tarkistetun lähentymisohjelman, joka toimitettiin sille 30 päivänä marraskuuta 2006, ja on antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi (ks. jäljempänä keskeiset kohdat, joita on arvioitu).Jotta voitaisiin saada kuva siitä, millaisessa kehyksessä tarkistetussa lähentymisohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa arvioidaan, jäljempänä esitetään tiivistelmä seuraavista seikoista:1.  talouden ja finanssipolitiikan kehitys kymmenen viime vuoden aikana2.  Puolan tilanne vakaus- ja kasvusopimuksen korjaavaa menettelyä koskevien säännösten perusteella (liiallisia alijäämiä koskeva menettely)3.  viimeisin arvio Puolan tilanteesta vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten perusteella (tiivistelmä edellistä tarkistettua lähentymisohjelmaa koskevasta neuvoston lausunnosta) ja4.  komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta.Talouden ja finanssipolitiikan viimeaikainen kehitysPuola on kiinnikurojamaa, jonka talous kasvaa nopeasti ja joka on kaventamassa elintasoeroja EU-25:n kanssa. Huolimatta joidenkin alojen työvoimapulasta työttömyysaste on korkea ja varsinkin naisten työvoimaosuus on EU:n mittapuun mukaan alhainen. Viennin nopea kasvu johtuu ulkomaisista suorista investoinneista, jotka ovat pääasiassa hyötyneet toistaiseksi suhteellisen alhaisista työvoimakustannuksista, vaikka myös teknologia-arvoa on nostettu. Puolan alijäämät ovat perinteisesti olleet huomattavia: yli 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Julkisten menojen kehitys on huolestuttava, sillä korkeat sosiaalimenot vaikuttavat todennäköisesti negatiivisesti työmarkkinoiden toimivuuteen tarjoamalla vääränlaisia kannustimia. Pitkän aikavälin kestävyyden suhteen Puola on alhaisen riskin maa. Tämä aseman säilyttäminen edellyttää kuitenkin pitäytymistä eläkeuudistuksen pääkohdissa, kuten kaikkia sosiaaliryhmiä koskevissa yhdenmukaisissa säännöissä.Puolan liiallista alijäämää koskeva menettelyNeuvosto teki 5 päivänä heinäkuuta 2004 päätöksen, jonka mukaan Puolalla oli 104 artiklan 6 kohdan mukainen liiallinen alijäämä. Samaan aikaan neuvosto antoi 104 artiklan 7 kohdan mukaisen suosituksen, jonka mukaan liiallinen alijäämä on korjattava vuoteen 2007 mennessä seuraavia julkisen talouden alijäämän vuositavoitteita noudattaen: 5,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004, 4,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, 3,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006 ja 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007. Näissä tavoitteissa ei ole otettu huomioon vuoden 1999 eläkeuudistuksen julkisen talouden kustannuksia, jotka arvioitiin tuolloin 1,5 prosentiksi suhteessa BKT:hen vuosittain. Erityisesti Puola on soveltanut (ja soveltaa edelleen) siirtymäkautta (joka päättyy keväällä 2007) pannakseen täytäntöön eläkejärjestelmien alakohtaisesta luokittelusta 2 päivänä maaliskuuta 2004 tehdyn Eurostatin päätöksen[2].Neuvosto teki 28 päivänä marraskuuta 2006 104 artiklan 8 kohdan mukaisesti päätöksen, jossa todetaan, että ”Puolan EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan nojalla toteuttamat 5 päivänä heinäkuuta 2004 annetun neuvoston suosituksen mukaiset toimet ovat osoittautumassa tehottomiksi liiallisen alijäämän korjaamiseksi suosituksessa asetettuun määräaikaan mennessä”. Tämä perustui myös komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteeseen, joka osoitti, että vuoden 2007 alijäämän odotettiin nousevan 4 prosenttiin suhteessa BKT:hen, kun siihen sisällytettiin tarkistetut eläkeuudistuskustannukset (noin 2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosittain).Liiallista alijäämää koskevan menettelyn mukaan seuraava vaihe niiden jäsenvaltioiden (kuten Puolan) osalta, jotka eivät ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, on 104 artiklan 7 kohdan mukainen uusi neuvoston suositus. Komissio antaa suosituksen kyseisestä neuvoston suosituksesta, jossa otetaan huomioon myös uusi tarkistettu Puolan lähentymisohjelma ja tämä suositus neuvoston lausunnoksi uudesta ohjelmasta.Neuvoston edellisestä ohjelmasta esittämä lausuntoNeuvosto antoi 14 päivänä maaliskuuta 2006 lausunnon edellisestä tarkistetusta lähentymisohjelmasta, joka kattoi vuodet 2005–2008. Neuvosto totesi, että ”lähentymisohjelman avulla voidaan edistyä mutta ei tosiasiallisesti korjata liiallista alijäämää vuonna 2007, kuten 5 päivänä heinäkuuta 2004 annetussa neuvoston suosituksessa edellytetään, ja että komissio aikoo suosittaa liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn mukaisia lisätoimia, kuten vakaus- ja kasvusopimuksessa vaaditaan”. Neuvosto kehotti Puolaa ”i) lisäämään julkisen talouden sopeuttamistoimia erityisesti vuonna 2006 siten, että talousarvioon otettuja suuremmat tulot ja talousarvioon otettuja pienemmät menot kohdennetaan alijäämän vähentämiseen, ii) turvaamaan eläkeuudistuksen tulokset ja iii) tehostamaan julkisen talouden institutionaalista kehystä täydentämällä nimellisarvoa muilla toimenpiteillä, esimerkiksi keskipitkän aikavälin menokehyksellä”.Komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmastaPuola on esittänyt kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman, jonka täytäntöönpanosta toimitettiin kertomus 31 päivänä lokakuuta 2006. Puolan kansallisessa uudistusohjelmassa pidetään keskeisinä haasteina/painopisteinä seuraavia: julkisen talouden vakauttaminen ja hallinnon parantaminen, yrittäjyyden ja innovoinnin kehittäminen, infrastruktuurin kehittäminen, kilpailukykyisen ympäristön varmistaminen verkkoaloilla, työpaikkojen luominen ja säilyttäminen, työttömyyden vähentäminen sekä työntekijöiden ja yritysten sopeutumiskyvyn parantaminen investoimalla inhimilliseen pääomaan.Komission tätä ohjelmaa koskevasta arviosta (joka hyväksyttiin osana joulukuussa 2006 esitettyä vuotuista seurantakertomusta[3]) kävi ilmi, että Puola on edistynyt vain vähän kansallisen uudistusohjelmansa toteuttamisessa. Näyttää siltä, että Puola alkaa edistyä vahvasti mikrotalouden alalla, vaikka monien toimenpiteiden täytäntöönpano on vielä alkuvaiheessa. Makrotaloutta ja työllisyyttä koskevien uudistusten täytäntöönpano on toistaiseksi riittämätöntä.Keskeiset kohdat, joita on arvioitu Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan (vakausohjelmat) ja 9 artiklan 1 kohdan (lähentymisohjelmat) nojalla on arvioitu seuraavat seikat: ovatko ohjelman taustalla olevat taloutta koskevat oletukset realistisia; mikä on jäsenvaltioiden esittämä keskipitkän aikavälin tavoite ja onko sopeutusura sopiva; ovatko sopeutusuran suhteen toteutettavat ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi suhdannekierron aikana; arvioitaessa keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa: toteutetaanko sopeutustoimia enemmän taloudellisesti hyvinä aikoina (taloudellisesti huonoina aikoina sopeutustoimia voidaan toteuttaa vähemmän) ja – euroalueen ja ERM II -jäsenvaltioiden osalta – pyrkiikö jäsenvaltio vuosittain parantamaan suhdannetasoitettua rahoitusasemaansa ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi); määriteltäessä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa (jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tavoitettaan) tai sallittaessa väliaikainen poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta (jäsenvaltiot, jotka ovat saavuttaneet tavoitteensa): sellaisten huomattavien rakenneuudistusten toteuttaminen, jotka tuovat suoria pitkäaikaisia kustannussäästöjä (myös potentiaalista kasvua lisäämällä) ja joilla on sen vuoksi todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen (edellyttäen, että säilytetään riittävä varmuusmarginaali, jolla varmistetaan, ettei 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity, ja edellyttäen, että julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan palaavan takaisin keskipitkän aikavälin tavoitteeseen ohjelmakaudella); erityistä huomiota on kiinnitettävä eläkeuudistuksiin, joilla otetaan käyttöön monipilarinen järjestelmä, johon sisältyy pakollinen täysin rahastoiva pilari; vastaako jäsenvaltion talouspolitiikka talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelmassa esitettyjen makrotaloudellisten oletusten realistisuutta arvioidaan komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen perusteella ja soveltaen yhteisesti sovittuja menetelmiä, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa. Arvioitaessa, vastaako ohjelma talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, käytetään perustana vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyviä julkista taloutta koskevia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Arviointi kattaa myös seuraavat: kuinka velkasuhde on kehittynyt ja miltä julkisen talouden kestävyys näyttää pitkällä aikavälillä. Näihin olisi vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2005 annetun neuvoston selvityksen mukaan kiinnitettävä riittävästi huomiota julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnassa. Komission 12 päivänä lokakuuta 2006 antamassa tiedonannossa määritellään, kuinka pitkän aikavälin kestävyyttä olisi arvioitava[4]; kuinka hyvin ohjelma on sopusoinnussa jäsenvaltion esittämän, kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman kanssa. Eurooppa-neuvostolle 7 päivänä kesäkuuta 2005 esittämiensä vuosien 2005–2008 julkista taloutta koskevien laajojen suuntaviivojen saatteessa Ecofin-neuvosto totesi, että kansallisten uudistusohjelmien olisi vastattava vakaus- ja lähentymisohjelmia; onko noudatettu käytännesääntöjä[5], joissa muun muassa määrätään vakaus- ja lähentymisohjelmien yhteisestä rakenteesta ja tietotaulukoista. |-  Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/979 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Puolan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2006–2009EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[6] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:5.  Neuvosto tarkasteli [27 päivänä helmikuuta 2007] Puolan tarkistettua lähentymisohjelmaa, joka kattaa vuodet 2006–2009.6.  Ohjelman perustana olevan makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu on 5,4 prosenttia vuonna 2006 ja vakiintuu (keskimäärin noin 5 ¼ prosenttiin) ohjelman loppukaudella. Saatavilla olevien tietojen perusteella tämä skenaario näyttää perustuvan kasvuennusteisiin, jotka ovat realistisia vuonna 2007 ja suotuisia tämän jälkeen, koska työmarkkinat eivät ehkä paranekaan niin nopeasti kuin ohjelmassa ennustetaan. Ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta, joskin alhaisilta ohjelmakauden loppupuolella erityisesti siitä syystä, että kiristyvät työmarkkinat lisäävät palkankorotuspaineita.7.  Tammikuun 2006 lähentymisohjelmassa julkisen talouden rahoitusaseman tavoitteeksi vuonna 2006 asetettiin –2,6 prosenttia suhteessa BKT:hen, mutta komission yksiköiden syksyn talousennusteessa sen ennakoitiin olevan −2,2 prosenttia suhteessa BKT:hen ja marraskuussa 2006 tarkistetussa lähentymisohjelmassa vuoden 2006 tulokseksi arviointiin −1,9 prosenttia suhteessa BKT:hen. Odotettua parempi tulos johtuu pääasiassa menosuunnitelmien vaillinaisesta toteutumisesta (erityisesti sosiaaliset tulonsiirrot ja julkiset investoinnit), kun taas tulot kasvoivat pääasiassa odotettua voimakkaamman kasvun vuoksi. Edellä mainituissa alijäämäluvuissa ei ole otettu huomioon eläkeuudistuskustannuksia, jotka ovat arvioiden mukaan noin 2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006. Tällöin noudatetaan rahastoivien eläkejärjestelmien luokittelusta 2 päivänä maaliskuuta 2004 tehdyn Eurostatin päätöksen täytäntöönpanoa koskevaa siirtymäkautta[7], joka päättyy keväällä 2007. Marraskuussa 2006 tarkistetun julkisen talouden strategian päätavoitteena on korjata liiallinen alijäämä vuoteen 2007 mennessä ottaen huomioon uudistetun vakaus- ja kasvusopimuksen määräys, jonka mukaan osa eläkeuudistuskustannuksista voidaan vähentää. Seuraavina vuosina ohjelman tavoitteena on vähentää alijäämää asteittain siten, että viitearvo 3 prosenttia suhteessa BKT:hen saavutetaan vuonna 2009.8.  Alijäämän odotetaan supistuvan 0,4 prosenttiyksiköllä suhteessa BKT:hen vuosittain (0,3 prosenttiyksikköä, kun huomioon otetaan eläkeuudistuskustannukset) 0,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009, kun se vuonna 2006 oli 1,9 prosenttia suhteessa BKT:hen. Perusylijäämän odotetaan paranevan 1,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009, kun se vuonna 2006 oli 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Kun huomioon otetaan edellä mainittu Eurostatin päätös, tarkistetussa ohjelmassa esitetyn alijäämän odotetaan paranevan 2,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009, kun se vuonna 2006 oli 3,9 prosenttia suhteessa BKT:hen. Sopeutuksen suunnitellaan olevan tuloperusteista vuonna 2007 (tulosuhde kasvaa 0,6 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen ja menosuhde säilyy jokseenkin vakaana) ja voimakkaasti menoperusteista vuosina 2008–2009, joten tulosuhteen huomattava supistuminen kompensoituu reilusti (keskimääräisen vuotuisen menosuhteen (erityisesti kulutuksen ja sosiaalisten tulonsiirtojen) odotetaan laskevan vuosittain keskimäärin 1,6 prosenttiyksiköllä, kun taas tulosuhde laskee keskimäärin 1,2 prosenttiyksiköllä pääasiassa sosiaaliturvamaksujen alenemisesta ja verojärjestelmiin tehtävistä erilaisista muutoksista, joita ei ole kaikissa tapauksissa määritelty kattavasti). Edelliseen ohjelmaan verrattuna alijäämätavoitteita on tarkistettu alaspäin paljon voimakkaamman kasvun ja vuoden 2006 odotettua paremman tuloksen perusteella.9.  Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen rahoitusaseman (eli suhdannetasoitetun julkisen talouden rahoitusaseman ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä) odotetaan paranevan noin –2 prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen vuonna 2006 −¾ prosenttiin suhteessa BKT:hen ohjelmakauden loppuun mennessä vuonna 2009 (kun huomioon ei ole otettu eläkeuudistuskustannuksia). Edellisen tarkistetun lähentymisohjelman tapaan ohjelmassa esitetään julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteeksi 1 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, jota ohjelmassa ei kuitenkaan pyritä saavuttamaan ohjelmakauden aikana. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arviolta noin 1 ½ prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) tiukempi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoite vastaa velkasuhdetta ja keskimääräistä potentiaalista tuotannon kasvua pitkällä aikavälillä.10.  Julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennakoitua huonompi. Riskit liittyvät lähinnä vuosien 2008 ja 2009 suotuisaan makrotalouden skenaarioon, suunniteltujen uudistusten tehokkaaseen toteuttamiseen liittyviin huomattaviin epävarmuustekijöihin ja suunniteltua menojen hillitsemistä tukevia toimenpiteitä koskevien tietojen puuttumiseen, sillä toimenpiteiden suunnittelu näyttää olevan vasta varhaisessa vaiheessa. Tästä syystä tähän mennessä toteutetut toimet eivät vaikuta riittäviltä ja suunniteltuja toimenpiteitä olisi tehostettava tämän tavoitteen saavuttamiseksi.11.  Tämän riskinarvioinnin perusteella näyttää siltä, että ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys ei riitä liiallisen alijäämän korjaamiseen vuoteen 2007 mennessä, kuten neuvosto on suositellut. Julkisen talouden tavoitteet eivät myöskään tarjoa riittävää varmuusmarginaalia sen varmistamiseksi, ettei julkisen talouden alijäämälle asetettu 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa missään vaiheessa ohjelmakautta. Liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeisinä vuosina vauhtia, jolla julkista taloutta sopeutetaan rakenteellisesti ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, olisi tiukennettava taloudellisesti hyvinä aikoina ja sen saavuttamista olisi tuettava toimenpitein.12.  Julkisen talouden bruttovelan arvioidaan olleen 42,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006 eli merkittävästi alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Ohjelmassa ennustetaan, että velkasuhde pienenee 1,4 prosenttiyksikköä ohjelmakaudella. Kun huomioon otetaan edellä mainittu Eurostatin päätös, julkisen talouden bruttovelka kasvanee 50,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009, kun se vuonna 2006 oli 48,9 prosenttia suhteessa BKT:hen.13.  Ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvat pitkän aikavälin vaikutukset ovat Puolassa EU:n pienimmät ja ikääntymisestä aiheutuvien menojen ennustetaan supistuvan osittain siitä syystä, että eläkejärjestelmän uudistus pienentää menoja huomattavasti edellyttäen, että eläkeuudistukset toteutetaan kaikilta osin. Julkisen talouden alkuasetelma on edelleen riski julkisen talouden kestävyydelle myös ilman väestön ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvia pitkän aikavälin vaikutuksia, vaikka se onkin jonkin verran parantunut vuoteen 2005 verrattuna. Julkisen talouden vakauttamisen jatkaminen edistäisi julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvien riskien vähentämistä. Kaiken kaikkiaan Puolan julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän vähän riskejä.14.  Lähentymisohjelma sisältää laadullisen arvion siitä, miten kansallisen uudistusohjelman täytäntöönpanosta lokakuussa 2006 esitetyssä kertomuksessa luetellut uudistukset kaiken kaikkiaan vaikuttavat keskipitkän aikavälin finanssipoliittiseen strategiaan. Ohjelmassa esitetään myös joitakin tietoja siitä, millaisia suoria julkisen talouden kustannuksia tai säästöjä aiheutuisi kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitelluista tärkeimmistä uudistuksista. Julkista taloutta koskevissa ennusteissa näytetään otettavan huomioon, miten kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitellut toimet vaikuttavat julkiseen talouteen. Lähentymisohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimet vaikuttavat kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien mukaisilta. Molemmilla ohjelmilla pyritään erityisesti yhdenmukaistamaan jossakin määrin viljelijöiden sosiaaliturvajärjestelmää yleisen kansallisen järjestelmän kanssa, yhdenmukaistamaan asteittain työkyvyttömyysetuudet uudistetun eläkejärjestelmän kanssa ja panemaan täytäntöön taatut terveydenhuoltopalvelut.15.  Ohjelmaan sisältyvä julkisen talouden strategia on osittain vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen. Varsinkaan liiallisen alijäämän korjaamiseksi toteutetut toimet eivät vaikuta riittäviltä.16.  Vakaus- ja lähentymisohjelmia koskevissa käytännesäännöissä täsmennettyjen tietovaatimusten osalta voidaan todeta, että ohjelmassa esitetään kaikki pakolliset tiedot ja suurin osan vapaaehtoisista tiedoista[8].Yleisenä päätelmänä voidaan todeta, että ohjelman tavoitteena on liiallisen alijäämän korjaaminen vuoteen 2007 mennessä, mutta tähän mennessä toteutetut toimenpiteet eivät vaikuta riittäviltä eikä suunnitelluilla toimenpiteillä ole mahdollista saavuttaa tätä tavoitetta. Vaikka ohjelman tavoitteena on vahvat kasvunäkymät huomioon ottaen edetä seuraavina vuosina asianmukaisesti keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisessa, julkisen talouden tavoitteiden ja pysyvän sopeutuksen saavuttamiseen liittyy huomattavia riskejä.Edellä olevan arvion perusteella ja ottaen huomioon neuvoston [27 päivänä helmikuuta 2007] antama, Puolalle osoitettu uusi suositus liiallisen alijäämän korjaamisesta kehotetaan, että Puola:-  i) vahvistaa sopeuttamista varmistaakseen liiallisen alijäämän korjaamisen vuoteen 2007 mennessä 104 artiklan 7 kohdan mukaisen uuden suosituksen mukaisesti,-  ii) tiukentaa vauhtia, jolla julkista taloutta sopeutetaan keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, taloudellisesti hyvinä aikoina ja kun liiallinen alijäämä on korjattu suunnitelman mukaisesti, määrittelemällä varsinkin menoja koskevia lisätoimenpiteitä, joita tarvitaan suunnitellun sopeuttamisen saavuttamiseksi, ja toteuttamalla nämä toimenpiteet. Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu 12005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |BKT:n määrä (% muutos) | LO marraskuu 2006 | 3,5 | 5,4 | 5,1 | 5,1 | 5,6 |KOM marraskuu 2006 | 3,2 | 5,2 | 4,7 | 4,8 | Tieto puuttuu |LO tammikuu 2006 | 3,3 | 4,3 | 4,6 | 5,0 | Tieto puuttuu |YKHI-inflaatio (%) | LO marraskuu 2006 | 2,2 | 1,4 | 2,1 | 2,5 | 2,5 |KOM marraskuu 2006 | 2,2 | 1,4 | 2,5 | 2,8 | Tieto puuttuu |LO tammikuu 2006 | 2,2 | 1,5 | 2,2 | 2,5 | Tieto puuttuu |Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | LO marraskuu 20062 | −0,4 | 0,5 | 0,5 | 0,3 | 0,4 |KOM marraskuu 20066 | −0,3 | 0,4 | 0,3 | 0,1 | Tieto puuttuu |LO tammikuu 20062 | 0,1 | 0,3 | 0,3 | 0,6 | Tieto puuttuu |Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | LO marraskuu 2006 | −2,5 | −1,9 | −1,4 | −1,0 | −0,6 |KOM marraskuu 2006 | −2,5 | −2,2 | −2,0 | −1,8 | Tieto puuttuu |LO tammikuu 2006 | −2,9 | −2,6 | −2,2 | −1,9 | Tieto puuttuu |Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | LO marraskuu 2006 | 0,1 | 0,5 | 1,0 | 1,4 | 1,7 |KOM marraskuu 2006 | 0,1 | 0,2 | 0,4 | 0,6 | Tieto puuttuu |LO tammikuu 2006 | −0,3 | −0,2 | 0,3 | 0,6 | Tieto puuttuu |Suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | LO marraskuu 20062 | −2,4 | −2,1 | −1,6 | −1,1 | −0,7 |KOM marraskuu 2006 | −2,3 | −2,3 | −2,1 | −1,8 | Tieto puuttuu |LO tammikuu 20062 | −2,9 | −2,7 | −2,3 | −2,1 | Tieto puuttuu |Rakenteellinen rahoitusasema3 (% suhteessa BKT:hen) | LO marraskuu 20064 | −2,4 | −2,1 | −1,6 | −1,1 | −0,7 |KOM marraskuu 20065 | −2,3 | −2,3 | −2,1 | −1,8 | Tieto puuttuu |LO tammikuu 2006 | −2,1 | −2,7 | −2,4 | −2,1 | Tieto puuttuu |Julkinen bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | LO marraskuu 2006 | 41,9 | 42,0 | 42,1 | 41,4 | 40,6 |KOM marraskuu 2006 | 42,0 | 42,4 | 43,1 | 42,7 | Tieto puuttuu |LO tammikuu 2006 | 42,5 | 45,0 | 45,3 | 45,4 | Tieto puuttuu |Huom. 1 Julkista taloutta koskevissa ennusteissa ei ole otettu huomioon rahastoivien eläkejärjestelmien luokittelusta 2 päivänä maaliskuuta 2004 tehdyn Eurostatin päätöksen vaikutusta. Päätös on pantava täytäntöön kevään 2007 ilmoitusajankohtaan mennessä. Päätöksen vaikutukset huomioon ottaen julkisen talouden rahoitusasema olisi tarkistetun ohjelman mukaan –4,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, –3,9 prosenttia vuonna 2006, –3,4 prosenttia vuonna 2007, –3,1 prosenttia vuonna 2008 ja –2,9 prosenttia vuonna 2009, ja julkisen talouden bruttovelka olisi 47,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, 48,9 prosenttia vuonna 2006, 50,0 prosenttia vuonna 2007, 50,3 prosenttia vuonna 2008 ja 50,2 prosenttia vuonna 2009. 2 Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. 3 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 4 Ohjelmaan ei sisälly kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 5 Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteeseen ei sisälly kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 5 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 4,1 prosenttia vuonna 2005, 4,4 prosenttia vuonna 2006, 4,8 prosenttia vuonna 2007 ja 5,0 prosenttia vuonna 2008. Lähde: Lähentymisohjelma (LO), komission yksiköiden syksyn 2006 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. |[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Ks. Eurostatin lehdistötiedotteet nro 30/2004, 2.3.2004, ja nro 117/2004, 23.9.2004.[3] Komission tiedonanto kevään Eurooppa-neuvostolle Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian täytäntöönpano – Tulosten vuosi , KOM(2006) 816, 12.12.2006.[4] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys EU:ssa , 12.10.2006, KOM(2006) 574 lopullinen, ja Euroopan komissio, talouden ja rahoituksen pääosasto (2006), The long-term sustainability of public finances in the European Union , European Economy nro 4/2006.[5] ”Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet”, hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005.[6] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[7] Ks. Eurostatin lehdistötiedotteet nro 30/2004, 2.3.2004, ja nro 117/2004, 23.9.2004.[8] Varsinkin tehtyjä työtunteja ja työn tuottavuutta koskevat tiedot, jotka ilmoitetaan BKT:na tehtyjä työtunteja kohti, puuttuvat. Myös vaikutukset potentiaaliseen kasvuun puuttuvat.


