title: Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Luxemburgin tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005-2008

text:
Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52006SC0111

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen Neuvoston lausunto Luxemburgin tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005-2008  /* SEK/2006/0111 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 1.2.2006SEK(2006) 111 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTOLuxemburgin tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005–2008(komission esittämä)PERUSTELUTTaustaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Sopimusta on muutettu kerran, vuonna 2005. Muuttamisen yhteydessä todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen budjettipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelmat, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistetut ohjelmat vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetut) vakausohjelmat, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetut) lähentymisohjelmat). Luxemburgin ensimmäinen vakausohjelma toimitettiin 16 päivänä helmikuuta 1999. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 15 päivänä maaliskuuta 1999 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.Jäsenvaltioiden on näissä ohjelmissa ilmoitettava keskipitkän aikavälin tavoitteena oleva julkisen talouden rahoitusasema ja esiteltävä sen saavuttamiseksi ja säilyttämiseksi toteutettavat toimenpiteet sekä ohjelman taustalla olevat taloutta koskevat oletukset. Keskipitkän aikavälin tavoite olisi tarkistetun sopimuksen mukaan eriytettävä jäsenvaltioittain, koska talouden tila ja julkisen talouden rahoitusasema on unionin eri jäsenvaltioissa erilainen ja koska myös kestävyyteen kohdistuvat finanssipoliittiset riskit ovat erilaisia. Sopimukseen tehtyjen muiden tarkistusten mukaan olisi lisäksi saavutettava koko suhdannekierron ajaksi symmetrisempi lähestymistapa finanssipolitiikkaan tehostamalla budjettikuria taloudellisesti hyvinä aikoina. Samalla sellaiset suuret rakenneuudistukset, joilla on todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen, olisi otettava huomioon arvioitaessa, voidaanko keskipitkän aikavälin tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeutusurasta väliaikaisesti poiketa.Komissio on tutkinut Luxemburgin viimeksi toimittaman tarkistetun lähentymisohjelman. Se on tässä yhteydessä ottanut huomioon yksiköidensä syksyn 2005 talousennusteen, käytännesäännöt[2], potentiaalisen tuotannon ja suhdannekorjattujen rahoitusasemien arvioinnissa sovelletut, yhteisesti sovitut menetelmät sekä vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvät talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja on jäljempänä esitetyn arvion perusteella antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi.Arviointi(1) Luxemburgin seitsemäs tarkistettu vakausohjelma toimitettiin komissiolle 28 päivänä marraskuuta 2005. Tarkistettu ohjelma kattaa vuodet 2005–2008. Ohjelma noudattaa pääpiirteissään uusissa käytännesäännöissä määriteltyjä vakaus- ja lähentymisohjelmien rakennemallia ja tiedonantovaatimuksia[3].(2) Luxemburgin talous on kehittynyt poikkeuksellisen hyvin viimeksi kuluneiden 20 vuoden aikana. Kokonaistuotanto on kasvanut vuosittain keskimäärin 5½ prosenttia ja kotimainen työllisyys 3¼ prosenttia. Talouskasvu hidastui selvästi vuonna 2001, mutta elpyi taas nopeasti saavuttaen 4,4 prosenttia vuonna 2004. Luxemburgin julkisen talouden rahoitusasema on ollut perinteisesti hyvin terve. Ylijäämää on ollut jatkuvasti 1990-luvun alusta alkaen, ja julkista velkaa on erittäin vähän. Julkisten menojen hyvin voimakkaan kasvun vuoksi ylijäämät ovat tämän vuosikymmenen alusta alkaen supistuneet nopeasti, ja julkinen talous jäi alijäämäiseksi vuonna 2004.(3) Ohjelmaan sisältyvän makrotaloudellisen skenaarion mukaan kokonaistuotannon vuosikasvu kiihtyy vuoden 2005 arvioidusta 4,0 prosentista 4,4 prosenttiin vuonna 2006, minkä jälkeen kasvuvauhti on 4,9 prosenttia sekä vuonna 2007 että 2008. Tämä kasvuskenaario näyttää realistiselta, vaikka kauden loppua kohti se muuttuu hieman suotuisammaksi kuin komission yksiköiden syksyn 2005 talousennuste ja siihen sisältyvät arviot potentiaalisen tuotannon kasvusta. Ohjelmassa esitetyt inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta. Ne ovat selvästi alhaisempia kuin komission yksiköiden syksyn 2005 talousennusteessa, mikä johtuu erityisesti öljyn hintaan liittyvistä erilaisista oletuksista. Öljytuotteilla on poikkeuksellisen suuri paino Luxemburgin yhdenmukaistetussa kuluttajahintaindeksissä (YKHI), koska muiden maiden asukkaat ostavat Luxemburgista autoihinsa paljon polttoainetta.(4) Neuvosto hyväksyi Luxemburgin edellisessä tarkistetussa vakausohjelmassa (vuodet 2004–2007) esitetyn julkisen talouden strategian 18 päivänä tammikuuta 2005 antamassaan lausunnossa. Komission syksyn 2005 talousennusteen mukaan vuoden 2005 talousarvion toteuttaminen johtaa -2,3 prosentin julkisen talouden alijäämään suhteessa BKT:hen, kun edellisessä tarkistetussa vakausohjelmassa tavoite oli -1,0 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen. Julkisten tulojen ennustettiin edellisessä tarkistuksessa kasvavan 1,2 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, mutta toteutunut kasvu oli ainoastaan 0,2 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, mikä johtui osittain suurista odottamattomista alv-palautuksista. Julkiset menot kasvoivat 1,4 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen (mistä julkisten investointien osuus oli noin 0,8 prosenttiyksikköä), kun ennuste oli 0,8 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen.(5) Ohjelmassa pyritään supistamaan julkisen talouden alijäämä vuoden 2005 -2,3 prosentista -0,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008, jotta keskipitkän aikavälin tavoitteena oleva -0,8 prosentin alijäämä saavutetaan vuonna 2008. Perusjäämän taso ja aikajänne vastaavat pitkälti julkisen talouden rahoitusaseman kehitystä. Perusjäämä, joka oli –2,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, parantuu tasapainoiseksi kauden loppuun mennessä. Julkisen talouden strategiaa on sopeutettu edelliseen vakausohjelman tarkistukseen verrattuna. Siinä käytetyt makrotaloudelliset oletukset olivat varovaisempia, mutta perustuivat silti vahvaan kehitykseen, ja julkisen talouden alijäämän ennustettiin siinä supistuvan -1,4 prosentista (2004) -1,0 prosenttiin (2005) ja pysyvän suunnilleen samalla tasolla vuosina 2006 ja 2007. Vaikka BKT kasvoi vuonna 2005 hieman ennustettua nopeammin, alijäämä ei supistunut vaan kasvoi vuoden 2004 tarkistetusta -1,2 prosentista -2,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Tässä ohjelmassa julkisen talouden strategiaa onkin sopeutettu yllättäen heikentyneen tilanteen vuoksi. Suunniteltu julkisen talouden sopeuttaminen on menoperusteista, ja julkisten kokonaismenojen ennustetaan ohjelmakaudella supistuvan 2,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Julkisten tulojen puolestaan arvioidaan vähenevän 0,4 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Menosuhteen supistamisessa keskitytään ohjelman mukaan pääasiassa juokseviin menoihin, erityisesti julkiseen kollektiiviseen kulutukseen ja sosiaalisiin tulonsiirtoihin. Sopeutustoimet painottuvat ohjelmakauden loppuun, koska sekä nimellisen että suhdannekorjatun alijäämän supistamista on tarkoitus nopeuttaa huomattavasti vuonna 2007.(6) Julkisen talouden suhdannekorjatun rahoitusaseman (jonka komission yksiköt ovat laskeneet ohjelmassa annettujen tietojen perusteella ja yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti) ennustetaan parantuvan 1½ prosentin alijäämästä vuonna 2005 suhteessa BKT:hen suunnilleen tasapainoiseksi vuonna 2008. Koska kertaluonteisia tai muita väliaikaisia toimenpiteitä ei ole, rakenteellinen rahoitusasema kehittyy samaa tahtia. Julkisen talouden kohentuessa tuotantokuilu pysyy negatiivisena mutta on kaventumassa (–1¾ prosentista (2005) –0,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008), koska potentiaalisen tuotannon ennustetaan kasvavan hyvin nopeasti Luxemburgissa. Ohjelmassa asetetaan keskipitkän aikavälin tavoitteeksi -0,8 prosentin rakenteellinen alijäämä (ts. suhdannetasoitettu alijäämä, josta on vähennetty kertaluonteisten ja väliaikaisten toimenpiteiden vaikutus). Se vastaa arvioitua vähimmäisvaatimusta, jolla saavutetaan riittävä varmuusmarginaali sen varmistamiseksi, että julkisen talouden alijäämä ei ylitä 3 prosentin viitearvoa. Tavoitteen toteutumisen pitäisi saada aikaan kyseinen varmuusmarginaali. Tässä arviossa tavoitteen voidaan katsoa olevan asianmukaisella tasolla, koska se on vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille määritellyn vaihteluvälin sisällä ja koska se kuvastaa riittävästi velkasuhdetta ja keskimääräistä potentiaalista tuotannon kasvua pitkällä aikavälillä.(7) Ohjelmaan sisältyviin julkista taloutta koskeviin tavoitteisiin liittyy kuitenkin riskejä. Ohjelmassa esitetyt kauden viimeisiä vuosia koskevat makrotaloudelliset ennusteet saattava ensinnäkin olla hieman optimistisia. Toiseksi vuosille 2007 ja 2008 suunniteltuja julkisten menojen supistuksia ei ole määritelty tarkemmin. Ohjelmaan sisältyvien julkista taloutta koskevien ennusteiden toteutuminen edellyttää siis, että vuosiksi 2007 ja 2008 suunnitellut toimenpiteet määritellään ja toteutetaan asianmukaisesti.(8) Tämän riskinarvioinnin perusteella ohjelman mukainen julkisen talouden strategia näyttää pääpiirteissään riittävän varmistamaan, että ohjelmassa esitetty keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan ohjelmakauden loppuun mennessä edellyttäen, että vuosiksi 2007 ja 2008 suunnitellut toimenpiteet määritellään ja toteutetaan asianmukaisesti. Alijäämälle asetetun 3 prosentin viitearvon ylittyminen on kuitenkin mahdollista vuonna 2006, koska suhdannekorjattu alijäämä (jonka komission yksiköt ovat laskeneet ohjelman tietojen perusteella yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti) on 1¼ prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä ei täytä vähimmäisvaatimusta. Vaikka suunniteltu rakenteellinen alijäämä on vuodesta 2007 alkaen pienempi kuin vähimmäisvaatimukseksi asetettu viitearvo, varmuusmarginaalin riittävyyttä on vaikea arvioida ennen kuin kyseiselle vuodelle kohdistetut menoja vähentävät toimet määritetään ja toteutetaan. Myös ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävä (rakenteellinen) sopeutusura on asianmukainen lukuun ottamatta kenties vuotta 2006, jonka aikana suhdannekorjattua alijäämää aiotaan supistaa ainoastaan 0,3 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Tämä ei täytä vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettua vaatimusta, jonka mukaan rakenteellista rahoitusasemaa tulisi parantaa vuosittain keskimäärin 0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Koska negatiivinen tuotantokuilu kuitenkin on sulkeutumassa, Luxemburgin talouden tilaa voidaan pitää yleisesti ottaen hyvänä.(9) Julkinen velka oli arvioiden mukaan 6,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Ohjelman mukaan se kasvaa 10,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2008 mennessä. Suurin osa lisäyksestä ajoittuu vuodelle 2006. Julkisen velan kasvu johtuu pääasiassa suunniteltujen uusien joukkolainojen liikkeeseenlaskusta, millä pyritään rahoittamaan maantie- ja rautatieinfrastruktuuriin liittyviä menoja sekä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksiin perustuvia suuria investointihankkeita, joiden yhteydessä Luxemburgin valtio antaa hanke-ehdotuksen tekijälle takauksen.(10) Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät Luxemburgissa olevan julkisen talouden kestävyyden kannalta keskisuuri riski. Julkista velkaa on erittäin vähän, ja keskipitkän aikavälin suunnitelluilla vakauttamistoimilla pystyttäneen osittain lievittämään julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvia riskejä. Työllisyys on kuitenkin kasvanut Luxemburgissa huomattavan nopeasti kahden viime vuosikymmenen aikana. Tämän vuoksi eläkkeelle jää vastaavasti ajan mittaan yhä enemmän ihmisiä ja eläkemenot kasvavat voimakkaasti. Eläkerahastoissa nykyään olevien varojen määrä edistää selkeästi julkisen talouden kestävyyttä, mutta se ei yksinään riitä, vaan kuten ohjelmassa todetaan, eläkejärjestelmiin on jossain vaiheessa tehtävä muutoksia, jotta voidaan hillitä eläkemenojen kasvua ja lieventää pitkän aikavälin kestävyyteen kohdistuvia riskejä.(11) Ohjelmaan sisältyvä julkisen talouden strategia on pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen. Strategia on erityisesti talouden vakauden turvaamista koskevan yhdennetyn suuntaviivan mukainen, koska julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteessa pysytään koko suhdannekierron ajan, ja niin kauan kuin tavoitetta ei ole saavutettu, kaikki tarpeelliset korjaavat toimenpiteet toteutetaan vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesti. Väestön ikääntymisen aiheuttamien ennustettujen kustannusten osalta strategia on myös talouden kestävyyden varmistamisesta annetun yhdennetyn suuntaviivan mukainen.