				|

		52011SC0826

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Swedenand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Sweden, 2011-2014

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Ruotsin kansallisesta uudistusohjelmasta
vuodelta 2011
sekä siihen sisältyvä neuvoston lausunto
Ruotsin tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2011–2014
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148
artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1] ja
erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[2],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta
2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja
kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa
talouspolitiikan koordinointia. Strategia keskitetään avainalueisiin, joilla
tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn
lisäämiseksi.
(2)
Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010
suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista
suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010
päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista[3]. Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt
suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat
huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.
(3)
Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011
ensimmäisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi uusi talouden ohjauksen ja
hallinnan jakso EU:ssa ja ensimmäinen politiikan yhdennetyn
etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka perusta on Eurooppa 2020
-strategiassa.
(4)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta
2011 julkisen talouden vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka
ovat 15 päivänä helmikuuta ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston
päätelmien ja komission vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että
etusijalle on asetettava talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden
kestävyyden palauttaminen, työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten
avulla sekä uudet kasvua edistävät toimet. Se kehotti kaikkia jäsenvaltioita
toteuttamaan näihin painopisteisiin perustuvia konkreettisia toimenpiteitä,
jotka sisällytetään niiden vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin
uudistusohjelmiin.
(5)
Ruotsi toimitti vuosiksi 2011–2014 laaditun, vuonna
2011 tarkistetun lähentymisohjelmansa ja vuonna 2011 laaditun kansallisen
uudistusohjelmansa 29 päivänä huhtikuuta 2011. Näitä kahta ohjelmaa on
arvioitu yhtä aikaa.
(6)
Ennen vuosien 2008–2009 talouskriisiä Ruotsin
talous kasvoi yli vuosikymmenen ajan voimakkaasti kotimaisen kysynnän ja
nettoviennin ansiosta. Koska Ruotsin talous on suuntautunut vientiin ja sillä
on suuri rahoitussektori, ulkoisen kysynnän äkillinen lasku ja
rahoitusmarkkinoiden hyytyminen vuonna 2008 vaikuttivat siihen voimakkaasti.
BKT supistui 5,1 prosenttia vuonna 2009 ja työttömyys kasvoi noin 6 prosentista
yli 9 prosenttiin. Taantuma jäi kuitenkin lyhyeksi ja vaikutti pääasiassa
vientiteollisuuteen, sillä lähtötilanne oli hyvä, kotitalouksilla,
pankkisektorilla ja julkisella sektorilla ei ollut suurempia muutospaineita ja
tilanteeseen reagoitiin oikeilla finanssi- ja rahapoliittisilla toimilla. Kun
maailmankauppa elpyi, Ruotsin talous elpyi voimakkaasti ja laaja-alaisesti,
jolloin kokonaistuotanto kasvoi 5,5 prosenttia vuonna 2010. Automaattisten
vakauttajien ja harkinnanvaraisten toimenpiteiden yhteisvaikutuksen ansiosta
julkisen talouden rahoitusasema, joka oli 3,7 prosenttia ylijäämäinen suhteessa
BKT:hen vuonna 2007, laski 0,9 prosenttia alijäämäiseksi vuonna 2009 ja palautui
sitten tasapainoon vuonna 2010.
(7)
Neuvosto on neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97
mukaisen tarkistetun lähentymisohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä,
että julkisen talouden ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario on
realistinen, lukuun ottamatta vuotta 2012, jonka osalta se on liian
optimistinen. Tarkistetussa lähentymisohjelmassa esitelty julkisen talouden
strategia on järkevä, sillä se auttaa Ruotsia saavuttamaan keskipitkän
aikavälin tavoitteen, joka on 1 prosentin ylijäämä suhteessa BKT:hen
suhdannekierron aikana. Tämä antaisi hiukan liikkumavaraa 3 prosentin
viitearvon ylityksiä vastaan mahdollisissa tulevissa laskusuhdanteissa.
Ohjelmassa ennakoidaan julkisen talouden ylijäämän kasvavan vuoden 2011
0,6 prosentista suhteessa BKT:hen 3,7 prosenttiin vuonna 2014, joka on
ohjelman viimeinen vuosi. Tämä parannus johtuu voimakkaaksi ennakoidusta
talouskasvusta, sillä ohjelmassa ei kaavailla kyseisiksi vuosiksi mitään
vakauttamistoimia. Julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseen liittyvät
riskit ovat pääosin tasapainossa. Koska ohjelmassa esitetty vuoden 2011
tuloennuste on varovainen, julkisen talouden toteutumat saattavat osoittautua
tänä vuonna hiukan paremmiksi kun taas vuodesta 2012 alkaen tietyt julkisen
talouden ennusteiden heikkenemisriskit liittyvät suotuisiin makrotalouden
odotuksiin. Koska hallitus on ilmoittanut, että muita vuoden 2011
talousarvioesityksessä kaavailtuja elvyttäviä finanssipoliittisia toimenpiteitä
(kuten työssäkäyvien verohyvitysjärjestelmän viides vaihe, valtionveron
tulorajan uusi korotus, ravintolapalveluiden alv-alennus ja eläkkeiden
verotuksen madaltaminen) saatetaan toteuttaa vuodesta 2012 alkaen, jos
julkisessa taloudessa on riittävästi liikkumavaraa, myötäsyklisen
finanssipolitiikan virityksen riski on olemassa. Tulevasta väestönkehityksestä
johtuen on tärkeää, että Ruotsi pysyy keskipitkän aikavälin tavoitteessaan.
(8)
Asunto- ja asuntolainamarkkinoiden tämänhetkinen
tilanne saattaa olla epävakauttava tekijä. Finanssikriisin huippua seuranneen
lyhytaikaisen ja lievän korjausliikkeen jälkeen asuntojen hinnat kääntyivät
Ruotsissa (toisin kuin muissa maissa) uudestaan voimakkaaseen kasvuun, joka
alkoi 1990-luvun jälkipuoliskolla, ja ovat nyt ennätyskorkealla. Asuntojen
hintojen nousuun yhdistyy kotitalouksien velkaantumisen kasvu: velkaantumisaste
oli vuoden 2010 puolivälissä historiallisen korkea, 170 prosenttia
käytettävissä olevista tuloista. Lisäksi suuri osa asuntoveloista on
vaihtuvakorkoisia pienillä lyhennyksillä. Tämä heikentää ruotsalaisten kotitalouksien
kykyä kestää korkojen nousua tai työttömyyttä. Selvä korjausliike
asuntomarkkinoilla saattaisi vaikuttaa negatiivisesti makrotalouden vakauteen,
kun kotitaloudet hillitsisivät kulutustaan pitääkseen taloutensa tasapainossa
ja ruotsalaisten pankkien rahoituskulut kasvaisivat.
(9)
Ruotsin työmarkkinoilla EU:n ulkopuolisten maiden
kansalaisilla ja nuorilla on suhteellisen heikko asema verrattuna EU:n
keskiarvoon. Heidän työmarkkina-asemansa kohentaminen on olennaista, jotta
kokonaistyöllisyyttä saadaan nostettua ja työvoiman saatavuutta pitkällä
aikavälillä parannettua väestön ikääntymisen aiheuttamien haasteiden
mukaisesti. Ruotsin hallitus on toteuttamassa useita uudistuksia, joilla
parannettaan molempien näiden ryhmien työllisyyttä. Näitä ovat muun muassa
neuvonnan lisärahoitus, työharjoittelumahdollisuudet, ammatillinen
aikuiskoulutus, oppisopimuskoulutus, kohdennetut palkkatuet ja räätälöidyt
ruotsin kielen kurssit. Viimeisimpien tilastojen mukaan Ruotsin työmarkkinat
ovat selvästi kohenemassa kaikkien muiden ryhmien paitsi ulkomailla syntyneiden
naisten osalta.
(10)
Komissio on arvioinut lähentymisohjelman ja
kansallisen uudistusohjelman[4]. Se
on ottanut huomioon niiden merkityksen Ruotsin finanssipolitiikan sekä
sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta. Lisäksi se on arvioinut,
ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska Euroopan unionin talouden
ohjausta ja hallintaa on tarpeen tehostaa kokonaisuudessaan antamalla EU:n
tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Se katsoo, että ohjelmat ovat
asianmukaisia Ruotsin suurimpiin haasteisiin nähden. Hallituksen
finanssipoliittinen strategia – keskipitkän aikavälin tavoitteessa pysyminen –
on järkevä, mutta vuodesta 2012 alkaen on kuitenkin varottava
finanssipolitiikan liiallista löystymistä suotuisan kasvun aikana.
Makrotalouden tasapainoon kohdistuvat riskit olisi arvioitava, etenkin
asuntojen hintojen nousuun ja kotitalouksien velkaantumiseen liittyvät riskit.
Myös heikoimpien väestöryhmien, etenkin nuorten ja ulkomaalaissyntyisten naisten,
osallistumista työmarkkinoihin on seurattava ja parannettava.
(11)
Neuvosto on tutkinut Ruotsin tarkistetun
lähentymisohjelman vuodeksi 2011 ja sen lausunto[5]
on esitetty erityisesti jäljempänä 1 kohdassa esitetyssä suosituksessa.
Neuvosto on tutkinut Ruotsin kansallisen uudistusohjelman ottaen huomioon 25
päivänä maaliskuuta 2011 hyväksytyt Eurooppa-neuvoston päätelmät,
SUOSITTAA, että Ruotsi toteuttaisi
vuosina 2011–2012 toimia, joilla se
(1)
pitää finanssipolitiikan sellaisessa kurssissa,
jolla varmistetaan keskipitkän aikavälin tavoitteessa pysyminen ja vältetään
myötäsyklinen finanssipolitiikan viritys nyt kun noususuhdanne on alkanut;
(2)
ehkäisee makrotaloudellisia riskejä, jotka
liittyvät asuntojen hintojen nousuun ja kotitalouksien velkaantumiseen, mukaan
luettuina asuntolainajärjestelmään, vuokrien sääntelyyn, kiinteistöverotukseen
ja rakennuslupiin liittyvät uudistukset;
(3)
seuraa ja parantaa nuorten ja muiden heikossa
asemassa olevien väestöryhmien osallistumista työmarkkinoille.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL C …, s..
[3]               Pidetään voimassa vuonna 2011 19 päivänä
toukokuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä 2011/308/EU.
[4]               SEC(2011) 735.
[5]               Lausunnosta säädetty neuvoston asetuksen (EY) N:o
1466/97 9 artiklan 3 kohdassa.


Avis juridique important

|

32003H0558

Komission suositus, annettu 25 päivänä heinäkuuta 2003, soittajan sijaintitietojen käsittelystä sähköisen viestinnän verkoissa paikantamisella laajennettuja hätäpuhelupalveluja varten (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (tiedoksiannettu numerolla K(2003) 2657)