				|

		52013PC0387

			Suositus NEUVOSTON PÄÄTÖS liiallisen alijäämän olemassaolosta Liettuassa tehdyn päätöksen 2009/588/EY kumoamisesta /* COM/2013/0387 final - 2013/ () */

			   	Suositus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
liiallisen alijäämän olemassaolosta
Liettuassa tehdyn päätöksen 2009/588/EY kumoamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 126 artiklan 12 kohdan,
ottaa huomioon komission suosituksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Neuvoston päätöksellä
2009/588/EY[1],
joka tehtiin 7 päivänä heinäkuuta 2009 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen
104 artiklan 6 kohdan mukaisesti komission suosituksesta, todettiin, että
Liettuassa oli liiallinen alijäämä. Neuvosto totesi, että julkisen talouden
alijäämä oli 3,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2008 eli yli
perussopimuksessa määrätyn 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen ja
että se kasvaisi komission yksiköiden kevään 2009 ennusteen mukaan 5,4
prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009 ja edelleen 8 prosenttiin suhteessa
BKT:hen vuonna 2010. Julkinen bruttovelka oli 15,6 prosenttia suhteessa
BKT:hen vuonna 2008 eli selvästi alle perussopimuksessa määrätyn 60 prosentin
viitearvon.
(2)       Neuvosto antoi 7 päivänä
heinäkuuta 2009 perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan ja
liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja
selkeyttämisestä 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1467/97[2]
3 artiklan 4 kohdan mukaisesti Liettualle komission suositukseen perustuvan
suosituksen liiallisen alijäämän poistamiseksi viimeistään vuonna 2011.
Suositus julkaistiin.
(3)       Neuvosto antoi 9 päivänä
helmikuuta 2010 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen
126 artiklan 7 kohdan ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn
täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä 7 päivänä heinäkuuta
1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 4 kohdan
mukaisesti Liettualle komission suositukseen perustuvan tarkistetun suosituksen
liiallisen alijäämän poistamiseksi vuoteen 2012 mennessä, todeten, että
Liettuan viranomaiset olivat toteuttaneet tuloksellisia toimia 7 päivänä
heinäkuuta 2009 annetun neuvoston suosituksen mukaisesti ja että odottamattomat
haitalliset taloudelliset tapahtumat vaikuttivat huomattavan epäsuotuisasti
julkiseen talouteen. Tämä suositus julkaistiin.
(4)       Perussopimusten liitteenä
olevan liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan 4
artiklan mukaan komissio toimittaa menettelyn täytäntöönpanoa varten
tarvittavat tiedot. Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn liiallisia
alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan soveltamisesta
25 päivänä toukokuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen
(EY) N:o 479/2009[3]
3 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on pöytäkirjan soveltamisen osana
annettava tiedot julkisen talouden alijäämistä ja veloista ja muista asiaan
liittyvistä muuttujista kahdesti vuodessa, ennen 1 päivää huhtikuuta ja
ennen 1 päivää lokakuuta.
(5)       Tarkastellessaan, olisiko
päätös liiallisten alijäämien olemassaolosta kumottava, neuvoston olisi
päätettävä asiasta annettujen tietojen perusteella. Liiallisen alijäämän
olemassaoloa koskeva päätös olisi lisäksi kumottava ainoastaan, jos alijäämä ei
komission yksiköiden ennusteiden mukaan ylitä 3 prosentin viitearvoa suhteessa
BKT:hen ennustejaksolla[4].
(6)       Niiden tietojen perusteella,
jotka komissio (Eurostat) on asetuksen (EY) N:o 479/2009 14 artiklan mukaisesti
toimittanut saatuaan Liettualta ilmoituksen ennen 1 päivää huhtikuuta 2013, ja
komission yksiköiden kevään 2013 talousennusteen perusteella voidaan tehdä
seuraavat päätelmät:
–
Liettuan julkisen talouden alijäämä, joka oli
suurimmillaan 9,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2009, saatiin supistumaan
7,2 prosenttiin vuonna 2010, 5,5 prosenttiin vuonna 2011 ja 3,2 prosenttiin
vuonna 2012. Tämä parannus perustui menopuolella toteutettuihin
vakauttamistoimenpiteisiin, erityisesti menojen kasvun jatkuvaan rajoittamiseen
Liettuan budjettikuria koskevan lain mukaisesti, ja myönteiseen
suhdannetilanteeseen.
–
Koska 3,2 prosentin alijäämän suhteessa BKT:hen
voidaan katsoa olevan lähellä viitearvoa ja Liettuan velka suhteessa BKT:hen on
pitkäaikaisesti alle 60 prosenttia viitearvosta, Liettuaan voidaan soveltaa
asetuksessa (EY) N:o 1467/97 olevia vakaus- ja kasvusopimuksen säännöksiä
eläkeuudistusten osalta. Sen vuoksi eläkeuudistuksen suorat nettokustannukset
olisi otettava huomioon arvioitaessa liiallisen alijäämän korjaamista. Koska
Liettuan eläkeuudistuksen nettokustannukset olivat 0,2 prosenttia suhteessa
BKT:hen vuonna 2012, kuten komissio (Eurostat) on vahvistanut, se selittää,
miksi alijäämä ylittää 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen vuonna 2012.
–
Liettuan vuoden 2013 lähentymisohjelmassa
ennustetaan, että julkisen talouden alijäämä supistuu edelleen 2,5 prosenttiin
suhteessa BKT:hen vuonna 2013 ja 1,5 prosenttiin vuonna 2014, kun taas
komission yksiköiden kevään 2013 ennusteen mukaan julkisen talouden alijäämä
supistuu, joskin hitaammin, 2,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2013
ja 2,4 prosenttiin vuonna 2014, olettaen, että politiikka säilyy
muuttumattomana. Tämän vuoksi alijäämä pysyy 3 prosentin viitearvon alapuolella
ennustejaksolla.
–
Komission yksiköiden kevään 2013 ennusteen mukaan
julkisen talouden bruttovelka supistuu hieman 40,7 prosentista suhteessa
BKT:hen vuonna 2013 40,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2014.
(7)       Neuvosto muistuttaa, että
Liettuan olisi vuodesta 2013 eli liiallisen alijäämän korjaamista seuraavasta
vuodesta alkaen edettävä asianmukaisessa tahdissa kohti keskipitkän aikavälin
tavoitettaan sekä noudatettava menojen kasvulle asetettua viitearvoa.
(8)       Neuvoston päätös liiallisen
alijäämän olemassaolosta kumotaan perussopimuksen 126 artiklan 12 kohdan
mukaisesti, kun liiallinen alijäämä kyseisessä jäsenvaltiossa on neuvoston
käsityksen mukaan korjattu.
(9)       Neuvoston käsityksen mukaan
Liettuan liiallinen alijäämä on korjattu, minkä vuoksi päätös 2009/588/EY olisi
kumottava,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Kokonaistilanteen arviointi osoittaa, että
Liettuan liiallisen alijäämän tilanne on korjattu.
2 artikla
Kumotaan päätös 2009/588/EY.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Liettuan
tasavallalle.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EUVL L 202, 4.8.2009, s. 44.
[2]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6.
[3]               EUVL L 145, 10.6.2009, s. 1.
[4]               Vastaa neuvoston 3 päivänä syyskuuta 2012 hyväksymiä
vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevia vaatimuksia sekä vakaus- ja
lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevia ohjeita. Ks.
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf.


