title: Neuvoston suositus, annettu 13 päivänä heinäkuuta 2018, Ranskan vuoden 2018 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ranskan vuoden 2018 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 320/39

      NEUVOSTON SUOSITUS,
      annettu 13 päivänä heinäkuuta 2018,
      Ranskan vuoden 2018 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ranskan vuoden 2018 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
      (2018/C 320/09)
      EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
      ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
      ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
      ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
      ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
      ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
      ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
      ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
      ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
      ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Komissio hyväksyi 22 päivänä marraskuuta 2017 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2018 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Se otti huomioon Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission 17 päivänä marraskuuta 2017 antaman Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria koskevan julistuksen. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 22 päivänä maaliskuuta 2018. Komissio hyväksyi 22 päivänä marraskuuta 2017 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella myös varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Ranska kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu. Samana päivänä komissio hyväksyi myös suosituksen neuvoston suositukseksi euroalueen talouspolitiikasta, jonka Eurooppa-neuvosto vahvisti 22 päivänä maaliskuuta 2018. Neuvosto hyväksyi 14 päivänä toukokuuta 2018 suosituksen euroalueen talouspolitiikasta (3), jäljempänä ’euroalueen suositus’.

                  (2)

                  Koska Ranska kuuluu jäsenvaltioihin, joiden rahayksikkö on euro, ja koska taloudet ovat talous- ja rahaliitossa vahvasti yhteydessä toisiinsa, Ranskan olisi varmistettava, että jäljempänä esitettävistä suosituksista ja erityisesti suosituksista 1 ja 2 ilmenevä euroalueen suositus pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti.

                  (3)

                  Ranskaa koskeva vuoden 2018 maaraportti julkaistiin 7 päivänä maaliskuuta 2018. Siinä arvioitiin Ranskan edistymistä neuvoston 11 päivänä heinäkuuta 2017 hyväksymien maakohtaisten suositusten (4) noudattamisessa, aiempina vuosina annettujen maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa. Lisäksi siihen sisältyi asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laadittu perusteellinen tarkastelu, jonka tulokset julkaistiin samaten 7 päivänä maaliskuuta 2018. Komissio katsoi analyysinsa perusteella, että Ranskan makrotaloudessa on epätasapainoja. Haavoittuvuudet johtuvat etenkin suuresta julkisesta velasta ja heikosta kilpailukyvyn dynamiikasta oloissa, joissa tuottavuuden kasvu on alhaista. Ranskan taloudelle aiheutuvan kielteisen vaikutuksen ja sen koon vuoksi talous- ja rahaliitolle aiheutuvien kielteisten heijastusvaikutusten riski on erityisen merkittävä.

                  (4)

                  Ranska toimitti vuoden 2018 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2018 vakausohjelmansa 25 päivänä huhtikuuta 2018. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

                  (5)

                  Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen, jäljempänä ’ERI-rahastot’, ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (5) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa kyseisen säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla ERI-rahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

                  (6)

                  Koska liiallinen alijäämä on korjattu oikea-aikaisesti ja kestävällä tavalla ja neuvosto on tehnyt päätöksen (EU) 2018/924 (6) liiallista alijäämää koskevan menettelyn lopettamisesta, Ranskaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevää osiota ja väliaikaista velkasääntöä. Hallitus suunnittelee vuoden 2018 vakausohjelmassa julkisen talouden rahoitusaseman asteittaista parantamista – 2,6 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2017 + 0,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2022. Julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta, joka on 0,4 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, ei suunnitella saavutettavan vuoden 2018 vakausohjelman aikana. Vuoden 2018 vakausohjelman mukaan julkisen talouden velan, joka oli 97,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2017, odotetaan supistuvan 89,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2022. Näiden julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Toimenpiteitä, joita tarvitaan tukemaan suunniteltujen alijäämätavoitteiden saavuttamista vuodesta 2019 eteenpäin, ei kuitenkaan ole vielä riittävästi täsmennetty.

                  (7)

                  Neuvosto suositti 11 päivänä heinäkuuta 2017, että Ranskan olisi varmistettava, että nettomääräisten julkisten perusmenojen (7) nimellinen kasvu ei ole yli 1,2 prosenttia vuonna 2018, jolloin vuotuinen rakenteellinen sopeutus olisi 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Samalla todettiin, että vuoden 2018 alustavan talousarviosuunnitelman arvioinnissa ja sen jälkeen julkisen talouden vuoden 2018 toteutuman arvioinnissa on otettava asianmukaisella tavalla huomioon, että tavoitteena on saavuttaa sellainen finanssipolitiikan viritys, joka osaltaan sekä vahvistaa talouden elpymistä että varmistaa julkisen talouden kestävyyden. Komissio on tehnyt Ranskan vuoden 2018 alustavasta talousarviosuunnitelmasta antamansa lausunnon yhteydessä arvion elpymisen vahvuudesta Ranskassa ja ottanut siinä asianmukaisella tavalla huomioon talouden kestävyyttä koskevat haasteet. Arvion perusteella muita tekijöitä ei tarvitse ottaa tältä osin huomioon. Komission kevään 2018 talousennusteen mukaan on vaarana, että julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä suositellulta sopeutusuralta poiketaan merkittävästi vuonna 2018.

                  (8)

                  Kun otetaan huomioon, että Ranskan julkisen talouden velka on yli 60 prosenttia suhteessa BKT:hen ja ennustettu tuotantokuilu on 0,6 prosenttia, vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisen yhteisesti sovitun vaatimusten sopeutuskaavion perusteella nettomääräisten julkisten perusmenojen nimellinen kasvu vuonna 2019 ei saisi olla yli 1,4 prosenttia, jolloin rakenteellinen sopeutus olisi 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Komission kevään 2018 talousennusteen mukaan, jos politiikka säilyy muuttumattomana, on vaarana, että tästä vaatimuksesta poiketaan merkittävästi vuonna 2019 ja vuosina 2018 ja 2019 yhdessä tarkasteltuina. Ranskan ei alustavan näytön perusteella ennusteta noudattavan väliaikaista velkasääntöä vuosina 2018 ja 2019. Kaiken kaikkiaan neuvosto katsoo, että vuodesta 2018 alkaen olisi toteutettava tarvittavia toimenpiteitä vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten noudattamiseksi. Mahdollisten satunnaistulojen käyttö julkisen talouden velkasuhteen pienentämiseksi edelleen olisi järkevää.

                  (9)

                  Julkiset menot ovat Ranskassa unionin suurimmat. Menosuhteen ennakoidaan nousevan 56,0 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2018, mikä on 10,6 prosenttiyksikköä suurempi kuin unionin keskiarvo. Vaikka vakauttamisstrategia on viime vuosina pääasiassa hyötynyt korkojen laskusta ja julkisten investointien leikkauksista, on epätodennäköistä, että matala korkotaso säilyy keskipitkällä aikavälillä, ja tuotannollisten julkisten investointien leikkaukset voivat heikentää tulevaa taloudellista potentiaalia. Menojen uudelleenarvioinnit vuodesta 2014 lähtien eivät ole tuoneet merkittäviä säästöjä, ja tehokkuusedut ovat olleet rajallisia, koska niiltä on puuttunut asianmukainen seuranta ja poliittinen sitoutuminen on ollut heikkoa. Viimeisimmästä menojen uudelleenarviointia koskevasta strategiasta on luovuttu, ja se korvataan Action Publique 2022 -ohjelmalla, jonka periaatteet on vahvistettu hallituksen lokakuussa 2017 antamassa toimeksiannossa. Comité Action Publique 2022 -komitean on määrä laatia vuoden 2018 kesään mennessä selvitys ja analysoida, mihin toimenpiteisiin on ryhdyttävä. Selkeästi määriteltyjä toimenpiteitä ei kuitenkaan ole vielä ehdotettu, ja näissä puitteissa uusia säästöjä saadaan vasta vuodesta 2020 alkaen. Menoja vähentävien toimenpiteiden nopea toteutus edistäisi pyrkimystä vastata julkisen talouden vakauttamistarpeisiin lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä.

                  (10)

                  Ranskassa on nykyisin rinnakkain 37 eri eläkejärjestelmää. Niihin kuuluu eri työntekijäryhmiä, ja ne toimivat erilaisten sääntöjen mukaan. Sääntöjen asteittainen yhdenmukaistaminen parantaisi järjestelmän läpinäkyvyyttä, lisäisi sukupolvien välistä oikeudenmukaisuutta ja helpottaisi työvoiman liikkuvuutta. Laskentasääntöjen yhdenmukaistaminen edistäisi myös julkisten menojen parempaa valvontaa. Jo hyväksyttyjen eläkeuudistusten odotetaan vähentävän julkisia eläkemenoja pitkällä aikavälillä, ja yksinkertaisempi ja tehokkaampi eläkejärjestelmä puolestaan tuo lisäsäästöjä ja auttaa lieventämään julkisen talouden kestävyyteen liittyviä riskejä keskipitkällä aikavälillä. La Fondation pour la recherche sur les administrations et les politiques publiques -säätiön (iFRAP) tuoreen tutkimuksen mukaan julkisen ja yksityisen sektorin eri eläkejärjestelmien synkronointi voisi tuoda julkisiin menoihin yli 5 miljardin euron säästöt vuoteen 2022 mennessä.

                  (11)

                  Työttömyysaste, joka oli 10,4 prosenttia vuonna 2015, on laskenut 9,4 prosenttiin vuonna 2017, ja sen ennustetaan supistuvan edelleen lähivuosina, kun taas työllisyysaste nousi 70,6 prosenttiin vuonna 2017. Nuorten henkilöiden, matalan osaamistason työntekijöiden ja maahanmuuttajataustaisten henkilöiden (sekä ensimmäisen että toisen sukupolven) työmarkkinatilanne on kuitenkin edelleen suhteessa vaikeampi. Vuonna 2017 työllisten osuus unionin ulkopuolella syntyneistä (20–64-vuotiaat) oli vain 55,6 prosenttia, mikä on 17,0 prosenttiyksikköä vähemmän kuin Ranskassa syntyneiden kohdalla. Epäsuotuisimpien alueiden (Quartiers de la politique de la ville) asukkailla, mukaan luettuina maahanmuuttajataustaiset henkilöt, on edelleen vaikeuksia työmarkkinoilla. Politiikkatoimista huolimatta sosioekonominen tausta ja maahanmuuttajatausta vaikuttavat suhteellisen paljon koulutustuloksiin ja haittaavat työmarkkinoille integroitumista. Lisäksi on näyttöä siitä, että työmarkkinoilla on syrjiviä käytäntöjä. Aktiivinen työllistymisen tukeminen, johon kuuluu myös kielenopetus, sekä työnhakuun liittyvä tuki ja tiukemmat syrjivien käytäntöjen vastaiset toimet ovat avainasemassa, kun edistetään yhtäläisiä mahdollisuuksia työmarkkinoilla.