Virallinen lehti nro L 189 , 29/07/2003 s. 0049 - 0051

Komission suositus,annettu 25 päivänä heinäkuuta 2003,soittajan sijaintitietojen käsittelystä sähköisen viestinnän verkoissa paikantamisella laajennettuja hätäpuhelupalveluja varten(tiedoksiannettu numerolla K(2003) 2657)(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)(2003/558/EY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun direktiivin 2002/21/EY ("puitedirektiivi")(1) ja erityisesti sen 19 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Yhtenäisen Euroopan hätänumeron käyttöön ottamisesta tehdyssä päätöksessä 91/396/ETY(2) vaaditaan jäsenvaltioita huolehtimaan siitä, että numero 112 otetaan yhtenäisenä Euroopan hätänumerona käyttöön yleisissä puhelinverkoissa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1992 tai tietyin ehdoin viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1996.(2) Yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla annetussa direktiivissä 2002/22/EY ("yleispalveludirektiivissä")(3) vaaditaan, että yleisiä puhelinverkkoja tarjoavat operaattorit (jäljempänä "operaattorit") antavat, siinä määrin kuin se on teknisesti mahdollista, kaikkien eurooppalaiseen hätänumeroon 112 soitettujen puhelujen osalta hätätapauksia käsitteleville viranomaisille mahdollisuuden paikantaa soittajan sijainti. Henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla direktiivissä 2002/58/EY ("sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivissä")(4) säädetään, että yleisen viestintäverkon tarjoaja voi ohittaa kutsuvan tilaajan tunnistuksen eston ja paikkatietojen käsittelyä koskevan tilaajan tai käyttäjän väliaikaisen kiellon tai suostumuksen puuttumisen liittymäkohtaisesti hätäpuheluihin vastaamiseksi tällaisia puheluja käsitteleville organisaatioille, jotka jäsenvaltiot ovat sellaisiksi tunnustaneet, mukaan lukien lainvalvontaviranomaiset, sairaankuljetuspalvelut ja palokunnat.(3) Vaikka tämä suositus koskee paikantamisella laajennettua hätänumeroa 112, katsotaan, että rinnakkaiset kansalliset hätänumerot laajennetaan samoilla toiminnoilla ja samojen periaatteiden mukaisesti. Tämä suositus ei koske yksityisiä televiestintäjärjestelmiä ylläpitäviä organisaatioita.(4) Jotta E112-palvelujen toteuttaminen onnistuisi koko yhteisössä, on ratkaistava toteuttamista koskevia kysymyksiä ja koordinoitava uusien järjestelmien käyttöönoton aikatauluja. Sijaintitietojen käyttöä koordinoiva CGALIES-työryhmä, jonka komissio perusti toukokuussa 2000 julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyönä, on tarjonnut eri toimijoille mahdollisuuden keskustella ja sopia yhdenmukaisen ja oikea-aikaisen toteuttamisen periaatteista.(5) CGALIES-työryhmän suosituksen mukaan yleisten puhelinverkkojen tai -palvelujen operaattoreiden tulisi parhaansa mukaan pyrkiä määrittämään ja välittämään mahdollisimman luotettavat sijaintitiedot kaikista eurooppalaiseen hätänumeroon 112 soitetuista puheluista.(6) E112-palvelujen käyttöönottovaiheen aikana parhaan pyrkimyksen periaatetta pidetään suositeltavampana kuin sitä, että sijainnin määrittämiselle määrätään erityiset suorituskykyominaisuudet. Kun hätäkeskukset ja hätäpalvelut hankkivat käytännön kokemusta paikantamisesta, vaatimukset kuitenkin täsmentyvät. Lisäksi paikantamisteknologia kehittyy edelleen sekä matkaviestintä- että satelliittipaikantamisjärjestelmissä. Siksi parhaan pyrkimyksen periaatetta on tarkistettava alkuvaiheen jälkeen.(7) Kaikkien jäsenvaltioiden kannalta on tärkeää kehittää yhteisiä teknisiä ratkaisuja ja käytäntöjä E112-palvelujen tarjoamiselle. Yhteisiä teknisiä ratkaisuja tulisi kehittää eurooppalaisten standardointielinten kautta, jotta voidaan helpottaa E112:n käyttöönottoa, luoda yhteentoimivia ratkaisuja ja alentaa EU:lle koituvia toteuttamiskustannuksia.(8) Yhdenmukainen Euroopan laajuinen ratkaisu turvaisi yhteentoimivuuden kehittyneille turvallisuussovelluksille, kuten puhelujen manuaaliselle tai automaattiselle jäljittämiselle ajoneuvossa sijaitsevan telemaattisen päätelaitteen avulla. Nämä puhelut voivat antaa lisätietoa, kuten matkustajien määrän autossa tai linja-autossa, kompassisuunnan, törmäystunnistimen indikaattoriarvot, vaarallisen lastin tyypin tai ajajien ja matkustajien terveystiedot. Euroopassa on runsaasti rajat ylittävää liikennettä, minkä vuoksi yhteinen tiedonsiirtoyhteiskäytäntö on käynyt yhä tarpeellisemmaksi tietojen ohjaamiseksi hätäkeskuksiin ja hätäpalveluihin siten, että vältetään väärinkäsitykset ja väärät tulkinnat.(9) Järjestelyt sijaintitietojen välittämiseksi operaattoreilta hätäkeskuksille tulisi kehittää avoimesti ja syrjimättömästi, mukaan luettuina tarvittaessa kustannusnäkökohdat.(10) Laajennettujen hätäpuhelupalvelujen tuloksellinen toteuttaminen edellyttää, että yleisen puhelinverkon tai puhelupalvelujen operaattorin määrittämä soittajan sijainti toimitetaan automaattisesti mihin tahansa sopivaan hätäkeskukseen, joka pystyy vastaanottamaan ja käyttämään sijaintitietoja.(11) Henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla annetussa direktiivissä 2002/58/EY ("sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivissä") vaaditaan yleisesti, että henkilöiden yksityisyyden suojaa ja tietosuojaa kunnioitetaan täydellisesti ja että tätä varten on toteutettava asianmukaiset tekniset ja organisatoriset toimenpiteet. Siinä kuitenkin sallitaan, että hätäpalvelut voivat käyttää sijaintitietoja ilman käyttäjän lupaa. Jäsenvaltioiden olisi erityisesti varmistettava, että käytössä on avoimia menettelyjä, joilla yleisen viestintäverkon ja/tai -palvelun tarjoaja voi ohittaa sijaintitietojen käsittelyä koskevan käyttäjän väliaikaisen kiellon tai suostumuksen puuttumisen liittymäkohtaisesti, hätäpuheluja käsitteleville organisaatioille, jotka jäsenvaltiot ovat sellaisiksi tunnustaneet.(12) Yhteisön pelastuspalvelun alan toimintaohjelmassa(5) tulisi pyrkiä yhdistämään pelastuspalvelutavoitteita yhteisön muuhun politiikkaan ja toimintaan sekä pitämään ohjelma yhdenmukaisena yhteisön muiden toimien kanssa. Tämä oikeuttaa komission toteuttamaan toimia, joiden tarkoitus on lisätä pelastuspalveluorganisaatioiden valmiusastetta jäsenvaltioissa parantamalla niiden kykyä toimia hätätapauksissa sekä parantamalla tekniikoita ja menetelmiä, jotka liittyvät hätätapausten hoitamiseen ja niiden jälkeen välittömästi toteutettaviin toimiin. Tähän voi sisältyä E112-hätäpuheluihin liittyvien sijaintitietojen käsittely ja käyttö hätäkeskuksissa ja hätäpalveluissa.(13) Tämän suosituksen tavoitteiden saavuttamiseksi jatkuva vuoropuhelu yleisten puhelinverkkojen ja -palvelujen tarjoajien ja viranomaisten, kuten hätäpalveluviranomaisten kanssa käy yhä tarpeellisemmaksi.(14) Kansallisten viranomaisten olisi E112-järjestelmän toteuttamisesta raportoidessaan mainittava kaikki tekniseen toteuttamiskelpoisuuteen liittyvät tekijät, jotka haittaavat E112-palvelujen käyttöönottoa tietyille loppukäyttäjäryhmille, sekä tekniset vaatimukset sellaisten hätäpuhelujen käsittelemiselle, jotka voivat olla peräisin SMS- tai telemaattisista tietopalveluista.(15) Tässä suosituksessa kuvatut toimet ovat direktiivin 2002/21/EY 22 artiklalla perustetun viestintäkomitean neuvoa-antavan lausunnon mukaisia,SUOSITTELEE:1. Jäsenvaltioiden olisi sovellettava seuraavia yhdenmukaistettuja ehtoja ja periaatteita sijaintitietojen antamiseen hätäpalveluille kaikista eurooppalaiseen hätänumeroon 112 soitetuista puheluista.2. Tässä suosituksessa tarkoitetaana) "hätäpalvelulla" palvelua, jäsenvaltion sellaiseksi tunnustamana, joka antaa välitöntä ja pikaista apua tilanteissa, joissa on olemassa välitön hengen- tai loukkaantumisen vaara, vaara yksilön tai yleisön terveydelle tai turvallisuudelle, yksityiselle tai julkiselle omaisuudelle tai ympäristölle, rajoittumatta välttämättä kuitenkaan näihin tilanteisiin.b) "sijaintitiedoilla" yleisessä matkaviestintäverkossa tietoja, jotka ilmaisevat käyttäjän päätelaitteen maantieteellisen sijainnin, ja yleisessä kiinteässä puhelinverkossa tietoja verkon liityntäpisteen fyysisestä osoitteesta.c) "E112":lla hätäviestintäpalvelua, jossa käytetään eurooppalaista hätänumeroa 112 laajennettuna soittajan sijaintitiedoilla.d) "hätäkeskuksella" fyysistä paikkaa, jossa hätäpuheluja otetaan vastaan viranomaisen vastuun alaisuudessa.3. Jäsenvaltioiden tulisi laatia yleisen verkon operaattoreille yksityiskohtaiset säännöt, jotka sisältävät muun muassa jäljempänä 4-9 kohdissa esitetyt määräykset.4. Yleisten puhelinverkkojen operaattoreiden tulisi välittää (push) hätäkeskuksille kaikista eurooppalaiseen hätänumeroon 112 soitetuista puheluista verkon tuottama paras saatavilla oleva tieto soittajan sijainnista teknisen toteuttamiskelpoisuuden puitteissa. Kunnes jäljempänä 13 kohdassa tarkoitettu tarkistus on saatu valmiiksi, on väliaikaisesti hyväksyttävää, että operaattorit antavat sijaintitietoja vain pyydettäessä (pull).5. Yleisen kiinteän puhelinverkon operaattoreiden tulisi antaa sen linjan asennusosoite, josta hätäpuhelu on soitettu.6. Yleisen puhelinverkon operaattoreiden tulisi tarjota sijaintitiedot syrjimättömällä tavalla, eikä varsinkaan tehdä eroa tarjottavien tietojen laadussa omien tilaajien ja muiden käyttäjien suhteen. Kiinteissä verkoissa muihin käyttäjiin lasketaan maksullisten yleisöpuhelinten käyttäjät; matkaviestintäverkoissa tai matkaviestintäsovelluksissa muihin käyttäjiin lasketaan verkkovierailijat tai tarvittaessa sellaisten matkaviestintäpäätelaitteiden käyttäjät, joita ei voida tunnistaa tilaajan tai käyttäjän numeron perusteella.7. Kaikkiin tarjottaviin sijaintitietoihin tulisi liittää tieto verkosta, josta puhelu on peräisin.8. Yleisen puhelinverkon operaattoreiden tulisi pitää sijaintitietojen lähteet, mukaan luettuina osoitetiedot, tarkkoina ja ajantasaisina.9. Yleisen puhelinverkon operaattoreiden tulisi kunkin hätäpuhelun osalta, josta on tunnistettu tilaajan tai käyttäjän numero, tarjota hätäkeskuksille ja hätäpalveluille valmiudet uusia sijaintitiedot takaisinsoittotoiminnon avulla hätätapauksen hoitamiseksi.10. Jotta operaattoreiden ja hätäkeskusten välistä tiedonsiirtoa voitaisiin helpottaa, jäsenvaltioiden tulisi edistää Euroopan telealan standardointilaitoksen (ETSI) hyväksymän yhteisen avoimen liittymästandardin ja erityisesti yhteisen tiedonsiirtoyhteyskäytännön käyttöä, silloin kun sellainen on käytettävissä. Tällaisen standardin tulisi sisältää tarvittava liikkumavara mahdollisten tulevien vaatimusten varalle, esimerkiksi ajoneuvossa sijaitsevien telemaattisten päätelaitteiden osalta. Jäsenvaltioiden tulisi varmistaa, että liittymä soveltuu parhaiten hätätapausten tehokkaaseen hoitamiseen.11. Yleispalveludirektiivissä säädetyn E112-palveluvelvoitteen osalta jäsenvaltioiden tulisi tiedottaa riittävästi kansalaisilleen E112-palvelujen olemassaolosta, käytöstä ja eduista. Kansalaisten tulisi tietää, että 112 yhdistää heidät hätäpalveluihin kaikkialla Euroopan unionissa ja että heidän sijaintitietonsa lähetetään eteenpäin. Heille tulisi myös kertoa heidän sijaintitietonsa saavien hätäpalvelujen identiteetti sekä muut tiedot, jotka ovat tarpeen heidän henkilökohtaisten tietojensa oikeudenmukaisen käsittelyn turvaamisen kannalta.12. Ratkaisujen ja teknologian jatkuvan kehittämisen yhteydessä jäsenvaltioita kannustetaan edistämään ja tukemaan palvelujen kehittämistä hätäavun antamiseen esimerkiksi matkailijoille ja vaarallisten aineiden maantie- tai rautatiekuljetuksiin, kuten käsittelymenetelmiä sijaintitietojen ja muiden hätätilanne- tai onnettomuustietojen välittämiseksi hätäkeskuksille; tukemaan yhteisten rajapintamääritelmien kehittämistä ja toteuttamista tällaisten palvelujen Euroopan laajuisen yhtyeentoimivuuden varmistamiseksi; ja kannustamaan huipputarkkojen paikantamisteknologioiden, kuten kolmannen sukupolven matkaviestintäverkkojen paikantamisteknologioiden ja maailmanlaajuisten satelliittipaikannusjärjestelmien käyttöä.13. Jäsenvaltioiden tulisi vaatia kansallisia viranomaisiaan raportoimaan komissiolle E112-järjestelmän toteuttamistilanteesta vuoden 2004 loppuun mennessä, jotta komissio voisi tehdä tilannekatsauksen ja ottaa siinä huomioon hätäkeskusten ja hätäpalvelujen tulevat vaatimukset ja paikantamisteknologian kehityksen ja saatavuuden.14. Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 25 päivänä heinäkuuta 2003.Komission puolestaErkki LiikanenKomission jäsen(1) EYVL L 108, 24.4.2002, s. 33.(2) EYVL L 217, 6.8.1991, s. 31.(3) EYVL L 108, 24.4.2002, s. 31.(4) EYVL L 201, 31.7.2002, s. 37.(5) EYVL L 327, 21.12.1999, s. 53.


title: EFTAn valvontaviranomaisen suositus, N:o 193/04/KOL, annettu  14 päivänä heinäkuuta 2004 , ilmoituksista, määräajoista ja kuulemisista, joista säädetään sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY 7 artiklassa

text:
               27.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 113/10

         EFTAn VALVONTAVIRANOMAISEN SUOSITUS,
   N:o 193/04/KOL,
   annettu 14 päivänä heinäkuuta 2004,
   ilmoituksista, määräajoista ja kuulemisista, joista säädetään sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY 7 artiklassa
   EFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN, joka
   ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta (1),
   ottaa huomioon EFTAn jäsenvaltioiden sopimuksen valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan,
   ottaa huomioon ETA-sopimuksen liitteessä XI olevassa 5cl kohdassa tarkoitetun säädöksen (sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/21/EY), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1 ja ETA-sopimuksen liitteessä XI olevilla alakohtaisilla mukautuksilla, ja erityisesti säädöksen 19 artiklan 1 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Sähköisen viestinnän verkkoja ja palveluja koskevan uuden sääntelyjärjestelmän nojalla kansallisilla sääntelyviranomaisilla on velvollisuus osallistua sisämarkkinoiden kehittämiseen muun muassa keskinäisellä ja valvontaviranomaisen kanssa avoimesti tehtävällä yhteistyöllä, jotta varmistetaan sääntelykäytännön johdonmukainen kehitys ja uuden sääntelyjärjestelmän muodostavien direktiivien johdonmukainen soveltaminen.

