title: 2004/383/EY:Komission suositus, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2004, rahoitusjohdannaisten käytöstä arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavissa yrityksissä (yhteissijoitusyrityksissä) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (tiedoksiannettu numerolla K(2004) 1541/1)

text:
L 144/34           FI                    Euroopan unionin virallinen lehti                           30.4.2004
                                       KOMISSION SUOSITUS,
                                  annettu 27 päivänä huhtikuuta 2004,
  rahoitusjohdannaisten käytöstä arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa
                       harjoittavissa yrityksissä (yhteissijoitusyrityksissä)
                               (tiedoksiannettu numerolla K(2004) 1541/1)
                               (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
                                               (2004/383/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan toisen
luetelmakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)      Arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä
         (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten
         yhteensovittamisesta 20 päivänä joulukuuta 1985 annettuun neuvoston direktiiviin
         85/611/ETY1 direktiivillä 2001/108/ETY tehtyjen muutosten yhtenä tavoitteena oli
         laajentaa niiden rahoitusvälineiden valikoimaa, joihin yhteissijoitusyritykset voivat
         sijoittaa, ja antaa niille mahdollisuus hyödyntää nykyaikaisia sijoitusmenetelmiä.
         Sallittujen sijoitusten laajennettuun määritelmään eivät kuulu ainoastaan
         rahamarkkinavälineet, pankkitalletukset sekä yhteissijoitusyritysten ja muiden yhteistä
         sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuudet: yhteissijoitusyrityksille annetaan
         mahdollisuus käyttää rahoitusjohdannaisia osana yleistä sijoitustoimintaansa eikä
         ainoastaan tehtyjen sijoitusten suojaamiseen.
(2)      Muutosten toinen tavoite oli sijoittajansuojan varmistaminen. Muutetussa direktiivissä
         85/611/ETY säädetään kattavasta riskien rajoitusjärjestelmästä. Jotta uusiin
         rahoitusvälineiden lajeihin, erityisesti johdannaissopimuksiin, liittyviä riskejä
         pystytään seuraamaan, mittaamaan ja hallitsemaan asianmukaisesti ja tarkasti,
         rahastoyhtiön          tai     sijoituspalveluyrityksen             on      sovellettava     vakaita
         riskinmittausmenettelyjä             toimivaltaisten              viranomaisten         valvonnassa.
         Riskinmittausmenettelyjen avulla niiden pitäisi erityisesti pystyä koko ajan
         seuraamaan, mittaamaan ja hallitsemaan positioihinsa kohdistuvia riskejä ja niiden
         osuutta       sijoitussalkun         koko        riskiprofiilista.         Rahastoyhtiöiden        tai
         sijoituspalveluyritysten         on     myös         otettava         käyttöön     vakioimattomien
         johdannaissopimusten (OTC-johdannaissopimukset) tarkassa ja riippumattomassa
         arvioinnissa tarvittavat menettelyt. Näiden direktiiviin 85/611/ETY sisältyvien
1
  EYVL L 375, 31.12.1985, s. 3, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja
         neuvoston direktiivillä 2001/108/EY (EYVL L 41, 13.2.2002, s. 35).
 ---pagebreak--- 30.4.2004         FI                  Euroopan unionin virallinen lehti                        L 144/35
        vaatimusten vuoksi jäsenvaltioiden olisi luotava asianmukaiset puitteet
        yhteissijoitusyritysten riskien mittaamiselle ja hallinnalle. Näiden puitteiden luomisen
        helpottamiseksi ja yhtenäisen lähestymistavan varmistamiseksi olisi tarpeen antaa
        suositus eräistä yhteisistä riskien mittaamisen perusperiaatteista.
(3)     Yhteissijoitusyritysten       yhteyskomiteassa           on     päästy    yhteisymmärrykseen
        perusperiaatteiden laatimisen tuottamista eduista, jotka jäsenvaltioiden olisi otettava
        huomioon. Kyseisten periaatteiden pitäisi auttaa jäsenvaltioita varmistamaan
        yhdenmukainen ja tehokas sijoittajansuoja koko yhteisön alueella; niiden pitäisi myös
        tasapuolistaa eri oikeudenkäyttöalueilla säänneltyjen yhteissijoitusyritysten
        toimijoiden ja tuotteiden kilpailuolosuhteet.