(12) Talouskasvua ja työllisyyttä edistävän uudistetun Lissabonin strategian mukaisessa Luxemburgin kansallisessa uudistusohjelmassa, jonka Luxemburg toimitti 17 päivänä marraskuuta 2005, määritetään talouden vakauden turvaaminen ja sen kestävyyden varmistaminen haasteiksi, joilla on merkittäviä vaikutuksia julkiseen talouteen. Kansallisessa uudistusohjelmassa määritetään myös muita haasteita, joilla on merkittäviä vaikutuksia julkiseen talouteen. Tällainen haaste on etenkin julkisten tutkimus- ja kehitysmenojen huomattava lisääminen. Kansallisessa uudistusohjelmassa hahmoteltujen toimien vaikutukset julkiseen talouteen on otettu huomioon vakausohjelmaan sisältyvissä julkista taloutta koskevissa ennusteissa. Myös vakausohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimenpiteet ovat yhdenmukaisia kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien kanssa. Vakausohjelmassa näitä toimenpiteitä täydennetään julkisen talouden järjestelmää koskevilla muutoksilla. Merkittävä muutos on talousarvion toimittamisen lykkääminen elokuusta lokakuuhun, millä pyritään parantamaan tietojen saatavuutta ja julkisen talouden ennusteiden luotettavuutta. Ohjelmassa todetaan myös, että investointihankkeiden kustannuksista tehdään tulevaisuudessa yksityiskohtaisempia analyyseja, joissa otetaan huomioon muun muassa operatiiviset kustannukset ensimmäisestä suunnitteluvaiheesta alkaen.Tämän arvion perusteella voidaan todeta, että ohjelmassa esitettyä kokonaisstrategiaa, joka tähtää alijäämän supistamiseen menoja hillitsemällä, voidaan pitää hyvänä, mutta Luxemburgin viranomaisten olisi tämän lisäksi-  tehostettava julkisen talouden sopeuttamista vuonna 2006 sekä määritettävä ja toteutettava toimet, joita tarvitaan vuosina 2007 ja 2008, ja-  pyrittävä ratkaisemaan ongelmat, joita väestön ikääntyminen aiheuttaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyydelle.Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTOLuxemburgin tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005–2008EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[4] ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:1.  Luxemburgin talous on viimeksi kuluneiden 20 vuoden aikana kehittynyt poikkeuksellisen hyvin; kokonaistuotanto on kasvanut vuosittain keskimäärin 5½ prosenttia ja kotimainen työllisyys 3¼ prosenttia. Talouskasvu hidastui selvästi vuonna 2001, mutta elpyi taas nopeasti saavuttaen 4,4 prosenttia vuonna 2004. Luxemburgin julkisen talouden rahoitusasema on ollut perinteisesti hyvin terve; ylijäämää on ollut jatkuvasti 1990-luvun alusta alkaen, ja julkista velkaa on erittäin vähän. Julkisten menojen erittäin voimakkaan kasvun vuoksi ylijäämät ovat kuitenkin tämän vuosikymmenen alusta alkaen supistuneet nopeasti ja julkinen talous jäi alijäämäiseksi vuonna 2004.2.  Neuvosto hyväksyi Luxemburgin edellisessä tarkistetussa vakausohjelmassa (vuodet 2004–2007) esitetyn julkisen talouden strategian 18 päivänä tammikuuta 2005 antamassaan lausunnossa.3.  Komission syksyn 2005 talousennusteen mukaan vuoden 2005 talousarvion toteuttaminen johtaa 2,3 prosentin julkisen talouden alijäämään suhteessa BKT:hen, kun edellisessä tarkistetussa vakausohjelmassa tavoite oli 1,0 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen. Julkiset tulot, joiden ennustettiin edellisessä tarkistuksessa kasvavan 1,2 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, kasvoivat todellisuudessa ainoastaan 0,2 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, mikä osaltaan johtui suurista odottamattomista alv-palautuksista; julkiset menot kasvoivat 1,4 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen (josta julkisten investointien osuus oli noin 0,8 prosenttiyksikköä), kun ennuste oli 0,8 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen.4.  Neuvosto tutki [14 päivänä helmikuuta 2006] Luxemburgin tarkistetun vakausohjelman, joka kattaa vuodet 2005–2008. Ohjelma noudattaa pääpiirteissään uusissa käytännesäännöissä määriteltyjä vakaus- ja lähentymisohjelmien rakennemallia ja tiedonantovaatimuksia[5].5.  Ohjelmassa esitetyn makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu kiihtyy vuoden 2005 arvioidusta 4,0 prosentista 4,4 prosenttiin vuonna 2006, minkä jälkeen kasvuvauhdiksi ennustetaan 4,9 prosenttia sekä vuonna 2007 että 2008. Tällä hetkellä saatavilla olevien tietojen perusteella skenaario vaikuttaa perustuvan yleisesti ottaen realistisiin kasvuoletuksiin, vaikka se vaikuttaakin hieman suotuisalta ohjelman loppuvuosien osalta. Myös ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta.6.  Ohjelmassa pyritään supistamaan julkisen talouden alijäämä lähelle tasapainoa ohjelmakauden loppuun mennessä, jotta myös keskipitkän aikavälin tavoite, eli -0,8 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen, saavutetaan vuonna 2008. Perusjäämän taso ja aikajänne vastaavat pitkälti julkisen talouden rahoitusaseman kehitystä. Perusjäämä parantuu -2,1 prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen (2005) 0,1 prosentin ylijäämäksi kauden loppuun mennessä. Alijäämän supistaminen on menoperusteista, ja julkisten kokonaismenojen ennustetaan vähenevän 2,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen ohjelmakauden aikana; julkisten tulojen arvioidaan vähenevän 0,4 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Koska rahoitusasema heikkeni yllättävästi vuonna 2005, julkisen talouden strategiaa on mukautettu edellisen tarkistetun ohjelman toimittamisen jälkeen; edellinen tarkistus perustui vähemmän optimistiseen makrotalouden skenaarioon, jonka mukaan julkisen talouden alijäämä supistuu vuoden 2004 -1,4 prosentista -1,0 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja pysyy suunnilleen samalla tasolla vuosina 2006 ja 2007.7.  Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti laskettua julkisen talouden rakenteellista rahoitusasemaa (eli suhdannetasoitettu rahoitusasema kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä lukuun ottamatta) on tarkoitus parantaa ohjelmakauden aikana vuosittain keskimäärin hieman yli 0,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Sopeuttaminen painottuu ohjelmakauden loppuun, ja se nopeutuu selvästi vuonna 2007 sekä nimellisin että rakenteellisin luvuin mitattuna. Ohjelmassa asetetaan julkiselle taloudelle keskipitkän aikavälin tavoitteeksi 0,8 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, joka on tarkoitus saavuttaa vuoteen 2008 mennessä. Ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite vastaa vähimmäistavoitetta, jolla pyritään takaamaan riittävä varmuusmarginaali sen varmistamiseksi, ettei julkisen talouden alijäämälle asetettu 3 prosentin viitearvo ylity. Tavoitteen toteutumisen pitäisi taata kyseinen varmuusmarginaali. Keskipitkän aikavälin tavoitetta voidaan pitää tämän arvion perusteella asianmukaisena, koska se on vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille määritellyn vaihteluvälin sisällä ja se kuvastaa riittävän hyvin velkasuhdetta ja keskimääräistä potentiaalisen tuotannon kasvua pitkällä aikavälillä.8.  Julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennakoitua huonompi. Ohjelmassa esitetyt kauden viimeisiä vuosia koskevat makrotaloudelliset ennusteet saattavat ensinnäkin olla hieman optimistisia. Myöskään ohjelmaan sisältyviä toimia, joilla pyritään jatkamaan sopeutustoimia vuosina 2007 ja 2008, ei ole vielä määritelty. Ohjelmaan sisältyvien julkista taloutta koskevien tavoitteiden saavuttaminen edellyttää kyseisten toimien määrittelyä ja asianmukaista toteutusta.9.  Ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys näyttää tämän riskinarvioinnin perusteella riittävän varmistamaan, että keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan ohjelman ennusteiden mukaisesti viimeistään vuonna 2008 edellyttäen, että vuosille 2007 ja 2008 suunnitellut toimenpiteet määritellään ja toteutetaan asianmukaisesti. Komission yksiköiden laskelmien mukaan on kuitenkin olemassa riski siitä, että alijäämälle asetettu 3 prosentin viitearvo ylittyy normaaleissa suhdannevaihteluissa vuonna 2006. Vaikka suunniteltu rakenteellinen alijäämä on vuodesta 2007 alkaen pienempi kuin vähimmäisvaatimukseksi asetettu viitearvo, varmuusmarginaali ei kenties ole riittävä myöskään vuonna 2007, ellei kyseiselle vuodelle kohdistettuja, menoja supistavia toimia määritellä ja toteuteta. Vauhti, jolla julkista taloutta sopeutetaan ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, on pääosin vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen; siinä määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain vähintään viitearvon verran eli 0,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Rakenteellista alijäämää supistetaan ohjelman mukaan kuitenkin ainoastaan 0,3 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuonna 2006, vaikka Luxemburgin talouden tilaa voidaan negatiivisesta (tosin sulkeutumassa olevasta) tuotantokuilusta huolimatta pitää yleisesti ottaen hyvänä.10.  Julkinen velka oli arvioiden mukaan 6,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Ohjelman mukaan se kasvaa 10,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008. Suurin osa lisäyksestä ajoittuu vuodelle 2006.11.  Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät Luxemburgissa olevan julkisen talouden kestävyyden kannalta keskisuuri riski. Julkista velkaa on erittäin vähän, ja keskipitkän aikavälin suunnitelluilla vakauttamistoimilla pystyttäneen osittain lievittämään julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvia riskejä. Työllisyys on kuitenkin kasvanut Luxemburgissa huomattavan nopeasti kahden viime vuosikymmenen aikana. Tämän vuoksi eläkkeelle jää vastaavasti ajan mittaan yhä enemmän ihmisiä ja eläkemenot kasvavat voimakkaasti. Eläkerahastoissa nykyään olevien varojen määrä edistää selkeästi julkisen talouden kestävyyttä, mutta se ei yksinään riitä, vaan kuten ohjelmassa todetaan, eläkejärjestelmiin on jossain vaiheessa tehtävä muutoksia, jotta voidaan hillitä eläkemenojen kasvua ja lieventää pitkän aikavälin kestävyyteen kohdistuvia riskejä.12.  Ohjelmaan sisältyvä julkisen talouden strategia on pääosin vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen; strategia on erityisesti talouden vakauden turvaamista koskevan yhdennetyn suuntaviivan mukainen, koska julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteessa pysytään koko suhdannekierron ajan, ja niin kauan kuin tavoitetta ei ole saavutettu, kaikki tarpeelliset korjaavat toimenpiteet toteutetaan vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesti; väestön ikääntymisen aiheuttamien ennustettujen julkisten menojen osalta strategia on myös talouden kestävyyden varmistamisesta annetun yhdennetyn suuntaviivan mukainen.13.  Luxemburgin kansallisessa uudistusohjelmassa, joka toimitettiin 17 päivänä marraskuuta 2005, tuodaan esille seuraavat julkiseen talouteen merkittävästi vaikuttavat haasteet: i) talouden vakauden turvaaminen ja ii) talouden kestävyyden varmistaminen. Kansallisessa uudistusohjelmassa määritetään myös muita haasteita, joilla on merkittäviä vaikutuksia julkiseen talouteen; tällainen haaste on etenkin julkisten tutkimus- ja kehitysmenojen huomattava lisääminen. Kansallisessa uudistusohjelmassa hahmoteltujen toimien vaikutukset on otettu huomioon vakausohjelmaan sisältyvissä julkista taloutta koskevissa ennusteissa; vakausohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimenpiteet ovat myös yhdenmukaisia kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien kanssa.Ohjelmassa esitettyä kokonaisstrategiaa, joka tähtää alijäämän supistamiseen menoja hillitsemällä, voidaan pitää hyvänä, mutta neuvosto katsoo, että Luxemburgin viranomaisten olisi tämän lisäksi-  tehostettava julkisen talouden sopeuttamista vuonna 2006 sekä määritettävä ja toteutettava toimet, joita tarvitaan vuosina 2007 ja 2008, ja-  pyrittävä ratkaisemaan ongelmat, joita väestön ikääntyminen aiheuttaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyydelle.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |BKT:n määrä (muutos, %) | VO joulukuu 2005 | 4,4 | 4,0 | 4,4 | 4,9 | 4,9 |KOM marraskuu 2005 | 4,5 | 4,2 | 4,4 | 4,5 | Tieto puuttuu |VO joulukuu 2004 | 4,4 | 3,8 | 3,3 | 4,3 | Tieto puuttuu |YKHI-inflaatio (%) | VO joulukuu 2005 | 3,2 | 3,7 | 2,6 | 2,0 | 1,8 |KOM marraskuu 2005 | 3,2 | 4,1 | 4,4 | 2,2 | Tieto puuttuu |VO joulukuu 2004 | 2,6 | 3,2 | 1,5 | 1,7 | Tieto puuttuu |Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | VO joulukuu 20051 | -1,7 | -1,7 | -1,3 | -0,7 | -0,6 |KOM marraskuu 20052 | -1,8 | -1,6 | -1,3 | -1,2 | Tieto puuttuu |VO joulukuu 20041 | -1,2 | -2,2 | -3,8 | -5,0 | Tieto puuttuu |Julkisen talouden rahoitusasema (suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 2005 | -1,2 | -2,3 | -1,8 | -1,0 | -0,2 |KOM marraskuu 2005 | -1,2 | -2,3 | -2,0 | -2,2 | Tieto puuttuu |VO joulukuu 2004 | -1,4 | -1,0 | -0,9 | -1,0 | Tieto puuttuu |Perusjäämä (suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 2005 | -0,9 | -2,1 | -1,7 | -0,7 | 0,1 |KOM marraskuu 2005 | -0,9 | -2,1 | -1,8 | -2,0 | Tieto puuttuu |VO joulukuu 2004 | -1,2 | -0,9 | -0,8 | -0,9 | Tieto puuttuu |Suhdannetasoitettu rahoitusasema = rakenteellinen rahoitusasema3 (suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 20051 | -0,3 | -1,5 | -1,2 | -0,6 | 0,1 |KOM marraskuu 2005 | -0,4 | -1,5 | -1,4 | -1,6 | Tieto puuttuu |VO joulukuu 20041 | -0,7 | 0,3 | 1,4 | 2,0 | Tieto puuttuu |Julkinen bruttovelka (suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 2005 | 6,6 | 6,4 | 9,6 | 9,9 | 10,2 |KOM marraskuu 2005 | 6,6 | 6,8 | 7,1 | 7,3 | Tieto puuttuu |VO joulukuu 2004 | 5,0 | 5,0 | 4,6 | 4,5 | Tieto puuttuu |Huom. 1 Komission yksiköiden laskelmat ohjelmassa esitettyjen tietojen perusteella. 2 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 4,1 prosenttia vuonna 2004, 4,0 prosenttia vuonna 2005, 4,1 prosenttia vuonna 2006 ja 4,3 prosenttia vuonna 2007. 3 Koska ohjelmassa ei ole määritetty kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä, suhdannekorjattu ja rakenteellinen rahoitusasema ovat yhtä suuret. Lähde: Vakausohjelma (VO), komission yksiköiden syksyn 2005 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. |[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Asiakirjat, joihin tässä tekstissä viitataan, ovat saatavilla Internet-osoitteessa http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] ”Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet”, hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11. lokakuuta 2005.[3] Ohjelmassa on puutteita, jotka liittyvät käytännesäännöissä määrättyihin pakollisiin ja vapaaehtoisiin tietoihin.[4] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Asiakirjat, joihin tässä lausunnossa viitataan, ovat saatavilla Internet-osoitteessa http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[5] Ohjelmassa on puutteita, jotka liittyvät käytännesäännöissä määrättyihin pakollisiin ja vapaaehtoisiin tietoihin.