               (2)

               Varmistaakseen, että kansallisen tason päätöksillä ei ole haitallista vaikutusta ETA-sopimuksen toimintaan tai uuden sääntelyjärjestelmän tavoitteisiin, kansallisten sääntelyviranomaisten on ilmoitettava EFTAn valvontaviranomaiselle (jäljempänä ’valvontaviranomainen’) ja muille Euroopan talousalueella (jäljempänä ’ETA’) toimiville kansallisille sääntelyviranomaisille direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut toimenpide-ehdotukset.

               (3)

               Lisävaatimuksena kansallisten sääntelyviranomaisten on saatava valvontaviranomaisen lupa velvollisuuksille, joista säädetään ETA-sopimuksen liitteessä XI olevassa 5cj kohdassa tarkoitetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1 ja liitteessä XI olevilla alakohtaisilla mukautuksilla, 8 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa; luvan myöntäminen muodostaa erillisen menettelyn.

               (4)

               Valvontaviranomainen antaa kansallisille sääntelyviranomaisille niiden pyynnöstä mahdollisuuden keskustella ehdotetusta toimenpiteestä ennen sen muodollista ilmoittamista direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 7 artiklan ja direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Jos valvontaviranomainen on ilmoittanut kansalliselle sääntelyviranomaiselle direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 7 artiklan 4 kohdan nojalla katsovansa, että ehdotettu toimenpide muodostaa esteen ETA-sopimuksen toiminnalle tai jos sillä on vahvoja epäilyjä siitä, onko ehdotettu toimenpide Euroopan talousalueen oikeuden mukainen, kyseiselle kansalliselle sääntelyviranomaiselle annetaan aikaisessa vaiheessa mahdollisuus esittää näkemyksensä valvontaviranomaisen esiin ottamista seikoista.

               (5)

               Direktiivi 2002/21/EY (puitedirektiivi) asettaa tietyt sitovat määräajat 7 artiklan mukaisten ilmoitusten käsittelylle.

               (6)

               Direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 7 artiklassa säädetyn yhteistyö- ja kuulemismenettelyn toimivuuden helpottamiseksi ja varmistamiseksi sekä oikeusvarmuuden vuoksi tarvitaan selvät säännöt ilmoitusmenettelylle ja valvontaviranomaisen tekemälle ilmoituksen tutkinnalle sekä edellä mainittujen oikeudellisten määräaikojen laskemiselle.

               (7)

               Lisäksi olisi hyödyllistä selventää menettelyyn liittyviä järjestelyjä direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 8 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan yhteydessä.

               (8)

               Ilmoitetun toimenpide-ehdotuksen tutkimisen yksinkertaistamiseksi ja nopeuttamiseksi on suotavaa, että kansalliset sääntelyviranomaiset käyttävät ilmoituksissa vakiomuotoa (ilmoitusten tiivistelmälomake).

               (9)

               EFTA-valtioiden yhteisestä sopimuksesta kaikissa EFTA-valtioiden ja valvontaviranomaisten tiedonannoissa käytetään työkielenä englannin kieltä. Tämä ei kuitenkaan estä yksityisiä osapuolia tai yrityksiä toimittamasta asiakirjoja millä tahansa Euroopan talousalueen kielistä, kuten ETA-sopimuksessa todetaan.

               (10)

               Direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 8 artiklassa säädettyjen tavoitteiden noudattamiseksi ja erityisesti johdonmukaisten sääntelykäytäntöjen kehittämisen ja kyseisen direktiivin johdonmukaisen soveltamisen varmistamiseksi on olennaista, että 7 artiklassa säädettyä ilmoitusmenettelyä noudatetaan täysin ja että se on mahdollisimman tehokas.

               (11)

               Sen varmistamiseksi, että uuden sääntelyjärjestelmän johdonmukainen soveltaminen eri puolilla Euroopan talousaluetta ja että kansallisten sääntelyviranomaisten yhteistyöstä saadaan täysi hyöty, on ensiarvoisen tärkeää varmistaa tietojen välittyminen sekä ETAn EFTA- että EY-pilarin välillä. Direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 7 artiklan 3 kohdan asiaa koskevassa mukautuksessa, joka sisältyy ETAn sekakomitean päätökseen 11/2004, todetaan, että EFTA-valtioiden kansallisten sääntelyviranomaisten ja EY:n jäsenvaltioiden kansallisten sääntelyviranomaisten välinen tiedonvaihto tapahtuu EFTAn valvontaviranomaisen ja komission kautta.

               (12)

               EFTAn viestintäkomitea on antanut myönteisen lausuntonsa direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 22 artiklan 2 kohdan mukaisesti,

         ANTAA TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1)

               Direktiivissä 2002/21/EY (puitedirektiivi) ja erityisdirektiiveissä määritellyillä käsitteillä on sama merkitys tässä suosituksessa. Tämän lisäksi

                           —

                           ’merkityksellisiä markkinoita koskevalla suosituksella’ tarkoitetaan valvontaviranomaisen suositusta 194/04/KOL ennakkosääntelyn alaisiksi tulevista merkityksellisistä tuote- ja palvelumarkkinoista sähköisen viestinnän alalla, joka on sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY mukainen,

                           —

                           ’ilmoituksella’ tarkoitetaan kansallisen sääntelyviranomaisen direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti valvontaviranomaiselle tekemää ilmoitusta toimenpide-ehdotuksesta tai direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 8 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaista pyyntöä, johon on liitetty tässä suosituksessa tarkoitettu ilmoituksen tiivistelmälomake (liite I).

               2)

               Ilmoitukset on tehtävä sähköisesti, jos mahdollista.
               Valvontaviranomaisella on sähköinen järjestelmä ilmoitusten vastaanottamista varten. Tällöin kansallisten sääntelyviranomaisten on käytettävä yksinomaan kyseistä järjestelmää.
               Sähköisesti lähetetyt asiakirjat katsotaan vastaanotetuiksi päivänä, jona ne on lähetetty tai jätetty sähköiseen järjestelmään.
               Ellei jäljempänä olevasta 6 kohdasta muuta johdu, ilmoitukset ja niitä tukevat asiakirjat kirjataan niiden vastaanottojärjestyksessä.

               3)

               Ilmoitukset tulevat voimaan päivänä, jolloin valvontaviranomainen kirjaa ne (’kirjaamispäivä’). Kirjaamispäivä on päivä, jolloin valvontaviranomainen vastaanottaa täydellisen ilmoituksen.
               Kaikille kansallisille sääntelyviranomaisille ilmoitetaan valvontaviranomaisen Internet-sivuilla ja sähköisesti ilmoituksen kirjaamispäivä, ilmoituksen aihe ja mahdollisesti toimitetut ilmoitusta tukevat asiakirjat.

               4)

               Toimenpide-ehdotusten ja toimenpiteen perustelujen sekä tiivistelmälomakkeen on oltava englanninkielisiä.

               5)

               Kansallisen sääntelyviranomaisen ilmoittamiin toimenpide-ehdotuksiin olisi liitettävä asiakirjat, joita valvontaviranomainen tarvitsee tehtäviensä suorittamiseen. Toimenpide-ehdotukset olisi perusteltava riittävästi.

               6)

               Ilmoituksista olisi soveltuvin osin käytävä ilmi seuraavat tiedot:

                           a)

                           merkitykselliset tuote- tai palvelumarkkinat;

                           b)

                           merkitykselliset maantieteelliset markkinat;

                           c)

                           merkityksellisillä markkinoilla toimiva tärkein yritys tai toimivat tärkeimmät yritykset;

                           d)

                           merkityksellisiä markkinoita koskevan analyysin tulokset, erityisesti havainnot todellisen kilpailun esiintymisestä tai puuttumisesta perusteluineen;

                           e)

                           tarvittaessa yritys (yritykset), jolla (joilla) katsotaan olevan yksin tai yhdessä muiden kanssa direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 14 artiklassa tarkoitettu huomattava markkinavoima, ja perustelut, todisteet ja/tai muut merkitykselliset tosiseikat, jotka tukevat tätä määrittelyä;

                           f)

                           kansallisen sääntelyviranomaisen toteuttaman julkisen kuulemisen tulokset;

                           g)

                           kansallisen kilpailuviranomaisen mahdollisesti antama lausunto;

                           h)

                           seikat, jotka osoittavat, että tehtäessä ilmoitusta valvontaviranomaiselle on toteutettu soveltuvia toimenpiteitä toimenpideluonnoksesta ilmoittamiseksi muiden ETA- ja EFTA-valtioiden kansallisille sääntelyviranomaisille, mikäli valvontaviranomaisen ylläpitämä sähköinen järjestelmä ei takaa tällaista ilmoittamista;

                           i)

                           merkityksellisten markkinoiden todellisen kilpailun puuttumisen korjaamiseksi ehdotetut erityiset sääntelyvelvollisuudet, jos ilmoitus koskee toimenpide-ehdotuksia, jotka kuuluvat direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 5 tai 8 artiklan tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22/EY (2) (yleispalveludirektiivi) 16 artiklan soveltamisalaan, tai ehdotetut toimenpiteet velvollisuuksien poistamiseksi, jos merkityksellisillä markkinoilla havaitaan todellista kilpailua ja kyseiset velvollisuudet on jo asetettu.

               7)

               Kun toimenpide-ehdotuksessa määritellään markkina-analyysia varten merkitykselliset markkinat, jotka eroavat merkityksellisistä markkinoista annetussa suosituksessa luetelluista markkinoista, kansallisten sääntelyviranomaisten olisi perusteltava riittävästi kriteerit, joihin kyseinen markkinamääritelmä perustuu.

               8)

               Direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 8 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaisesti tehdyissä ilmoituksissa olisi myös perusteltava riittävästi, miksi muita kuin direktiivin 9–13 artiklassa lueteltuja velvollisuuksia olisi asetettava operaattoreille, joilla on huomattava markkinavoima.

               9)

               Ilmoituksissa, jotka kuuluvat direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 8 artiklan 5 kohdan soveltamisalaan, olisi perusteltava riittävästi, miksi aiotut toimenpiteet ovat välttämättömiä kansainvälisten sitoumusten noudattamiseksi.

               10)

               Ilmoitukset, joihin sisältyvät 6 kohdassa tarkoitetut soveltuvat tiedot, katsotaan täydellisiksi. Jos ilmoituksen sisältämät tiedot, asiakirjat mukaan luettuina, ovat olennaiselta osin puutteelliset, valvontaviranomainen ilmoittaa tästä kansalliselle sääntelyviranomaiselle viiden työpäivän kuluessa tietojen saamisesta ja määrittelee, miltä osin ilmoitus on puutteellinen. Ilmoitusta ei kirjata ennen kuin kansallinen sääntelyviranomainen on toimittanut tarvittavat tiedot. Tällaisissa tapauksissa ilmoitus tulee voimaan direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 7 artiklan mukaisesti päivänä, jona valvontaviranomainen vastaanottaa täydelliset tiedot.

               11)

               Ilmoituksen kirjaamisen jälkeen valvontaviranomainen voi pyytää direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti lisätietoja tai selvennyksiä kyseiseltä kansalliselta sääntelyviranomaiselta, tämän kuitenkaan rajoittamatta 6 kohdan soveltamista. Kansallisten sääntelyviranomaisten olisi pyrittävä toimittamaan pyydetyt tiedot kolmen työpäivän kuluessa, jos tiedot ovat helposti saatavilla.

               12)

               Jos valvontaviranomainen tekee direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti huomautuksia, se ilmoittaa tästä kyseiselle kansalliselle sääntelyviranomaiselle sähköisesti ja julkistaa huomautukset Internet-sivuillaan.

               13)

               Jos kansallinen sääntelyviranomainen tekee direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti huomautuksia, se toimittaa sähköisesti kyseiset huomautukset valvontaviranomaisille ja muille kansallisille sääntelyviranomaisille.

               14)

               Jos valvontaviranomainen katsoo direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 7 artiklan 4 kohtaa soveltaessaan, että toimenpide-ehdotus loisi esteen ETA-sopimuksen toiminnalle tai sillä on vakavia epäilyjä sen yhteensopivuudesta Euroopan talousalueen oikeuden ja erityisesti niiden tavoitteiden kanssa, jotka mainitaan direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 8 artiklassa; tai myöhemmin

                           a)

                           peruuttaa edellä mainitut huomautukset; tai

                           b)

                           tekee päätöksen, jonka mukaan kansallisen sääntelyviranomaisen on peruutettava toimenpide-ehdotus,

                     se ilmoittaa tästä kyseiselle kansalliselle sääntelyviranomaiselle sähköisesti ja laatii siitä tiedonannon Internet-sivuilleen.