(4)     Direktiivin 85/611/ETY 21 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyn
        johdannaissopimuksiin liittyvän kokonaisriskin enimmäismäärän ja kyseisen
        direktiivin 36 artiklan 2 kohdassa säädetyn luottotransaktioiden enimmäisarvon osalta
        olisi ilmaistava selkeästi, kuinka suuri kokonaisriski yhteissijoitusyritykseen saa
        kohdistua.
(5)     Yhteissijoitusyrityksen kokonaisriskiä arvioitaessa olisi otettava huomioon sekä sen
        velvoitteiden täyttämättäjättämisriski että rahoitusjohdannaisten käytön aiheuttama
        vipu. Tämän vuoksi olisi varmistettava, että yhteissijoitusyrityksen markkinariskiä
        mitataan asianmukaisesti. Tämän vuoksi olisi suositeltava mahdollisia markkinariskin
        arvioinnissa sovellettavia lähestymistapoja määrittämällä edellytykset seuraavien
        menettelyjen käytölle: kohde-etuuslähestymistapa (commitment approach), VAR-
        lähestymistapa (Value-at-risk approach) ja stressitestit.
(6)     Samojen syiden vuoksi olisi suositeltava joitakin elementtejä menetelmään, jolla
        arvioidaan         rahoitusjohdannaisten           käytön        tuottamaa      vipuvaikutusta
        yhteissijoitusyrityksen sijoitussalkussa.
(7)     Direktiivin 85/611/ETY 21 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaan
        yhteissijoitusyritykseen kohdistuvan riskin laskennassa otetaan huomioon paitsi
        kohde-etuusomaisuuden nykyarvo myös vastapuoliriski, markkinoiden tuleva kehitys
        ja positioiden rahaksi muuttamiseen käytettävissä oleva aika. Vakioimattomiin
        johdannaissopimuksiin liittyvää vastapuoliriskiä koskevista erityisvaatimuksista
        säädetään kyseisen direktiivin 22 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa. Näiden
        vaatimusten valossa olisi selvennettävä rahoitusjohdannaisiin liittyvän vastapuoliriskin
        laskennassa käytettävää menetelmää ja sen suhdetta luottolaitosten liiketoiminnan
        aloittamisesta ja harjoittamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetussa Euroopan
        parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/12/EY2 säädettyihin menetelmiin ja
        kriteereihin.
(8)     Direktiivin 85/611/ETY 21 artiklan 3 kohdan mukaan rahoitusjohdannaisten perustana
        oleviin varoihin liittyvä riski on huomioitava laskettaessa, ylittyvätkö kyseisen
        direktiivin 22 artiklassa säädetyt rajat, jotka koskevat sijoitusten keskittymistä saman
        liikkeeseenlaskijan arvopapereihin. Kyseisen säännöksen mukaan jäsenvaltiot voivat
        sallia, että yhteissijoitusyritysten ei tarvitse yhdistää indeksiperusteisiin johdannaisiin
        tehtyjä sijoituksiaan 22 artiklassa säädettyihin liikkeeseenlaskijakohtaisiin rajoihin.
2
  EYVL L 126, 26.5.2000, s. 1.
 ---pagebreak--- L 144/36           FI                 Euroopan unionin virallinen lehti                    30.4.2004
         Tämän vuoksi olisi tarpeen antaa suositus standardeista, jotka koskevat sitä, miten
         sovelletaan rajoituksia, jotka koskevat rahoitusjohdannaisilla tehtävien sijoitusten
         keskittymistä saman liikkeeseenlaskijan arvopapereihin.
(9)      Myynti ilman katetta (lyhyeksi myynti) tarkoittaa transaktioita, joissa
         yhteissijoitusyritykseen kohdistuu riski, että arvopapereita joudutaan ostamaan
         hinnalla, joka on korkeampi kuin hinta niiden toimittamisen hetkellä, mistä aiheutuu
         tappioita; yhteissijoitusyritykseen kohdistuu myös riski, että se ei pysty toimittamaan
         kohde-etuutena olevaa rahoitusvälinettä transaktion erääntymispäivänä. Näillä riskeillä
         on aina merkitystä yhteissijoitusyrityksen joutuessa ostamaan arvopapereita
         markkinoilla täyttääkseen velvoitteensa. Näissä tapauksissa yhteissijoitusyritykseen
         kohdistuu riski, että se ei pysty täyttämään rahoitusjohdannaistoimenpiteen ehtojen
         mukaisia sitoumuksiaan tai osaa niistä. Direktiivin 85/611/ETY 42 artiklassa lyhyeksi
         myynti kielletään kokonaan, jotta yhteissijoitusyrityksille ei aiheutuisi suuria tappioita.