                  (12)

                  Vuonna 2016 Ranskassa annetun työvoimaa, työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun nykyaikaistamista ja urapolkujen turvaamista koskevan lain tavoitteena on parantaa yritysten kykyä sopeutua suhdannevaihteluihin ja vähentää määräaikaisten työntekijöiden osuutta. Vaikka yhä useampia palkataan töihin toistaiseksi voimassa olevilla työsopimuksilla, työmarkkinoiden segmentoituminen on edelleen ongelma ja siirtymistä toistaiseksi voimassa oleviin työsuhteisiin olisi edistettävä. Tässä yhteydessä on tärkeää saattaa päätökseen meneillään oleva kunnianhimoinen uudistusohjelma, johon kuuluu myös hiljattain hyväksytty työlainsäädännön uudistus, työttömyysetuusjärjestelmän suunniteltu uudistus ja ammatillisen koulutusjärjestelmän ja oppisopimuskoulutuksen uudistus.

                  (13)

                  Näiden työn verokiilan kaventamiseen tähtäävien toimien asteittaisella toteuttamisella on parannettu Ranskan kilpailukykyä vuodesta 2013, mutta niiden avulla ei ole vielä pystytty kokonaan kattamaan aiempaa kilpailukyvyn heikkenemistä. Vuonna 2016 työnantajien sosiaaliturvamaksut olivat Ranskassa keskipalkkatasolla edelleen unionin suurimmat, kun tarkastellaan niiden osuutta kaikista työvoimakustannuksista. Nykyisiä toimenpiteitä työvoimakustannusten vähentämiseksi odotetaan entisestään vahvistettavan vuonna 2019, jolloin kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevan verohyvityksen (CICE) sijasta on työnantajien sosiaaliturvamaksuja ilmoitettu vähennettävän kautta linjan ja otetaan käyttöön pienempiä palkkoja koskevia lisäalennuksia, jotta voidaan edistää matalan osaamistason omaavien työllistymistä.

                  (14)

                  Ranskan vähimmäispalkka on seurannut indeksointisääntöjä vuodesta 2013 ilman minkäänlaisia tapauskohtaisia korotuksia. Tämän seurauksena se on noussut hitaammin kuin viitepalkat (1,23 prosenttia vuonna 2017, jolloin keskipalkka nousi 1,31 prosenttia), kun inflaatio on ollut heikko ja palkkojen kasvu maltillista. Vaikka vähimmäispalkka on keskipalkkaan verrattuna kansainvälisesti tarkasteltuna suuri, sosiaaliturvamaksujen alennukset ovat merkittävästi vähentäneet työvoimakustannuksia vähimmäispalkkatasolla. Tällaisia alennuksia lisätään ja ne tehdään pysyviksi vuodesta 2019 alkaen. Vaikka vähimmäispalkan indeksointi on tärkeää, jotta työntekijöiden ostovoima säilyy, nykyinen mekanismi (ainoa laatuaan unionissa) voi rajoittaa palkkojen sopeuttamista muuttuviin olosuhteisiin, millä voi olla kielteisiä vaikutuksia kilpailukykyyn. Riippumattomien asiantuntijoiden ryhmä arvioi vuosittain Ranskan vähimmäispalkkaa ja antaa sen kehityksestä ei-sitovia lausuntoja. Vuonna 2017 ryhmä suositteli indeksointisäännön tarkistamista esimerkiksi siten, että se rajataan koskemaan vain inflaatiokorotuksia.

                  (15)

                  Nykyinen ammatillinen peruskoulutusjärjestelmä ei riittävästi tue työmarkkinoille integroitumista etenkään sen vuoksi, että merkittävä osuus opiskelijoista ohjautuu aloille, joilla työllisyysnäkymät ovat rajallisia. Lisäksi Ranskassa ammatillisessa koulutuksessa olevien opiskelijoiden koulutustulokset ovat paljon unionin keskiarvoa alhaisempia, kun taas yleissivistävässä koulutuksessa olevat menestyvät paljon paremmin. Tämän vuoksi toimenpiteet, joilla edistetään työllistymismahdollisuuksia parantavaa oppisopimuskoulutusta, ja toimenpiteet, joilla parannetaan kouluopetuksen tuloksia, ovat välttämättömiä nuorten työllisyyden tukemisen ja yhtäläisten mahdollisuuksien edistämisen kannalta. Samalla tarvitaan toimia, joilla parannetaan matalan osaamistason työntekijöiden ja työnhakijoiden pääsyä täydennyskoulutukseen ja sopivan opinto-ohjauksen avulla kannustetaan heitä parantamaan osaamistasoaan. Ranskan hallitus on näiden haasteiden lisäksi ottanut huomioon tarpeen kehittää koulutusjärjestelmän hallintoa, varmistaa koulutuksen työmarkkinarelevanssi, laatu ja saatavuus sekä turvata työmarkkinasiirtymät, ja se teki 27 päivänä huhtikuuta 2018 lakiesityksen, jolla uudistetaan oppisopimuskoulutusta ja ammatillisen täydennyskoulutuksen järjestelmää. Lisäksi vuoden 2018 kansallisessa uudistusohjelmassa vahvistetaan aikomus ryhtyä toteuttamaan osaamisen kehittämiseen keskittyvää 14 miljardin euron investointiohjelmaa ja luodaan pohjaa koulupohjaisen ammatillisen peruskoulutuksen lisäuudistukselle.

                  (16)

                  Sosiaaliturvajärjestelmän tulokset ovat yleisesti ottaen hyviä. Tuloerot ovat tulonsiirtojen jälkeen alle unionin keskiarvon, ja köyhyys- ja syrjäytymisvaarassa olevien määrä on viimeaikaisesta kasvusta huolimatta edelleen suhteellisen alhainen. Tietyillä väestöryhmillä, joihin kuuluvat ennen muuta yksinhuoltajaperheet, unionin ulkopuolella syntyneet ja köyhimmillä kaupunkialueilla elävät, on suurempi vaara ajautua köyhyyteen. Asianmukaisen asumisen järjestyminen köyhyydessä eläville on edelleen huolenaihe. Sosiaalisesta asuntotuotannosta on edelleen pulaa joillakin alueilla, vaikka edistymistä onkin tapahtunut viime aikoina.

                  (17)

                  Siitä huolimatta, että meneillään on uudistuksia yritysten verotaakan keventämiseksi ja tuotannollisten investointien tukemiseksi, Ranskan verojärjestelmälle on edelleen luonteenomaista huomattava monimutkaisuus, jossa verotuet, tehottomat verot ja tuotantoverot muodostavat esteitä liiketoimintaympäristön toimivuudelle. Verotukien suuri määrä (verohyvitys, verovapautukset, vähennykset) aiheuttavat liikeyrityksille ja varsinkin pk-yrityksille lisätaakan, koska ne lisäävät säännösten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia ja tuovat epävarmuutta. Ne aiheuttavat myös ylimääräisiä valvontakustannuksia verohallinnolle. Vuoden 2018 talousarviolain mukaan verotukia lisätään edelleen sekä lukumääräisesti että arvoltaan, ja vuonna 2018 ne nousevat 99,8 miljardiin euroon (4,2 prosenttia suhteessa BKT:hen), kun ne vuonna 2017 olivat 93 miljardia euroa. Lisäksi vuonna 2014 havaittiin, että käytössä on noin 192 sellaista veroa, joiden tuotto on vähäinen (alle 150 miljoonaa euroa vuodessa), mutta niistä vain harvat on sittemmin poistettu (8). Ranskassa on muihin unionimaihin verrattuna hyvin korkeat tuotantoverot (9) (3,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016). Nämä verot koostuvat pääasiassa pääoman ja työvoiman verotuksesta, joka kohdistuu yrityksiin tuotannon harjoittamisen vuoksi eikä riipu niiden taloudellisesta suorituskyvystä.

                  (18)

                  Markkinapalveluiden osuus oli yli 50 prosenttia arvonlisästä, 40 prosenttia työllisyydestä ja 20 prosenttia valmistusteollisuuden viennin lisäarvosta vuonna 2016. Vaikka markkinapalveluiden alan kilpailulla on vaikutusta koko talouteen, lainsäädännölliset vaatimukset ja hallinnolliset rasitteet edelleen haittaavat sitä, mikä estää myös yritysten kasvua. Jos palvelualan uudistukset ovat riittävän kunnianhimoisia ja ne pannaan kokonaisuudessaan täytäntöön, niillä voi olla merkittävä myönteinen vaikutus talouteen. Kun uudistuksia asetetaan tärkeysjärjestykseen, on otettava huomioon palvelualan eri alasektoreiden taloudellinen merkitys ja suorituskyky. Indikaattoreihin perustuvaa lähestymistapaa noudattaen on ensisijaisesti uudistettaviksi palvelualoiksi määritetty useita yrityspalvelualoja (arkkitehti- ja insinööripalvelut, lakiasiainpalvelut ja laskentatoimi, hallinto- ja tukipalvelut), vähittäiskauppa, majoitus- ja ravitsemuspalvelut sekä terveysala. Asiantuntijapalveluiden erityisalalla on Ranskassa 6 päivänä elokuuta 2015 hyväksytyllä kasvua, työtä ja yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevalla lailla (nk. Macron-laki) lievennetty vain muutamien ammattien rajoituksia pääasiassa oikeusalalla. Asiantuntijapalvelujen alalla uudistuksia voitaisiin vielä jatkaa. Jatkouudistuksissa voitaisiin keskittyä tiettyihin ammattiin pääsemiseen ja ammatin harjoittamiseen liittyviin rajoituksiin, joita pidetään ylimitoitettuina (esim. toiminnan varaaminen sekä äänioikeutta, osakkuutta tai monialatoimintaa koskevat rajoitukset ja rajoittavat kiintiöt). Uudistuksiin, joilla pyritään poistamaan merkittävimpiä esteitä yritysten kasvulta, voisi kuulua lainsäädännössä olevien suuruuskriteereihin liittyvien kynnysarvojen vaikutusten poistaminen ja yritysten hallinnollisten taakan vähentäminen. Myös nopean laajakaistan kattavuuden parantaminen Ranskassa lisäisi maan kykyä hyötyä digitaalitaloudesta.