               15)

               Direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 8 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaisesti tehtyjen ilmoitusten osalta valvontaviranomainen, joka toimii kyseisen direktiivin 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti, tekee yleensä enintään kolmen kuukauden kuluessa päätöksen, jossa se antaa kansalliselle viranomaiselle luvan toteuttaa ehdotettu toimenpide tai estää toimenpiteen toteuttamisen. Valvontaviranomainen voi pidentää tätä määräaikaa kahdella kuukaudella mahdollisesti havaittujen ongelmien vuoksi.

               16)

               Kansallinen sääntelyviranomainen voi koska tahansa peruuttaa ilmoitetun toimenpide-ehdotuksen, jolloin kyseinen toimenpide poistetaan rekisteristä. Valvontaviranomainen julkaisee tästä tiedonannon Internet-sivuillaan.

               17)

               Jos kansallinen sääntelyviranomainen, joka on saanut direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 7 artiklan 3 kohdan mukaisia huomautuksia valvontaviranomaiselta tai toiselta kansalliselta sääntelyviranomaiselta, toteuttaa ehdotetun toimenpiteen, sen on valvontaviranomaisen pyytäessä ilmoitettava valvontaviranomaiselle ja muille kansallisille sääntelyviranomaisille tavasta, jolla se on ottanut täysin huomioon tehdyt huomautukset.

               18)

               Valvontaviranomainen keskustelee epämuodollisesti toimenpide-ehdotuksesta ennen ilmoituksen tekemistä kansallisen sääntelyviranomaisen pyynnöstä.

               19)

               Direktiivissä 2002/21/EY (puitedirektiivi) tai tässä suosituksessa mainitut määräajat lasketaan seuraavasti:

                           a)

                           jos päivinä, viikkoina tai kuukausina ilmaistu määräaika lasketaan jonkin tapahtuman toteutumisesta lukien, päivää, jonka aikana tapahtuma toteutuu, ei lueta kyseiseen määräaikaan;

                           b)

                           viikkoina tai kuukausina ilmaistu määräaika päättyy määräajan viimeisen viikon tai kuukauden sen päivän umpeuduttua, joka nimeltään tai järjestysnumeroltaan vastaa päivää, jona tapahtuma, josta määräaika on laskettava, toteutui. Jos kuukausina ilmaistun määräajan viimeisessä kuukaudessa ei ole päivää, jona määräajan tulisi päättyä, määräaika päättyy tuon kuukauden viimeisen päivän kuluttua umpeen;

                           c)

                           määräaikoihin luetaan yleiset vapaapäivät, lauantait ja sunnuntait, jollei niitä nimenomaisesti ole jätetty ulkopuolelle tai jos määräajat on ilmaistu työpäivinä;

                           d)

                           yleisillä vapaapäivillä tarkoitetaan asianomaisen EFTA-valtion tai valvontaviranomaisen sellaiseksi määrittelemiä päiviä;

                           e)

                           työpäivillä tarkoitetaan kaikkia muita päiviä kuin yleisiä vapaapäiviä, sunnuntaipäiviä ja lauantaipäiviä.

                     Jos määräaika päättyisi lauantaina, sunnuntaina tai yleisenä vapaapäivänä, sitä jatketaan seuraavan työpäivän loppuun.
               Valvontaviranomainen julkaisee vuosittain luettelon EFTA-valtioiden ja valvontaviranomaisen määrittelemistä yleisistä vapaapäivistä Euroopan unionin virallisen lehden ETA-täydennysosassa. EFTA-valtioiden on pyydettäessä toimitettava valvontaviranomaiselle luettelo yleisistä vapaapäivistä.

               20)

               Valvontaviranomainen arvioi yhdessä kansallisten sääntelyviranomaisten kanssa näiden sääntöjen tarpeellisuuden, kuitenkin periaatteessa aikaisintaan 1 päivänä syyskuuta 2005.

               21)

               Tämä suositus on osoitettu kaikille EFTA-valtioille.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 2004.

            EFTAn valvontaviranomaisen puolesta

         Hannes HAFSTEIN

            Puheenjohtaja

      (1)  Jäljempänä ’ETA-sopimus’.

      (2)  Yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla 7 päivänä maaliskuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi), johon viitataan ETA-sopimuksen liitteessä XI olevassa 5 cm kohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1 ja ETA-sopimuksen liitteessä XI olevilla alakohtaisilla mukautuksilla.

      LIITE
      DIREKTIIVIN 2002/21/EY (PUITEDIREKTIIVI) 7 ARTIKLAN MUKAISISTA TOIMENPIDE-EHDOTUKSISTA TEHTÄVIIN ILMOITUKSIIN LIITTYVÄ LOMAKE
      (”Ilmoituksen tiivistelmälomake”)
      Johdanto
      Tässä lomakkeessa määritellään tiivistelmätiedot, jotka kansalliset sääntelyviranomaiset toimittavat valvontaviranomaiselle ilmoittaessaan toimenpide-ehdotuksista direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 7 artiklan mukaisesti.
      Valvontaviranomainen aikoo keskustella kansallisten sääntelyviranomaisten kanssa kysymyksistä, jotka liittyvät 7 artiklan täytäntöönpanoon, erityisesti ilmoituksen tekemistä edeltävissä kokouksissa. Kansallisia sääntelyviranomaisia kehotetaan neuvottelemaan valvontaviranomaisen kanssa kaikista tähän lomakkeeseen liittyvistä seikoista ja erityisesti siitä, minkälaisia tietoja niitä pyydetään toimittamaan tai mahdollisuudesta luopua velvollisuudesta toimittaa tiettyjä kansallisten sääntelyviranomaisten direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 15 ja 16 artiklan mukaisesti tekemään markkina-analyysiin liittyviä tietoja.
      Oikeat ja täydelliset tiedot
      Kansallisten sääntelyviranomaisten toimittamien tietojen on oltava oikeat ja täydelliset ja ne esitetään tiivistetysti jäljempänä kuvatulla lomakkeella. Lomakkeen tarkoituksena ei ole korvata ilmoitettua toimenpide-ehdotusta, vaan sen tavoitteena on auttaa valvontaviranomaista ja muiden ETA-valtioiden kansallisia sääntelyviranomaisia todentamaan lomaketietojen perusteella, että ilmoitettu toimenpide-ehdotus todella sisältää kaikki tiedot, jotka ovat tarpeen valvontaviranomaisen direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 7 artiklan mukaisten tehtävien suorittamiseksi siinä säädetyssä määräajassa.
      Lomakkeessa edellytetyt tiedot on esitettävä käyttäen lomakkeen kappalejakoa ja -numerointia ja siinä on oltava viittaukset toimenpide-ehdotuksen kohtiin, joista tiedot löytyvät.
      ILMOITUKSEN TIIVISTELMÄLOMAKE
      1 JAKSO
      Markkinoiden määrittely
      Ilmoittakaa soveltuvin osin:

                  1.1

                  kyseessä olevat merkitykselliset tuote- tai palvelumarkkinat. Onko näitä markkinoita mainittu merkityksellisistä markkinoista annetussa suosituksessa?;

                  1.2

                  kyseessä olevat merkitykselliset maantieteelliset markkinat;

                  1.3

                  lyhyt tiivistelmä mahdollisesta kansallisen kilpailuviranomaisen lausunnosta;

                  1.4

                  lyhyt selostus ehdotetusta markkinamääritelmästä pidetyn julkisen kuulemisen tähänastisista tuloksista (esimerkiksi kuinka monta huomautusta on saatu, ketkä vastaajista olivat samaa mieltä ehdotetusta markkinamääritelmästä, ketkä vastaajista olivat eri mieltä);

                  1.5

                  jos määritellyt merkitykselliset markkinat eroavat merkityksellisistä markkinoista annetussa suosituksessa luetelluista markkinoista, tiivistelmä tärkeimmistä syistä, joilla ehdotettua markkinamääritelmää perustellaan markkina-analyysiä ja huomattavan markkinavoiman arvioimista varten annettujen valvontaviranomaisen ohjeiden (1) 2 jakson sekä merkityksellisiä markkinoita koskevan suosituksen johdanto-osan 12–19 kappaleessa mainittujen kolmen pääasiallisen perusteen pohjalta.

            2 JAKSO
      Yritysten, joilla on huomattava markkinavoima, nimeäminen
      Ilmoittakaa soveltuvin osin

                  2.1

                  sellaisen (sellaisten) yrityksen (yritysten) nimi (nimet), jolla (joilla) on todettu olevan yksin tai yhdessä huomattava markkinavoima.
                  Tarvittaessa sellaisen (sellaisten) yrityksen (yritysten) nimi (nimet), jolla (joilla) ei katsota enää olevan huomattavaa markkinavoimaa;

                  2.2

                  perusteet, joita on käytetty pääteltäessä, että yrityksellä on (tai ei ole) yksin tai yhdessä muiden kanssa huomattava markkinavoima;

                  2.3

                  merkityksellisillä markkinoilla läsnä olevien/toimivien tärkeimpien yritysten (kilpailijoiden) nimet;

                  2.4

                  edellä mainittujen yritysten markkinaosuudet ja niiden laskentaperuste (esim. liikevaihto, tilaajien lukumäärä).

            Esittäkää lyhyesti

                  2.5

                  kansallisen kilpailuviranomaisen mahdollisesti antama lausunto;

                  2.6

                  julkisen kuulemisen tähänastiset tulokset ehdotuksista nimettäviksi yrityksiksi, joilla on huomattavaa markkinavoimaa (esim. saatujen huomautusten kokonaismäärä, samaa / eri mieltä olevien määrä).

            3 JAKSO
      Sääntelyyn perustuvat velvoitteet
      Ilmoittakaa soveltuvin osin

                  3.1

                  asetettavien, säilytettävien, muutettavien tai poistettavien velvollisuuksien oikeusperusta (direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 9–13 artikla);

                  3.2

                  syyt, joiden vuoksi velvollisuuksien asettaminen, säilyttäminen tai muuttaminen katsotaan oikeasuhteiseksi ja perustelluksi direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 8 artiklassa säädettyjen tavoitteiden perusteella. Vaihtoehtoisesti ilmoittakaa toimenpide-ehdotuksen kappaleet, jaksot tai sivut, joilta tai joista kyseiset tiedot löytyvät;

                  3.3

                  jos ehdotetut korjaustoimenpiteet ovat muita kuin direktiivin 2002/19/EY (puitedirektiivi) 9–13 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä, ilmoittakaa mitkä ovat 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut ”poikkeustilanteet”, joiden perusteella tällaisia korjaustoimenpiteitä voidaan edellyttää. Vaihtoehtoisesti ilmoittakaa toimenpide-ehdotuksen kappaleet, jaksot tai sivut, joilta tai joista kyseiset tiedot löytyvät.

            4 JAKSO
      Kansainvälisten velvollisuuksien noudattaminen
      Ilmoittakaa soveltuvin osin direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 8 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan kolmannen luetelmakohtaan liittyen

                  4.1

                  onko ehdotetun toimenpiteen tarkoituksena asettaa, muuttaa tai poistaa markkinoilla toimivia yrityksiä koskevia velvollisuuksia direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 8 artiklan 5 kohdan mukaisesti;

                  4.2

                  kyseisen (kyseisten) yrityksen (yritysten) nimi (nimet);

                  4.3

                  mitkä ovat ne EFTA-valtion kansainväliset sitoumukset, joita on noudatettava.

         (1)  EFTAn valvontaviranomaisen ohjeet markkina-analyysiä ja huomattavan markkinavoiman arvioimista varten sähköisen viestinnän verkkoja ja palveluja koskevassa yhteisön sääntelyjärjestelmässä.


				|

		52012DC0027

			KOMISSION SUOSITUS NEUVOSTOLLE Euroopan atomienergiayhteisön (Euratom) ja Etelä-Afrikan hallituksen välisen ydinenergian rauhanomaista käyttöä koskevan yhteistyösopimuksen hyväksymisestä /* COM/2012/027 final */