title: Komission suositus (EU) 2016/688, annettu 2 päivänä toukokuuta 2016, Itämeren alueelta peräisin olevissa kaloissa ja kalastustuotteissa esiintyvien dioksiinien ja PCB-yhdisteiden seurannasta ja hallinnasta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
                  4.5.2016

                  FI

                  Euroopan unionin virallinen lehti

                  L 118/16

            KOMISSION SUOSITUS (EU) 2016/688,
      annettu 2 päivänä toukokuuta 2016,
      Itämeren alueelta peräisin olevissa kaloissa ja kalastustuotteissa esiintyvien dioksiinien ja PCB-yhdisteiden seurannasta ja hallinnasta
      (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
      EUROOPAN KOMISSIO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Komission asetuksessa (EY) N:o 1881/2006 (1) vahvistetaan dioksiinien, dioksiinien ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden summan ja muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden enimmäismäärät kaloissa ja kalastustuotteissa. Kyseisessä asetuksessa säädetään poikkeuksista Suomen, Ruotsin ja Latvian osalta siten, että ne saavat saattaa kotimarkkinoilleen niiden alueella käytettäväksi Itämeren alueelta peräisin olevaa ja enimmäispitoisuudet ylittävää luonnosta pyydettyä lohta, luonnosta pyydettyä yli 17 cm:n mittaista silakkaa, luonnosta pyydettyä nieriää, luonnosta pyydettyä jokinahkiaista ja luonnosta pyydettyä taimenta sekä niistä saatavia tuotteita.

                  (2)

                  Tietyt Itämeren alueelta peräisin olevat kalat ja kalastustuotteet ylittävät säännöllisesti enimmäismäärät. On mahdotonta valvoa jokaista yksittäistä kalojen ja kalastustuotteiden erää enimmäismäärien noudattamista silmällä pitäen. Jotta voidaan varmistaa, että markkinoille saatetaan ainoastaan EU:n lainsäädännön vaatimusten mukaisia kaloja ja kalastustuotteita, on laadittu luettelo niistä Itämeren alueelta peräisin olevista kaloista, joiden voidaan olettaa olevan vaatimusten vastaisia. Luettelo on laadittu käytettävissä olevien tietojen perusteella, ja se on saatettava säännöllisesti ajan tasalle. Niiden Itämeren alueelta peräisin olevien kalojen ja kalastustuotteiden osalta, joiden ei voida saatavilla olevien esiintymistietojen perusteella taata täyttävän vaatimuksia, on määritetty erityisiä riskinhallintatoimenpiteitä sen varmistamiseksi, että markkinoille saatetaan ainoastaan EU:n lainsäädännön vaatimusten mukaisia kaloja ja kalastustuotteita.

                  (3)

                  Itämeren alueelta peräisin olevissa kaloissa ja kalastustuotteissa esiintyvien dioksiinien ja PCB-yhdisteiden seurantaa on tarpeen jatkaa. On aiheellista suositella saaliin määrän perusteella kalojen ja kalastustuotteiden näytteiden vähimmäismäärää, jotka olisi analysoitava koordinoidusti,

            ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

                  1.

                  Tanskan, Saksan, Puolan, Latvian, Viron, Liettuan, Suomen ja Ruotsin olisi aktiivisessa yhteistyössä elintarvikealan toimijoiden kanssa seurattava dioksiinien, dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden ja muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden esiintymistä Itämeren alueelta peräisin olevissa kaloissa ja kalastustuotteissa, kuten maksassa, tämän suosituksen liitteen I mukaisesti.

                  2.

                  Sen varmistamiseksi, että näytteet ovat tutkittavan erän suhteen edustavia, jäsenvaltioiden ja elintarvikealan toimijoiden olisi noudatettava komission asetuksessa (EU) N:o 589/2014 (2) vahvistettuja näytteenottomenetelmiä.

                  3.

                  Dioksiinien, dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden ja muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden esiintymisen seurannassa käytettävän analyysimenetelmän on noudatettava asetuksessa (EU) N:o 589/2014 vahvistettuja perusteita.

                  4.

                  Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että analyysien tulokset toimitetaan säännöllisesti (kuuden kuukauden välein) EFSAlle EFSAn tietojen esitysmuodossa, joka on elintarvikkeiden ja rehujen osalta käytettävää näytteen standardikuvausta (SSD) koskevissa EFSAn ohjeissa (3) esitettyjen vaatimusten ja EFSAn erityisten raportointivaatimusten mukainen.

                              —

                              Näytteet voivat olla yksittäisiä kaloja tai yhdistettyjä näytteitä, mutta yhdistettyjen näytteiden tapauksessa kalojen on oltava samankokoisia ja pyydetty samalta ICES-alueelta.

                        Silakan, lohen, (meri)taimenen ja kilohailin osalta sovelletaan erityisiä täydentäviä raportointivaatimuksia (jos niitä ei ole vielä nimenomaisesti mainittu tavanomaisessa raportointimallissa):

                              —

                              Pyyntialue, mieluiten ICES-alue (muu maininta, kuten FAO-pääkalastusalue tai Itämeren osan nimi voidaan hyväksyä, jos ICES-alue ei ole tiedossa). Jos kalat ovat peräisin järvistä tai joista, järven tai joen nimi on ilmoitettava.
                              Tietoja, joissa ei täsmällisesti mainita aluetta, jolla kalat on pyydetty, voidaan täydentää mahdollisimman tarkalla maininnalla siitä, mistä ne on pyydetty.

                              —

                              Pyyntipäivä

                              —

                              Kalojen koko/kalojen ikä/kalojen paino

                                          —

                                          Kalojen koon mittaus on suoritettava neuvoston asetuksen (EY) N:o 2187/2005 (4) mukaisesti. Koko ja paino ovat tärkeimmät parametrit. Ikä voidaan antaa, jos se on tiedossa.

                              —

                              Tiedot analysoidusta aineksesta (liha, maksa, …)

                              —

                              Näytteeseen kuuluvan kalan / kuuluvien kalojen rasvapitoisuus

                              —

                              Tiedot käsittelystä (siistitty, savustettu tai muuten käsitelty)

                              —

                              Muut olennaiset tiedot (esim. näytteen ominaisuuksista, jos tavanomaiset sarakkeet eivät ole riittävän yksityiskohtaisia: esim. yhtä kalaa koskeva tulos).

                  5.

                  Vuodesta 2009 lähtien otetuista näytteistä saatavilla olevat tiedot, joita ei ole vielä toimitettu EFSAn tietokantaan, olisi toimitettava EFSAlle EFSAn tietojen esitysmuodossa, jos mahdollista.

                  6.

                  Käytettävissä olevien nykyisten tietojen pohjalta tiedot dioksiinien, dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden ja muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden esiintymisestä tietyltä maantieteelliseltä alueelta (ICES-alue) peräisin olevissa tietynikäisissä ja -kokoisissa tietyissä kalalajeissa erityisesti sen osalta, ovatko ne asetuksessa (EY) N:o 1881/2006 vahvistettujen enimmäismäärien mukaiset, esitetään liitteessä II.