         Rahoitusjohdannaisilla toteutetuissa toimenpiteissä, joita taloudellisen luonteensa
         vuoksi voidaan pitää lyhyeksi myyntinä, lyhyeksi myyntiin yleisesti yhdistetyillä
         riskeillä ei kenties aina ole samaa merkitystä. Direktiivin 42 artiklan noudattamisen
         helpottamiseksi olisi selvennettävä lyhyeksi myynnin käsitettä rahoitusjohdannaisten
         osalta ja annettava suositus kriteereistä, joita sovelletaan johdannaistransaktioiden
         kattamiseen.
(10)     Tämä suositus on ensimmäinen vaihe pyrittäessä yhteisymmärrykseen
         riskinmittausmenetelmistä yhteissijoitusyrityksissä. Riskinmittausmenetelmien on
         kuitenkin kehityttävä jatkuvasti. Tarvitaan kenties lisätoimia, jotta voidaan ottaa
         huomioon muun muassa Baselin pankkivalvontakomitean vakavaraisuusvaatimusta
         koskeva sopimus (Basel II) ja tuleva yhteisön direktiivi pankkien ja
         sijoituspalveluyritysten pääomavaatimuksista.
(11)     Tähän suositukseen sisältyy joitakin perusasioita, jotka jäsenvaltioiden pitäisi ottaa
         huomioon niiden pannessa täytäntöön direktiiviä 85/611/ETY, sellaisena kuin se on
         muutettuna direktiivillä 2001/108/EY. On huomattava, että tässä suosituksessa ei
         pyritä antamaan tyhjentäviä suuntaviivoja rahoitusjohdannaisten käytöstä
         yhteissijoitusyrityksissä, vaan tavoite on hahmotella joitakin periaatteita, joiden
         voidaan katsoa muodostavan yhteissijoitusyrityksissä sovellettavan riskinmittaamista
         koskevan yhtenäisen lähestymistavan perustan,
SUOSITTELEE:
Jäsenvaltioiden olisi direktiivin 85/611/ETY täytäntöönpanon yhteydessä noudatettava
seuraavia suosituksia:
1. Yhteissijoitusyrityksen riskiprofiiliin mukautetut riskinmittausjärjestelmät
Jäsenvaltioille suositellaan, että ne direktiivin 85/611/ETY 21 artiklan 1 kohtaa soveltaessaan
varmistavat, että rahastoyhtiöt tai sijoituspalveluyritykset soveltavat riskinmittausjärjestelmiä,
jotka on mukautettu yhteissijoitusyrityksen riskiprofiiliin. Näin varmistetaan, että
järjestelmillä voidaan tarkasti mitata kaikki toimivaltaisten viranomaisten valvomiin
yhteissijoitusyrityksiin kohdistuvat olennaiset riskit.
2. Yhdenmukainen tulkinta yhteissijoitusyrityksiin kohdistuvien riskien rajoittamisesta
 ---pagebreak--- 30.4.2004         FI                 Euroopan unionin virallinen lehti                       L 144/37
2.1     Johdannaissopimuksiin        liittyvän     riskin        ja    kokonaisriskin rajoittaminen
yhteissijoitusyrityksissä
Jäsenvaltioille suositellaan, että ne varmistavat, että rahoitusjohdannaisiin liittyvä
kokonaisriski ei ylitä 100:aa prosenttia yhteissijoitusyrityksen nettoarvosta (net asset value) ja
että yhteissijoitusyritykseen kohdistuva kokonaisriski ei jatkuvasti ylitä 200:aa prosenttia sen
nettoarvosta.
2.2 Väliaikaisen luotonoton rajoittaminen
Jäsenvaltioille suositellaan, että ne varmistavat, että yhteissijoitusyrityksen kokonaisriski ei
kasva väliaikaisen luotonoton vuoksi yli 10:tä prosenttia ja että yhteissijoitusyrityksen
kokonaisriski ei missään olosuhteissa ylitä 210:tä prosenttia sen nettoarvosta.