Avis juridique important

|

32003H0203

Komission suositus, annettu 20 päivänä maaliskuuta 2003, yleisiin sähköisiin viestintäverkkoihin ja -palveluihin Euroopan yhteisössä tarjottavien yleisten R-LAN-liittymien tarjonnan yhdenmukaistamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 078 , 25/03/2003 s. 0012 - 0013

Komission suositus,annettu 20 päivänä maaliskuuta 2003,yleisiin sähköisiin viestintäverkkoihin ja -palveluihin Euroopan yhteisössä tarjottavien yleisten R-LAN-liittymien tarjonnan yhdenmukaistamisesta(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)(2003/203/EY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY(1) (jäljempänä "puitedirektiivi") ja erityisesti sen 19 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Barcelonassa 15.-16. maaliskuuta 2002 kokoontunut Eurooppa-neuvosto kannatti useiden erilaisten, tietoyhteiskunnan palvelujen käytön mahdollistavien laajakaistaliityntätapojen edistämistä ja korosti tarvetta toteuttaa sähköisten viestintä-palvelujen sisämarkkinat.(2) Puitedirektiivin 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti viestintäkomitea antoi puoltavan lausuntonsa 24. tammikuuta 2003.(3) Koska sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen tarjonnan mahdollistamiseksi olisi käytettävä mahdollisimman kevyttä lupajärjestelmää, sähköisten viestintäverkkojen tai -palvelujen tarjoajilta voidaan sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY(2) (jäljempänä "valtuutusdirektiivi") 3 artiklan 2 kohdan mukaan vaatia ainoastaan yleisvaltuutusta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisen direktiivin 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja erityisvelvollisuuksia tai 5 artiklassa tarkoitettuja käyttöoikeuksia.(4) Valtuutusdirektiivin 5 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltiot eivät mahdollisuuksien mukaan ja varsinkaan silloin, kun haitallisten häiriöiden mahdollisuus on hyvin pieni, saa asettaa radiotaajuuksien käytön ehdoksi yksittäisen tätä koskevan luvan myöntämistä. Lisäksi komission direktiivin 2002/77/EY(3) 2 artiklan 1 kohdan ja 4 artiklan mukaan jäsenvaltiot eivät saa vahvistaa tai pitää voimassa toimenpiteitä, joilla rajoitetaan niiden yritysten määrää, joilla on lupa tarjota palveluja tai käyttää radiotaajuuksia, elleivät nämä toimenpiteet ole puolueettomia, oikeasuhteisia ja syrjimättömiä.(5) Puitedirektiivin 8 artiklassa määriteltyjen yleisten tavoitteiden ja sääntelyperiaatteiden mukaisesti kansallisten sääntelyviranomaisten on toteutettava kaikki aiheelliset toimenpiteet kilpailun edistämiseksi sähköisten viestintäverkkojen, sähköisten viestintäpalvelujen ja niiden liitännäistoimintojen ja -palvelujen tarjoamisessa edistämällä innovaatioita, edistämällä radiotaajuuksien tehokasta käyttöä ja varmistamalla niiden tehokas hallinta. Lisäksi kansallisten sääntelyviranomaisten olisi poistettava esteet sähköisten viestintäverkkojen, niiden liitännäistoimintojen ja -palvelujen sekä sähköisten viestintäpalvelujen Euroopan laajuiselta tarjonnalta.(6) Radiotaajuuksia käyttävät langattomat lähiverkot (R-LAN) ovat innovatiivinen tapa tarjota laajakaistaliittymää Internetiin tai yritysverkkoihin yksityiskäytön lisäksi myös suurelle yleisölle suunnatussa tarjonnassa esimerkiksi lentokentillä, rautatieasemilla ja ostoskeskuksissa.(7) Enemmistö jäsenvaltioista sallii jo yleisiin sähköisiin viestintäverkkoihin ja -palveluihin liittymän mahdollistavien R-LAN-yhteyksien kaupallisen tai ei-kaupallisen tarjonnan. Koska R-LAN on tärkeä laajakaistainen vaihtoehto tarjottaessa yhteyksiä tietoyhteiskunnan palveluihin, on syytä pyrkiä yhdenmukaiseen lähestymistapaan tällaisten yleisten R-LAN-liittymien tarjonnassa koko yhteisössä. On tehtävä ero palvelujen tarjoamisen ja radiotaajuuksien käytön välille. Yleisiin sähköisiin viestintäverkkoihin ja -palveluihin liittymän mahdollistavien R-LAN-yhteyksien kaupallinen tarjoaminen tulisi sallia kevyimmässä mahdollisessa järjestelmässä eli mahdollisuuksien mukaan ilman alakohtaisia erityisehtoja.(8) R-LAN saa käyttää osittain tai kokonaan jotakin seuraavista taajuusalueista: 2400,0-2483,5 MHz (jäljempänä "2,4 GHz:n taajuusalue") tai 5150-5350 MHz ja 5470-5725 MHz (jäljempänä "5 GHz:n taajuusalueet"). Osa näistä taajuusalueista ei ole välttämättä tällä hetkellä joissakin jäsenvaltioissa R-LAN-järjestelmien käytettävissä. Näiden taajuusalueiden käytön yhdenmukaistaminen voi siksi olla tarpeen Euroopan yhteisön radiotaajuuspolitiikan sääntelyjärjestelmästä 7 päivänä maaliskuuta 2002 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 676/2002/EY(4) (radiotaajuuspäätös) mukaisesti.(9) Osapuolet hyväksyvät 2,4 GHz:n taajuusalueen eri käyttäjien ja eri R-LAN-järjestelmien välisten häiriöiden mahdollisuuden. Kunhan R-LAN-käyttäjät eivät aiheuta haitallisia häiriöitä samojen taajuusalueiden mahdollisille suojatuille käyttäjille, 2,4 ja 5 GHz:n taajuusalueiden käytön ei pitäisi edellyttää yksittäistä käyttölupaa tai, siinä määrin kuin se on mahdollista, muita yleisvaltuutukseen liittyviä ehtoja kuin niitä, jotka sallitaan valtuutusdirektiivin liitteessä olevassa 17 kohdassa. 5 GHz:n taajuusalueen vapauttaminen yleisille R-LAN-liittymäpalveluille vähentäisi painetta 2,4 GHz:n taajuusalueelta.(10) Yleisvaltuutusehtoja voidaan haitallisten häiriöiden mahdollisuuden minimoimiseksi asettaa silloin, kun se on perusteltua ja kohtuullista. Tällaisissa yleisvaltuutuksissa voidaan viitata asianmukaisiin vaatimuksiin radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta 9 päivänä maaliskuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/5/EY(5) (radio- ja telepäätelaitedirektiivi) mukaisesti; nämä vaatimukset voidaan yhdenmukaistaa radiotaajuuspäätöksen ja radio- ja telepäätelaitedirektiivin mukaisesti.(11) Yhteisön kilpailusääntöjen mukaisesti puitedirektiivin 8 artiklan 1 kohdassa säädetään sääntelyyn liittyvästä yksittäisiin tekniikoihin sitoutumattomuuden periaatteesta, joten viestintäverkkoihin ja -palveluihin yhteyden tarjoavien eri R-LAN-tekniikoiden ja muiden tekniikoiden välillä ei tulisi esiintyä syrjintää.(12) Ehtoihin, joiden mukaisesti yleisten R-LAN-liittymien tarjoajille voidaan myöntää oikeudet käyttää julkisia ja yksityisiä tiloja, sovelletaan yhteisön perustamissopimuksen kilpailusääntöjä sekä soveltuvin osin puitedirektiiviä.(13) Tällä hetkellä tietoturvaa ja luottamuksellisuutta säännellään henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta televiestinnän alalla 15 päivänä joulukuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/66/EY(6) 4 ja 5 artiklalla. Kyseisen direktiivin tulevan kumoamisen yhteydessä kyseiset säännökset korvataan 1 päivästä marraskuuta 2003 henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12 päivänä heinäkuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/58/EY(7) 4 ja 5 artiklalla,ANTAA TÄMÄN SUOSITUKSEN:1. Toteuttaessaan direktiivien 2002/20/EY ja 2002/21/EY noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä jäsenvaltioiden olisi sallittava yleisten R-LAN-yhteyksien tarjonta yleisiin sähköisen viestinnän verkkoihin ja palveluihin saatavilla olevilla 2,4 GHz:n ja 5 GHz:n taajuusalueilla mahdollisuuksien mukaan ilman alakohtaisia erityisehtoja ja joka tapauksessa pelkällä yleisvaltuutuksella.2. Jäsenvaltioiden ei pitäisi asettaa yksittäisen luvan myöntämistä ehdoksi saatavilla olevien 2,4 GHz:n tai 5 GHz:n taajuuksien käytölle R-LAN-järjestelmissä.3. Jäsenvaltioiden ei pitäisi rajoittaa palveluntarjoajien vapautta valita käyttämänsä R-LAN-laitteistot, kunhan laitteistot ovat direktiivin 1999/5/EY nojalla asetettujen vaatimusten mukaisia.4. Jäsenvaltioiden olisi kiinnitettävä erityistä huomiota direktiivin 97/66/EY 4 ja 5 artiklan vaatimuksiin ja direktiivin 2002/58/EY vastaaviin säännöksiin, joilla säännellään tietoturvaa ja luottamuksellisuutta yleisissä viestintäverkoissa ja -palveluissa.Tehty Brysselissä 20 päivänä maaliskuuta 2003.Komission puolestaErkki LiikanenKomission jäsen(1) EYVL L 108, 24.4.2002, s. 33.(2) EYVL L 108, 24.4.2002, s. 21.(3) Komission direktiivi 2002/77/EY, annettu 16 päivänä syyskuuta 2002, kilpailusta sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen markkinoilla (EYVL L 249, 17.9.2002, s. 21).(4) EYVL L 108, 24.4.2002, s. 1.(5) EYVL L 91, 7.4.1999, s. 10.(6) EYVL L 24, 30.1.1998, s. 1.(7) EYVL L 201, 31.7.2002, s. 37.


title: Komission suositus, annettu 6 päivänä huhtikuuta 2005, sähköverkkovälitteisestä laajakaistaviestinnästä (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               12.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 93/42

      KOMISSION SUOSITUS,

   annettu 6 päivänä huhtikuuta 2005,
   sähköverkkovälitteisestä laajakaistaviestinnästä
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2005/292/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (1), (jäljempänä ’puitedirektiivi’) ja erityisesti sen 19 artiklan 1 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Tällä suosituksella pyritään varmistamaan avoimet, oikeasuhteiset ja syrjimättömät edellytykset sähkönjakeluverkon käytölle sähköisessä viestinnässä sekä poistamaan tarpeettomat sääntelylliset esteet. Sähköverkkoa käyttäviin viestintäjärjestelmiin eli datasähköjärjestelmiin lasketaan kuuluviksi sekä asiaan liittyvät laitteet että verkot.