                  7.

                  Sen varmistamiseksi, että EU:n markkinoille saatetaan ainoastaan EU:n lainsäädännön vaatimusten mukaisia kaloja ja kalastustuotteita, Itämeren alueelta peräisin oleviin kaloihin suositellaan sovellettavan liitteessä III esitettyjä riskinhallintatoimenpiteitä. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut jäsenvaltiot voivat toteuttaa kansallisia toimenpiteitä, joilla pannaan täytäntöön liitteessä III suositellut riskinhallintatoimenpiteet.

         Tehty Brysselissä 2 päivänä toukokuuta 2016.

               Komission puolesta

            Vytenis ANDRIUKAITIS

               Komission jäsen

         (1)  Komission asetus (EY) N:o 1881/2006, annettu 19 päivänä joulukuuta 2006, tiettyjen elintarvikkeissa olevien vierasaineiden enimmäismäärien vahvistamisesta (EUVL L 364, 20.12.2006, s. 5).

         (2)  Komission asetus (EU) N:o 589/2014, annettu 2 päivänä kesäkuuta 2014, näytteenotto- ja määritysmenetelmistä tietyissä elintarvikkeissa olevien dioksiinien, dioksiinien kaltaisten PCB-yhdisteiden ja muiden kuin dioksiinien kaltaisten PCB-yhdisteiden pitoisuuksien tarkastusta varten sekä asetuksen (EU) N:o 252/2012 kumoamisesta (EUVL L 164, 3.6.2014, s. 18).

         (3)  http://www.efsa.europa.eu/en/datex/datexsubmitdata.htm

         (4)  Neuvoston asetus (EY) N:o 2187/2005, annettu 21 päivänä joulukuuta 2005, kalavarojen säilyttämisestä teknisten toimenpiteiden avulla Itämeren, Belttien ja Juutinrauman vesialueilla, asetuksen (EY) N:o 1434/98 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 88/98 kumoamisesta (EUVL L 349, 31.12.2005, s. 1).

         LIITE I

                     1)

                     Silakan (Clupea harengus membras) näytteiden vähimmäismäärä, joka suositellaan otettavaksi vuonna 2016 dioksiinien, dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden ja muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden esiintymisen analysoimiseksi, mieluiten ICES-alueilla 28–1, 28–2, 29, 30, 31 ja 32.

                                 DE

                                 DK

                                 EE

                                 FIN

                                 LT

                                 LV

                                 PL

                                 SE

                                 Yht.

                                 Silakka

                                 7

                                 5

                                 7

                                 20

                                 4

                                 4

                                 9

                                 14

                                 70

                     2)

                     Kilohailin (Sprattus sprattus) näytteiden vähimmäismäärä, joka suositellaan otettavaksi vuonna 2017 dioksiinien, dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden ja muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden esiintymisen analysoimiseksi, mieluiten ICES-alueilla 29, 30, 31 ja 32.

                                 DE

                                 DK

                                 EE

                                 FIN

                                 LT

                                 LV

                                 PL

                                 SE

                                 Yht.

                                 Kilohaili

                                 5

                                 8

                                 8

                                 5

                                 5

                                 9

                                 18

                                 12

                                 70

                     3)

                     Lohen (Salmo salar) ja taimenen (Salmo trutta, Oncorhynchus mykiss) näytteiden vähimmäismäärä, joka suositellaan otettavaksi vuonna 2018 dioksiinien, dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden ja muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden esiintymisen analysoimiseksi.

                                 DE

                                 DK

                                 EE

                                 FIN

                                 LT

                                 LV

                                 PL

                                 SE

                                 Yht.

                                 Lohi/taimen

                                 5

                                 12

                                 5

                                 15

                                 5

                                 5

                                 11

                                 12

                                 70

                     4)

                     Näytteiden vähimmäismäärä, joka suositellaan otettavaksi vuosittain vuosina 2016–2018 dioksiinien, dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden ja muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden esiintymisen analysoimiseksi.

                                 DE

                                 DK

                                 EE

                                 FIN

                                 LT

                                 LV

                                 PL

                                 SE

                                 Yht.

                                 Useita kalalajeja (*)

                                 10

                                 10

                                 10

                                 10

                                 10

                                 10

                                 10

                                 10

                                 80

            (*)  Turska (Gadus morhua), punakampela (Pleuronectes platessa), jokinahkiainen (Lampetra fluviatilis), nieriä (Salvelinus sp.), pasuri (Blicca bjoerkna), ankerias (Anguilla Anguilla), lahna (Abramis brama), kampela (Platichthys flesus), ahven (Perca fluviatilis), hauki (Esox lucius), kuha (Sander lucioperca), särki (Rutilus rutilus), muikku (Coregonus Albula), nokkakala (Belone belone), kuore (Osmerus eperlanus), piikkikampela (Psetta maxima), vimpa (Vimba vimba), siika (Coregonus sp.) ja valkoturska (Merlangius merlangus).

         LIITE II

            Tiedot dioksiinien, dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden ja muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden esiintymisestä tietyltä maantieteelliseltä alueelta (ICES-alue) peräisin olevissa tietynikäisissä ja -kokoisissa tietyissä kalalajeissa erityisesti sen osalta, ovatko ne asetuksessa (EY) N:o 1881/2006 vahvistettujen enimmäismäärien mukaiset

         1.   Kalojen koko

         Kaikkien tässä liitteessä tarkoitettujen kalojen koko on mitattava jäljempänä olevassa kuvassa esitetyllä tavalla kuonon kärjestä pyrstöevän kärkeen.
         2.   Kestävyyssyistä vahvistetut tiettyjen sellaisten kalalajien vähimmäiskoot, joita saa pyytää Itämeren alueella (asetus (EY) N:o 2187/2005)

                     —

                     Lohi (Salmo salar) (koko Itämeren alue lukuun ottamatta ICES-aluetta 31): vähimmäiskoko on 60 cm (näin ollen alle 2 kg:n painoisia kaloja ei saa pyytää).

                     —

                     Lohi (Salmo salar) (ICES-alue 31): vähimmäiskoko on 50 cm (näin ollen alle 2 kg:n painoisia kaloja ei saa pyytää).

                     —

                     Meritaimen (Salmo trutta) (ICES-alueet 22, 23, 24 ja 25 ja 29, 30, 31 ja 32): vähimmäiskoko on 40 cm (näin ollen alle 2 kg:n painoisia kaloja ei saa pyytää).

                     —

                     Meritaimen (Salmo trutta) (ICES-alueet 26, 27 ja 28): vähimmäiskoko on 50 cm (näin ollen alle 2 kg:n painoisia kaloja ei saa pyytää).

               3.   Tiedot dioksiinien, dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden ja muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden esiintymisestä tietyltä maantieteelliseltä alueelta (ICES-alue) peräisin olevissa tietynikäisissä ja -kokoisissa tietyissä kalalajeissa

         3.1   Silakka

         ICES-alueilla 22, 23, 24, 25, 26 ja 27: silakoiden oletetaan koosta riippumatta täyttävän enimmäismääriä koskevat vaatimukset.
         ICES-alueilla 28–1, 29, 30, 31 ja 32: Enintään 17 cm:n mittaisten silakoiden oletetaan olevan vaatimusten mukaisia ja yli 17 cm:n mittaisten silakoiden epäillään olevan vaatimusten vastaisia.
         ICES-alueella 28–2: Enintään 21 cm:n mittaisten silakoiden oletetaan olevan vaatimusten mukaisia ja yli 21 cm:n mittaisten silakoiden epäillään olevan vaatimusten vastaisia.
         3.2   Lohi