			   	KOMISSION SUOSITUS NEUVOSTOLLE
Euroopan atomienergiayhteisön (Euratom) ja
Etelä-Afrikan hallituksen välisen ydinenergian rauhanomaista käyttöä koskevan
yhteistyösopimuksen hyväksymisestä
1.           Johdanto
Euroopan atomienergiayhteisön, jäljempänä
’yhteisö’, ja Etelä-Afrikan hallituksen, jäljempänä ’Etelä-Afrikka’, välinen
atomienergian rauhanomaista käyttöä koskeva yhteistyösopimus kattaa useimmat
kummankin sopimuspuolen edun mukaiset alat.
Sopimuksessa määrätään laaja-alaisesta
yhteistyöstä ydinenergian rauhanomaisen käytön alalla ja luodaan yleiset
puitteet poliittiselle, tekniselle ja teollisuusyhteistyölle. Sopimus tarjoaa
sopimuspuolten viranomaisille ja teollisuuden toimijoille oikeudellisen
kehyksen, joka helpottaa sopimuspuolten välistä yhteistyötä tällä alalla.
2.           Sopimuksen merkitys
Sopimuksen tarkoituksena on vahvistaa yleistä
yhteistyösuhdetta yhteisön ja Etelä-Afrikan välillä, ja sen merkitys perustuu
pääasiassa molemminpuoliseen haluun vahvistaa pysyvä oikeudellinen kehys, joka
helpottaa tasa-arvoista ja vastavuoroista yhteistyötä ydinenergian
rauhanomaisen käytön alalla, kauppa mukaan luettuna, sillä Etelä-Afrikalla on
suuret uraanivarannot, minkä ansiosta Etelä-Afrikalla alkaa olla yhä
merkittävämpi asema ydinenergian siviilikäytön alalla.
Sopimus edistäisi
myös tieteellistä yhteistyötä yhteisön ja
Etelä-Afrikan välillä; erityisesti se helpottaisi Etelä-Afrikan
tutkimuslaitosten osallistumista yhteisön tutkimusohjelmien tutkimushankkeisiin
ja varmistaisi, että yhteisön ja sen jäsenvaltioiden tutkimuslaitokset voisivat
vastavuoroisesti osallistua Etelä-Afrikan tutkimushankkeisiin samantapaisilla
aloilla.
Konkreettinen
esimerkki tällaisista hankkeista on Etelä-Afrikan kehittämä modulaarinen
kuulakekoreaktori (PBMR), josta voisi muodostua käyttökelpoinen vaihtoehto
muille reaktorityypeille. Eurooppalaisia tutkimus- ja kehitysorganisaatioita on
jo mukana tässä ohjelmassa.
Etelä-Afrikka
toimii aktiivisesti myös ydinenergian lääketieteellisten sovellusten alalla ja
on tärkeä radioisotooppien tuottaja lääketieteellisiin tarkoituksiin.
Euratomin kannalta tämän sopimuksen
allekirjoittaminen on tärkeää siksi, että sen avulla varmistetaan
sopimuspuolten välillä samanlainen turvajärjestelyjen, ydinmateriaalivalvonnan
ja viennin valvonnassa käytettävien standardien taso. Sopimus helpottaisi myös
sopimuspuolten välistä ydinalan kauppaa. Sopimuksella varmistetaan myös
ydinaineiden ja muiden kuin ydinaineiden, laitteiden ja teknologian vapaa
liikkuvuus yhteisössä. Sopimuksessa edellytetään, että ydinaineita siirretään
ja alan palveluja tarjotaan oikeudenmukaisin kauppaehdoin.
Uudella Euroopan atomienergiayhteisön
(Euratom) ja Etelä-Afrikan välisellä ydinenergian rauhanomaista käyttöä
koskevalla yhteistyösopimuksella luodaan sopimuspuolille ja niiden
hallituksille sekä talouden toimijoille pysyvä pitkän aikavälin kehys, jonka
puitteissa tällainen yhteistyö tapahtuisi. Sopimus myös edistää ja helpottaa
ydinenergia-alan tieteellistä tutkimus- ja kehitysyhteistyötä molemminpuolisen
edun, oikeudenmukaisuuden ja vastavuoroisuuden pohjalta.
3.           Sopimuksen pääperiaatteet
Sopimuksen tavoitteena on ydinenergian
rauhanomaista käyttöä koskeva yhteistyö Euratomin ja Etelä-Afrikan välillä.
Yhteistyön laajuus ja yhteistyömuodot (III artikla) käsittävät pääasiassa
ydinenergia-alan tutkimuksen ja kehittämisen, ydinaineiden ja
ydinteknologioiden käytön, ydinaineiden ja alan laitteiden siirrot ja
ydinmateriaalivalvonnan.
Sopimuksessa määritellään sen soveltamisalaan
kuuluvat aineet ja laitteet (IV artikla) eli erilaiset ydinaineet ja muut kuin
ydinaineet ja kuvataan ydinaineiden, muiden kuin ydinaineiden ja laitteiden
kauppaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt (V artikla). Sopimuksessa
painotetaan, että ydinaineita on käytettävä rauhanomaisiin tarkoituksiin ja
ydinmateriaalivalvontasopimusten mukaisesti. (Yhteisössä sovelletaan Euratomin
ydinmateriaalivalvontaa Euratomin perustamissopimuksen mukaisesti ja IAEA:n
ydinmateriaalivalvontaa ja siihen liittyviä lisäpöytäkirjoja[1]).
Jäljempänä annetaan erityismääräyksiä
tietojenvaihdosta ja teollisuus- ja tekijänoikeuksista (VII artikla) sekä
täytäntöönpanomääräykset (VIII artikla). Sopimuksen sujuvan täytäntöönpanon
varmistamiseksi siihen on sisällytetty erityinen neuvottelua ja
erimielisyyksien ratkaisua koskeva artikla (XII artikla) sopimuksen
asianmukaiseen soveltamiseen liittyvien kysymysten käsittelystä. Sopimus
tehdään ensi vaiheessa kymmeneksi vuodeksi, minkä jälkeen sen voimassaolo
jatkuu ilman eri toimenpiteitä viisi vuotta kerrallaan (XV artikla).
4.           Päätelmät
Komissio katsoo, että Euroopan
atomienergiayhteisön ja Etelä-Afrikan hallituksen välinen ydinenergian
rauhanomaista käyttöä koskeva yhteistyösopimus, jonka hyväksymistä komissio
ehdottaa,
–
on neuvoston 8 päivänä lokakuuta 2010 antamien
neuvotteluohjeiden mukainen;
–
vahvistaa sopimuspuolten selkeän sitoutumisen
ydinaseiden leviämisen estämiseen ja ydinturvallisuuden korkean tason
takaamiseen ydinenergian rauhanomaisen ja turvallisen käytön varmistamiseksi;
–
vastaa energian toimitusvarmuuteen liittyvää
yhteisön politiikkaa;
–      lujittaa entisestään EU:n ja Etelä-Afrikan erittäin hyviä suhteita
energiapoliittisen yhteistyön alalla.
Näin ollen komissio suosittaa, että neuvosto
hyväksyy Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen 101 artiklan toisen
kohdan nojalla liitteenä olevan Euroopan atomienergiayhteisön ja Etelä-Afrikan
hallituksen välisen ydinenergian rauhanomaista käyttöä koskevan
yhteistyösopimuksen.
LIITE
ETELÄ-AFRIKAN
HALLITUKSEN JA EUROOPAN ATOMIENERGIAYHTEISÖN (EURATOM) VÄLINEN YDINENERGIAN
RAUHANOMAISTA KÄYTTÖÄ KOSKEVA YHTEISTYÖSOPIMUS
JOHDANTO
Etelä-Afrikan
tasavallan hallitus, jäljempänä ’Etelä-Afrikka’, ja Euroopan
atomienergiayhteisö (Euratom), jäljempänä ’yhteisö’, molemmat yhdessä
jäljempänä ’sopimuspuolet’, jotka
OTTAVAT HUOMIOON
sopimuspuolten välillä vallitsevat ystävyys- ja yhteistyösuhteet;
ARVOSTAVAT
sopimuspuolten välisen talouden, tekniikan ja tieteen alojen yhteistyön
tuloksia;
OTTAVAT HUOMIOON
11 päivänä lokakuuta 1999 tehdyn Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä
Etelä-Afrikan tasavallan välisen kauppaa, kehitystä ja yhteistyötä koskevan
sopimuksen;
OTTAVAT HUOMIOON
Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan
yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välillä 23 päivänä kesäkuuta 2000 tehdyn
kumppanuussopimuksen;
HALUAVAT
tiivistää yhteistyötään ydinenergian rauhanomaisen käytön alalla;
VAHVISTAVAT
UUDELLEEN Etelä-Afrikan tasavallan, yhteisön ja sen jäsenvaltioiden hallitusten
vahvan sitoutumisen ydinaseiden leviämisen estämiseen, mukaan lukien niiden
asiaa koskevien ydinmateriaali- ja vientivalvontajärjestelmien lujittaminen ja
tehokas soveltaminen, joiden mukaisesti Etelä-Afrikan ja yhteisön välinen
ydinenergian rauhanomaista käyttöä koskeva yhteistyö olisi toteutettava;
VAHVISTAVAT
UUDELLEEN Etelä-Afrikan tasavallan, yhteisön ja sen jäsenvaltioiden hallitusten
tuen Kansainvälisen atomienergiajärjestön, jäljempänä ’IAEA’, tavoitteille ja
sen ydinmateriaalivalvontajärjestelmälle;
VAHVISTAVAT
UUDELLEEN Etelä-Afrikan tasavallan, yhteisön ja sen jäsenvaltioiden vahvan
sitoutumisen 3 päivänä maaliskuuta 1980 tehtyyn ydinaineiden turvajärjestelyjä
koskevista toimista tehtyyn yleissopimukseen;
TOTEAVAT, että
Etelä-Afrikan tasavalta ja kaikki yhteisön jäsenvaltiot ovat 1 päivänä
heinäkuuta 1968 tehdyn ydinaseiden leviämisen estämistä koskevan sopimuksen,
jäljempänä ’ydinsulkusopimus’, osapuolia;
TOTEAVAT, että
ydinmateriaalivalvontaa harjoitetaan kaikissa yhteisön jäsenvaltioissa sekä
Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen, jäljempänä ’Euratomin
perustamissopimus’, että yhteisön, sen jäsenvaltioiden ja IAEA:n välillä
tehtyjen ydinmateriaalivalvontaa koskevien sopimusten nojalla;
OTTAVAT HUOMIOON
sopimuksen Afrikan ydinaseettomasta vyöhykkeestä (Pelindaba-sopimus), joka
tehtiin 11 päivänä huhtikuuta 1996 ja tuli voimaan 15 päivänä heinäkuuta 2009;
TOTEAVAT, että
Etelä-Afrikan tasavalta ja yhteisön kaikkien jäsenvaltioiden hallitukset
kuuluvat ydinalan viejämaiden ryhmään;
TOTEAVAT, että
Etelä-Afrikan tasavallan ja yhteisön kunkin jäsenvaltion hallituksen ydinalan
viejämaiden ryhmässä antamat sitoumukset olisi otettava huomioon;
TUNNUSTAVAT
periaatteen, jonka mukaan ydinaineet, laitteet, muut kuin ydinaineet ja
teknologia saavat liikkua vapaasti yhteisössä;
OVAT YHTÄ MIELTÄ siitä, että sopimuksen olisi
oltava Maailman kauppajärjestön sopimuksista johtuvien Euroopan unionin ja
Etelä-Afrikan tasavallan kansainvälisten velvoitteiden mukainen;
VAHVISTAVAT
UUDELLEEN Etelä-Afrikan tasavallan ja yhteisön jäsenvaltioiden hallitusten
sitoutumisen ydinenergian rauhanomaista käyttöä koskeviin kahdenvälisiin
sopimuksiinsa;
OVAT SOPINEET SEURAAVAA:
I
artikla
Määritelmät
Ellei toisin määrätä, tässä sopimuksessa
tarkoitetaan
1.
’toimivaltaisella viranomaisella’
(a)
Etelä-Afrikan osalta sen energiaministeriötä;
(b)
yhteisön osalta Euroopan komissiota,
tai muuta viranomaista, jonka asianomainen
sopimuspuoli voi milloin tahansa ilmoittaa kirjallisesti toiselle
sopimuspuolelle;
2.
’laitteilla’ IAEA:n asiakirjan
INFCIRC/254/Rev.10/Part 1 (ydinaineiden siirtoja koskevat ohjeet) liitteessä B
olevassa 1, 3, 4, 5, 6 ja 7 kohdassa lueteltuja laitteita;
3.
’tiedoilla’ yhteisiin tutkimushankkeisiin
perustuvia tieteellisiä tai teknisiä tietoja, tuloksia tai tutkimus- ja
kehitysmenetelmiä sekä kaikkia muita tietoja, joiden antamista tai vaihtamista
sopimuspuolet ja/tai yhteisiin tutkimushankkeisiin osallistuvat osanottajat
pitävät välttämättömänä tämän sopimuksen tai sen nojalla tehdyn tutkimustyön
toteuttamisen yhteydessä;
4.
’teollis- ja tekijänoikeuksilla’ maailman henkisen
omaisuuden järjestön perustamisesta 14 päivänä heinäkuuta 1967 tehdyn ja 28
päivänä syyskuuta 1979 muutetun yleissopimuksen 2 artiklassa tarkoitettua
henkistä omaisuutta. Sillä voidaan tarkoittaa myös muuta sopimuspuolten
yhteisesti sopimaa asiaa;
5.
’yhteisillä tutkimushankkeilla’ tutkimusta tai
teknologista kehittämistä, joka toteutetaan toisen tai molempien sopimuspuolten
taloudellisella tuella tai ilman sitä ja jossa on osanottajia sekä yhteisöstä
että Etelä-Afrikasta ja jonka sopimuspuolet tai niiden tieteellisiä
tutkimusohjelmia toteuttavat tieteelliset ja teknologiset organisaatiot ja
virastot ovat kirjallisesti nimenneet yhteiseksi tutkimukseksi. Mikäli
rahoittajana on vain toinen sopimuspuoli, tämä sopimuspuoli ja kyseisen
hankkeen osanottaja huolehtivat nimeämisestä;
6.
’ydinaineilla’ kaikkia lähtöaineita tai erityisiä