               (2)

               EU:n sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmän tarkoituksena on luoda edellytykset kilpailuun perustuvalle sähköisen viestinnän verkkojen ja palvelujen tarjonnalle sekä varmistaa, että käyttäjät hyötyvät tästä mahdollisimman paljon suuremman valinnanvaran, alhaisempien hintojen ja paremman laadun muodossa. Kansallisten sääntelyviranomaisten yhdeksi tavoitteeksi on asetettu kilpailun edistäminen sähköisen viestinnän verkkojen tarjonnassa, joka sisältää myös datasähköjärjestelmien tarjonnan. Näin ollen sääntelyviranomaisten olisi poistettava erityisesti sähköyhtiöiltä perusteettomat esteet käyttää sähkönjakeluverkkoaan viestintäverkon tarjontaan.

               (3)

               Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (2) (jäljempänä ’valtuutusdirektiivi’) mukaan datasähköverkon tarjonta edellyttää ainoastaan yleisvaltuutusta. Yleisvaltuutus voi sisältää esimerkiksi hätäviestintään ja verkon eheyteen liittyviä velvoitteita, joista säädetään sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 3 päivänä toukokuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/336/ETY (3) (jäljempänä ’EMC-direktiivi’), radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta 9 päivänä maaliskuuta 1999 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 1999/5/EY (4) (jäljempänä ’päätelaitedirektiivi’), puitedirektiivissä sekä yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/22/EY (5) (jäljempänä ’yleispalveludirektiivi’). Jotta voitaisiin välttyä syrjinnältä, ristikkäistuilta ja kilpailun vääristymiseltä, tietyille yrityksille voidaan lisäksi asettaa sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 96/92/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/54/EY (6) nojalla velvollisuus pitää erillistä kirjanpitoa sähkönjakeluun liittymättömästä toiminnasta, kuten datasähköpalveluista.

               (4)

               Datasähköverkot ovat kaapeliverkkoja ja näin ollen johdinpohjaisia siirtoteitä. Ne eivät käytä tiedonsiirtoon radiotaajuuksia valtuutusdirektiivin liitteen B osassa tai Euroopan yhteisön radiotaajuuspolitiikan sääntelyjärjestelmästä 7 päivänä maaliskuuta 2002 tehdyssä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 676/2002/EY (7) tarkoitetussa mielessä.

               (5)

               Datasähköjärjestelmät kuuluvat EMC-direktiivin soveltamisalaan. EMC-direktiivin määritelmän mukaan ’laitteella’ tarkoitetaan kaikkia sähköisiä ja elektronisia laitteita sekä sellaisia laitteita ja laitteistoja, jotka sisältävät sähköisiä tai elektronisia osia. Datasähköjärjestelmät katsotaan kiinteiksi laitteistoiksi ja niiden käyttöönotto edellyttää EMC-direktiivin noudattamista.

               (6)

               Datasähköjärjestelmissä tarvittava kaapelointi voi jo olla muussa käytössä ja verkkoon voidaan jatkuvasti joutua tekemään muutoksia. Näiden ominaispiirteiden vuoksi sekä johdinjärjestelmien ei-toivotun hukkasäteilyn erityisluonteen johdosta ei ole tarkoituksenmukaista suorittaa mittauksia koko järjestelmällä, joten sopivin vaihtoehto on EMC-direktiivin mukainen, johdinjärjestelmien ja radiojärjestelmien välisten häiriöiden jälkikäteisvalvontamalli. Näin ollen EMC-direktiivin vaatimusten mukaisena olisi pidettävä sellaista verkkoa, joka koostuu EMC-direktiivin mukaisista laitteista, jota käytetään sen aiottuun käyttötarkoitukseen ja joka on asennettu ja jota käytetään EMC-direktiivin olennaisten vaatimusten täyttämiseen tähtääviä hyviä menetelmiä käyttäen. Nämä menetelmät olisi dokumentoitava ja niihin olisi kuuluttava kohdennettuja kenttämittauksia, joilla voidaan osoittaa ei-toivottuihin säteilypäästöihin liittyvien EMC-direktiivin tavoitteiden täyttyminen varsinkin tilanteissa, joissa häiriöiden aiheutuminen on tavallista todennäköisempää.

               (7)

               Tämä lähestymistapa ei estä jäsenvaltioita toteuttamasta EMC-direktiivin 6 artiklan mukaisesti turvallisuussyistä laitteistojen käyttöönottoa tai käyttöä koskevia erityistoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on suojata yleisiä televerkkoja tai turvallisuustarkoituksiin käytettyjä vastaanotto- tai lähetysasemia tarkoin yksilöidyissä taajuuksiin liittyvissä ongelmatilanteissa.

               (8)

               Elleivät osapuolet pysty keskenään ratkaisemaan datasähköjärjestelmästä aiheutuvaa häiriöongelmaa, toimivaltaisten viranomaisten olisi pyydettävä lisätodisteita kyseisen järjestelmän vaatimustenmukaisuudesta ja tarvittaessa käynnistettävä lisäarviointi. Lisäarvioinnissa olisi muun muassa varmistettava, että järjestelmä on EMC-direktiivin mukainen. Jos todetaan, että järjestelmä ei täytä EMC-direktiivin vaatimuksia, toimivaltaisten viranomaisten olisi toteutettava oikeasuhteisia, syrjimättömiä ja avoimia toimenpiteitä järjestelmän saattamiseksi vaatimusten mukaiseksi.

               (9)

               Jos taas järjestelmä todetaan vaatimusten mukaiseksi, mutta se aiheuttaa tästä huolimatta haitallisia häiriöitä, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi toteutettava EMC-direktiivin 6 artiklan mukaisia erityistoimenpiteitä häiriöongelman poistamiseksi. Toimenpiteiden olisi oltava oikeasuhteisia, syrjimättömiä ja avoimia. Arvioidessaan toimenpiteiden oikeasuhteisuutta jäsenvaltioiden olisi otettava huomioon kyseisten palvelujen taloudellinen ja yhteiskunnallinen merkitys. Jäsenvaltiot voivat ottaa huomioon myös nykyaikaisten datasähkölaitteistojen tekniset mahdollisuudet ratkaista nopeasti häiriöongelmat pienentämällä säteilypäästöä nimenomaan häiriötä aiheuttavilla taajuuksilla ja häiriön aiheutumiskohteissa ns. notching-suodatustekniikan avulla.

               (10)

               Jotta yleisiä ohjaavia toimenpiteitä ja EMC-direktiivin 6 artiklan mukaisia erityistoimenpiteitä käytettäisiin EU:ssa johdonmukaisesti, toimivaltaisten viranomaisten olisi vaihdettava asiasta tietoa sekä keskenään että komission kanssa.

               (11)

               Tämän lähestymistavan ja säännöllisen ja yksityiskohtaisen häiriöraportoinnin avulla voidaan erityisesti radiotaajuuksien käytön suojaamista silmällä pitäen kerätä lisää testitietoa ja kokemuksia sähköverkon käytöstä sähköiseen viestintään. Raportteja olisi alkuun toimitettava puolivuosittain, mutta raportointiväli voisi vaihdella saatujen tulosten perusteella.

               (12)

               Vuonna 2001 komissio pyysi eurooppalaisia standardointielimiä laatimaan johdinverkoille yhdenmukaiset eurooppalaiset standardit, jotka kattaisivat digitaaliset tilaajayhteydet (DSL-yhteydet), koaksiaalikaapeliverkot, Ethernet-verkot ja datasähköverkot (8). Standardointielimet eivät kuitenkaan vielä ole saaneet työtään valmiiksi. Johdinverkkojen ja niihin liittyvien laitteiden yhdenmukaistetun eurooppalaisen standardin kehityksen edistämiseksi kansallisten viranomaisten olisi seurattava alan kehitystä tiiviissä yhteistyössä markkinatoimijoiden kanssa.

               (13)

               Viestintäkomiteaa on kuultu puitedirektiivin 22 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti,

         SUOSITTELEE:

               1)

               Jäsenvaltioiden olisi sovellettava yleisesti saatavilla olevien laajakaistaisten datasähköjärjestelmien tarjontaan seuraavia ehtoja ja periaatteita.

               2)

               Rajoittamatta 3–5 kohdassa esitettyjä suosituksia jäsenvaltioiden olisi poistettava erityisesti sähköyhtiöiltä kaikki perusteettomat sääntelylliset esteet ottaa käyttöön laajakaistaisia datasähköjärjestelmiä ja tarjota sähköisen viestinnän palveluja tällaisten järjestelmien kautta.

               3)

               Siihen saakka kunnes saadaan vahvistettua direktiivin 89/336/ETY mukaiset yhdenmukaiset standardit, joita käytetään vaatimustenmukaiseksi katsomisen perustana, jäsenvaltioiden olisi pidettävä tämän direktiivin mukaisena datasähköjärjestelmää,

                           —

                           joka koostuu direktiivin mukaisista laitteista ja jota käytetään järjestelmän aiottuun käyttötarkoitukseen ja

                           —

                           joka on asennettu ja jota ylläpidetään direktiivin olennaisten vaatimusten täyttämiseen tähtääviä hyviä menetelmiä käyttäen.

                     Menetelmien kuvaukset sisältävät asiakirjat olisi säilytettävä asianmukaisten kansallisten viranomaisten saatavilla tarkastustarkoituksia varten järjestelmän koko toiminnan ajan.

               4)

               Jos datasähköjärjestelmä aiheuttaa haitallisista häiriöistä johtuvan ongelman, jota osapuolet eivät keskenään pysty ratkaisemaan, jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten olisi pyydettävä todisteita järjestelmän vaatimustenmukaisuudesta ja käynnistettävä tarvittaessa lisäarviointi.

               5)

               Jos arvioinnissa todetaan, että datasähköjärjestelmä ei ole vaatimusten mukainen, toimivaltaisten viranomaisten olisi toteutettava oikeasuhteisia, syrjimättömiä ja avoimia toimenpiteitä vaatimustenmukaisuuden aikaansaamiseksi.

               6)

               Jos datasähköjärjestelmä on vaatimustenmukainen, mutta aiheuttaa tästä huolimatta häiriöitä, jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten olisi harkittava direktiivin 89/336/ETY 6 artiklan mukaisia oikeasuhteisia, syrjimättömiä ja avoimia erityistoimenpiteitä.

               7)

               Jäsenvaltioiden olisi säännöllisesti raportoitava viestintäkomitealle datasähköjärjestelmien käyttöönotosta ja toiminnasta alueellaan. Raporttien olisi sisällettävä kaikki tarpeelliset tiedot häiriötasoista (myös mittaustiedot, niihin liittyvät syöttösignaalitasot ja muut yhdenmukaisen eurooppalaisen standardin laadinnan kannalta hyödylliset tiedot), häiriöongelmista ja mahdollisista datasähköjärjestelmiä koskevista sääntelyllisistä toimenpiteistä. Ensimmäinen raportti on määrä toimittaa 31 päivään joulukuuta 2005 mennessä.

               8)

               Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 6 päivänä huhtikuuta 2005.

            Komission puolesta

         Viviane REDING

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 108, 24.4.2002, s. 33.

      (2)  EYVL L 108, 24.4.2002, s. 21.

      (3)  EYVL L 139, 23.5.1989, s. 19. Direktivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 93/68/ETY (EYVL L 220, 30.8.1993, s. 1).

      (4)  EYVL L 91, 7.4.1999, s. 10. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (5)  EYVL L 108, 24.4.2002, s. 51.

      (6)  EUVL L 176, 15.7.2003, s. 37. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 2004/85/EY (EUVL L 236, 7.7.2004, s. 10).

      (7)  EYVL L 108, 24.4.2002, s. 1.