         ICES-alueilta 22 ja 23 peräisin olevat lohet tulevat Pohjois-Atlantilta eivätkä Itämeren alueelta, eivätkä nämä päätelmät sen vuoksi koske niitä dioksiinien ja PCB-yhdisteiden esiintymisen ja yhteisten riskinhallintatoimenpiteiden osalta.
         Alle 2 kg:n painoisten lohien oletetaan olevan vaatimusten mukaisia (mutta niitä ei saa pyytää kestävyyssyistä – asetuksen (EY) N:o 2187/2005 mukaisesti; vähimmäiskoko 60 cm ja ICES-alueen 31 osalta 50 cm).
         ICES-alueilla 24, 25 ja 26:

                     —

                     yli 2 kg:n ja enintään 5,5 kg:n painoiset lohet: vaatimusten mukaisia siistimisen jälkeen (siistimisen tuloksena dioksiinien ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden pitoisuus vähenee noin 30 % – kokemusta vain ICES-alueilta 24, 25 ja 26),

                     —

                     pienemmät lohet (2–4 kg), ei siistitty: epäillään olevan vaatimusten vastaisia, vaikkakin suurin osa lohista on vaatimusten mukaisia,

                     —

                     suuremmat lohet (4–5,5 kg): epäillään olevan vaatimusten vastaisia useimpien lohien osalta,

                     —

                     alle 5,5 kg:n painoiset siistityt lohet: vaatimusten mukaisia,

                     —

                     alle 7,9 kg:n painoiset siistityt lohet, joista on poistettu vatsanpuoleinen osa: vaatimusten mukaisia,

               ICES-alueilla 27, 28, 29, 30, 31 ja 32:

                     —

                     yli 2 kg:n painoiset lohet (yli 60 cm): epäillään olevan vaatimusten vastaisia.

               3.3   Taimen

         Alle 2 kg:n painoisten (meri)taimenten oletetaan olevan vaatimusten mukaisia (mutta niitä ei saa pyytää kestävyyssyistä asetuksen (EY) N:o 2187/2005 mukaisesti; vähimmäiskoko ICES-alueilla 22, 23, 24, 25, 29, 30, 31 ja 32: 40 cm ja ICES-alueiden 26, 27 ja 28 osalta 50 cm).
         ICES-alueilla 22, 23, 24, 25 ja 26:

                     —

                     yli 2 kg:n ja enintään 4,5 kg:n painoiset (meri)taimenet: vaatimusten mukaisia siistimisen ja vatsanpuoleisen osan poistamisen jälkeen,

                     —

                     pienemmät (meri)taimenet (2–4 kg): epäillään olevan vaatimusten vastaisia, vaikkakin suurin osa (meri)taimenista on vaatimusten mukaisia,

                     —

                     suuremmat (meri)taimenet: epäillään olevan vaatimusten vastaisia useimpien (meri)taimenten osalta,

               ICES-alueilla 27, 28, 29, 30, 31 ja 32:

                     —

                     kaikkien yli 2 kg:n painoisten (meri)taimenten (yli 40/50 cm) epäillään olevan vaatimusten vastaisia.

               3.4   Kilohaili

         ICES-alueilla 22, 23, 24, 25, 26, 27 ja 28: oletetaan olevan vaatimusten mukaisia.
         ICES-alueilla 29, 30, 31 ja 32: jos kilohailit ovat alle 12,5 cm:n mittaisia ja alle 5 vuoden ikäisiä, niiden oletetaan olevan vaatimusten mukaisia. Jos ne ovat yli 12,5 cm:n mittaisia, niiden epäillään olevan vaatimusten vastaisia.
         3.5   Turskanmaksa

         Epäillään olevan vaatimusten vastaista.
         3.6   Jokinahkiainen

         ICES-alueella 28: epäillään olevan vaatimusten vastaisia.
         ICES-alueella 32: oletetaan olevan vaatimusten mukaisia.
         3.7   Muut kalalajit

         Nieriällä ei käydä kauppaa, ja paikalliset saaliit kuuluvat poikkeuksen piiriin (Ruotsi, Suomi).
         Muiden kalalajien oletetaan olevan vaatimusten mukaisia.

         LIITE III

            Riskinhallintatoimenpiteet, joita toimivaltaisten viranomaisten suositellaan toteuttavan sen varmistamiseksi, että EU:n markkinoille saatettavat Itämeren alueelta peräisin olevat kalat täyttävät asetuksessa (EY) N:o 1881/2006 vahvistetut enimmäismäärät

         1.   Yleiset suositellut riskinhallintatoimenpiteet

                     —

                     Jäljitettävyys on erittäin tärkeää.

                     —

                     Kun silakkaa, lohta, meritaimenta ja kilohailia kaupataan muihin EU:n jäsenvaltioihin tai pidetään kaupan kotimarkkinoilla, jotka eivät kuulu poikkeuksen piiriin, saateasiakirjoissa olisi mainittava ICES-alue, jolla kalat on pyydetty. Tarvittaessa olisi mainittava selvästi, että erästä on otettu näytteet, jotka on analysoitu dioksiinien, dioksiinien ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden summan ja muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden varalta EU:n lainsäädännön mukaisesti, ja erän on todettu täyttävän EU:n lainsäädännön vaatimukset. Analyysitulokset voidaan liittää mukaan tai ne olisi asetettava saataville pyynnöstä.

                     —

                     Jos ei ole mahdollista antaa tarkkoja tietoja siitä ICES-alueesta, jolla kalat on pyydetty, yli 17 cm:n mittaisen silakan, lohen, meritaimenen ja yli 12,5 cm:n mittaisen kilohailin muihin EU:n jäsenvaltioihin suuntautuvassa kaupassa tai kaupan pitämisessä kotimarkkinoilla, jotka eivät kuulu poikkeuksen piiriin, kalaerästä olisi aina otettava näytteet, jotka olisi analysoitava dioksiinien, dioksiinien ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden summan ja muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden varalta EU:n lainsäädännön mukaisesti sen tarkistamiseksi, täyttääkö erä EU:n lainsäädännön vaatimukset. Tämä olisi selkeästi mainittava saateasiakirjoissa. Analyysitulokset voidaan liittää mukaan tai ne olisi asetettava saataville pyynnöstä.

                     —

                     Purkusataman viranomainen on vastuussa vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi tarvittavan valvonnan toteuttamisesta.

                     —

                     Asiakirjanäyttöä olisi oltava saatavilla siitä, mitä tapahtuu niille kaloille, joita ei voida pitää kaupan ihmisravinnoksi.

               2.   Erityiset suositellut riskinhallintatoimenpiteet

         2.1   Silakka

                     —

                     Silakka ICES-alueilta 22, 23, 24, 25, 26 ja 27 → voidaan pitää kaupan ihmisravinnoksi.

                     —

                     Silakka ICES-alueilta 28–1, 29, 30, 31 ja 32:

                                 —

                                 Ruotsi ja Suomi:

                                             —

                                             Ilman lajittelua silakkaa voidaan pitää kaupan ainoastaan kotimarkkinoilla.

                                             —

                                             Muihin EU:n jäsenvaltioihin suuntautuva kauppa: enintään 17 cm:n ja yli 17 cm:n mittaisen silakan pakollinen lajittelu ennen markkinoille saattamista (koska lajittelu tapahtuu leveyden mukaan, tämä on likimääräinen mittaus, mikä ei ole ongelma):

                                                         —

                                                         enintään 17 cm:n mittaista silakkaa voidaan pitää kaupan ihmisravinnoksi,

                                                         —

                                                         yli 17 cm:n mittaista silakkaa voidaan pitää kaupan tai jalostaa ihmisravinnoksi ainoastaan kotimaan markkinoita varten, tai se voidaan saattaa markkinoille kotimarkkinoiden ulkopuolella ainoastaan, jos yksittäisen erän analyysi on osoittanut erän olevan vaatimusten mukainen.

                                 —

                                 Saksa, Tanska, Viro, Latvia, Liettua ja Puola:

                                             —

                                             Enintään 17 cm:n ja yli 17 cm:n mittaisen silakan pakollinen lajittelu ennen markkinoille saattamista (koska lajittelu tapahtuu leveyden mukaan, tämä on likimääräinen mittaus, mikä ei ole ongelma):

                                                         —

                                                         enintään 17 cm:n mittaista silakkaa voidaan pitää kaupan ihmisravinnoksi,

                                                         —

                                                         yli 17 cm:n mittaista silakkaa ei voida pitää kaupan tai jalostaa ihmisravinnoksi, ellei yksittäisen erän analyysi ole osoittanut erän olevan vaatimusten mukainen.