                  (19)

                  Euroopan innovaatioiden tulostaulun mukaan Ranskan innovointisuorituskyky on edelleen heikompi kuin unionin innovointijohtajilla suhteellisen runsaasta julkisesta tuesta huolimatta. Etenkin julkisten tukimekanismien, mukaan luettuna tutkimusta ja kehitystä koskevan verohyvityksen (Crédit d'Impôt Recherche) tehokkuuden parantaminen edistäisi innovointituotoksen paranemista. Meneillään olevien arviointien tuloksia olisi hyödynnettävä innovoinnille suunnatun julkisen tuen parantamisessa. Julkisen tutkimuksen ja yritysten välisessä tietämyksen siirrossa on edelleen haasteita, mikä rajoittaa tutkimustulosten kaupallista hyödyntämistä. Muihin unionimaihin verrattuna Ranskan tulokset ovat heikkoja julkisen ja yksityisen sektorin yhteisjulkaisujen sekä yritysten rahoittaman julkisen T&K:n osalta. Tiedeyhteisön ja teollisuuden välisiä mekanismeja on mahdollista vahvistaa, jos yksinkertaistetaan tutkimushankkeita koskevia yhteistyökumppanuuksia ja kannustetaan tutkijoiden liikkuvuutta.

                  (20)

                  Komissio on vuoden 2018 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Ranskan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2018 maaraportissa. Se on arvioinut myös vuoden 2018 vakausohjelman, vuoden 2018 kansallisen uudistusohjelman ja jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Ranskalle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Komissio on ottanut huomioon ohjelmien ja jatkotoimenpiteiden merkityksen Ranskan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, missä määrin ne ovat unionin sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla unionin tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.

                  (21)

                  Neuvosto on tutkinut vuoden 2018 vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (10) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

                  (22)

                  Neuvosto on tutkinut vuoden 2018 kansallisen uudistusohjelman ja vuoden 2018 vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–3,

            SUOSITTAA, että Ranska toteuttaa vuosina 2018 ja 2019 toimia, joilla se

                  1.

                  varmistaa, että nettomääräisten julkisten perusmenojen nimellinen kasvu ei ole yli 1,4 prosenttia vuonna 2019, jolloin vuotuinen rakenteellinen sopeutus on 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen; käyttää satunnaistuloja nopeuttaakseen julkisen talouden velkasuhteen supistamista; toteuttaa vuonna 2018 menoleikkauksia ja erittelee kattavasti Action Publique 2022 -ohjelman tavoitteet ja uudet toimenpiteet, joita sen puitteissa tarvitaan, jotta saadaan aikaan konkreettisia säästöjä ja tehokkuusetuja vuoden 2019 talousarviossa; yhdenmukaistaa eri eläkejärjestelmien säännöt asteittain ja siten vahvistaa niiden oikeudenmukaisuutta ja kestävyyttä;

                  2.

                  jatkaa ammatillisen koulutuksen järjestelmän uudistuksia, vahvistaa sen työmarkkinarelevanssia ja parantaa etenkin matalan osaamistason työntekijöiden ja työnhakijoiden pääsyä koulutukseen; edistää yhtäläisiä mahdollisuuksia ja pääsyä työmarkkinoille myös maahanmuuttajataustaisten ja epäsuotuisilla alueilla asuvien henkilöiden kohdalla; huolehtii siitä, että vähimmäispalkka kehittyy johdonmukaisesti työpaikkojen luomisen ja kilpailukyvyn kanssa;

                  3.

                  yksinkertaistaa verojärjestelmää rajoittamalla verotukia, poistamalla tehottomat verot ja vähentämällä yrityksiltä kannettavia tuotantoveroja; vähentää sääntelyllisiä ja hallinnollisia rasitteita ja siten lisää palvelualan kilpailua ja edistää yritysten kasvua; tehostaa toimia innovointijärjestelmän suorituskyvyn lisäämiseksi etenkin parantamalla julkisten tukijärjestelmien tehokkuutta ja vahvistamalla tietämyksen siirtoa julkisten tutkimuslaitosten ja yritysten välillä.

         Tehty Brysselissä 13 päivänä heinäkuuta 2018.

               Neuvoston puolesta

               Puheenjohtaja

            H. LÖGER

         (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUVL C 179, 25.5.2018, s. 1.

         (4)  EUVL C 261, 9.8.2017, s. 1.

         (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Neuvoston päätös (EU) 2018/924, annettu 22 päivänä kesäkuuta 2018, liiallisen alijäämän olemassaolosta Ranskassa tehdyn päätöksen 2009/414/EY kumoamisesta (EUVL L 164, 29.6.2018, s. 44).

         (7)  Nettomääräisillä julkisilla perusmenoilla tarkoitetaan julkisten menojen kokonaismäärää ilman korkomenoja, ilman unionin ohjelmista aiheutuvia menoja, jotka korvataan täysin unionin varoista saatavilla tuloilla, ja ilman ei-päätösperäisiä työttömyysetuusmenojen muutoksia. Kansallisesti rahoitettu kiinteän pääoman bruttomuodostus jaetaan neljälle vuodelle. Päätösperäiset tulopuolen toimenpiteet ja lakisääteiset tulojen lisäykset otetaan huomioon. Meno- ja tulopuolen kertaluonteiset toimenpiteet kuittaavat toisensa.

         (8)  Inspection Générale des Finances (2014), Les taxes à faible rendement.

         (9)  Tuotantoveroilla tarkoitetaan Eurostatin luokkaa ”muut tuotantoverot” (D29 luokka).

         (10)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Neuvoston suositus, annettu 13 päivänä heinäkuuta 2018, Puolan vuoden 2018 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Puolan vuoden 2018 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 320/88

      NEUVOSTON SUOSITUS,
      annettu 13 päivänä heinäkuuta 2018,
      Puolan vuoden 2018 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Puolan vuoden 2018 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
      (2018/C 320/20)
      EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
      ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
      ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
      ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
      ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
      ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
      ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
      ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
      ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Komissio hyväksyi 22 päivänä marraskuuta 2017 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2018 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Se otti huomioon Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission 17 päivänä marraskuuta 2017 antaman Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria koskevan julistuksen. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 22 päivänä maaliskuuta 2018. Komissio hyväksyi 22 päivänä marraskuuta 2017 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Puola ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

                  (2)

                  Puolaa koskeva vuoden 2018 maaraportti julkaistiin 7 päivänä maaliskuuta 2018. Siinä arvioitiin Puolan edistymistä neuvoston 11 päivänä heinäkuuta 2017 hyväksymien maakohtaisten suositusten (3) noudattamisessa, aiempina vuosina annettujen maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa.

                  (3)

                  Puola toimitti vuoden 2018 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2018 lähentymisohjelmansa 26 päivänä huhtikuuta 2018. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

                  (4)

                  Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen, jäljempänä ’ERI-rahastot’, ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (4) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa kyseisen säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla ERI-rahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

                  (5)

                  Puolaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota. Vuoden 2018 lähentymisohjelmassa hallitus odottaa julkisen talouden rahoitusaseman paranevan asteittaisesti niin, että alijäämän oltua 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2017 se on 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2021. Julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta, joka on 1,0 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, ei saavutettane ohjelmakaudella eli viimeistään vuonna 2021. Uudelleenlaskettu rakenteellinen rahoitusasema (5) viittaa 1,3 prosentin alijäämään suhteessa BKT:hen vuonna 2021. Vuoden 2018 lähentymisohjelman mukaan julkisen talouden velan, joka oli 50,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2017, odotetaan supistuvan 50,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2018 ja 46,0 prosenttiin vuoteen 2021 mennessä. Näiden julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on vuonna 2018 varovainen ja sen jälkeen uskottava.

                  (6)

                  Neuvosto suositti 11 päivänä heinäkuuta 2017 Puolalle sen varmistamista, että nettomääräisten julkisten perusmenojen nimellinen kasvu (6) ei ole yli 3,7 prosenttia vuonna 2018. Tällöin vuotuinen rakenteellinen sopeutus olisi 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Samalla todettiin, että vuoden 2018 alustavan talousarviosuunnitelman arvioinnissa ja sen jälkeen julkisen talouden vuoden 2018 toteutuman arvioinnissa on otettava asianmukaisella tavalla huomioon, että tavoitteena on saavuttaa sellainen finanssipolitiikan viritys, joka osaltaan sekä vahvistaa talouden elpymistä että varmistaa julkisen talouden kestävyyden. Komissio on tehnyt laadullisen arvion Puolan taloudellisen tilanteen vahvuudesta ja ottanut asianmukaisella tavalla huomioon sen kestävyyshaasteet. Tällä perusteella katsotaan, että muita tekijöitä ei tarvitse ottaa huomioon. Komission kevään 2018 talousennusteen mukaan on vaarana, että tästä suositellusta sopeutuksesta poiketaan merkittävästi vuonna 2018.

                  (7)

                  Kun otetaan huomioon, että Puolan tuotantokuilun on arvioitu olevan 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisen yhteisesti sovitun vaatimusten sopeutuskaavion perusteella nettomääräisten julkisten perusmenojen nimellinen kasvu vuonna 2019 ei saisi olla yli 4,2 prosenttia, mikä vastaisi 0,6 prosentin vuotuista rakenteellista sopeutusta suhteessa BKT:hen. Komission kevään 2018 talousennusteen mukaan on vaarana, että tästä vaatimuksesta poiketaan merkittävästi vuonna 2019. Kaiken kaikkiaan neuvosto arvioi, että vuodesta 2018 alkaen olisi toteutettava tarvittavia toimenpiteitä, jotta varmistetaan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten noudattaminen.