      (8)  CENille, CENELECille ja ETSIlle osoitettu sähkömagneettisen yhteensopivuuden alaan kuuluva standardointitoimeksianto sähkömagneettisen yhteensopivuuden suhteen yhdenmukaistetuista televerkkostandardeista, toimeksianto M/313, 7. elokuuta 2001.


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston suositus, annettu 20 päivänä joulukuuta 2006 , alaikäisten ja ihmisarvon suojelusta ja oikeudesta vastineeseen Euroopan audiovisuaalisia ja verkkotietopalveluja tuottavien yritysten kilpailukyky huomioon ottaen

text:
               27.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 378/72

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 20 päivänä joulukuuta 2006,
   alaikäisten ja ihmisarvon suojelusta ja oikeudesta vastineeseen Euroopan audiovisuaalisia ja verkkotietopalveluja tuottavien yritysten kilpailukyky huomioon ottaen
   (2006/952/EY)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 157 artiklan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   ovat kuulleet alueiden komiteaa,
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               1)

               Euroopan unionin perusoikeuskirjan (3), jäljempänä ’perusoikeuskirja’, 1 artiklassa julistetaan ihmisarvon loukkaamattomuus ja todetaan, että sitä on kunnioitettava ja suojeltava. Perusoikeuskirjan 24 artiklassa todetaan, että lapsella on oikeus hänen hyvinvoinnilleen välttämättömään suojeluun ja huolenpitoon ja että kaikissa lasta koskevissa viranomaisten tai yksityisten laitosten toimissa on ensisijaisesti otettava huomioon lapsen etu.

               2)

               Euroopan unionin on pyrittävä poliittisella toiminnallaan estämään kaikki ihmisarvon kunnioittamisen periaatteen loukkaukset.

               3)

               Unionin tasolla on toteutettava lainsäädäntötoimia, jotka koskevat alaikäisten fyysisen, henkisen ja moraalisen kehityksen suojelua kaikkien audiovisuaalisten ja tietopalvelujen sisällöltä ja alaikäisten suojelua aikuisille tarkoitetuilta lähetyksiltä tai palveluilta.

               4)

               Uuden tieto- ja viestintätekniikan jatkuvan kehityksen vuoksi yhteisön on viipymättä huolehdittava kansalaisten etujen kattavasta ja asianmukaisesta suojelusta varmistamalla yhtäältä tietopalvelujen vapaa levittäminen ja tarjoaminen ja toisaalta se, että niiden sisältö on laillinen, noudattaa ihmisarvon kunnioittamisen periaatetta eikä vaaranna alaikäisten kokonaisvaltaista kehitystä.

               5)

               Yhteisö on jo toteuttanut audiovisuaalisiin ja tietopalveluihin liittyviä toimia taatakseen televisiolähetysten ja muiden tietopalvelujen vapaalle liikkuvuudelle tarpeelliset edellytykset kilpailun, ilmaisun ja tiedonvälityksen vapauden periaatteiden mukaisesti, mutta sen olisi toimittava päättäväisemmin tällä alalla sellaisten toimien toteuttamiseksi, joilla suojellaan kuluttajia sukupuoleen, rotuun, etniseen alkuperään, uskontoon, vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvaan syrjintään yllyttämiseltä ja torjutaan tällaista syrjintää. Kyseisissä toimissa tulisi ottaa huomioon yksilön oikeuksien suojelun ja ilmaisuvapauden välinen tasapaino pitäen erityisesti mielessä jäsenvaltioiden vastuu määritellä vihaan tai syrjintään yllyttämisen käsite kansallisen lainsäädäntönsä ja moraaliarvojensa pohjalta.

               6)

               Euroopan audiovisuaalisia ja tietopalveluja tuottavien yritysten kilpailukyvyn parantamisesta edistämällä kansallisia järjestelmiä, joiden tarkoituksena on saattaa alaikäisten ja ihmisarvon suojelu vertailukelpoiselle ja tehokkaalle tasolle 24 päivänä syyskuuta 1998 annettu neuvoston suositus 98/560/EY (4) on ensimmäinen yhteisön tason oikeudellinen väline, jonka johdanto-osan 5 kappaleessa käsitellään erityisesti alaikäisten ja ihmisarvon suojelua yleisölle tarjotuissa audiovisuaalisissa ja tietopalveluissa, palvelujen levittämistavasta riippumatta. Alaikäisten ja ihmisarvon suojelua televisiotoiminnan osalta käsiteltiin erikseen jo televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 3 päivänä lokakuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY (5) (televisio ilman rajoja -direktiivi) 22 artiklassa.

               7)

               Ehdotetaan, että neuvoston ja komission olisi otettava erityisesti huomioon tämän suosituksen soveltaminen tarkistaessaan, neuvotellessaan tai tehdessään uusia kumppanuussopimuksia tai uusia yhteistyöohjelmia kolmansien maiden kanssa tai ottaen huomioon audiovisuaalisen sisällön tuottajien, toimittajien ja levittäjien maailmanlaajuisen luonteen ja pääsyn Internetiin.

               8)

               Päätöksellä N:o 276/1999/EY (6) Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät Internetin käyttöturvallisuuden parantamista koskevan yhteisön monivuotisen toimintasuunnitelman maailmanlaajuisten verkkojen laitonta ja haitallista sisältöä torjumalla (”Internetin käyttöturvallisuuden parantamista koskeva toimintasuunnitelma”).

               9)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1151/2003/EY (7) jatkettiin Internetin käyttöturvallisuuden parantamista koskevaa toimintasuunnitelmaa kahdella vuodella ja muutettiin sen soveltamisalaa sisällyttämällä siihen toimenpiteitä, joilla rohkaistaan tiedonvaihtoa ja koordinointia asianomaisten kansallisen tason toimijoiden kanssa, ja jäsenyyteen valmistautuvia maita koskevia erityissäännöksiä.

               10)

               Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8 päivänä kesäkuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/31/EY (8) selvennetään joitain oikeudellisia käsitteitä ja yhdenmukaistetaan tiettyjä näkökohtia, jotta tietoyhteiskunnan palvelut voisivat hyötyä täysimääräisesti sisämarkkinaperiaatteista. Useat direktiivin 2000/31/EY säännökset liittyvät myös alaikäisten ja ihmisarvon suojeluun, erityisesti 16 artiklan 1 kohdan e alakohta, jonka mukaan jäsenvaltiot ja komissio rohkaisevat alaikäisten ja ihmisarvon suojelua koskevien käytännesääntöjen laatimista.

               11)

               Uusien teknologioiden ja viestintäinnovaatioiden seurauksena muuttuva viestintäympäristö tekee välttämättömäksi sen, että lapsia ja myös vanhempia, opettajia ja kouluttajia opetetaan käyttämään tehokkaasti audiovisuaalisia ja verkkotietopalveluja.

               12)

               Audiovisuaalisen alan itsesääntely on yleisesti tarkasteltuna tehokas lisätoimenpide, mutta se ei yksinään riitä suojelemaan alaikäisiä sisällöltään haitallisilta viesteiltä. Ilmaisuvapauteen ja kansalaisten oikeuksien kunnioittamiseen perustuvaa eurooppalaista audiovisuaalista alaa olisi kehitettävä jäsenvaltioiden ja yhteisön lainsäätäjien, sääntelyviranomaisten, eri toimialojen, yhdistysten, kansalaisten ja kansalaisyhteiskunnan välisen jatkuvan vuoropuhelun avulla.

               13)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/36/EY, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1997, televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY muuttamisesta (9), koskevassa julkisessa kuulemismenettelyssä ehdotettiin, että medialukutaitoon liittyvien toimenpiteiden toteuttaminen olisi sisällytettävä suosituksen 98/560/EY kattamiin aiheisiin.

               14)

               Komissio kannustaa yhteistyötä ja kokemusten ja parhaiden toimintatapojen vaihtoa nykyisten itse- ja yhteissääntelyelinten välillä, jotka käsittelevät, viestimestä riippumatta, audiovisuaalisen sisällön luokitusta. Tavoitteena on mahdollistaa, että kaikki käyttäjät ja erityisesti vanhemmat, opettajat ja kouluttajat voivat ilmoittaa laittomasta sisällöstä ja arvioida audiovisuaali- ja verkkotietopalvelujen sisältöä sekä sellaista laillista sisältöä, joka saattaa vaikuttaa kielteisesti alaikäisten fyysiseen, henkiseen tai moraaliseen kehitykseen.

               15)

               Kuten direktiiviä 97/36/EY koskevassa julkisessa kuulemismenettelyssä ehdotettiin, on toivottavaa, että oikeus vastineeseen tai vastaaviin oikaisukeinoihin koskee kaikkia verkkoviestimiä ja siinä otetaan huomioon kunkin viestimen ja palvelun erityisominaisuudet.

               16)

               Neuvoston 5 päivänä lokakuuta 1995 antamassa päätöslauselmassa naisia ja miehiä koskevien mielikuvien käsittelemisestä mainonnassa ja tiedotusvälineissä (10) kehotetaan jäsenvaltioita ja komissiota toteuttamaan toimenpiteitä, joilla edistetään monipuolisen ja totuudenmukaisen kuvan muodostamista naisten ja miesten mahdollisuuksista ja kyvyistä yhteiskunnassa.

               17)

               Esittäessään ehdotuksensa neuvoston direktiiviksi miesten ja naisten yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta tavaroiden ja palvelujen saatavuuden ja tarjonnan alalla komissio totesi, että tapa, jolla sukupuolet esitetään tiedotusvälineissä ja mainoksissa, herättää tärkeitä kysymyksiä naisten ja miesten ihmisarvon suojelemisesta; komissio kuitenkin esitti päätelmänään, että muiden perusoikeuksien ja erityisesti tiedotusvälineiden vapauden ja monimuotoisuuden vuoksi ei ole syytä käsitellä näitä kysymyksiä kyseisessä ehdotuksessa vaan asiasta on tehtävä tilannearvio.

               18)

               Olisi aiheellista kansallisella tasolla kannustaa audiovisuaalisten ja verkkotietopalvelujen toimialaa välttämään ja torjumaan kyseisissä tiedotusvälineissä ja kaikessa mainonnassa, uudet mainostekniikat mukaan luettuina, kaikenlaista syrjintää, joka perustuu sukupuoleen, rotuun, etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen; tämä olisi kuitenkin tehtävä ilmaisun- ja lehdistönvapautta loukkaamatta.

               19)

               Tämä suositus kattaa uuden teknisen kehityksen ja täydentää suositusta 98/560/EY. Sen soveltamisalaan kuuluvat, tekninen kehitys huomioon ottaen, kiinteissä tai mobiileissa verkoissa tarjolla olevat audiovisuaaliset ja verkkotietopalvelut.

               20)

               Tämä suositus ei millään tavalla estä jäsenvaltioita soveltamasta perustuslaillisia säännöksiään tai muuta lainsäädäntöään taikka oikeudellisia menettelyjään, jotka koskevat ilmaisuvapautta,

         SUOSITTELEVAT:
   I   että jäsenvaltiot pyrkiessään edistämään audiovisuaalisten palvelujen ja verkkopalvelujen kehitystä toteuttavat tarvittavat toimet, jotta varmistettaisiin alaikäisten ja ihmisarvon suojelu kaikissa audiovisuaalisissa palveluissa ja verkkopalveluissa:

               1.

               harkitsemalla verkkoviestimiin liittyvää vastineoikeutta tai vastaavia oikaisukeinoja koskevien toimenpiteiden sisällyttämistä kansalliseen lainsäädäntöön tai oikeuskäytäntöön kansallisten ja perustuslaillisten säännösten mukaisesti ja rajoittamatta mahdollisuutta mukauttaa tällaisen oikeuden käyttötapoja eri viestimien erityispiirteiden huomioon ottamiseksi.

               2.

               edistämällä, uuden tekniikan käyttöönoton kannustamiseksi, voimassa olevien televisio- ja radiolähetyspalveluja koskevien oikeudellisten ja muiden toimenpiteiden lisäksi ja niiden kanssa johdonmukaisesti sekä läheisessä yhteistyössä asianomaisten osapuolten kanssa:

                           a)

                           toimia, joilla alaikäisille annetaan mahdollisuus vastuulliseen audiovisuaalisten ja verkkotietopalvelujen käyttöön muun muassa parantamalla vanhempien, opettajien ja kouluttajien tietoisuutta uusien palvelujen tarjoamista mahdollisuuksista sekä välineistä, joilla niistä voidaan tehdä turvallisia alaikäisille, erityisesti medialukutaitoa ja mediakasvatusta koskevien ohjelmien avulla ja esimerkiksi jatkuvalla valistuksella koulussa.

                           b)

                           toimia, joilla helpotetaan tarvittaessa alaikäisille tarkoitetun laadukkaan sisällön ja palvelujen tunnistamista ja käyttöä, mukaan luettuna välineiden tarjoaminen käyttöön opetuslaitoksissa ja julkisilla paikoilla.

                           c)

                           toimia, joilla kansalaisille tiedotetaan paremmin Internetin tarjoamista mahdollisuuksista.