                     —

                     Silakka ICES-alueelta 28–2:

                                 —

                                 Ruotsi ja Suomi:

                                             —

                                             Ilman lajittelua silakkaa voidaan pitää kaupan ainoastaan kotimarkkinoilla.

                                             —

                                             Muihin EU:n jäsenvaltioihin suuntautuva kauppa: enintään 21 cm:n ja yli 21 cm:n mittaisen silakan pakollinen lajittelu (koska lajittelu tapahtuu leveyden mukaan, tämä on likimääräinen mittaus, mikä ei ole ongelma):

                                                         —

                                                         enintään 21 cm:n mittaista silakkaa voidaan pitää kaupan tai jalostaa ihmisravinnoksi,

                                                         —

                                                         yli 21 cm:n mittaista silakkaa voidaan pitää kaupan tai jalostaa ihmisravinnoksi ainoastaan kotimaan markkinoita varten, tai se voidaan saattaa markkinoille kotimarkkinoiden ulkopuolella ainoastaan, jos yksittäisen erän analyysi on osoittanut erän olevan vaatimusten mukainen.

                                 —

                                 Saksa, Tanska, Viro, Latvia, Liettua ja Puola:

                                             —

                                             Enintään 21 cm:n ja yli 21 cm:n mittaisen silakan pakollinen lajittelu ennen markkinoille saattamista (koska lajittelu tapahtuu leveyden mukaan, tämä on likimääräinen mittaus, mikä ei ole ongelma):

                                                         —

                                                         enintään 21 cm:n mittaista silakkaa voidaan pitää kaupan ihmisravinnoksi,

                                                         —

                                                         yli 21 cm:n mittaista silakkaa ei voida pitää kaupan tai jalostaa ihmisravinnoksi, ellei yksittäisen erän analyysi ole osoittanut erän olevan vaatimusten mukainen.

               2.2   Lohi

                     —

                     Lohi ICES-alueilta 24, 25 ja 26:

                                 —

                                 Ruotsi, Suomi ja Latvia:

                                             —

                                             Lohta voidaan pitää kaupan kotimaan markkinoilla (poikkeus).

                                             —

                                             Muihin EU:n jäsenvaltioihin suuntautuva kauppa: mahdollista ainoastaan, jos yksittäisen erän analysointi on osoittanut EU:n lainsäädännön vaatimusten täyttyvän.

                                 —

                                 Saksa, Tanska, Viro, Liettua ja Puola:

                                             —

                                             Yli 2 kg:n painoista lohta saa pitää kaupan ihmisravinnoksi ainoastaan, jos yksittäisen erän analysointi on osoittanut EU:n lainsäädännön vaatimusten täyttyvän.

                                             —

                                             Alle 5,5 kg:n painoinen lohi on vaatimusten mukaista siistimisen jälkeen (tätä menettelyä sovelletaan Tanskassa ja Puolassa ainoastaan ICES-alueiden 24, 25 ja 26 osalta) ja yli 5,5 kg:n mutta enintään 7,9 kg:n painoinen lohi on vaatimusten mukaista siistimisen ja vatsanpuoleisen osan poistamisen jälkeen (menettelyä sovelletaan Puolassa ICES-alueiden 24, 25 ja 26 osalta).

                                             —

                                             Yli 5,5 kg:n painoista siistittyä lohta ja yli 7,9 kg:n painoista siistittyä lohta, josta on poistettu vatsanpuoleinen osa, saa pitää kaupan ihmisravinnoksi ainoastaan, jos yksittäisen erän analysointi on osoittanut EU:n lainsäädännön vaatimusten täyttyvän.

                     —

                     Lohi ICES-alueilta 27, 28, 29, 30, 31 ja 32:

                                 —

                                 Ruotsi, Suomi ja Latvia:

                                             —

                                             Lohta voidaan pitää kaupan kotimaan markkinoilla (poikkeus).

                                             —

                                             Muihin EU:n jäsenvaltioihin suuntautuva kauppa: mahdollista ainoastaan, jos yksittäisen erän analysointi on osoittanut EU:n lainsäädännön vaatimusten täyttyvän.

                                 —

                                 Saksa, Tanska, Viro, Liettua ja Puola:

                                             —

                                             Lohta saa pitää kaupan ihmisravinnoksi ainoastaan, jos yksittäisen erän analysointi on osoittanut EU:n lainsäädännön vaatimusten täyttyvän.

               2.3   (Meri)taimen

                     —

                     (Meri)taimen ICES-alueilta 22, 23, 24, 25 ja 26:

                                 —

                                 Ruotsi ja Suomi:

                                             —

                                             (Meri)taimenta voidaan pitää kaupan kotimaan markkinoilla (poikkeus).

                                             —

                                             Muihin EU:n jäsenvaltioihin suuntautuva kauppa: mahdollista ainoastaan, jos yksittäisen erän analysointi on osoittanut EU:n lainsäädännön vaatimusten täyttyvän.

                                 —

                                 Saksa, Tanska, Viro, Latvia, Liettua ja Puola:

                                             —

                                             Yli 2 kg:n painoinen (meri)taimen: taimenta saa pitää kaupan ihmisravinnoksi ainoastaan, jos yksittäisen erän analysointi on osoittanut EU:n lainsäädännön vaatimusten täyttyvän.

                                             —

                                             Alle 4,5 kg:n painoiset siistityt (meri)taimenet, joista on poistettu vatsanpuoleinen osa: vaatimusten mukaiset (menettelyä sovelletaan Puolassa ICES-alueiden 22, 23, 24, 25 ja 26 osalta).

                                             —

                                             Yli 4,5 kg:n painoista siistittyä (meri)taimenta, josta on poistettu vatsanpuoleinen osa, saa pitää kaupan ihmisravinnoksi ainoastaan, jos yksittäisen erän analysointi on osoittanut EU:n lainsäädännön vaatimusten täyttyvän.

                     —

                     (Meri)taimen ICES-alueilta 27, 28, 29, 30, 31 ja 32:

                                 —

                                 Ruotsi ja Suomi:

                                             —

                                             (Meri)taimenta voidaan pitää kaupan kotimaan markkinoilla (poikkeus).

                                             —

                                             Muihin EU:n jäsenvaltioihin suuntautuva kauppa: mahdollista ainoastaan, jos yksittäisen erän analysointi on osoittanut EU:n lainsäädännön vaatimusten täyttyvän.

                                 —

                                 Saksa, Tanska, Viro, Latvia, Liettua ja Puola:

                                             —

                                             (Meri)taimenta saa pitää kaupan ihmisravinnoksi ainoastaan, jos yksittäisen erän analysointi on osoittanut EU:n lainsäädännön vaatimusten täyttyvän.

               2.4   Kilohaili

                     —

                     Kilohailia ICES-alueilta 22, 23, 24, 25, 26, 27 ja 28 voidaan pitää kaupan ihmisravinnoksi.

                     —

                     Kilohaili ICES-alueilta 29, 30, 31 ja 32:

                                 —

                                 enintään 12,5 cm:n mittaisen kilohailin ja yli 12,5 cm:n mittaisen kilohailin pakollinen lajittelu,
                                 enintään 12,5 cm:n mittaista kilohailia voidaan pitää kaupan ihmisravinnoksi,
                                 yli 12,5 cm:n mittaista kilohailia ei voida pitää kaupan tai jalostaa ihmisravinnoksi, ellei yksittäisen erän analyysi ole osoittanut erän olevan vaatimusten mukainen.

               2.5   Turskanmaksa

         Itämeren alueella pyydetyistä turskista saadun maksan epäillään olevan vaatimusten vastaista, ja näin ollen jokainen erä olisi analysoitava ennen EU:n markkinoille saattamista sen osoittamiseksi, että se on vaatimusten mukainen.