                  (8)

                  Puolassa on keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä monilla aloilla menopaineita, jotka liittyvät erityisesti väestön ikääntymiseen. Niiden vuoksi on luotava mekanismeja, joiden avulla voidaan arvioida julkisten menojen tehokkuutta ja vaikuttavuutta ja helpottaa varojen kohdentamista uudelleen. Tätä varten hallitus on ryhtynyt uudistamaan talousarviomenettelyä erityisesti keskipitkän aikavälin julkisen talouden kehyksen lujittamiseksi muun muassa sisällyttämällä menojen uudelleenarvioinnit talousarviomenettelyyn. Puola on ainoa jäsenvaltio, jolla ei ole varsinaista riippumatonta finanssipoliittista neuvostoa, eikä tiedossa ole myöskään suunnitelmia sellaisen perustamisesta. Puolalla on kuitenkin riippumattomia laitoksia, jotka hoitavat joitakin finanssipoliittisen neuvoston tehtäviä. Vuoden 2018 maaraportin mukaan Puolassa ei ole edistytty alennettujen alv-kantojen laajan käytön rajoittamisessa. Puolan valtiovarainministeriö pyrkii kuitenkin yksinkertaistamaan sovellettavien verokantojen jakautumista tavaroiden ja palvelujen kesken.

                  (9)

                  Puolan työmarkkinoiden toimivuus on viime vuosina ollut vahva, ja työllisyysasteet ovat edelleen nousseet. Tiettyjen ryhmien, erityisesti naisten sekä matalan osaamistason ja ikääntyneiden työntekijöiden, työvoimaosuus on kuitenkin yhä pieni verrattuna muihin jäsenvaltioihin. Useat viimeaikaiset toimenpiteet ovat heikentäneet työn kannustimia erityisesti naisten ja ikääntyneiden työntekijöiden osalta. Puolan sosiaalisen suojelun järjestelmä ei tarjoa riittävästi kannustimia ottaa työtä vastaan. Lapsilisä on vähentänyt köyhyyttä ja epätasa-arvoa, mutta myös pienentänyt vanhempien ja ennen muuta naisten työvoimaosuutta, koska lapsilisän suuruus ja vähäinen tarveharkinta kumoavat muihin sosiaalietuuksiin sisältyvät kannustimet ottaa työtä vastaan. Naisten osallistumista työmarkkinoille vaikeuttaa myös se tosiasia, että virallisten lastenhoitopalvelujen piirissä olevien alle 3-vuotiaiden lasten osuus on edelleen unionin alimpia. Omaishoitajille on tarjolla tukea vain rajoitetusti, mikä estää heitä pääsemästä työmarkkinoille. Lakisääteisen eläkeiän alentaminen on kannustanut iäkkäämpiä työntekijöitä poistumaan työvoimasta. Maahanmuutto EU:n ulkopuolisista maista auttaa vastaamaan työvoiman kysynnän kasvuun.

                  (10)

                  Lisäksi sekä työmarkkinoille osallistumista että talouden innovointikykyä voidaan tukea antamalla opiskelijoille ja aikuisväestölle taitoja ja valmiuksia, jotka tukevat työllistymistä nopeasti muuttuvilla työmarkkinoilla. Aikuisopiskelu on selvästi unionin keskiarvoa vähäisempää. Tämän ohella myös digitaalisiin taitoihin ja luku- ja laskutaitoon liittyvät puutteet heikentävät erityisesti sellaisten aikuisten työllistyvyyttä, joilla ei ole korkea-asteen koulutusta. Se, missä määrin hiljattain hyväksytyt ja vielä suunnitteilla olevat toimenpiteet, kuten yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen sekä korkeakoulutuksen organisaatiomuutokset, vaikuttavat osaamistasoon, ei ole vielä tiedossa.

                  (11)

                  Puola on jatkanut toimenpiteitä työmarkkinoiden segmentoitumiseen vastaamiseksi rajoittamalla mahdollisuuksia määräaikaisten työsuhteiden väärinkäyttöön, korottamalla eräisiin epätavanomaisiin työsuhteisiin liittyviä sosiaaliturvamaksuja ja ottamalla käyttöön vähimmäistuntipalkan eräiden tällaisten sopimusten yhteydessä. Sekä vakinaisten työsuhteiden lukumäärä että niiden suhteellinen osuus ovat kasvaneet vuoden 2016 lopusta lähtien, mutta määräaikaisten työsopimusten osuus on edelleen unionin suurimpia. Uudistettuun työlainsäädäntöön saatetaan sisällyttää myös joitakin työmarkkinoiden kaksijakoisuuden kannalta merkittäviä lisäuudistuksia. Yrittäjien ja tietyissä epätyypillisissä työsuhteissa olevien työntekijöiden sosiaaliturva ja erityisesti heidän tulevien eläkkeidensä riittävyys on potentiaalinen ongelma. Vuodesta 2015 alkaen onkin hyväksytty useita toimenpiteitä yrittäjien ja epätyypillisissä työsuhteissa olevien työntekijöiden sosiaaliturvan parantamiseksi.

                  (12)

                  Keskimääräinen eläkkeellesiirtymisikä on viime vuosina noussut, mikä johtuu toteutetuista uudistuksista, kuten varhaiseläkemahdollisuuksien poistamisesta ja lakisääteisen eläkeiän asteittaisesta nostamisesta. Todellisen eläkkeellesiirtymisiän jatkuva nousu on olennaisen tärkeää keskipitkän aikavälin talouskasvun kannalta ja jotta voidaan varmistaa eläkejärjestelmän riittävyys ja taloudellinen kestävyys. Äskettäin tehty päätös lakisääteisen eläkeiän alentamisesta 60 vuoteen naisilla ja 65 vuoteen miehillä johtaa kuitenkin päinvastaiseen suuntaan. Sen sijaan yleisten tuomioistuinten tuomareiden eläkeikä on nyt komission suosituksen mukaisesti 65 vuotta sekä miehillä että naisilla. Viljelijöiden sosiaalivakuutusjärjestelmä, jonka rahoitus on lähes 1 prosentti suhteessa BKT:hen, on yksi syy työvoiman vähäiseen liikkuvuuteen ja piilotyöttömyyteen maatalouden alalla.

                  (13)

                  Terveyspalvelujen saatavuutta on parannettava ja niiden vaikuttavuutta lisättävä, jotta terveydenhuollon tuloksia voidaan Puolassa parantaa. Niiden henkilöiden osuus, jotka kokevat jääneensä vaille tarvitsemaansa terveydenhoitoa, on unionin korkeimpia, ja tiettyjä toimenpiteitä on odotettava erityisen kauan. Sairaalapaikkoja on suhteellisen paljon, mutta ne eivät ole jakautuneet maantieteellisesti parhaalla mahdollisella tavalla. Avohoito ja perusterveydenhuolto ovat yleensä alikehittyneitä, mikä kannustaa lääkäreitä ohjaamaan potilaita tutkimuksiin ja hoitoon erikoissairaanhoidon puolelle. Näiden ongelmien ratkaiseminen on erityisen haastavaa, koska julkisen rahoituksen määrä samoin kuin lääkäreiden ja sairaanhoitajien lukumäärä on Puolassa tietyillä erikoisaloilla selvästi alle unionin keskiarvon. Vuonna 2017 terveydenhuollon resursseja pyrittiin jakamaan tehokkaammin, mutta toimenpiteiden vaikutukset eivät ole vielä nähtävissä.

                  (14)

                  Talouden innovointikyvyn lisääminen on ratkaisevan tärkeää, jotta Puola voi nousta globaalissa arvoketjussa ja säilyttää siten edellytykset elintason parantamiseksi. Tätä varten toimia on toteutettava asteittain monella rintamalla useiden vuosien ajan. Keskeisiä politiikanaloja ovat sääntely-ympäristöön kohdistuvan luottamuksen vahvistaminen, yritysten kannustaminen käyttämään rahaa tutkimukseen ja kehittämiseen, tieteellisen perustan lujittaminen muun muassa uudistamalla korkea-asteen koulutusta sekä kannustamalla tiedon vapaaseen liikkuvuuteen ja tiiviiseen yhteistyöhön yritysten ja tutkimuslaitosten välillä. Viimeksi mainittu edellyttää myös, että julkisista varoista tuetaan suotuisien edellytysten luomista tutkimustulosten kaupallistamiselle. Näillä osa-alueilla on jo toteutettu useita toimenpiteitä, ja hallitus suunnittelee lisätoimia.

                  (15)

                  Nopeassa tahdissa toteutetut lainsäädäntömuutokset ja se, että monien keskeisten lakien yhteydessä on toteutettu julkisia ja työmarkkinaosapuolten kuulemisia vain rajoitetusti, heikentävät lainsäädännön laatua ja lisäävät oikeudellista epävarmuutta yritysten kannalta. Oikeusvaltioperiaatteen noudattamisen ja oikeuslaitoksen riippumattomuuden takaaminen on tässä yhteydessä niin ikään tärkeää. On syytä muistaa, että joulukuussa 2017 komissio esitteli neuvostolle perustellun ehdotuksensa sen toteamiseksi, että Puolassa on olemassa selvä vaara oikeusvaltioperiaatteen vakavaan loukkaukseen. Oikeusvarmuus ja luottamus sääntely-, vero- ja muiden politiikkojen ja instituutioiden laatuun ja ennakoitavuuteen ovat tärkeitä tekijöitä, joiden avulla investointiastetta voitaisiin nostaa. Lainsäädännön laatua voitaisiin parantaa muun muassa tekemällä perusteelliset vaikutustenarvioinnit sekä etu- että jälkikäteen ja toteuttamalla hyvin suunnitellut julkiset ja työmarkkinaosapuolten kuulemiset. Tämä vähentäisi myöhempien tarkistusten tarvetta ja parantaisi siten sääntely-ympäristön ennakoitavuutta. Näin voitaisiin myös osaltaan vähentää uusien lakien mahdollisia kielteisiä sivuvaikutuksia lyhyellä aikavälillä, esimerkiksi verosäännösten muuttumisesta johtuvaa hallintorasituksen väliaikaista lisääntymistä.