                     Liitteessä II on esimerkkejä mahdollisista medialukutaitoa koskevista toimista.

               3.

               edistämällä vastuuntuntoista suhtautumista alan ammattilaisten, välittäjien ja Internetin kaltaisten uusien viestintävälineiden käyttäjien parissa siten, että:

                           a)

                           kannustetaan koko audiovisuaalisten ja verkkotietopalvelujen toimialaa ilmaisu- ja painovapautta kunnioittaen välttämään kaikissa audiovisuaalisissa ja verkkotietopalveluissa kaikenlaista syrjintää, joka perustuu sukupuoleen, rotuun, etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen, ja torjumaan tällaista syrjintää,

                           b)

                           tuetaan laittomina pidettyjen sivujen tarkkailua ja niistä ilmoittamista, tämän kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2000/31/EY soveltamista,

                           c)

                           laaditaan käytännesäännöt yhteistyössä alan ammattilaisten sekä kansallisten ja yhteisön sääntelyviranomaisten kanssa.

               4.

               edistämällä toimenpiteitä, joilla torjutaan kaikenlaista alaikäisille haitallista laitonta toimintaa Internetissä ja joilla siitä tehdään huomattavasti turvallisempi tiedotusväline. Voitaisiin tarkastella esimerkiksi seuraavien toimien hyväksymistä:

                           a)

                           otetaan käyttöön palveluntarjoajien laatumerkki, jonka avulla käyttäjät voivat todeta helposti, noudattaako tietty palvelujentarjoaja hyviä käytännesääntöjä;

                           b)

                           laaditaan tarkoituksenmukaiset keinot Internetissä havaitusta laittomasta ja/tai epäilyttävästä toiminnasta ilmoittamiseksi.

         II   että audiovisuaalisten ja verkkotietopalvelujen ala ja muut asianomaiset osapuolet:

               1.

               kehittävät kannustavia toimenpiteitä alaikäisten hyväksi, mukaan luettuina aloitteet, joilla helpotetaan alaikäisten mahdollisuutta saada laajemmin käyttöön audiovisuaalisia ja verkkotietopalveluja haitallista sisältöä välttäen esimerkiksi suodatusjärjestelmillä. Tällaisiin toimenpiteisiin voi sisältyä yhdenmukaistamistoimia jäsenvaltioiden sääntely-, itsesääntely- ja yhteissääntelyelinten yhteistyön avulla ja sellaisten parhaiden toimintatapojen levittämisen avulla, jotka koskevat esimerkiksi yhteisten kuvaavien symbolien järjestelmää tai varoitusviestejä, joilla osoitetaan ikäryhmä ja/tai se, mitkä sisältöön liittyvät seikat ovat johtaneet tiettyyn ikäsuositukseen, ja jonka avulla käyttäjät voisivat arvioida audiovisuaalisten ja verkkotietopalvelujen sisältöä. Tämä voisi tapahtua esimerkiksi liitteessä III mainituilla toimilla.

               2.

               tarkastelevat mahdollisuutta luoda suodattimia, jotka estäisivät ihmisarvoa loukkaavan tiedon liikkumisen Internetissä.

               3.

               kehittävät toimenpiteitä, joiden avulla edistetään Internetissä levitettävän tiedon sisältöä koskevien merkintäjärjestelmien käyttöä.

               4.

               pohtivat, mitkä olisivat tehokkaita toimia välttää ja torjua sukupuoleen, rotuun, etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvaa syrjintää audiovisuaalisissa ja verkkotietopalveluissa ja edistää monipuolisen ja totuudenmukaisen kuvan muodostamista miesten ja naisten mahdollisuuksista ja kyvyistä yhteiskunnassa.

         PANEVAT MERKILLE, ETTÄ KOMISSIO:

               1.

               aikoo järjestää Internetin ja uuden verkkoteknologian käyttöturvallisuutta koskevan yhteisön monivuotisen ohjelman 2005–2008 yhteydessä kaikissa viestimissä kansalaisille suunnatun yhteisönlaajuisen tiedotuskampanjan, jossa kerrotaan kansalaisille Internetin käytön eduista ja mahdollisista vaaroista sekä siitä, kuinka Internetiä voi käyttää vastuullisesti ja turvallisesti, kuinka tehdä valituksia ja kuinka vanhemmat voivat valvoa Internetin käyttöä. Selvästi rajatuille kohderyhmille kuten kouluille, vanhempainyhdistyksille ja Internetin käyttäjille, voidaan järjestää erityiskampanjoita;

               2.

               aikoo tarkastella mahdollisuutta ottaa käyttöön maksuton eurooppalainen puhelinpäivystyspalvelu tai laajentaa jotakin olemassa olevaa palvelua, jolla autetaan Internetin käyttäjiä ohjaamalla heitä käytettävissä olevien valitusmekanismien ja tietolähteiden pariin ja tarjoamalla vanhemmille tietoja suodatinjärjestelmien tehokkuudesta;

               3.

               aikoo tarkastella mahdollisuutta tukea sellaisen toisen asteen aluetunnuksen (generic second level domain) perustamista, joka on tarkoitettu ainoastaan sellaisia verkkosivuja varten, joita valvotaan ja joiden tuottajat sitoutuvat kunnioittamaan alaikäisiä ja näiden oikeuksia, kuten tunnus .KID.eu;

               4.

               ylläpitää edelleen rakentavaa ja jatkuvaa vuoropuhelua sisällöntuottajien järjestöjen, kuluttajajärjestöjen ja kaikkien sidosryhmien kanssa;

               5.

               aikoo edistää ja tukea sitä, että itsesääntelyelimet muodostavat verkostoja ja vaihtavat keskenään kokemuksia, jotta käytännesääntöjen ja itsesääntelyjärjestelmien tehokkuutta voidaan arvioida ja jotta voidaan taata alaikäisten korkeatasoinen suojelu;

               6.

               aikoo toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella raportin tässä suosituksessa eriteltyjen toimien täytäntöönpanosta ja tehokkuudesta ja tarkistaa suositusta tarpeen mukaan.

      Tehty Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 2006.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         J. BORRELL FONTELLES

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J. KORKEAOJA

      (1)  EUVL C 221, 8.9.2005, s. 87.

      (2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 7 päivänä syyskuuta 2005 (EUVL C 193 E, 17.8.2006, s. 217), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 21. syyskuuta 2006 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä) ja Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 12. joulukuuta 2006 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (3)  EYVL C 364, 18.12.2000, s. 1.

      (4)  EYVL L 270, 7.10.1998, s. 48.

      (5)  EYVL L 298, 17.10.1989, s. 23, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/36/EY (EYVL L 202, 30.7.1997, s. 60).

      (6)  Internetin käyttöturvallisuuden parantamista koskevan yhteisön monivuotisen toimintasuunnitelman hyväksymisestä maailmanlaajuisten verkkojen laitonta ja haitallista sisältöä torjumalla 25 päivänä tammikuuta 1999 tehty Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 276/1999/EY (EYVL L 33, 6.2.1999, s. 1), päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä N:o 787/2004/EY (EUVL L 138, 30.4.2004, s. 12).

      (7)  Internetin käyttöturvallisuuden parantamista koskevan yhteisön monivuotisen toimintasuunnitelman hyväksymisestä maailmanlaajuisten verkkojen laitonta ja haitallista sisältöä torjumalla tehdyn päätöksen N:o 276/1999/EY muuttamisesta 16 päivänä kesäkuuta 2003 tehty Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1151/2003/EY(2) olisi otettava osaksi sopimuspuolten yhteistyötä (EUVL L 162, 1.7.2003, s. 1).

      (8)  EYVL L 178, 17.7.2000, s. 1.

      (9)  EYVL L 202, 30. 7. 1997, s. 60.

      (10)  EYVL C 296, 10.11.1995, s. 15.

      LIITE I
      OHJEELLISET SUUNTAVIIVAT SELLAISTEN KANSALLISEN LAINSÄÄDÄNNÖN TAI KÄYTÄNNÖN MUKAISTEN TOIMENPITEIDEN TOTEUTTAMISEKSI JÄSENVALTIOISSA, JOILLA VARMISTETAAN OIKEUS VASTINEESEEN TAI VASTAAVAT OIKAISUKEINOT VERKKOVIESTIMIEN OSALTA
      Tavoite: sellaisten toimenpiteiden sisällyttäminen jäsenvaltioiden kansalliseen lainsäädäntöön tai käytäntöön, joilla varmistetaan oikeus vastineeseen tai vastaavat oikaisukeinot verkkoviestimien osalta kaikissa tiedotusvälineissä kansallisten ja perustuslaillisten säännösten mukaisesti, tämän kuitenkaan rajoittamatta mahdollisuutta mukauttaa tämän oikeuden käyttämistä kunkin tiedotusvälinetyypin ominaispiirteisiin.
      Käsite ”viestin” viittaa kaikkiin tiedotusvälineisiin, joita käytetään toimitetun verkkotiedon levittämiseksi yleisölle esimerkiksi sanomalehtien, aikakausjulkaisujen, radion, television ja Internet-pohjaisten tietopalvelujen muodossa.
      Kansallisuudesta riippumatta jokaisella luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä, jonka oikeutettuja etuja, kuten mainetta ja kunniaa tai muuta etua, on loukattu esittämällä väitteitä julkaisussa tai lähetyksessä, olisi oltava oikeus vastineeseen tai vastaavia oikaisukeinoja, tämän kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden siviili-, hallinto- tai rikosoikeuden säännösten soveltamista. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, ettei vastinetta koskevan oikeuden tai vastaavien oikaisukeinojen käyttöä estetä asettamalla kohtuuttomia ehtoja tai edellytyksiä.
      Oikeuden vastineeseen tai vastaavien oikaisukeinojen olisi koskettava jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluvia verkkoviestimiä.
      Jäsenvaltioiden olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet vastineoikeuden tai vastaavien oikaisukeinojen luomiseksi ja määriteltävä niiden käytössä noudatettavat menettelyt. Jäsenvaltioiden olisi erityisesti varmistettava, että vastineoikeuden tai vastaavien oikaisukeinojen käyttöön varataan riittävä aika ja että menettelyt ovat sellaiset, että vastineoikeutta tai vastaavia oikaisukeinoja voivat asianmukaisesti käyttää luonnolliset tai oikeushenkilöt, joiden kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa.
      Vastineoikeutta ei voida taata ainoastaan lainsäädännöllisin keinoin vaan tarvitaan myös yhteis- ja itsesääntelyyn perustuvia toimia.
      Vastineoikeus on erityisen sopiva oikaisukeino verkkoympäristön osalta, koska kiistanalaisiin tietoihin voidaan vastata välittömästi ja asianomaisen henkilön vastaus on teknisesti helppo liittää mukaan. Vastine olisi kuitenkin julkistettava kohtuullisessa ajassa perustellun vaatimuksen esittämisen jälkeen ja sille julkaisulle tai lähetykselle, johon vaatimuksessa viitataan, soveltuvaan aikaan ja soveltuvalla tavalla.
      Olisi säädettävä menettelyistä, joilla vastineoikeuden tai vastaavien oikaisukeinojen käyttöä koskevat riidat voidaan saattaa tuomioistuinten tai vastaavien riippumattomien elinten tutkittavaksi.
      Vaatimus vastineoikeuden tai vastaavien oikaisukeinojen käytöstä voidaan hylätä, jos vastineen esittäjällä ei ole oikeutettua etua sen julkaisemisesta tai jos vastine käsittäisi rangaistavan teon, saattaisi sisällön tuottajan siviilioikeudelliseen vastuuseen tai olisi hyvien tapojen vastainen.
      Vastineoikeus ei vaikuta niiden henkilöiden käytössä oleviin muihin oikaisumahdollisuuksiin, joiden arvoa, kunniaa, mainetta tai yksityisyyttä on loukattu tiedotusvälineissä.

      LIITE II
      Esimerkkejä medialukutaitoa koskevista mahdollisista toimista:

                  a)

                  opastetaan kouluttajia ja opettajia yhteistyössä lastensuojeluyhdistysten kanssa käyttämään Internetiä kouluopetuksessa, jotta tietoisuutta Internetin mahdollisista vaaroista pidettäisiin vireillä erityisesti juttutorien ja keskustelupalstojen osalta;

                  b)

                  annetaan jo hyvin varhaisessa vaiheessa lapsille erityistä opastusta Internetin käytössä, sekä vanhemmille avoimia oppitunteja;

                  c)

                  sovelletaan pedagogista lähestymistapaa osana opetussuunnitelmaa ja tiedotusvälineitä käsittelevää opetusta, jotta voidaan antaa tietoja Internetin vastuullisesta käytöstä;

                  d)

                  järjestetään kansalaisille suunnattuja kansallisia tiedotuskampanjoita kaikissa tiedotusvälineissä, jotta voidaan antaa tietoja Internetin vastuullisesta käytöstä;

                  e)

                  jaetaan tietoiskuja Internetiin liittyvistä mahdollisista vaaroista (Miten Internetissä voi surfata turvallisesti? Miten voidaan karsia ei-toivotut viestit?) ja perustetaan päivystäviä puhelimia, joihin voi tehdä ilmoituksia tai valituksia haitallisista tai laittomista sisällöistä;

                  f)

                  toteutetaan asianmukaisia toimia puhelinpäivystyksen järjestämiseksi tai sen tehostamiseksi, jotta valitusten esittäminen helpottuisi ja haitallisista tai laittomista sisällöistä ilmoittaminen olisi mahdollista.