2.3 Tämän suosituksen 3 ja 4 kohdan samanaikainen soveltaminen
Johdannaissopimuksiin liittyvää kokonaisriskin 100 prosentin raja-arvoa sovellettaessa
jäsenvaltioille suositellaan, että ne varmistavat, että sekä 3 että 4 kohtaa noudatetaan.
3. Asianmukaisesti kalibroidut standardit, joilla mitataan markkinariskiä
3.1 Riskinmittausmenetelmien mukauttaminen yhteissijoitusyrityksen riskiprofiiliin
Tämän suosituksen 1 kohdassa mainitun ja direktiivin 85/611/ETY 21 artiklan 1 kohdassa
säädetyn periaatteen mukaisesti jäsenvaltioille suositellaan, että ne sallivat, että
”yksinkertaisten yhteissijoitusyritysten” (joilla on vähemmän ja yksinkertaisempia
johdannaispositioita, esimerkiksi vain muutamia tavanomaisia optioita (vanilla options))
luokkaan sovelletaan erilaisia menetelmiä kuin ”kehittyneiden yhteissijoitusyritysten”
luokkaan. Kuten 3.4 kohdassa todetaan, näiden luokkien jaottelu ja tarkat määritelmät
edellyttävät lisätyötä. Ennen kuin jaottelu ja määritelmät ovat valmiit, jäsenvaltioiden pitäisi
pyrkiä kalibroimaan markkinariskin määrittelyssä käytettävää lähestymistapaa 3.2 ja 3.3
kohdan mukaisesti.
3.2 Yksinkertaiset yhteissijoitusyritykset
3.2.1 Kohde-etuuslähestymistavan (commitment approach) käyttö
Jäsenvaltioille suositellaan, että ne pyytävät niiden toimivaltaisia viranomaisia varmistamaan,
että yksinkertaisten yhteissijoitusyritysten markkinariskiä arvioidaan asianmukaisesti
käyttämällä kohde-etuuslähestymistapaa, jossa yhteissijoitusyritysten johdannaispositiot
muunnetaan vastaaviksi positioiksi kohde-etuusomaisuudessa. Kohde-etuuslähestymistapaa
soveltaessaan jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi myös otettava huomioon
muun muassa rahoitusjohdannaisten käyttöön liittyvä yhtenäissijoitusyrityksen kokonaisriski
ja yhteissijoitusyrityksen tekemien johdannaissopimusten luonne, tavoite, lukumäärä ja
yleisyys sekä käytössä olevat salkunhoitomenetelmät.
3.2.2 Tekniset tarkennukset
Optioiden osalta jäsenvaltioille suositellaan, että ne sallivat delta-lähestymistavan
soveltamisen. Lähestymistapa perustuu option hinnan muutosherkkyyteen kohde-etuutena
olevien rahoitusvälineiden hintojen vähäisten muutosten seurauksena. Termiinien, futuurien ja
 ---pagebreak--- L 144/38           FI               Euroopan unionin virallinen lehti                    30.4.2004
vaihtosopimusten muuntamisen pitäisi perustua kohde-etuutena olevien sopimusten tarkkaan
sisältöön. Yksinkertaisissa sopimuksissa voidaan yleensä käyttää sopimusten markkina-arvoa
(marked-to-market value).
3.2.3 Mahdolliset ylimääräiset suojatoimenpiteet
Jäsenvaltioita pyydetään harkitsemaan, onko tarpeen vaatia ylimääräisten suojatoimenpiteiden
käyttöä sovellettaessa kohde-etuuslähestymistapaa esimerkiksi asettamalla yksinkertaisten
yhteissijoitusyritysten rahoitusjohdannaisiin liittyvän kokonaisriskin yläraja 100 prosenttiin
nettoarvosta.
3.3 Kehittyneet yhteissijoitusyritykset
3.3.1 Value-at-Risk -lähestymistavan (jäljempänä ’VAR-lähestymistapa’) ja stressitestien
(stress tests) jatkuva soveltaminen
Kehittyneiden yhteissijoitusyritysten osalta jäsenvaltioille suositellaan, että ne vaativat
rahastoyhtiöitä tai sijoituspalveluyrityksiä soveltamaan säännöllisesti VAR-lähestymistapoja.