                  (16)

                  Tieverkko on kehittynyt nopeasti unionin rahoituksen ansiosta, mutta liikennekuolemien määrä on edelleen unionin korkeimpia. Lisäksi kaupungeissa on yhä enemmän liikenteestä johtuvia ongelmia, kuten ruuhkia ja ilmansaasteita, kun henkilöautokanta kasvaa ja suuri osa autoista on vanhoja. Nykyiset kannustimet käyttää joukkoliikennettä ja vähäpäästöisiä ja aktiivisia liikennemuotoja eivät ole riittäviä näihin haasteisiin vastaamiseksi. Unionin osarahoittamien rautatiehankkeiden toteuttamisessa on edelleen merkittäviä pullonkauloja, jotka johtuvat pääasiassa rakennusalan rajallisesta kapasiteetista ja rataverkon haltijan institutionaalisista heikkouksista. Vaikka hallitus suunnittelee päivitystä asianomaiseen strategia-asiakirjaan, tietoa ei ole riittävästi saatavilla kaikkien liikennemuotojen liikenneverkkoja koskevasta strategisesta näkemyksestä pitkälle aikavälille eli vuoden 2023 jälkeen. Liikennemuotojen tehtävät olisi määritetty ja jaettu selkeästi kyseisessä asiakirjassa. Lisäksi huolimatta viime vuosien investoinneista pullonkaulat ja puutteet energiaverkoissa ja infrastruktuurissa ovat edelleen olemassa.

                  (17)

                  Komissio on vuoden 2018 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Puolan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2018 maaraportissa. Se on arvioinut myös vuoden 2018 lähentymisohjelman, vuoden 2018 kansallisen uudistusohjelman ja jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Puolalle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Komissio on ottanut huomioon ohjelmien ja jatkotoimenpiteiden merkityksen Puolan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, missä määrin ne ovat unionin sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla unionin tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.

                  (18)

                  Neuvosto on tutkinut vuoden 2018 lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (7) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1,

            SUOSITTAA, että Puola toteuttaa vuosina 2018 ja 2019 toimia, joilla se

                  1.

                  varmistaa, että nettomääräisten julkisten perusmenojen nimellinen kasvu ei ole yli 4,2 prosenttia vuonna 2019, jolloin vuotuinen rakenteellinen sopeutus on 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen; toteuttaa toimenpiteitä julkisen varainkäytön tehokkuuden parantamiseksi muun muassa kehittämällä talousarviomenettelyä;

                  2.

                  toteuttaa toimenpiteitä työmarkkinoille osallistumisen lisäämiseksi, muun muassa parantamalla lastenhoidon saatavuutta ja edistämällä työmarkkinoiden kannalta merkityksellistä osaamista erityisesti aikuiskoulutuksen avulla, ja poistaa jäljellä olevat pysyvämpien työsuhteiden esteet; varmistaa eläkejärjestelmän kestävyyden ja riittävyyden toteuttamalla toimenpiteitä, joilla nostetaan todellista eläkkeellesiirtymisikää, ja uudistamalla etuuskohteluun perustuvat eläkejärjestelyt;

                  3.

                  vahvistaa talouden innovointikykyä, muun muassa tukemalla tiiviimpää yhteistyötä yritysten ja tutkimuslaitosten välillä; parantaa sääntely-ympäristöään erityisesti varmistamalla, että julkiset ja työmarkkinaosapuolten kuulemiset toteutuvat lainsäädäntöprosessissa.

         Tehty Brysselissä 13 päivänä heinäkuuta 2018.

               Neuvoston puolesta

               Puheenjohtaja

            H. LÖGER

         (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1176/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011, makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta (EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUVL C 261, 9.8.2017, s. 1.

         (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (5)  Komission yhteistä menetelmää noudattaen uudelleen laskema suhdannekorjattu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä.

         (6)  Nettomääräisillä julkisilla perusmenoilla tarkoitetaan julkisten menojen kokonaismäärää ilman korkomenoja, ilman unionin ohjelmista aiheutuvia menoja, jotka korvataan täysin unionin varoista saatavilla tuloilla, ja ilman ei-päätösperäisiä työttömyysetuusmenojen muutoksia. Kansallisesti rahoitettu kiinteän pääoman bruttomuodostus jaetaan neljälle vuodelle. Päätösperäiset tulopuolen toimenpiteet ja lakisääteiset tulojen lisäykset otetaan huomioon. Meno- ja tulopuolen kertaluonteiset toimenpiteet kuittaavat toisensa.

         (7)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Neuvoston suositus, annettu 13 päivänä heinäkuuta 2018, Kroatian vuoden 2018 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Kroatian vuoden 2018 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 320/44

      NEUVOSTON SUOSITUS,
      annettu 13 päivänä heinäkuuta 2018,
      Kroatian vuoden 2018 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Kroatian vuoden 2018 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
      (2018/C 320/10)
      EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
      ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
      ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
      ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
      ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
      ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
      ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
      ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
      ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
      ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Komissio hyväksyi 22 päivänä marraskuuta 2017 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2018 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Se otti huomioon Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission 17 päivänä marraskuuta 2017 antaman Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria koskevan julistuksen. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 22 päivänä maaliskuuta 2018. Komissio hyväksyi 22 päivänä marraskuuta 2017 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella myös varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Kroatia kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

                  (2)

                  Kroatiaa koskeva vuoden 2018 maaraportti julkaistiin 7 päivänä maaliskuuta 2018. Siinä arvioitiin Kroatian edistymistä neuvoston 11 päivänä heinäkuuta 2017 hyväksymien maakohtaisten suositusten (3) noudattamisessa, aiempina vuosina annettujen suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa. Lisäksi siihen sisältyi asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laadittu perusteellinen tarkastelu, jonka tulokset julkaistiin samaten 7 päivänä maaliskuuta 2018. Komissio katsoi analyysinsa perusteella, että Kroatian makrotaloudessa on yhä liiallisia epätasapainoja, vaikka ne ovatkin pienenemässä. Haavoittuvuustekijät liittyvät siihen, että julkista, yksityistä ja ulkomaista velkaa on edelleen runsaasti, ja kaikki tämä velka on pitkälti ulkomaan valuutan määräistä. Järjestämättömien lainojen määrä on edelleen suuri, erityisesti rahoitusalan ulkopuolisten yritysten tapauksessa. Kroatian potentiaalinen kasvu ei vieläkään riitä mahdollistamaan kestävää sopeutusta. Yleisesti ottaen on tapahtunut vain vähän edistymistä sellaisten toimenpiteiden toteuttamisessa, joilla puututaan pysyvästi heikkoon työvoiman käyttöasteeseen ja tuottavuuden hitaaseen kasvuun. Rajoittava liiketoimintaympäristö haittaa edelleen kilpailukykyä ja investointeja, ja julkishallinnon hajanaisuus heikentää julkisten palvelujen tehokkuutta.

                  (3)

                  Kroatia toimitti vuoden 2018 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2018 lähentymisohjelmansa 26 päivänä huhtikuuta 2018. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

                  (4)

                  Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen, jäljempänä ’ERI-rahastot’, ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (4) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa kyseisen säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla ERI-rahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

                  (5)

                  Kroatiaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota ja velkasääntöä. Julkinen talous oli 0,8 prosenttia ylijäämäinen suhteessa BKT:hen vuonna 2017. Vuoden 2018 vakausohjelman mukaan julkisen talouden rahoitusasema heikkenee 0,5 prosentin alijäämään suhteessa BKT:hen vuonna 2018 ja sen jälkeen kohenee vähitellen 0,5 prosentin ylijäämään vuonna 2021. Suunnitelmien mukaan julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite, joka on 1,75 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, ylitetään edelleen koko ohjelmakauden ajan. Vuoden 2018 lähentymisohjelman mukaan on odotettavissa, että julkisen talouden velka suhteessa BKT:hen supistuu 78,0 prosentista vuonna 2017 75,1 prosenttiin vuonna 2018 ja edelleen 65,9 prosenttiin vuonna 2021. Näiden julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Suunnitellut julkisen talouden tavoitteet vaikuttavat kuitenkin varovaisilta. Komission kevään 2018 talousennusteen mukaan julkisen talouden rahoitusasema on 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2018 ja 0,8 prosenttia vuonna 2019.

                  (6)

                  Neuvosto suositti 11 päivänä heinäkuuta 2017 Kroatialle pysymistä julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteessa vuonna 2018. Komission kevään 2018 talousennusteen mukaan rakenteellisen rahoitusaseman odotetaan olevan – 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2018 ja – 0,6 prosenttia vuonna 2019, mikä ylittää julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteen. Kroatian ennustetaan noudattavan velkasääntöä vuosina 2018 ja 2019. Kaiken kaikkiaan neuvosto katsoo, että Kroatian ennustetaan vuosina 2018 ja 2019 noudattavan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia.

                  (7)

                  Suunnitteilla oleva keskeisen lainsäädännön hyväksyminen Kroatian julkisen talouden kehyksen parantamiseksi on jo paljon myöhässä. Virheet numeeristen finanssipolitiikan sääntöjen suunnittelussa tekevät niistä tehottomia, ja finanssipoliittisen toimikunnan asema riippumattomana elimenä on edelleen heikko. Kroatian edelleen suuri julkisen velan määrä ja maan altistuminen valuuttariskeille merkitsevät sitä, että moitteettoman velanhoidon käytännöt ovat edelleen erittäin tärkeitä. Velanhoitoa vahvistettiin vuonna 2017 ja luotiin velanhoitostrategia, jota on päivitettävä säännöllisesti. Jo säädettyä kiinteistöveron käyttöönottoa lykättiin ilman ilmoitusta siitä, milloin se mahdollisesti otetaan käyttöön. Tämän vuoksi juoksevista kiinteistöveroista kertyvät tulot ovat Kroatiassa pienet. Juokseva kiinteistövero loisi mahdollisuuksia parantaa veronkannon yleistä kasvuystävällisyyttä, ja samalla varmistettaisiin vakaa ja ennakoitavissa oleva tulonlähde paikallishallinnon yksiköille.

                  (8)

                  Kroatian työmarkkinoiden elpyminen jatkui vuonna 2017. Työllisyysaste ja työvoimaosuus ovat edelleen merkittävästi alle unionin keskiarvon, mikä heikentää potentiaalista kasvua. Tällä hetkellä lakisääteinen eläkeikä on naisilla 62 vuotta ja miehillä 65 vuotta. Lakisääteisen eläkeiän yhtenäistäminen ja pidentäminen on hidasta, sillä naisten ja miesten eläkeiän on tarkoitus nousta 67 vuoteen vasta vuonna 2038. Lisäksi ikääntyneet työntekijät voivat jäädä varhaiseläkkeelle monien väylien kautta, ja on olemassa useita erityiseläkejärjestelmiä, jotka tarjoavat edullisemmat eläkkeelle pääsyn ehdot. Hoitovelvollisuudet ovat osittain syynä siihen, että naisten osallistuminen työmarkkinoille on vähäistä. Tästä johtuva työuran lyhyt keskimääräinen kesto merkitsee sitä, että nykyiset ja tulevat eläkkeet ovat riittämättömät ja vanhuusiän köyhyysriski lisääntyy. Ilmoitettuja kannustimia työurien pidentämiseksi ei ole vielä toteutettu.