      LIITE III
      Esimerkkejä toimialan edustajien ja asianomaisten tahojen mahdollisista toimista alaikäisten hyväksi:

                  a)

                  toimitetaan käyttäjille tehokas, päivitettävä ja helppokäyttöinen suodatusjärjestelmä, kun he tekevät sopimuksen liittymäpalvelun tarjoajan kanssa;

                  b)

                  tarjotaan erityisiä lapsille tarkoitettuja liittymäpalveluja, jotka on varustettu automaattisella suodatinjärjestelmällä, josta liittymäpalvelun tarjoajat ja matkapuhelinoperaattorit vastaavat;

                  c)

                  kannustetaan laatimaan säännöllisesti päivitettävä kuvaus kulloinkin tarjolla olevan palvelun sisällöstä; tämä helpottaisi verkkosivujen luokittelua ja niiden sisällön arviointia;

                  d)

                  liitetään hakukoneisiin varoitustekstejä, joissa kiinnitetään huomio sekä mahdollisuuteen saada tietoja Internetin vastuullisesta käytöstä että mahdollisuuteen käyttää päivystäviä puhelimia.


Avis juridique important

|

52004SC0824

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Slovenian lähentymisohjelmasta vuosiksi 2004-2007  /* SEK/2004/0824 lopull. */

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Slovenian lähentymisohjelmasta vuosiksi 2004-2007(Komission esittämä)PERUSTELUTJulkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97 [1] säädetään, että osallistumattomien jäsenvaltioiden eli jäsenvaltioiden, jotka eivät ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, on esitettävä perustamissopimuksen 99 artiklan mukaisesti neuvostolle ja komissiolle säännöllisin väliajoin monenvälistä valvontaa varten tarvittavat lähentymisohjelmat.[1]  EYVL L 209, 2.8.1997. Kaikki tässä asiakirjassa mainitut asiakirjat löytyvät verkko-osoitteesta: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ about/activities/sgp/main_en.htm.Kyseisen asetuksen 9 artiklan mukaisesti neuvoston on tutkittava kutakin lähentymisohjelmaa komission ja perustamissopimuksen 114 artiklassa määrätyn komitean (talous- ja rahoituskomitea) arvioiden perusteella. Neuvoston on annettava komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan lausunto, joka perustuu sen suorittamaan ohjelman tutkimiseen. Asetuksen mukaan jäsenvaltioiden on toimitettava vuosittain tarkistetut lähentymisohjelmat, joita voidaan myös tutkia neuvostossa samojen menettelyjen mukaisesti.Kymmeneen 1. toukokuuta 2004 EU:hun liittyneeseen maahan sovelletaan poikkeusta, eivätkä ne tämän vuoksi osallistu vielä yhteisen rahan käyttöön. Ne sitoutuivat esittämään lähentymisohjelmansa 15. päivään toukokuuta 2004 mennessä ja ensimmäisen tarkistetun lähentymisohjelmansa vuoden 2004 loppuun mennessä.Slovenian vuodet 2004-2007 kattava lähentymisohjelma esitettiin 14. toukokuuta 2004. Komission yksiköt ovat suorittaneet kyseisen ohjelman teknisen arvioinnin ottaen huomioon kevään 2004 talousennusteen tulokset sekä käytännesäännöt [2] ja komission 27. marraskuuta 2002 neuvostolle ja Euroopan parlamentille antamassa tiedonannossa finanssipolitiikan koordinoinnin tehostamisesta vahvistetut periaatteet [3]. Arvioinnin tuloksena voidaan todeta seuraavaa:[2]  Talous- ja rahoituskomitean tarkistettu lausunto vakaus- ja lähentymisohjelmien sisällöstä ja muodosta. Hyväksytty Ecofin-neuvostossa 10.7.2001.[3]  KOM(2002) 668 lopullinen, 27.11.2002.Slovenian on esittänyt 14. toukokuuta 2004 ensimmäisen lähentymisohjelmansa, joka kattaa vuodet 2004-2007. Slovenia pyrkii liittymään ERM II:een aikaisessa vaiheessa, viimeistään vuonna 2004, ja ottamaan euron käyttöön vuoden 2007 alussa.Ohjelma vastaa pääpiirteissään tietovaatimuksia, jotka tarkistetuissa käytännesäännöissä asetetaan vakaus- ja lähentymisohjelmien sisällölle ja muodolle [4].[4]  Julkisyhteisöjen rajaamista ei ole sovellettu täysimääräisesti ja suoriteperusteista kirjanpitoa on parannettava entisestään..Lähentymisohjelmaan sisältyvää makrotaloudellista skenaariota on tarkistettu alaspäin vuonna 2003 esitettyyn liittymistä valmistelevan talousohjelmaan verrattuna, mutta se on silti hieman optimistisempi kuin komission keväällä 2004 esittämä, vuoteen 2005 ulottuva talousennuste. Erityisesti talouskasvusta esitetty ennuste vuodelle 2004 vaikuttaa nykyisten ennusteiden perusteella korkeahkolta. Loppukauden osalta esitetyt arviot kasvun kehittymisestä - aluksi lähennytään potentiaalista talouskasvua, kansallisten viranomaisten mukaan 3,7:ää prosenttia, ja se ylitetään hieman vuodesta 2006 lähtien - vaikuttavat vakuuttavilta. Ne ovat yleisesti ottaen myös linjassa komission ennusteiden kanssa. Ennusteet, joiden mukaan inflaatio nousee 3,3 prosenttiin vuonna 2004 ja vakiintuu alle 3,0 prosentin vuoden 2005 lopussa, kielivät siitä, että odotukset tulevasta hintakehityksestä ovat varsin suotuisia. Komission yksiköt ovatkin olleet varovaisempia inflaation hidastumista koskevissa näkemyksissään.Vuonna 2001 alkanut inflaation asteittainen hidastumiskehitys vahvistui vuoden 2003 toisella puoliskolla. Kuluttajahintojen vuosittainen kasvu oli vuoden 2003 lopussa 4,6 prosenttia, mikä laski kyseisen vuoden keskiarvon edellisen vuoden 7,5 prosentista 5,7 prosenttiin. Inflaation hidastuminen jatkui vuonna 2004, mutta vuositason kuluttajahintainflaatio oli toukokuussa 3,9 prosenttia eli 0,3 prosenttiyksikköä huhtikuuta korkeampi. Inflaation pysyvää alentamista pitkällä aikavälillä on tehostettava, sillä 12 kuukauden liukuva keskiarvo, 4,7 prosenttia, on yhä verrattain korkea. Talouspolitiikan tehokas yhteensovittaminen on avainasemassa pyrittäessä inflaation supistamiseen pysyvästi. Maltillinen palkkakehitys ja muutokset palkkojen indeksointijärjestelmään on katsottu olennaisen tärkeiksi inflaation hidastumisen tukemisen kannalta. Uudessa vuosien 2004-2005 palkkojen mukauttamismenettelyssä, jossa otetaan käyttöön ennakoiva indeksointijärjestelmä, otetaan huomioon pikemminkin tuleva kuin nykyinen kotimaan inflaatio sekä EU:n inflaatioon ja euron ja tolarin väliseen valuuttakurssiin liittyvät odotukset. Kyseisellä menettelyllä pyritään palkkojen nousuun ja inflaatiopaineiden vähentämiseen. Slovenian keskuspankin päätavoitteena on hintojen vakaus, ja se harjoittaa rahapolitiikkaa säätelemällä korkoja ja valuuttakursseja. Vuodesta 2003 korkoja on alennettu kumulatiivisesti 325 peruspisteellä, ja tällä hetkellä lyhyen aikavälin reaalikorko on noin 2 prosenttia. Valuuttakurssien heikkeneminen suhteessa euroon on hidastunut noin 0,1 prosenttiin kuukaudessa.Lähentymisohjelman tavoitteena on turvata vakaa lähellä tasapainoa oleva rahoitusasema, vaikkei tässä yhteydessä viitatakaan suoraan vakaus- ja kasvusopimukseen. Alijäämän odotetaan kuitenkin olevan vuonna 2007 0,9 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja lähellä tasapainoa oleva rahoitusasema saavutetaan vasta ohjelmakauden loppua kohti julkisen talouden alijäämä supistuessa asteittain. Lähentymisohjelmassa esitetty kehityssuunta on hieman hitaampi kuin vuonna 2003 esitetyssä liittymistä valmistelevassa talousohjelmassa. Lähentymisohjelmassa esitetään takapainotteista julkisen talouden vakauttamista siten, että alijäämän vähentämistä lykätään ohjelmakauden loppupäähän. Tällöin mukautukset toteutetaan pääosin leikkaamalla menosuhdetta.Vakauttamisura vaikuttaa uskottavalta, mutta siinä esitetyt julkisen talouden tavoitteet eivät ole kovin kunnianhimoisia. Lähentymisohjelmassa ei ole riittävästi yksityiskohtaista tietoa eikä varsinkaan tietoja suunniteltujen julkista taloutta koskevien toimenpiteiden määrällisistä vaikutuksista. Vakauttamisstrategia vaikuttaa suurelta osin samalta kuin vuonna 2003 esitetyn liittymistä valmistelevan ohjelman strategia. Siihen sisältyy suunnitelmia julkisen talouden tulojen ja menojen uudelleenjärjestelyistä sekä julkisen talouden liikkumavaran lisäämisestä. Erityisesti pakollisten budjettimenojen vähentäminen katsotaan tarpeelliseksi, jotta voitaisiin selviytyä EU- ja NATO-jäsenyyden synnyttämistä taloudellisista velvoitteista, koska viranomaiset katsovat näiden aiheuttavan talousarviolle lisäpaineita. Pakolliset menot kattavat yli 80 prosenttia talousarviosta. Hallitus on sitoutunut tavoitteiden saavuttamiseen pienentämällä asteittain suhdannekorjattua alijäämää. Se tulee myös sallimaan epäsuotuisissa olosuhteissa automaattisten vakauttajien toiminnan rajoitetusti (noin 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuoden 2004 talousarvion toteuttamista koskevan esityksen mukaisesti). Koska julkisen talouden alijäämän odotetaan jäävän vuosina 2004-2005 vain hieman alle 2 prosentin suhteessa BKT:hen, ei tarjolla ole välttämättä riittävää varmuusmarginaalia, jotta alijäämän 3 prosentin raja-arvoa suhteessa BKT:hen ei ylitetä, jos viranomaiset eivät onnistu rajoittamaan julkisen talouden vakauttajien toimintaa. Jos talouden kehitys kääntyy laskuun ja aiheuttaa lähimenneisyydessä koetun kaltaisia takaiskuja, voi talousarvion toteuma olla ennakoitua heikompi.Julkinen velka on varsin alhainen, jollaisena se tulee pysymäänkin ohjelmakauden ajan. Vuonna 2003 velka nousi 28,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Sitkeän perusalijäämän vuoksi hallitus ennakoi velkasuhteen kasvavan entisestään kahden ensimmäisen vuoden aikana ja saavuttavan huippuarvonsa, 29,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, vuonna 2005. Velan odotetaan supistuvan jälleen 28,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2007 mennessä, sillä BKT:n nimellisen kasvun arvioidaan olevan korkojen kasvua nopeampaa ja helpottavan täten velan vakauttamista. Lisäksi viranomaiset katsovat, että velkasalkun juoksuaika- ja valuuttarakenne on asianmukainen, sillä pitkän aikavälin takaisinmaksuaikataulu jakautuu tasaisesti koko ajalle. Yhä suurempi osa siitä koostuu tolarmääräisestä velasta ja ulkomaan velka pääosin euromääräisestä velasta.Ohjelmassa esitellään lyhyesti hallituksen rakenneuudistusta, jossa keskitytään talouden kilpailukyvyn tehostamiseen lisäämällä T&K-menojen osuutta talousarviosta. Lisäksi se sisältää kestävää talouskasvua edistäviä toimia, joita ovat muun muassa työpaikkojen luomiseen tähtäävien investointien edistäminen ja työmarkkinoiden rakenteellisten heikkouksien poistaminen. Ohjelmassa ei kuitenkaan esitellä tarkemmin rakenneuudistuksen toteuttamista. Myös politiikkaan liittyvät tavoitteet ovat varsin yleisiä, ja niiden yhteydessä on vain poikkeustapauksissa esitetty pitkälle kehiteltyjä toimenpiteitä. Vaikutuksia julkiseen talouteen ei voida hahmottaa yksiselitteisesti, sillä suunniteltujen rakenneuudistusten määrällisiä vaikutuksia ei ole esitetty pääasiallisten finanssipolitiikan aggregaattien ennusteissa.Slovenian julkinen talous on vaarassa joutua epätasapainoon ikääntyvän väestön aiheuttamien kustannusten vuoksi. Julkisen talouden saattamiseksi kestävälle pohjalle on olennaista, että eläkeuudistus toteutetaan loppuun asti, otetaan käyttöön vakaa terveydenhuoltojärjestelmä ja varmistetaan perusylijäämän riittävyys.Taulukko: Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu>TAULUKON PAIKKA>Tämän arvion perusteella komissio on hyväksynyt oheisen suosituksen neuvoston lausunnoksi Slovenian lähentymisohjelmasta ja esittää sen edelleen neuvostolle.Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO  Slovenian lähentymisohjelmasta vuosiksi 2004-2007EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 [5] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,[5]  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Kaikki tässä asiakirjassa mainitut asiakirjat löytyvät verkko-osoitteesta: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ about/activities/sgp/main_en.htm.ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:Neuvosto tarkasteli [5 päivänä heinäkuuta 2004] Slovenian lähentymisohjelmaa, joka kattaa vuodet 2004-2007. Ohjelma vastaa pääpiirteissään tietovaatimuksia, jotka tarkistetuissa käytännesäännöissä asetetaan vakaus- ja lähentymisohjelmien sisällölle ja muodolle.Lähentymisohjelmaan sisältyvän finanssipolitiikan strategian tavoitteena on turvata terve julkinen talous, mikä edellyttää, että rahoitusasema on lähellä tasapainoa. Sen saavuttamiseksi ohjelmassa esitetään julkisen talouden alijäämän supistamista asteittain ohjelmakauden ajan, mikä on yhdenmukainen tulojen ja muiden menojen kuin korkomenojen leikkausten kanssa. Menoleikkaukset toteutetaan rajoittamalla pakollisia menoja. Sopeuttamisuraa noudattaen alijäämä puolittuu seuraavien neljän vuoden aikana ja on vuonna 2007 hieman alle 1 prosentin. Viranomaiset pyrkivät supistamaan rakenteellista alijäämää asteittain ja mahdollistamaan täten automaattisten julkisen talouden vakauttajien toiminnan, vaikkakin rajoitetusti, epäsuotuisissa talouden olosuhteissa.Ohjelman perustana olevassa makrotalouden skenaariossa esitetään varsin vakuuttavia oletuksia BKT:n kasvusta vuoden 2005 jälkeen. Siinä ennustetaan BKT:n määrän kasvavan hieman potentiaalista tuotantoa nopeammin. Vuoden 2004 kasvu arvioidaan kuitenkin varsin suotuisaksi. Inflaatiota koskevat ennusteet vuodelle 2004 vaikuttavat myös hieman alhaisilta suhteessa nykyiseen ennustemarginaaliin. Ne ovat kuitenkin loppukauden osalta realistisia, jos talouspolitiikkojen yhteensovittaminen jatkuu inflaation hidastamiseksi pysyvästi.Julkisen talouden alijäämä kasvaa vuonna 2004 marginaalisesti 1,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja laskee sen jälkeen asteittain 0,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2007 mennessä. Sen odotetaan pysyvän kunakin vuonna alle viitearvon eli 3 prosentin suhteessa BKT:hen. Ohjelmassa esitetyt julkisen talouden tavoitteet eivät riitä varmistamaan vakaus- ja kasvuohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteen eli lähellä tasapainoa oleva julkisen talouden rahoitusaseman saavuttamista. Kyseistä keskipitkän aikavälin tavoitetta lähestytään vasta ohjelmakauden lopussa. Talousarvion toteuma saattaa olla ennakoitua heikompi erityisesti talouskasvun hidastumisen synnyttämien riskien vuoksi, jotka liittyvät edellä kuvattuihin vuoden 2004 nousujohteisiin kasvuennusteisiin. Ne voivat johtaa aiemman kaltaiseen menojen ylitykseen. Niinpä ohjelmaan sisältyvä finanssipolitiikan viritys ei ehkä tarjoa varsinkaan ohjelmakauden alkuvuosina riittävää varmuusmarginaalia, jotta alijäämän 3 prosentin raja-arvoa suhteessa BKT:hen ei ylitetä talouden suhdannevaihteluiden pysyessä tavanomaisina.Julkisen velan bruttoarvo on varsin alhainen, jollaisena se tulee pysymäänkin. Velkasuhde nousee vuoteen 2005 mennessä 29,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen, ja sen odotetaan sittemmin supistuvan 28,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2007. Slovenian julkinen talous on vaarassa joutua epätasapainoon ikääntyvän väestön aiheuttamien kustannusten vuoksi. Julkisen talouden saattamiseksi kestävälle pohjalle on olennaista, että eläkeuudistus toteutetaan loppuun asti, otetaan käyttöön vakaa terveydenhuoltojärjestelmä ja varmistetaan perusylijäämän riittävyys.Slovenian lähentymisohjelman keskeiset ennusteet>TAULUKON PAIKKA>