halkeamiskelpoisia aineita sellaisina kuin ne määritellään IAEA:n perussäännön
XX artiklassa. IAEA:n hallintoneuvoston IAEA:n perussäännön XX artiklan nojalla
tekemät päätökset, joilla muutetaan ”lähtöaineina” tai ”erityisinä
halkeamiskelpoisina aineina” pidettyjen aineiden luetteloa, tulevat tämän
sopimuksen mukaisesti voimaan vasta, kun molemmat sopimuspuolet ovat
ilmoittaneet toisilleen kirjallisesti muutoksen hyväksymisestä;
7.
’muilla kuin ydinaineilla’
(a)
deuteriumia ja raskasta vettä (deuteriumoksidi) ja
muita deuteriumyhdisteitä, joiden deuterium-vety-isotooppisuhde ylittää arvon
1:5000 ja jotka on tarkoitettu käytettäviksi ydinreaktorissa, siten kuin on
määritelty IAEA:n asiakirjan INFCIRC/254/Rev.10/Part 1 liitteessä B olevassa
1.1 kohdassa,
(b)
reaktorikelpoista grafiittia: eli IAEA:n asiakirjan
INFCIRC/254/Rev.10/Part 1 liitteessä B olevassa 1.1 kohdassa määriteltyä,
ydinreaktorissa käytettäväksi tarkoitettua grafiittia, jonka puhtaustaso on
parempi kuin 5 ppm booriekvivalenttia ja jonka tiheys on suurempi kuin
1,50 g/cm3;
8.
’osanottajalla’ henkilöä, tutkimuslaitosta,
oikeushenkilöä, muuta elintä tai yritystä tai muuta tahoa, jonka jompikumpi
sopimuspuoli sallii osallistuvan yhteistyötoimiin ja/tai yhteisiin
tutkimushankkeisiin tämän sopimuksen nojalla, mukaan lukien sopimuspuolet itse;
9.
’henkilöllä’ luonnollista henkilöä tai yritystä tai
muuta yksikköä, johon sovelletaan kyseisen sopimuspuolen lainkäyttövaltaan
kuuluvalla alueella voimassaolevaa lainsäädäntöä, mutta ei itse sopimuspuolia;
10.
’henkisillä tuotteilla’ tietoa ja/tai teollis- tai
tekijänoikeuksia;
11.
’sopimuspuolilla’ Etelä-Afrikan tasavaltaa ja
yhteisöä;
’yhteisöllä’ sekä
(a)
Euratomin perustamissopimuksella perustettua
oikeushenkilöä; että
(b)
alueita, joihin Euratomin perustamissopimusta
sovelletaan;
12.
’teknologialla’ IAEA:n asiakirjan
INFCIRC/254/Rev.10/Part 1 liitteessä A määriteltyä teknologiaa.
II
artikla
Tavoite
1.
Tämän sopimuksen tavoitteena on edistää ja
helpottaa yhteisön ja Etelä-Afrikan välillä molemminpuolisen edun,
oikeudenmukaisuuden ja vastavuoroisuuden pohjalta ydinenergian rauhanomaista
käyttöä koskevaa yhteistyötä niiden kummankin ydinenergiaohjelman tarpeiden ja
painopisteiden mukaisesti tarkoituksena vahvistaa yleistä yhteistyösuhdetta.
2.
Sopimuksen tarkoituksena on myös edistää tieteellistä
yhteistyötä yhteisön ja Etelä-Afrikan välillä ja
erityisesti helpottaa Etelä-Afrikan tutkimuslaitosten osallistumista yhteisön
tutkimusohjelmien tutkimushankkeisiin ja varmistaa, että yhteisön ja sen
jäsenvaltioiden tutkimuslaitokset voivat vastavuoroisesti osallistua
Etelä-Afrikan tutkimushankkeisiin samantapaisilla aloilla.
3.
Tämän sopimuksen ei katsota sitovan sopimuspuolia
minkäänlaiseen yksinoikeuteen, ja kukin sopimuspuoli voi tehdä liiketoimia
toisesta riippumatta markkinatilanteen niin vaatiessa.
III
artikla
Yhteistyön
alat ja muodot
1.
Ydinaineita, laitteita, muita kuin ydinaineita tai
sivutuotteena tuotettuja ydinaineita saa käyttää ainoastaan rauhanomaisiin
tarkoituksiin; niitä ei saa käyttää mihinkään ydinräjähdelaitteisiin,
tällaisten laitteiden tutkimukseen tai kehittämiseen eikä mihinkään
sotilaallisiin tarkoituksiin.
2.
Tämän sopimuksen mukainen yhteistyö liittyy
ydinenergian rauhanomaiseen käyttöön, ja siihen voi sisältyä muun muassa
(a)
ydinenergia-alan tutkimus ja kehittäminen, mukaan
lukien ydinfuusioteknologiat;
(b)
ydinaineiden ja ydinteknologioiden käyttö muun
muassa lääketieteessä ja maataloudessa;
(c)
ydinaineiden ja laitteiden siirrot;
(d)
ydinturvallisuus, radioaktiivisen jätteen ja
käytetyn ydinpolttoaineen huolto, ydinvoimaloiden käytöstäpoisto, säteilysuojelu,
myös pelastusvalmius ja pelastustoimet;
(e)
ydinmateriaalivalvonta;
(f)
muut alat, joista sopimuspuolet sopivat keskenään,
mikäli alat kuuluvat sopimuspuolten ohjelmiin.
3.
Tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettu yhteistyö
voidaan toteuttaa seuraavissa muodoissa:
(a)
ydinaineiden, muiden kuin ydinaineiden, laitteiden
ja asiaan liittyvien teknologioiden toimitus;
(b)
ydinpolttoainekiertoon liittyvien palveluiden
tarjoaminen;
(c)
tarvittaessa työryhmien perustaminen toteuttamaan
erityisselvityksiä ja hankkeita tieteellisen tutkimuksen ja teknologisen
kehittämisen alalla;
(d)
asiantuntijoiden sekä tieteellisten ja
teknologisten tietojen vaihto, tieteellisten seminaarien ja konferenssien
järjestäminen sekä hallinnollisen, tieteellisen ja teknisen henkilöstön
koulutus;
(e)
tutkimukseen ja teknologisiin kysymyksiin
liittyvistä asioista kuuleminen ja yhteisen tutkimuksen tekeminen sovittujen
ohjelmien puitteissa;
(f)
yhteistyötoimet ydinturvallisuuden edistämiseksi;
ja
(g)
muut sopimuspuolten kirjallisesti sopimat
yhteistyömuodot.
4.
Tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettu yhteistyö voi
tapahtua myös sopimuspuolten alueille sijoittautuneiden valtuutettujen
henkilöiden ja yritysten välillä.
IV
artikla
Sopimuksen
soveltamisalaan kuuluvat aineet ja laitteet
1.
Tätä sopimusta sovelletaan sopimuspuolten tai
sopimuspuolten henkilöiden välillä joko suoraan tai kolmannen maan kautta
siirrettyihin ydinaineisiin, muihin kuin ydinaineisiin ja laitteisiin.
Tällaisiin ydinaineisiin, muihin kuin ydinaineisiin ja laitteisiin ryhdytään
soveltamaan tätä sopimusta, kun ne saapuvat vastaanottavan sopimuspuolen
lainkäyttövaltaan kuuluvalle alueelle edellyttäen, että lähettävä sopimuspuoli
on ilmoittanut vastaanottavalle sopimuspuolelle aiotusta siirrosta
kirjallisesti hallinnollisissa järjestelyissä määrättyjen menettelyjen
mukaisesti ja että esitetty vastaanottaja, jos se on muu kuin vastaanottava
sopimuspuoli, on vastaanottavan sopimuspuolen lainkäyttövaltaan kuuluvalla
alueella toimiva valtuutettu henkilö.
2.
Tämän sopimuksen määräyksiä sovelletaan tämän
artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin ydinaineisiin, muihin kuin ydinaineisiin ja
laitteisiin, kunnes hallinnollisissa järjestelyissä määrättyjen menettelyjen
mukaisesti todetaan, että
(a)
tällaiset aineet ja laitteet on uudelleen siirretty
vastaanottavan sopimuspuolen lainkäyttövaltaan kuuluvan alueen ulkopuolelle
tämän sopimuksen asiaa koskevien määräysten mukaisesti; tai
(b)
ydinainetta ei voida enää käyttää missään VI
artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ydinmateriaalivalvonnan kannalta
merkityksellisessä ydinenergia-alan toiminnassa tai sitä ei voida käytännössä
saada talteen; tai
(c)
laitteita tai muita kuin ydinaineita ei voida enää
käyttää ydinenergia-alan tarkoituksiin; tai
(d)
sopimuspuolet päättävät yhdessä, että aineisiin tai
laitteisiin ei enää sovelleta tätä sopimusta.
3.
Tätä sopimusta sovelletaan teknologian siirtoihin
sellaisten yhteisön jäsenvaltioiden osalta, jotka ovat kirjallisesti ilmaisseet
Euroopan komissiolle halukkuutensa ottaa tällaiset siirrot sopimuksen piiriin.
Ennen kutakin siirtoa siitä on tehtävä ennakkoilmoitus yhtäältä asianomaisen
jäsenvaltion / asianomaisten jäsenvaltioiden ja Euroopan komission sekä
toisaalta Etelä-Afrikan välillä.
V artikla
Ydinaineiden, muiden kuin ydinaineiden ja laitteiden kauppa
1.
Yhteistyötoimiin liittyvät ydinaineiden, muiden
kuin ydinaineiden ja laitteiden siirrot on aina tehtävä niiden yhteisön,
yhteisön jäsenvaltioiden ja Etelä-Afrikan ydinenergian rauhanomaista käyttöä
koskevien kansainvälisten sitoumusten mukaisesti, jotka luetellaan VI
artiklassa.
2.
Sopimuspuolten on mahdollisuuksien mukaan avustettava
toisiaan, kun joko sopimuspuoli taikka yhteisöön sijoittautunut henkilö tai
Etelä-Afrikan tasavallan lainkäyttövaltaan kuuluva henkilö hankkii ydinaineita,
muita kuin ydinaineita tai laitteita.
3.
Tämän sopimuksen mukaisen yhteistyön jatkuminen
riippuu siitä, soveltavatko sopimuspuolet molempia tyydyttävällä tavalla
yhteisön Euratomin perustamissopimuksen mukaisesti perustamaa
ydinmateriaalivalvontajärjestelmää sekä Etelä-Afrikan tasavallan perustamaa
ydinaineiden, muiden kuin ydinaineiden ja laitteiden
ydinmateriaalivalvontajärjestelmää.
4.
Tämän sopimuksen määräyksiä ei saa käyttää estämään
ydinaineiden, muiden kuin ydinaineiden, laitteiden ja teknologian vapaata
liikkumista yhteisön alueella.
5.
Tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluvien
ydinaineiden siirrot ja alan palvelut on suoritettava oikeudenmukaisin
kauppaehdoin, eivätkä ne saa vaarantaa Maailman kauppajärjestön sopimuksista
johtuvia sopimuspuolten kansainvälisten velvoitteiden noudattamista. Tämän
kohdan täytäntöönpano ei rajoita Euratomin perustamissopimuksen ja siitä
johdetun lainsäädännön eikä Etelä-Afrikan lakien ja asetusten soveltamista.
6.
Tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluvien
ydinaineiden, muiden kuin ydinaineiden, laitteiden ja teknologioiden
uudelleensiirrot sopimuspuolten lainkäyttövallan ulkopuolelle voidaan tehdä
ainoastaan yhteisön yksittäisten jäsenvaltioiden hallitusten ja Etelä-Afrikan
tasavallan ydinalan viejämaiden ryhmässä tekemien sitoumusten puitteissa.
Kaikkien tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluvien ydinaineiden,
muiden kuin ydinaineiden, laitteiden ja teknologioiden
uudelleensiirtoihin sovelletaan erityisesti IAEA:n asiakirjassa
INFCIRC/254/Rev.9/Part 1 esitettyjä ydinaineiden siirtoja koskevia ohjeita.
7.
Tämän sopimuksen tullessa voimaan sopimuspuolten on
toimitettava toisilleen luettelot niistä kolmansista maista, joihin tämän
artiklan 6 kohdan mukaiset uudelleensiirrot ovat hyväksyttyjä ilman
lähettävän sopimuspuolen etukäteen antamaa lupaa. Kunkin sopimuspuolen on
ilmoitettava toiselle sopimuspuolelle muutoksista kolmansien maiden
luettelossaan.
8.
Lähettävän sopimuspuolen on annettava etukäteen
kirjallinen suostumus tämän artiklan 6 kohdan mukaisesti tehdyille
uudelleensiirroille, jos ne suuntautuvat maihin, jotka eivät esiinny lähettävän
sopimuspuolen kolmansia maita koskevassa luettelossa.
VI artikla
Tässä
sopimuksessa tarkoitettuihin ydinaineisiin sovellettavat ehdot
1.
Tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluviin
ydinaineisiin on sovellettava seuraavia ehtoja:
(a)
yhteisössä Euratomin ydinmateriaalivalvontaa
Euratomin perustamissopimuksen mukaisesti ja IAEA:n ydinmateriaalivalvontaa
seuraavien ydinmateriaalivalvontasopimusten mukaisesti
(ydinmateriaalivalvontasopimuksia sovelletaan tapauksen mukaan ja sellaisina
kuin ne ovat tarkistettuina ja korvattuina, mikäli niissä on määräykset
ydinsulkusopimuksessa edellytetyistä asioista):
i)        yhteisön ydinaseettomien
jäsenvaltioiden, Euroopan atomienergiayhteisön ja Kansainvälisen
atomienergiajärjestön välinen sopimus, joka tuli voimaan 21 päivänä helmikuuta
1977 (julkaisuviite INFCIRC/193);