                  (9)

                  Vaikka Kroatiassa on olemassa rakenteet työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua varten, viranomaisten ja sidosryhmien välillä on kuitenkin vain vähän vuorovaikutusta politiikan valmisteluprosessissa. Vuorovaikutus on rajoittunut useimmiten kirjallisen palautteen antamiseen ehdotetuista hallituksen toimenpiteistä. Lisäksi ammattiliittojen hajanaisuus rajoittaa niiden mahdollisuuksia käydä työmarkkinavuoropuhelua.

                  (10)

                  Viimeaikaisista parannuksista huolimatta köyhyyden tai sosiaalisen syrjäytymisen riskille alttiina olevan väestön osuus on edelleen korkea ja maakuntien välillä on selviä alueellisia eroja. Ikääntyneiden, vähän koulutettujen ja vammaisten tilanne on erityisen vaikea. Sosiaaliturvajärjestelmän tuloksellisuudessa ja tasapuolisuudessa on puutteita. Sosiaalietuuksilla ei juurikaan pystytä vähentämään köyhyyttä. Laitosten välinen puutteellinen koordinointi ja köyhempien paikallishallinnon yksikköjen heikompi rahoituskapasiteetti johtavat sosiaalietuuksien epätasaiseen myöntämiseen.

                  (11)

                  Kroatia ei yllä unionin keskiarvoon koulutusinvestoinneissa, varhaiskasvatuksessa ja päivähoidossa, perustaidoissa, korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden määrässä, ammatillisen koulutuksen työmarkkinarelevanssissa eikä opettajankoulutuksessa. Kroatia on käynnistänyt useiden koulutusta, tiedettä ja teknologiaa koskevassa strategiassa suunniteltujen uudistusten toteuttamisen. Koulujen opetussuunnitelmien uudistuksella on todennäköisesti myönteinen vaikutus Kroatian koulutusjärjestelmän laatuun, jos uudistus pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja johdonmukaisesti muiden strategian toimien kanssa. Ammatillisen koulutuksen ja koulutusohjelmien työmarkkinarelevanssi näyttää olevan vähäistä. Tästä on osoituksena se, että yli puolet rekisteröidyistä työttömistä on suorittanut ammatillisen koulutuksen. Viranomaisten ja työnantajien välistä koordinointia on parannettava, jotta tarvittavat taidot voidaan tunnistaa paremmin. Aikuiskoulutusjärjestelmälle, jonka tavoitteena on helpottaa työmarkkinoille osallistumista, on ominaista suuri palveluntarjoajien määrä eri puolilla maata ja koulutusohjelmat, joita ei ole arvioitu asianmukaisesti. Osallistuminen aikuiskoulutukseen ja aktiivisten työvoimapoliittisten toimenpiteiden osana tarjottaviin koulutusohjelmiin on erittäin vähäistä.

                  (12)

                  Kroatian julkishallinnon alueellinen hajaantuminen ja toimivaltuuksien laaja jakautuminen eri hallintotasojen välillä vaikuttaa julkisten palvelujen tarjonnan tehokkuuteen ja julkisiin menoihin. Useilla pienillä paikallisyksiköillä on puutteelliset taloudelliset ja hallinnolliset valmiudet suorittaa hajautettuja tehtäviä. Julkishallinnon tehokkuuden indikaattorit osoittavat suorituskyvyn jäävän alle unionin keskiarvon, mikä haittaa julkisten politiikkojen määrittelyä ja täytäntöönpanoa sekä Euroopan rakenne- ja investointirahastojen tehokkaampaa käyttöä. Keskushallinnon paikallisten sivutoimipisteiden lukumäärän suunniteltua vähentämistä ja valtion virastojen organisaation yksinkertaistamista on lykätty edelleen. Julkishallinnon ja julkisten palvelujen palkanmuodostusjärjestelmien epäjohdonmukaisuus vaikeuttaa yhdenvertaista kohtelua ja estää valtiota valvomasta julkisen sektorin palkkamenoja. Niiden yhdenmukaistamista koskevan lainsäädännön antamista on edelleen lykätty vuoden 2018 puoliväliin. Viranomaiset ovat toteuttaneet ensimmäisiä toimia sairaaloiden joidenkin toimintojen yhdistämiseksi, jotta voidaan parantaa muun muassa palvelujen tarjoamisen tehokkuutta ja terveydenhuollon saatavuutta. Terveydenhuoltojärjestelmän tehoton rahoitusmalli johtaa kuitenkin velkojen kasautumiseen, erityisesti sairaalahoidon osalta.

                  (13)

                  Suuret valtionyhtiöt ovat edelleen merkittävässä asemassa taloudessa. Toimenpiteet niiden hallinnoinnin parantamiseksi ovat edenneet hitaasti, ja niiden tuottavuus ja kannattavuus ovat edelleen alhaisella tasolla. Valtion omaisuuserien hallinnointia ja myyntiä koskevaa uutta lainsäädäntöä on hyväksytty.

                  (14)

                  Marraskuussa 2017 saatiin päätökseen Kroatian jälleenrakennus- ja kehityspankin omaisuuserien laadun riippumaton tarkastelu. Kun otetaan huomioon pankin merkitys unionin rahoitusvälineiden ja Euroopan investointiohjelman täytäntöönpanon kannalta sekä sen lisääntyvä suora lainananto, pankin sääntely- ja valvontakehystä ja sen hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää olisi vahvistettava tarkastelun tulosten perusteella.

                  (15)

                  Hallinnolliset rasitteet ja veronluonteiset maksut haittaavat edelleen liiketoimintaympäristöä. Hallinnollisten rasitteiden vähentäminen on edennyt vakaasti, mutta verkkaiseen tahtiin. Veronluonteisten maksujen leikkaukset ovat olleet pieniä ja avoimuus on vähäistä, sillä rekisteriä ei päivitetä säännöllisesti eikä suunnitelluista leikkauksista ole tehty vaikutustenarviointia.

                  (16)

                  Korruptionvastainen toimintasuunnitelma vuosille 2017–2018 on pantava täysimääräisesti täytäntöön, jotta voidaan saavuttaa vuosille 2015–2020 laaditun korruptiontorjuntastrategian tavoitteet. Useita keskeisiä tekijöitä on vielä parannettava. Tällaisia tekijöitä ovat erityisesti varallisuudesta ja eturistiriidoista ilmoittaminen, tietoisuuden lisääminen väärinkäytösten paljastamiseen tarkoitetuista kanavista ja tehokas riskien valvonta julkisten hankintojen alalla, joka on edelleen altis korruptiolle valtion omistamien yhteisöjen sidosyksikköhankintojen suuren osuuden vuoksi.

                  (17)

                  Rajoittava sääntely hyödyke- ja palvelumarkkinoilla, erityisesti liiallisesti säänneltyjen ammattien suuri määrä, haittaa kilpailua. Sääntelyn keventäminen on ollut hidasta, sillä eturyhmien vastustus on voimakasta.

                  (18)

                  Pitkät oikeuskäsittelyt ja käsittelyä odottavien asioiden suuri määrä vaikuttavat edelleen haitallisesti oikeusjärjestelmän laatuun ja tehokkuuteen ja näin ollen liiketoimintaympäristöön. Havaittu käsittelyruuhkan vähentyminen johtui pääasiassa siitä, että uusia tapauksia tuli vähemmän käsiteltäväksi, eikä asioiden nopeammasta käsittelystä. Parannuksista huolimatta sähköistä viestintää käytetään edelleen liian vähän oikeudenkäynneissä ja maksukyvyttömyysmenettelyissä.

                  (19)

                  Joitakin kohdennettuja toimia, joilla uudistetaan kansallista tiede- ja innovointijärjestelmää, on valmisteilla Kroatian älykkään erikoistumisen strategian puitteissa. Poliittiset vastuut tieteen ja innovoinnin tukemisen alalla eivät ole koordinoituja, mikä heikentää poliittisen strategian täytäntöönpanoa. Myös suurimpien yliopistojen hallintorakenteet ovat erittäin hajaantuneita ja hallinnolliset säännöt joustamattomia. Tutkimuslaitosten ja yrityssektorin välinen yhteistyö on heikkoa. Tutkimus- ja innovointipolitiikkojen vaikutusta ei seurata ja arvioida järjestelmällisesti, mikä estää asianmukaisen priorisoinnin. Korkea-asteen koulutusjärjestelmä voisi hyötyä kannustimista, joilla parannetaan laatua ja työmarkkinarelevanssia.

                  (20)

                  Komissio on vuoden 2018 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Kroatian talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2018 maaraportissa. Se on arvioinut myös vuoden 2018 lähentymisohjelman, vuoden 2018 kansallisen uudistusohjelman ja jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Kroatialle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon ohjelmien ja jatkotoimenpiteiden merkityksen Kroatian finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, missä määrin ne ovat unionin sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla unionin tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.

                  (21)

                  Neuvosto on tutkinut vuoden 2018 lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella ja katsoo (5), että Kroatian odotetaan noudattavan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia.

                  (22)

                  Neuvosto on tutkinut vuoden 2018 kansallisen uudistusohjelman ja vuoden 2018 lähentymisohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4,

            SUOSITTAA, että Kroatia toteuttaa vuosina 2018 ja 2019 toimia, joilla se

                  1.

                  vahvistaa julkisen talouden kehystä, myös vahvistamalla finanssipoliittisen toimikunnan riippumattomuutta; ottaa käyttöön juoksevan kiinteistöveron;

                  2.

                  vähentää varhaiseläkkeelle siirtymistä, nopeuttaa lakisääteisen eläkeiän nostamista ja yhdenmukaistaa erityisryhmiä koskevat eläkesäännöt yleisen eläkejärjestelmän sääntöjen kanssa; toteuttaa koulutusjärjestelmän uudistuksen sen laadun ja työmarkkinarelevanssin parantamiseksi niin nuorten kuin aikuisten osalta; vahvistaa sosiaalietuuksia ja parantaa niiden kykyä vähentää köyhyyttä;

                  3.

                  vähentää julkishallinnon alueellista hajaantumista, yksinkertaistaa toimivaltajakoa ja parantaa valmiuksia suunnitella ja panna täytäntöön julkista politiikkaa; ottaa työmarkkinaosapuolia kuultuaan käyttöön yhdenmukaiset palkanmuodostusjärjestelmät kaikkialla julkishallinnossa ja julkisissa palveluissa;

                  4.

                  parantaa valtionyhtiöiden hallinnointi- ja ohjausjärjestelmiä ja tehostaa valtionyhtiöiden ja tuottamattomien omaisuuserien myyntiä; pienentää merkittävästi rasitusta, joka yrityksille aiheutuu veronluonteisista maksuista ja raskaista hallinnollisista ja lainsäädännöllisistä vaatimuksista; lisää kilpailua yrityspalvelujen ja säänneltyjen ammattien alalla; lyhentää oikeuskäsittelyjen kestoa ja parantaa sähköistä viestintää tuomioistuimissa.