title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 9 päivänä joulukuuta 2011 , ulkomaisia tilastoja koskevista Euroopan keskuspankin tilastovaatimuksista (EKP/2011/24)

text:
               3.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 64/1

         EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
   annettu 9 päivänä joulukuuta 2011,
   ulkomaisia tilastoja koskevista Euroopan keskuspankin tilastovaatimuksista
   (EKP/2011/24)
   2012/C 64/01
   EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 5.1 artiklan ja 34.1 artiklan kolmannen luetelmakohdan,
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankin valtuuksista kerätä tilastotietoja 23 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2533/98 (1), ja erityisesti sen 4 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Voidakseen suorittaa tehtävänsä Euroopan keskuspankkijärjestelmän (EKPJ) on laadittava kattavat ja luotettavat ulkomaiset tilastot, jotka muodostuvat maksutasetta ja ulkomaista varallisuusasemaa koskevista tilastoista ja valuuttavarantoasetelmasta, joista ilmenevät tärkeimmät euroalueen rahatalouden tilaan ja valuuttamarkkinoihin vaikuttavat seikat, sekä euroseteleiden rajatylittäviä kuljetuksia koskevista tilastoista. Tätä osa-aluetta koskevista Euroopan keskuspankin (EKP) tilastovaatimuksista säädetään ulkomaisia tilastoja koskevista Euroopan keskuspankin tilastovaatimuksista 9 päivänä joulukuuta 2011 annetuissa suuntaviivoissa EKP/2011/23 (2).

               (2)

               Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön (jäljempänä ’EKPJ:n perussääntö’) 5.1 artiklan ensimmäisessä virkkeessä edellytetään, että EKPJ:n tehtävistä huolehtiakseen EKP kerää kansallisten keskuspankkien avustuksella tarvittavat tilastotiedot joko muilta toimivaltaisilta viranomaisilta kuin kansallisilta keskuspankeilta tai suoraan taloudellisilta toimijoilta. Perussäännön 5.1 artiklan toisen virkkeen mukaan EKP toimii tätä varten yhteistyössä unionin toimielinten tai laitosten kanssa sekä jäsenvaltioiden tai kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa ja kansainvälisten järjestöjen kanssa. Perussäännön 5.2 artiklan mukaan kansalliset keskuspankit hoitavat 5.1 artiklassa kuvattuja tehtäviä siinä määrin kuin mahdollista.

               (3)

               Muutkin toimivaltaiset viranomaiset kuin kansalliset keskuspankit voivat kerätä tietoja ja/tai laatia tilastoja, joita tarvitaan ulkomaisia tilastoja koskevien EKP:n vaatimusten täyttämiseksi. Tästä syystä osa suoritettavista tehtävistä edellyttää yhteistyötä EKP:n tai kansallisten keskuspankkien ja tällaisten toimivaltaisten viranomaisten välillä EKPJ:n perussäännön 5.1 artiklan mukaisesti. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 2533/98 4 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on järjestettävä omalta osaltaan tilastotietojen keruu ja tehtävä EKPJ:n kanssa kiinteätä yhteistyötä, jotta varmistetaan EKPJ:n perussäännön 5 artiklasta johtuvien velvoitteiden täyttäminen.

               (4)

               Silloin, kun tiedonantajat raportoivat kansallisten säännösten ja vakiintuneiden käytäntöjen mukaisesti muille toimivaltaisille viranomaisille kuin kansallisille keskuspankeille, tällaisten viranomaisten ja asianomaisten kansallisten keskuspankkien on toimittava yhteistyössä varmistaakseen, että EKP:n tilastovaatimukset täyttyvät. Ulkomaisten tilastojen osalta tarvittavat tiedot kerää ja kokoaa Irlannissa Central Statistics Office ja Maltassa National Statistics Office. Edellä mainittujen tilastovaatimusten täyttämiseksi Central Bank of Irlandin ja Central Statistics Officen sekä Bank Ċentrali ta’ Maltan/Central Bank of Maltan ja National Statistics Officen olisi toimittava keskenään yhteistyössä. Tällaiseen yhteistyöhön olisi sisällytettävä pysyvän tiedonsiirtojärjestelmän luominen, jollei samaa lopputulosta ole jo saavutettu kansallisen lainsäädännön avulla.

               (5)

               Euroalueen maksutasetta ja ulkomaista varallisuusasemaa koskevista tilastoista ja valuuttavarantoasetelmasta olisi suoritettava laadunarviointi EKP:n tilastoinnin laatumallin mukaisesti. Kansallisten keskuspankkien olisi arvioitava toimivaltaisten viranomaisten toimittamien tietojen laatua tarvittaessa yhteistyössä muiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa.

               (6)

               Asetuksen (EY) N:o 2533/98 3a artiklan ja EKPJ:n tilastointiperustan (Public Commitment on European Statistics) mukaan periaatteet, joita noudatetaan EKPJ:n kehittäessä, tuottaessa ja jaellessa Euroopan tilastoja, ovat puolueettomuus, objektiivisuus, ammatillinen riippumattomuus, kustannustehokkuus, tilastojen luottamuksellisuus, tietojenannosta aiheutuvan rasitteen minimoiminen ja tuotoksen korkea laatu.

               (7)

               Koska suuntaviivat EKP/2004/15 kumotaan suuntaviivoilla EKP/2011/23, maksutasetta, ulkomaista varallisuusasemaa ja valuuttavarantoasetelmaa koskevista Euroopan keskuspankin tilastovaatimuksista 16 päivänä heinäkuuta 2004 annettu suositus EKP/2004/16 (3) on tarpeen korvata,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   I   JAKSO

      Määritelmät

   Tässä suosituksessa ilmaisuilla ”ulkomaiset tilastot”, ”maksutase”, ”ulkomainen varallisuusasema” ja ”valuuttavarantoasetelma” on sama merkitys kuin suuntaviivojen EKP/2011/23 1 artiklassa.
   II   JAKSO

      Tilastotietojen toimittaminen kansallisille keskuspankeille

               1.

               Jos ulkomaisia tilastoja koskevien tietojen kerääminen on uskottu niille, joille tämä suositus on osoitettu, näiden on varmistettava, että ulkomaisia tilastoja koskevat tiedot annetaan asianomaisten kansallisten keskuspankkien käyttöön riittävän ajoissa, jotta ne voivat täyttää suuntaviivojen EKP/2012/23 2, 3, 5 ja 6 artiklan mukaiset raportointivelvoitteensa.

               2.

               Tiedot on toimitettava noudattaen ulkomaisia tilastoja koskevia EKP:n tilastovaatimuksia, jotka on esitetty suuntaviivojen EKP/2011/23 liitteissä I, II, III, IV ja VI. Niiden, joille tämä suositus on osoitettu, on valvottava kansallisille keskuspankeille toimitettavien tilastotietojen laatua ja luotettavuutta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta suuntaviivojen EKP/2011/23 liitteessä V esitettyä EKP:n valvontatehtävää.

         III   JAKSO

      Pysyvä yhteistyö asianomaisten kansallisten keskuspankkien kanssa

   Niiden, joille tämä suositus on osoitettu, on laadittava omien kansallisten keskuspankkiensa kanssa yksityiskohtaiset kirjalliset ohjeet yhteistyöstä sellaisen pysyvän tiedonsiirtojärjestelmän luomiseksi, jonka avulla huolehditaan EKP:n tilastovaatimusten mukaisesta tiedonsiirrosta, jollei samaa lopputulosta ole jo saavutettu kansallisen lainsäädännön avulla.
   IV   JAKSO

      Loppusäännökset

               1.

               Tämä suositus korvaa suosituksen EKP/2004/16 1 päivästä kesäkuuta 2014.

               2.

               Viittauksia suositukseen EKP/2004/16 pidetään viittauksina tähän suositukseen.

               3.

               Tämä suositus osoitetaan Central Statistics Office -virastolle Irlannissa ja National Statistic Office -virastolle Maltassa.

               4.

               Tätä suositusta sovelletaan 1 päivästä kesäkuuta 2014.

      Tehty Frankfurt am Mainissa 9 päivänä joulukuuta 2011.

            EKP:n puheenjohtaja

         Mario DRAGHI

      (1)  EYVL L 318, 27.11.1998, s. 8.

      (2)  EUVL L 65, 3.3.2012, s. 1.

      (3)  EUVL C 292, 30.11.2004, s. 21.