ii)       Ranskan, Euroopan atomienergiayhteisön
ja Kansainvälisen atomienergiajärjestön välinen sopimus, joka tuli voimaan
12 päivänä syyskuuta 1981 (julkaisuviite INFCIRC/290);
iii)      Yhdistyneen kuningaskunnan, Euroopan
atomienergiayhteisön ja Kansainvälisen atomienergiajärjestön välinen sopimus,
joka tuli voimaan 14 päivänä elokuuta 1978 (julkaisuviite INFCIRC/263);
iv)      lisäpöytäkirjat, jotka allekirjoitettiin
22 päivänä syyskuuta 1998 asiakirjan INFCIRC/540 (Strengthened Safeguards
System, Part II) perusteella ja jotka tulivat voimaan 30 päivänä huhtikuuta
2004;
(b)
Etelä-Afrikassa IAEA:n ydinmateriaalivalvontaa
Etelä-Afrikan tasavallan hallituksen ja IAEA:n ydinsulkusopimuksen yhteydessä
tekemän ydinmateriaalivalvonnan soveltamista koskevan sopimuksen mukaisesti;
sopimus allekirjoitettiin ja se tuli voimaan 16 päivänä syyskuuta 1991 ja
julkaistiin asiakirjana INFCIRC/394; siihen liittyy lisäpöytäkirja, joka
allekirjoitettiin ja tuli voimaan 13 päivänä syyskuuta 2002, sekä Afrikan
ydinaseetonta vyöhykettä koskevaa sopimusta, joka allekirjoitettiin 11 päivänä
huhtikuuta 1996 ja tuli voimaan 15 päivänä heinäkuuta 2009.
2.
Jos jonkin tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun
IAEA:n kanssa tehdyn sopimuksen soveltaminen keskeytetään tai sopimus
irtisanotaan yhteisössä tai Etelä-Afrikassa mistä tahansa syystä, asianomaisen
sopimuspuolen on tehtävä IAEA:n kanssa sopimus, joka vaikutuksiltaan ja
soveltamisalaltaan vastaa tämän artiklan 1 kohdan a tai b alakohdassa
tarkoitettuja ydinmateriaalivalvontasopimuksia, tai, jos tämä ei ole
mahdollista,
(a)
yhteisön on, siltä osin kuin asia sitä koskee,
sovellettava Euratomin ydinmateriaalivalvontajärjestelmään perustuvaa
ydinmateriaalivalvontaa, joka vaikutuksiltaan ja soveltamisalaltaan vastaa
tämän artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja
ydinmateriaalivalvontasopimuksia, tai jos tämä ei ole mahdollista,
(b)
sopimuspuolten on ydinmateriaalivalvonnan
soveltamiseksi sovittava järjestelyistä, jotka vaikutuksiltaan ja
soveltamisalaltaan vastaavat tämän artiklan 1 kohdan a tai b alakohdassa mainittuja
ydinmateriaalivalvontasopimuksia.
3.
Ydinaineita koskevat turvajärjestelyt on aina
toteutettava siten, että ne täyttävät vähintään IAEA:n asiakirjan
INFCIRC/254/Rev.10/Part 1 liitteessä C esitetyt, mahdollisesti muutetut,
vaatimukset; kyseisen asiakirjan lisäksi yhteisön jäsenvaltiot, Euroopan
komissio (tapauksen mukaan) ja Etelä-Afrikka noudattavat ydinaineiden
turvajärjestelyjen yhteydessä ydinaineiden turvajärjestelyjä koskevista
toimista 3 päivänä maaliskuuta 1980 tehdystä yleissopimuksesta, mukaan lukien
sen kunkin sopimuspuolen osalta voimassa olevat muutokset, johtuvia
velvoitteitaan sekä IAEA:n asiakirjan INFCICR/225/Rev.5 (Nuclear Security
Recommendations on Physical Protection of Nuclear Material and Nuclear
Facilities) suosituksia. Kansainvälisiin kuljetuksiin sovelletaan ydinaineiden
turvajärjestelyjä koskevista toimista 3 päivänä maaliskuuta 1980 tehdyn
kansainvälisen yleissopimuksen, mukaan lukien sen kunkin sopimuspuolen osalta
voimassa olevat muutokset, määräyksiä sekä radioaktiivisten materiaalien
turvallista kuljetusta koskevia IAEA:n sääntöjä (IAEA Safety Standards Series
No. TS-R-1).
4.
Ydinturvallisuuteen ja jätehuoltoon sovelletaan
ydinturvallisuutta koskevaa yleissopimusta (IAEA:n asiakirja INFCIRC/449),
käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollon turvallisuutta
koskevaa yleissopimusta (IAEA:n asiakirja INFCIRC/546), yleissopimusta
avunannosta ydinonnettomuuden tai säteilyhätätilan yhteydessä (IAEA:n asiakirja
INFCIRC/336) ja yleissopimusta ydinonnettomuuden pikaisesta ilmoittamisesta
(IAEA:n asiakirja INFCIRC/335).
VII artikla
Tietojenvaihto
ja teollisuus- ja tekijänoikeudet
Tämän sopimuksen mukaisiin yhteistyötoimiin
perustuvien tietojen ja teollisuus- ja tekijänoikeuksiin kuuluvien
teollisoikeuksien, patenttien ja tekijänoikeuksien käyttö ja jakaminen sekä
teknologian siirto on suoritettava liitteen A määräysten mukaisesti.
VIII
artikla
Sopimuksen täytäntöönpano
1.
Tämän sopimuksen määräykset pannaan täytäntöön
vilpittömässä mielessä ja ydinenergia-alan toimintojen taloudellisen ja
turvallisen suorittamisen edellyttämän varovaisen johtamiskäytännön mukaisesti.
Samalla vältetään estämästä, viivyttämästä tai aiheettomasti häiritsemästä
Etelä-Afrikan ja yhteisön ydinenergia-alan toimintoja,.
2.
Tämän sopimuksen määräyksiä ei saa käyttää
kaupallisten tai teollisten etujen hankkimiseen, kummankaan sopimuspuolen tai
valtuutettujen henkilöiden kaupallisiin tai teollisiin etuihin puuttumiseen
niiden omalla alueella tai kansainvälisesti, puuttumiseen kummankaan
sopimuspuolen tai yhteisön jäsenvaltioiden hallitusten ydinenergiapolitiikkaan,
ydinenergian rauhanomaisen ja räjähteet poissulkevan käytön edistämisen
estämiseen eikä sellaisten aineiden tai laitteiden, joihin sovelletaan tai on
ilmoitettu jatkossa sovellettavan tätä sopimusta, liikkumisen estämiseen
sopimuspuolten lainsäädäntövaltaan kuuluvalla alueella tai Etelä-Afrikan ja
yhteisön välillä.
3.
Tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluvia
ydinaineita on käsiteltävä noudattaen periaatetta, että ydinaineet ovat
korvattavissa toisillaan, sekä suhteellisuuden ja ydinaineiden vastaavuuden
periaatteita.
4.
Tämän sopimuksen I, V tai VI artiklassa mainittujen
IAEA:n asiakirjojen muutoksia sovelletaan tämän sopimuksen nojalla vasta sitten
kun molemmat sopimuspuolet ovat ilmoittaneet toisilleen kirjallisesti
diplomaattiteitse hyväksyvänsä tällaisen muutoksen.
IX
artikla
Hallinnolliset
järjestelyt
1.
Sopimuspuolten toimivaltaisten viranomaisten on
määrättävä hallinnollisista järjestelyistä, joilla varmistetaan tämän
sopimuksen määräysten tehokas täytäntöönpano.
2.
Nämä hallinnolliset järjestelyt voivat koskea muun
muassa rahoitusmääräyksiä, johtotehtävistä vastaavien nimittämistä ja
yksityiskohtaisia määräyksiä tiedon ja teollis- ja tekijänoikeuksien
jakamisesta.
3.
Tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti vahvistettuja
hallinnollisia järjestelyjä voidaan muuttaa toimivaltaisten viranomaisten
kirjallisella sopimuksella.
X
artikla
Sovellettava
lainsäädäntö
Tässä sopimuksessa määrätyn yhteistyön on
oltava Etelä-Afrikassa ja Euroopan unionissa voimassa olevien lakien ja
asetusten sekä sopimuspuolten tekemien kansainvälisten sopimusten mukaisia.
Sovellettavaan lainsäädäntöön kuuluu yhteisön osalta Euratomin
perustamissopimus ja siitä johdettu oikeus.
XI
artikla
Määräysten
noudattamatta jättäminen
1.
Jos jompikumpi sopimuspuoli tai yhteisön
jäsenvaltio rikkoo tämän sopimuksen keskeisiä määräyksiä, toinen sopimuspuoli
voi ilmoittamalla asiasta kirjallisesti keskeyttää tai lopettaa osittain tai
kokonaan tähän sopimukseen perustuvan yhteistyön.
2.
Ennen kuin kumpikaan sopimuspuoli ryhtyy asiassa
toimiin, sopimuspuolten on neuvoteltava päästäkseen yhteisymmärrykseen siitä,
tarvitaanko korjaavia toimenpiteitä, ja jos tarvitaan, mitä korjaavia
toimenpiteitä on toteutettava ja millä aikataululla. Tällaisiin toimiin
ryhdytään ainoastaan, jos sovittuja toimenpiteitä ei ole toteutettu osapuolten
sopiman ajan kuluessa tai, jos ratkaisuun ei ole päästy, kun sopimuspuolten
sopima aika on kulunut.
3.
Tämän sopimuksen irtisanominen ei saa vaikuttaa sen
voimassaoloaikana tehtyjen järjestelyjen ja/tai hankintasopimusten
täytäntöönpanoon, jos niitä ei ole saatu päätökseen irtisanomispäivään
mennessä, elleivät sopimuspuolet sovi asiasta toisin.
XII
artikla
Neuvottelut
ja riitojen ratkaiseminen
1.
Sopimuspuolten edustajat tapaavat kumman tahansa
sopimuspuolen pyynnöstä tarpeen mukaan neuvotellakseen tämän sopimuksen
tulkinnasta tai sen täytäntöönpanosta, valvoakseen sopimuksen toimivuutta ja
keskustellakseen täydentävistä yhteistyöjärjestelyistä. Neuvottelut voidaan
toteuttaa myös kirjeenvaihtona.
2.
Kaikki tämän sopimuksen tulkintaa, soveltamista tai
täytäntöönpanoa koskevat erimielisyydet, joita ei voida ratkaista
neuvottelemalla tai muulla sopimuspuolten välisellä menettelyllä, on annettava
jommankumman sopimuspuolen pyynnöstä kolmesta välimiehestä koostuvan
välitystuomioistuimen käsiteltäväksi. Kumpikin sopimuspuoli nimeää yhden
välimiehen, ja näin nimetyt kaksi välimiestä valitsevat kolmannen, joka ei ole
kummankaan sopimuspuolen kansalainen ja joka toimii välitystuomioistuimen
puheenjohtajana. Jos 30 päivän kuluessa välimiesmenettelyä koskevasta pyynnöstä
jompikumpi sopimuspuolista ei ole nimennyt välimiestä, toinen sopimuspuoli voi
pyytää Kansainvälisen tuomioistuimen presidenttiä nimeämään välimiehen
sopimuspuolelle, joka ei ole nimennyt välimiestä. Jos kolmatta välimiestä ei
ole valittu 30 päivän kuluessa molempien sopimuspuolten välimiesten
nimittämisestä, kumpi tahansa sopimuspuoli voi pyytää Kansainvälisen
tuomioistuimen presidenttiä nimeämään kolmannen välimiehen. Päätösvaltaisuus
saavutetaan välitystuomioistuimen jäsenten enemmistöllä, ja kaikki päätökset
tehdään kaikkien välitystuomioistuimen jäsenten äänten enemmistöllä.
Tuomioistuin määrää noudatettavasta välimiesmenettelystä. Tuomioistuimen
päätökset ovat molempia sopimuspuolia velvoittavia, ja niiden on pantava
päätökset täytäntöön. Välimiehille maksettava korvaus määritetään samoin
perustein kuin Kansainvälisen tuomioistuimen ad hoc -tuomareiden korvaus.
3.
Riitojen ratkaisussa käytetään tämän sopimuksen
englanninkielistä versiota.
XIII
artikla
Täydentävät
määräykset
1.
Tämä sopimus ei estä jäsenvaltioita tekemästä
kahdenvälisiä sopimuksia Etelä-Afrikan kanssa toisaalta jäsenvaltioiden ja
toisaalta yhteisön toimivallan rajoissa, kunhan tällaiset kahdenväliset
sopimukset noudattavat täysin tämän sopimuksen tavoitteita ja ehtoja. Tiettyjen
jäsenvaltioiden ennen yhteisön ja Etelä-Afrikan välisen sopimuksen voimaantuloa
tekemiä kahdenvälisiä sopimuksia voidaan soveltaa edelleen.
2.
Sopimuspuolten toimivallan mukaisesti ja
edellyttäen, että kyseisten sopimusten osapuolet ovat asiasta samaa mieltä,
olisi tarvittaessa laadittava määräykset kyseisten sopimusten ja tämän
sopimuksen yhteensovittamisesta.
XIV artikla
Liitteeseen tehtävät muutokset ja liitteen asema
1.
Sopimuspuolet voivat kumman tahansa sopimuspuolen
pyynnöstä neuvotella tähän sopimukseen mahdollisesti tehtävistä muutoksista,
erityisesti ydinmateriaalivalvonnan alalla tapahtuneen kansainvälisen
kehityksen huomioon ottamiseksi.
2.
Tätä sopimusta voidaan muuttaa, jos sopimuspuolet
niin sopivat.
3.
Kaikki muutokset tulevat voimaan sinä päivänä,
jonka osapuolet tätä varten diplomaattikirjeenvaihdolla vahvistavat.
4.
Tämän sopimuksen liite on erottamaton osa
sopimusta, ja sitä voidaan muuttaa tämän artiklan 1–3 kohdan mukaisesti.