         Tehty Brysselissä 13 päivänä heinäkuuta 2018.

               Neuvoston puolesta

               Puheenjohtaja

            H. LÖGER

         (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUVL C 261, 9.8.2017, s. 41.

         (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Neuvoston suositus, annettu 13 päivänä heinäkuuta 2018, Suomen vuoden 2018 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Suomen vuoden 2018 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 320/112

      NEUVOSTON SUOSITUS,
      annettu 13 päivänä heinäkuuta 2018,
      Suomen vuoden 2018 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Suomen vuoden 2018 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
      (2018/C 320/25)
      EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
      ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
      ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
      ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
      ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
      ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
      ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
      ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
      ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Komissio hyväksyi 22 päivänä marraskuuta 2017 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2018 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Se otti huomioon Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission 17 päivänä marraskuuta 2017 antaman Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria koskevan julistuksen. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 22 päivänä maaliskuuta 2018. Komissio hyväksyi 22 päivänä marraskuuta 2017 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Suomi ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu. Samana päivänä komissio hyväksyi myös suosituksen neuvoston suositukseksi euroalueen talouspolitiikasta, jonka Eurooppa-neuvosto vahvisti 22 päivänä maaliskuuta 2018. Neuvosto hyväksyi 14 päivänä toukokuuta 2018 suosituksen euroalueen talouspolitiikasta (3), jäljempänä ’euroalueen suositus’.

                  (2)

                  Koska Suomi kuuluu jäsenvaltioihin, joiden rahayksikkö on euro, ja koska taloudet ovat talous- ja rahaliitossa vahvasti yhteydessä toisiinsa, Suomen olisi varmistettava, että jäljempänä esitettävistä suosituksista ja erityisesti suosituksesta 3 ilmenevä euroalueen suositus pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti.

                  (3)

                  Suomea koskeva vuoden 2018 maaraportti julkaistiin 7 päivänä maaliskuuta 2018. Siinä arvioitiin Suomen edistymistä neuvoston 11 päivänä heinäkuuta 2017 hyväksymien maakohtaisten suositusten (4) noudattamisessa, aiempina vuosina annettujen maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa.

                  (4)

                  Suomi toimitti vuoden 2018 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2018 vakausohjelmansa 13 päivänä huhtikuuta 2018. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

                  (5)

                  Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen, jäljempänä ’ERI-rahastot’, ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (5) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa kyseisen säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla ERI-rahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

                  (6)

                  Suomeen sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota ja velkasääntöä. Vuoden 2018 vakausohjelmassa hallitus ennustaa, että julkisen talouden rahoitusasema on vuonna 2018 – 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen eli se ei muutu edellisvuodesta. Hallitus arvioi rahoitusaseman kohenevan vuonna 2019 ja sen jälkeen niin, että vuosina 2020 ja 2021 se on hieman ylijäämäinen. Julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteena ollut 0,5 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen ylitettiin vuonna 2017. Uudelleenlasketun rakenteellisen alijäämän (6) arvioidaan kuitenkin olevan hieman suurempi, 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2018–2019, ja pienenevän sen jälkeen. Julkisen talouden velka oli suurimmillaan 63,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015. Vuonna 2017 se supistui 61,4 prosenttiin. Vuoden 2018 vakausohjelman mukaan velkasuhde supistuu edelleen niin, että vuonna 2021 se on 56,7 prosenttia suhteessa BKT:hen. Näiden julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario näyttää olevan pitkälti uskottava. Suurimmat julkisen talouden kehitysarvioihin kohdistuvat riskit liittyvät siihen, että suunnitellun sosiaali- ja terveyspalvelujen uudistuksen alkuvaiheen kustannukset saattavat olla odotettua suuremmat.

                  (7)

                  Vuoden 2018 vakausohjelmassa muistutetaan, että poikkeukselliseen pakolaisvirtaan liittyvät kustannukset kasvoivat ja että niiden vaikutus julkiseen talouteen oli vuosina 2015–2016 merkittävä. Vuoden 2017 vakausohjelmassa näiden kustannusten arvioitiin vuonna 2017 vähenevän 0,15 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tätä lukua ei ole vahvistettu vuoden 2018 vakausohjelmassa, eikä komissio ole siksi ottanut sitä huomioon. Lisäksi Suomen annettiin vuonna 2017 tilapäisesti poiketa vaaditulta julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeuttamisuralta 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, jotta voitiin ottaa huomioon suuret rakenneuudistukset, erityisesti vuoden 2017 eläkeuudistus ja kilpailukykysopimus, joilla on myönteinen vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen. Suomelle sallittiin vuonna 2017 myös tilapäinen 0,1 prosentin poikkeama suhteessa BKT:hen, jotta yhdessä unionin kanssa rahoitettujen hankkeiden kansalliset investointimenot voidaan ottaa huomioon. Yksi viimeksi mainitun poikkeamisen myöntämiskriteeri on, että julkisten investointien kokonaismäärä ei pienene. Toteutumatiedot vuodelta 2017 osoittavat julkisten investointien vähentyneen vuonna 2017 edelliseen vuoteen verrattuna, kun taas unionin varoihin liittyvien investointien arvioidaan pysyneen entisellään. Näin ollen Suomella ei enää katsota olevan yhdessä unionin kanssa rahoitettujen hankkeiden kansallisten investointimenojen perusteella oikeutta tilapäiseen 0,1 prosentin poikkeamaan suhteessa BKT:hen vuonna 2017. Jäljellä olevat tilapäiset poikkeamat julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeuttamisuralta ovat voimassa kolmen vuoden ajan. Näin ollen tilapäiset poikkeamat epätavallisia tapahtumia koskevan lausekkeen ja rakenneuudistuslausekkeen perusteella ovat 0,67 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2018 ja 0,5 prosenttia vuonna 2019.

                  (8)

                  Neuvosto suositti Suomelle sen varmistamista, että poikkeaminen julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteesta vuonna 2018 rajoittuu sallittuun poikkeamaan, joka myönnettiin vuonna 2016 epätavallisten tapahtumien vuoksi julkiseen talouteen kohdistuvien vaikutusten perusteella, ja sallittuihin poikkeamiin, jotka myönnettiin vuonna 2017 rakenneuudistusten toteuttamisen ja investointien perusteella. Tämä vastaa nettomääräisten julkisten perusmenojen 1,9 prosentin nimellistä enimmäiskasvuvauhtia vuonna 2018. Tällöin rakenteellisen rahoitusaseman sallittu heikkeneminen olisi 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Komission kevään 2018 talousennusteen mukaan on vaarana, että suositetusta julkisen talouden sopeutuksesta poiketaan jonkin verran vuonna 2018. Koska vuoden 2017 tulos on kuitenkin odotettua parempi, tällä hetkellä ennustetaan, että välimatka keskipitkän aikavälin tavoitteeseen on pienempi kuin epätavallisia tapahtumia koskevaan lausekkeeseen ja rakenneuudistuslausekkeeseen liittyvät sallitut poikkeamat. Jos tulos vahvistetaan, tämä otetaan huomioon vuotta 2018 koskevassa jälkiarvioinnissa.

                  (9)

                  Suomen olisi komission kevään 2018 talousennusteen perusteella vuonna 2019 varmistettava, että poikkeaminen julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteesta vuonna 2019 rajoittuu tilapäiseen poikkeamaan, joka myönnettiin vuonna 2017 rakenneuudistusten toteuttamisen vuoksi julkiseen talouteen kohdistuvien vaikutusten perusteella. Tämä vastaa nettomääräisten julkisten perusmenojen 2,9 prosentin nimellistä enimmäiskasvuvauhtia. Tällöin rakenteellisen rahoitusaseman sallittu heikkeneminen olisi 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Jos politiikka säilyy muuttumattomana, Suomen ennustetaan noudattavan vuotta 2019 koskevaa vaatimusta. Suomen ennustetaan vuosina 2018 ja 2019 noudattavan myös velan supistamista koskevaa vertailuarvoa. Kaiken kaikkiaan neuvosto katsoo, että Suomen on oltava valmis toteuttamaan lisätoimia, joilla varmistetaan vaatimusten noudattaminen vuonna 2018, ja arvioi, että Suomi noudattaa vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia vuonna 2019.

                  (10)

                  Väestön ikääntymisen ja työvoiman vähenemisen vuoksi eläke-, terveydenhuolto- ja pitkäaikaishoitomenojen odotetaan kasvavan vuoteen 2030 mennessä 24 prosenttiin, kun ne vuonna 2016 olivat 22 prosenttia suhteessa BKT:hen. Hallintouudistuksella ja sosiaali- ja terveydenhuoltopalvelujen uudistuksella, jotka ovat eduskunnan käsiteltävänä, pyritään hidastamaan menojen kasvua tällä osa-alueella. Muita tavoitteita ovat terveyspalvelujen yhdenvertaisen saatavuuden varmistaminen ja hoitoon pääsyn nopeuttaminen, erityisesti epäsuotuisilla tai syrjäisillä alueilla. Niiden henkilöiden osuus, jotka kokevat jääneensä vaille tarvitsemaansa terveydenhoitoa, on unionin keskiarvon yläpuolella. Erityisesti työvoiman ulkopuolella olevilla on vaikeuksia saada tarvitsemaansa hoitoa. Vuodesta 2020 alkaen sosiaali- ja terveydenhuollon palveluista huolehtii uusi alueellisen julkishallinnon taso, maakunnat. Uudistuksessa yhdistetään resursseja, jotta niitä voidaan käyttää tehokkaammin maakuntatasolla. Myös tuottavuutta on tarkoitus parantaa lisäämällä digitaalisten ja sähköisten palvelujen käyttöä. Sosiaali- ja perusterveydenhuoltopalvelut olisivat saatavilla sekä julkisissa että yksityisissä sosiaali- ja terveyspalvelukeskuksissa. Tämä lisäisi potilaiden valinnanvapautta, ja samalla palveluntarjoajien välisen kilpailun odotetaan tuottavan kustannussäästöjä. Näiden kunnianhimoisten tavoitteiden saavuttaminen riippuu myös valinnoista, joita uudistuksen toteutusvaiheessa tehdään.

                  (11)

                  Vuonna 2017 Suomen työikäisen 20–64-vuotiaan väestön työllisyysaste oli 74 prosenttia eli suhteellisen alhainen muihin Pohjoismaihin verrattuna. Myös työvoimaosuus oli alhaisempi, erityisesti naisten, matalan osaamistason miesten ja maahanmuuttajataustaisen väestön keskuudessa. Rakenteellinen työttömyys oli vuonna 2017 korkea, noin 7,5 prosenttia työvoimasta. Suomen viranomaisten toteuttamista toimenpiteistä huolimatta jäljellä on työllisyyden kasvun näkökulmasta haasteita, jotka liittyvät työn vastaanottamisen lisäkannustimien ja aktiivisemman työvoimapolitiikan käyttöönottoon.

                  (12)

                  Kannustin- ja työttömyysloukut ovat edelleen esteenä laajemmalle työvoiman käytölle. Etuusjärjestelmä ja sen erityyppisten tukien yhdisteleminen ovat luoneet huomattavan kannustinloukun, jossa sosiaaliturva ja asumistuki ovat merkittäviä osatekijöitä. Nämä ja muut etuudet poistuvat hyvin nopeasti tulojen kasvaessa, minkä vuoksi on vaarana, että työn vastaanottaminen ei ehkä ole taloudellisesti riittävän palkitsevaa. Etuuksia koskevien sääntöjen monimutkaisuuden katsotaan yhdessä hallintokäytäntöjen kanssa johtavan huomattaviin työttömyysloukkuihin tai ns. byrokratialoukkuihin. Etuuksien suuruuteen ja niiden palautumisajankohtaan liittyvä epävarmuus vähentää lyhytaikaisen tai osa-aikaisen työn houkuttavuutta. Myös kohtuuhintaisten asuntojen puute kasvukeskuksissa voi olla lisäeste työvoiman liikkuvuudelle, vaikka uusien asuntojen rakentaminen onkin viime aikoina piristynyt. Käynnissä oleva perustulokokeilu, josta odotetaan ensimmäisiä tuloksia vuonna 2019, tuottaa todennäköisesti tietoa sosiaaliturvajärjestelmän tarkistamiseksi. Vanhempainvapaajärjestelmän uudistamista on tutkittu synnytysiässä olevien naisten työllisyysasteen nostamiseksi ja sukupuolten tasa-arvon edistämiseksi. Valmisteilla on reaaliaikainen tulorekisteri, joka voisi tarjota mahdollisuuden parantaa julkisten palveluiden tehokkuutta ja tasoittaa etuuksien maksamista.

                  (13)

                  Palkanmuodostuskäytännöt ovat muuttamassa, ja ollaan siirtymässä kohti alakohtaista ja paikallista sopimista. Koska yritysten rajoitteet ovat usein hyvin erilaisia, tämän pitäisi mahdollistaa palkkojen eriytyminen yritysten välillä. Näin varmistetaan, että reaalipalkkojen nousu vastaa tuottavuuden kasvua, ja samalla tuetaan työllisyystulosten kohentumista. Järjestäytyneillä työnantajilla on uusimpien, loppuvuodesta 2017 ja alkuvuodesta 2018 tehtyjen palkkasopimusten nojalla enemmän mahdollisuuksia paikalliseen sopimiseen. Järjestäytymättömillä työnantajilla on edelleen tässä joitakin esteitä. Joitakin alustavia myönteisiä tuloksia on havaittu, sillä viimeaikaisten palkkaneuvottelujen tämänhetkinen tilanne viittaa siihen, että neuvottelujen tulos on kustannuskilpailukyvyn kannalta pitkälti neutraali. Vaikka palkkasopimuksia ei virallisesti koordinoidakaan, käytännössä on syntymässä Suomen malli, jossa suljetun sektorin palkankorotukset kytketään avoimella sektorilla sovittuihin korotuksiin.

                  (14)

                  Kun talouden toimeliaisuus ja työllisyys palaavat asteittain finanssikriisiä edeltäneelle tasolle, työttömien ja työmarkkinoiden ulkopuolella olevien alhaisemmasta työllistyvyydestä tulee todennäköisesti merkittävä huolenaihe, joka voi hidastaa työmarkkinoiden elpymistä ja näin heikentää Suomen hyvinvointiyhteiskunnan pitkän aikavälin kestävyyttä. Tilanne edellyttää työttömille ja työmarkkinoiden ulkopuolella oleville suunnattuja riittäviä ja integroituja aktivointi- ja kuntoutuspalveluja. Julkisiin työvoimapalveluihin ja erityisesti neuvontaan suunnatut voimavarat ovat samaan aikaan unionin keskiarvon alapuolella. Palvelut, jotka on tarkoitettu työttömille ja etenkin niille, joiden työllistymisnäkymät ovat heikommat, on hajautettu usealle erilliselle taholle. Palvelujen yhdentäminen tai parempi koordinointi auttaisi tuottamaan saumattoman palveluketjun (työttömien tai työmarkkinoiden ulkopuolella olevien palvelut yhdeltä luukulta). Tarvitaan jatkuvia toimia, jotta voidaan varmistaa, että työmarkkinoiden ulkopuolella olevat, erityisesti 25–49-vuotiaiden ikäryhmään kuuluvat ja maahanmuuttajataustaiset, voivat palata työmarkkinoille. Maahanmuuttajaväestö voisi osittain korvata työikäisen väestön vähentymisen edellyttäen, että he kotoutuvat hyvin työmarkkinoille ja suomalaiseen yhteiskuntaan. Myös työvoimapula kasvaa, mikä todennäköisesti johtuu käynnissä olevista talouden rakennemuutoksista, kuten väestön ikääntymisestä. Tämä viittaa siihen, että tarvitaan jatkuvia investointeja aikuiskoulutukseen ja ammatilliseen koulutukseen, jotta ammatillinen liikkuvuus on mahdollista ja osaamisen kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuutta voidaan vähentää.

                  (15)

                  Hallitus on toteuttanut toimenpiteitä yrittäjyyden ja startup-yritysten perustamisen edistämiseksi. Se on myös parantanut pienten ja keskisuurten yritysten mahdollisuuksia saada lainoja ja vientitakuita. Perustaessaan yrityksen työttömät saavat nyt ensimmäisten kuukausien aikana työttömyysetuuksia. Tämä tukimuoto saavuttaa hyvin todennäköisesti tavoitteensa, jos siihen yhdistetään koulutusta ja valmennusta, vaikkakin sen lyhyt voimassaoloaika voi rajoittaa sen vaikutuksia. Myös yrittäjien ja itsenäisten ammatinharjoittajien sosiaalisessa suojelussa on edelleen joitakin puutteita, ja itsenäisten ammatinharjoittajien köyhyysriski on Suomessa suuri suhteessa työntekijöihin.

                  (16)

                  Kotitalouksien velka on edelleen historiallisen korkealla tasolla (67 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016). Velka on pääasiassa vaihtuvakorkoista, mikä on riski, jos korkotaso keskipitkällä aikavälillä nousee. Kulutusluottojen määrä kasvaa nopeasti, ja kasvava osuus näistä luotoista on ulkomaisten pankkien, muiden rahoituslaitosten kuin luottolaitosten, pikalainayritysten ja vertaislainoittajien myöntämiä. Finanssivalvonta on toteuttanut toimenpiteitä hillitäkseen kotitalouksien velkaantuneisuuden lisääntymistä. Mitään aktiivista velkaantuneisuuden vähenemistä ei kuitenkaan ole nopeasti odotettavissa, varsinkin kun korot pysyttelevät matalina ja kuluttajien luottamus on vahva. Kattavan luottorekisterin (johon kerätään velallisista sekä myönteiset että kielteiset tiedot) puuttuminen voi estää pankkeja saamasta selkeää käsitystä kotitalouksien velkaantuneisuuden kokonaistasosta.

                  (17)

                  Komissio on vuoden 2018 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Suomen talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2018 maaraportissa. Se on arvioinut myös vuoden 2018 vakausohjelman, vuoden 2018 kansallisen uudistusohjelman ja jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Suomelle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Komissio on ottanut huomioon ohjelmien ja jatkotoimenpiteiden merkityksen Suomen finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, missä määrin ne ovat unionin sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla unionin tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.

                  (18)

                  Neuvosto on tutkinut vuoden 2018 vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (7) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1,

            SUOSITTAA, että Suomi toteuttaa vuosina 2018 ja 2019 toimia, joilla se

                  1.

                  saavuttaa julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteen vuonna 2019, kun otetaan huomioon rakenneuudistusten toteuttamisen takia tilapäisesti sallitut poikkeamat; varmistaa, että hallintouudistus sosiaali- ja terveyspalveluiden kustannustehokkuuden ja yhdenvertaisen saatavuuden parantamiseksi hyväksytään ja toteutetaan;

                  2.

                  parantaa kannustimia työn vastaanottamiseen ja varmistaa työttömille ja työmarkkinoiden ulkopuolella oleville riittävät ja hyvin integroidut palvelut;

                  3.

                  vahvistaa kotitalouksien velkaantuneisuuden seurantaa muun muassa perustamalla luottorekisterijärjestelmän.

         Tehty Brysselissä 13 päivänä heinäkuuta 2018.

               Neuvoston puolesta

               Puheenjohtaja

            H. LÖGER

         (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1176/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011, makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta (EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUVL C 179, 25.5.2018, s. 1.

         (4)  EUVLC 261, 9.8.2017, s. 1.

         (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Komission yhteistä menetelmää noudattaen uudelleen laskema suhdannekorjattu rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä.

         (7)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.