XV
artikla
Voimaantulo
ja voimassaoloaika
1.
Tämä sopimus tulee voimaan päivänä, jona viimeinen
sopimuspuoli on ilmoittanut kirjallisesti, että sopimuksen voimaansaattamisen
edellyttämät sisäiset menettelyt on saatettu päätökseen.
2.
Tämä sopimus on voimassa kymmenen vuotta. Tämän
jälkeen sopimuksen voimassaolo jatkuu ilman eri toimenpiteitä viisi vuotta
kerrallaan, jollei jompikumpi sopimuspuoli ilmoita toiselle sopimuspuolelle
viimeistään kuusi kuukautta ennen tällaisen jatketun voimassaoloajan
päättymistä aikomuksestaan sanoa sopimus irti.
3.
Riippumatta tämän sopimuksen tai siihen
perustuvan yhteistyön mistä syystä tahansa johtuvasta keskeyttämisestä,
irtisanomisesta tai päättymisestä III, IV, V, VI, VII, VIII, IX ja X artiklassa
määrätyt velvoitteet ovat edelleen voimassa niin kauan kuin mikä tahansa näiden
artiklojen soveltamisalaan kuuluva ydinaine, muu kuin ydinaine tai laite on
toisen sopimuspuolen alueella tai sen tuomiovallan tai valvonnan alaisena missä
tahansa tai niin kauan, kunnes IV artiklan mukaisesti on määrätty, ettei
tällaista ydinainetta voida enää käyttää tai ettei sitä voida käytännössä saada
talteen ja muuntaa sellaiseksi, että sitä voitaisiin käyttää missään
ydinmateriaalivalvonnan kannalta merkityksellisessä ydinalan toiminnassa.
Tehty …           bulgarian, englannin,
espanjan, hollannin, italian, kreikan, latvian, liettuan, maltan, portugalin,
puolan, ranskan, romanian, ruotsin, saksan, slovakin, sloveenin, suomen,
tanskan, tšekin, unkarin ja viron kielellä, ja jokainen teksti on yhtä
todistusvoimainen.
TÄMÄN VAKUUDEKSI alla mainitut asianmukaisesti
valtuutetut edustajat ovat allekirjoittaneet tämän sopimuksen.
Euroopan atomienergiayhteisön puolesta            Etelä-Afrikan
tasavallan puolesta
LIITE A
Suuntaviivat ydinenergian rauhanomaista käyttöä koskevaan
yhteistyösopimukseen perustuvista yhteisistä tutkimustoimista johtuvien
teollis- ja tekijänoikeuksien jakamista varten
I OIKEUKSIEN OMISTUS, JAKAMINEN JA KÄYTTÖ
1. Tätä liitettä sovelletaan tämän sopimuksen
mukaisiin yhteistyötoimiin, jolleivät sopimuspuolet toisin sovi. Osanottajien
on laadittava yhdessä teknologian hallintasuunnitelmat, jotka koskevat
yhteistyötoimissa tuotettavan tiedon sekä teollis- ja tekijänoikeuksien
omistusta ja käyttöä, mukaan luettuna julkaiseminen. Sopimuspuolten on
hyväksyttävä teknologian hallintasuunnitelmat ennen niihin liittyvien
yksittäisten tutkimus- ja kehitysyhteistyötä koskevien sopimusten tekemistä.
Teknologian hallintasuunnitelmia laadittaessa
on otettava huomioon yhteistyön tavoitteet, osanottajien suhteellinen
osallistuminen, alueen tai tietyn käyttöalan mukaan myönnettävien lupien
erityispiirteet, sovellettavissa laeissa säädetyt edellytykset ja muut
osanottajien aiheellisina pitämät tekijät. Lisäksi yhteisissä teknologian
hallintasuunnitelmissa käsitellään vierailevien tutkijoiden tämän sopimuksen
mukaisesti tekemään tutkimukseen liittyviä henkisiä tuotteita koskevia
oikeuksia ja velvollisuuksia.
2. Yhteistyötoimissa luodut henkiset tuotteet,
joita ei käsitellä teknologian hallintasuunnitelmassa, jaetaan sopimuspuolten
suostumuksella teknologian hallintasuunnitelmassa määrättyjen periaatteiden
mukaisesti. Jos asiasta on erimielisyyttä, kyseisten henkisten tuotteiden
omistajia ovat kaikki siihen yhteiseen tutkimukseen osallistuneet, jonka
tuotteista on kyse. Jokaisella osanottajalla, johon tätä määräystä sovelletaan,
on oikeus käyttää tällaisia henkisiä tuotteita omiin kaupallisiin
tarkoituksiinsa ilman maantieteellisiä rajoituksia.
3. Kumpikin sopimuspuoli huolehtii siitä, että
toiselle sopimuspuolelle ja sen osanottajille jaetaan teollis- ja
tekijänoikeudet näiden periaatteiden mukaisesti.
4. Samalla kun sopimuspuolet pitävät yllä
kilpailun edellytyksiä tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluvilla aloilla, ne
pyrkivät varmistamaan, että tämän sopimuksen nojalla hankittuja oikeuksia ja
sen perusteella tehtyjä järjestelyjä käytetään tavalla, jolla edistetään
erityisesti
i) sopimuksen perusteella tuotetun,
laillisesti julkistetun tai muuten laillisesti käytettäväksi saatetun tiedon
levittämistä ja käyttöä;
ii) kansainvälisten teknisten standardien
hyväksymistä ja soveltamista.
II TEKIJÄNOIKEUDEN PIIRIIN KUULUVAT TEOKSET
Tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluvissa
asioissa sopimuspuolten tai niiden osanottajien tekijänoikeuksille annetaan
kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta tehdyn Bernin yleissopimuksen
(Pariisin asiakirja 1971) mukainen kohtelu.
III TIETEELLISET KIRJALLISET TEOKSET
Rajoittamatta tämän liitteen IV jakson
määräyksiä ja jollei teknologian hallintosuunnitelmassa muuta sovita,
sopimuspuolet tai yhteistyötoimien osanottajat julkaisevat tutkimustulokset
yhteisesti. Edellä olevan yleissäännön lisäksi sovelletaan seuraavia
menettelyjä:
a) Jos sopimuspuoli tai sen muut osanottajat
julkaisevat tämän sopimuksen mukaisten yhteistyötoimien tuloksista tieteellisiä
tai teknisiä lehtiä, artikkeleita, raportteja tai kirjoja, videot ja
tietokoneohjelmat mukaan lukien, toisella sopimuspuolella tai sen muilla
osanottajilla on maailmanlaajuinen, ei-yksinomainen, peruuttamaton ja
tekijänpalkkioista vapautettu lupa kääntää, jäljentää, mukauttaa, lähettää sähköisissä
tiedotusvälineissä ja levittää julkisesti kyseisiä teoksia.
b) Sopimuspuolet varmistavat, että tämän
sopimuksen mukaisiin yhteistyötoimiin perustuvia ja riippumattomien
kustantajien julkaisemia tieteellisiä kirjallisia teoksia levitetään mahdollisimman
laajasti.
c) Kaikissa tämän sopimuksen määräysten
mukaisesti julkisesti levitettävissä ja valmistettavissa tekijänoikeuden
piiriin kuuluvien teosten kappaleissa on mainittava tekijän tai tekijöiden nimi
tai salanimi, paitsi jos nimenomaisesti tekijä kieltää tai tekijät kieltävät
nimeämisensä. Jäljennöksissä on myös viitattava selvästi sopimuspuolten ja/tai
niiden edustajien ja/tai järjestöjen antamaan yhteistyötukeen.
IV JULKISTAMATON TIETO
1. Asiakirjoihin perustuva julkistamaton tieto
a) Sopimuspuolet tai niiden osanottajat
yksilöivät mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, mieluiten teknologian
hallintosuunnitelmassa, tiedon, jota ne eivät halua julkistettavaksi tämän
sopimuksen yhteydessä, ottaen huomioon muun muassa seuraavat perusteet:
- tiedon salainen luonne siinä mielessä, että
se ei ole kokonaisuudessaan tai osiensa täsmällisessä kokoonpanossa taikka
muodossa yleisesti alan asiantuntijoiden tiedossa tai laillisin keinoin heidän
käytettävissään,
- tiedon todellinen tai mahdollinen
kaupallinen arvo, joka johtuu sen salaisuudesta,
- tiedon aiempi suojaaminen siinä mielessä,
että tiedon laillinen haltija on toteuttanut olosuhteisiin nähden aiheellisia
toimenpiteitä tiedon salaisuuden säilyttämiseksi.
Sopimuspuolet ja niiden osanottajat voivat
tietyissä tapauksissa sopia, että ellei toisin määrätä, sopimuksen mukaisissa
yhteistyötoimissa annettua, vaihdettua tai tuotettua tietoa taikka osaa siitä
ei saa paljastaa.
b) Sopimuspuolet varmistavat, että toinen
sopimuspuoli tunnistaa helposti tämän sopimuksen mukaisen julkistamattoman
tiedon ja sen luottamuksellisuuden esimerkiksi asianmukaisen merkinnän tai
rajoittavan reunaselityksen avulla. Tätä menettelyä sovelletaan myös kyseisen
tiedon kaikkiin täydellisiin tai osittaisiin jäljennöksiin.
Sopimuspuolen, joka saa tämän sopimuksen
nojalla julkistamatonta tietoa, on kunnioitettava sen luottamuksellista
luonnetta. Nämä rajoitukset päättyvät ilman eri toimenpiteitä silloin kun
tiedon omistaja välittää sen alan asiantuntijoille ilman rajoituksia.
c) Vastaanottava sopimuspuoli voi levittää
tämän sopimuksen mukaisesti saamaansa julkistamatonta tietoa vastaanottavaan
sopimuspuoleen kuuluville tai palkkaamilleen henkilöille ja muille
yhteistyötoimia varten erityisesti valtuutetuille sopimuspuolen ministeriöille
tai elimille edellyttäen, että julkistamattoman tiedon levittämisessä
noudatetaan mitä luottamuksellisuudesta on sovittu ja että tieto on helposti
tunnistettavissa luottamukselliseksi siten kuin edellä määrätään.
d) Vastaanottava sopimuspuoli voi levittää
julkistamatonta tietoa laajemmin kuin mitä c alakohdassa määrätään, jos tämän
sopimuksen mukaisesti julkistamatonta tietoa toimittava sopimuspuoli on antanut
siihen ennakolta kirjallisen suostumuksen. Sopimuspuolet tekevät yhteistyötä
kehittääkseen menettelyjä laajempaan levitykseen tarvittavan kirjallisen
ennakkosuostumuksen pyytämiseen ja hankkimiseen, ja kukin sopimuspuoli antaa
tällaisen suostumuksen omien sisäisten menettelytapojensa ja lainsäädäntönsä
asettamissa rajoissa.
2. Muu kuin asiakirjoihin perustuva
julkistamaton tieto
Sopimuspuolten tai niiden osanottajien on
kohdeltava asiakirjoihin perustumatonta julkistamatonta tai muuten
luottamuksellista taikka salassa pidettävää tietoa, jonka ne saavat tämän
sopimuksen nojalla järjestetyissä seminaareissa ja muissa kokouksissa, sekä
tietoa, jonka ne saavat henkilöstön palvelukseen ottamisen, tilojen ja
laitteistojen käytön tai yhteisten hankkeiden myötä, siten, että ne noudattavat
tässä liitteessä määriteltyjä asiakirjoihin perustuvaa tietoa koskevia periaatteita;
tällöin kuitenkin edellytetään, että tällaisen julkistamattoman tai muuten
luottamuksellisen taikka salassa pidettävän tiedon vastaanottajalle on tietoa
välitettäessä ilmoitettu tiedon luottamuksellisesta luonteesta.
3. Valvonta
Kumpikin sopimuspuoli tekee parhaansa
varmistaakseen, että niiden tämän sopimuksen nojalla vastaanottamia
julkistamattomia tietoja valvotaan tässä sopimuksessa määrätyllä tavalla. Jos
jompikumpi sopimuspuoli toteaa olevansa kykenemätön tai sen on aiheellista
epäillä olevansa myöhemmin kykenemätön noudattamaan 1 ja 2 kohdan
levittämiskieltoa koskevia määräyksiä, se ilmoittaa asiasta toiselle
sopimuspuolelle välittömästi. Sopimuspuolet neuvottelevat tämän jälkeen
keskenään löytääkseen asianmukaisen toimintatavan.
V Teknologian hallintasuunnitelman pääpiirteet
Teknologian hallintasuunnitelma on
osanottajien tekemä erityinen sopimus yhteistyötoimien toteuttamisesta sekä
osanottajien oikeuksista ja velvollisuuksista. Teknologian
hallintosuunnitelmassa on tavallisesti mainittava henkisistä tuotteista muun
muassa omistus, suojelu, käyttöoikeudet tutkimus- ja kehitystarkoituksiin,
hyödyntäminen ja levittäminen, mukaan lukien yhteistä julkaisutoimintaa
koskevat järjestelyt, vierailevien tutkijoiden oikeudet ja velvollisuudet sekä
riitojenratkaisumenettelyt. Teknologian hallintosuunnitelmassa voidaan
käsitellä myös tutkimuksen aikana syntyvää uutta tietoa ja aiempaa tutkimuksen
alaan liittyvää tietoa, lisenssien myöntämistä ja suoritteita.
[1]               INFCIRC/540.