VAR-lähestymistavoissa arvioidaan yhteissijoitusyrityksen sijoitussalkun suurimman
mahdollisen tappion riskiä tietyllä aikavälillä sekä tiettyä todennäköisyystasoa. Jäsenvaltioille
suositellaan, että ne vaativat rahastoyhtiöiltä tai sijoituspalveluyrityksiltä myös stressitestien
soveltamista, koska niillä helpotetaan mahdollisen poikkeuksellisen markkinakehityksen
hallintaa. Stressitesteillä arvioidaan poikkeuksellisten taloudellisten tapahtumien vaikutusta
sijoitussalkun arvoon tiettynä ajankohtana.
3.3.2 Yhteisten vertailustandardien kehittäminen
VAR-lähestymistapoja sovellettaessa jäsenvaltioille suositellaan, että ne vaativat
asianmukaisten standardien soveltamista 3.1 kohdan mukaisesti. Jäsenvaltioiden olisi
harkittava mahdollisiksi vertailuarvoiksi seuraavia parametreja: 99 prosentin luottamusväli
(confidence interval), kuukauden pitoaika ja ”tuore” volatiliteetti, joka saa poiketa enintään
vuoden laskentapäivästä, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta toimivaltaisten
viranomaisten suorittamaa muuta testausta. Kun jäsenvaltiot ovat kehittäneet yhteiset
standardit toteuttamalla 3.4 kohdan mukaiset lisätoimet, niiden tulisi sallia rahastoyhtiöiden
tai     sijoituspalveluyritysten    poikkeaminen           kyseisistä standardeista    ainoastaan
poikkeustapauksissa toimivaltaisten viranomaisten suoritettua asianmukaiset tutkimukset
3.3.3 kohdan mukaisesti.
3.3.3 Sisäiset riskinmittausmallit
Jäsenvaltioille suositellaan, että ne hyväksyvät ainoastaan ne rahastoyhtiön tai
sijoituspalveluyrityksen ehdottamat sisäiset riskinmittausmallit, joihin sovelletaan tämän
suosituksen mukaisia ja muita asianmukaisia suojatoimenpiteitä. Toimivaltaisten kansallisten
viranomaisten olisi tutkittava kyseisten mallien asianmukaisuus. Jäsenvaltioille suositellaan
myös toimivaltaisten kansallisten viranomaisten hyväksymien mallien luettelon julkistamista
ja mallien asettamista saataville asianmukaisella tavalla.
3.4 Suositus lisätoimiksi
Koska riskinmittausmenetelmiä on edelleen hiottava, jäsenvaltioille suositellaan, että ne
kannustavat toimivaltaisia viranomaisia lisätoimiin, joilla luodaan kehittyneempiä menetelmiä
 ---pagebreak--- 30.4.2004         FI                Euroopan unionin virallinen lehti                        L 144/39
ja luodaan yhteisössä sovellettava yhtenäinen lähestymistapa. Lisätoimet koskevat erityisesti
seuraavia osa-alueita:
" a) perusteet yksinkertaisten ja kehittyneiden yhteissijoitusyritysten määrittelylle;
" b) rahoitusjohdannaisten           muuntaminen            vastaaviksi     kohde-etuuksiksi;      ja
   rahoitusjohdannaisten kohde-etuuksien positioiden nettouttaminen sovellettaessa kohde-
   etuuslähestymistapaa;
" c) VAR-lähestymistapoja ja stressitestejä koskevat parhaat käytänteet;
" d) standardit, joita yhteissijoitusyrityksissä sovellettavien sisäisten mallien on
   noudatettava.
4. Vipuvaikutuksen arvioinnissa käytettävät asianmukaisesti kalibroidut standardit
4.1 Kohde-etuuslähestymistavan käyttö
Jos jäljempänä 4.2 kohdassa mainittuja kehittyneitä menetelmiä ei ole käytettävissä,
jäsenvaltioille suositellaan, että ne edellyttävät yhteissijoitusyritysten vipuvaikutuksen
arvioinnissa kohde-etuuslähestymistavan soveltamista yhdessä VAR-lähestymistavan ja
stressitestien kanssa, joita on käytettävä mitattaessa kehittyneisiin yhteissijoitusyrityksiin
kohdistuvaa markkinariskiä 3.3 kohdan mukaisesti.
Jäsenvaltioille suositellaan, että ne antavat rahastoyhtiöille tai sijoituspalveluyrityksille, jotka
soveltavat kohde-etuuslähestymistapaa 3.2 kohdan mukaisesti, mahdollisuus hyödyntää
kohde-etuuslähestymistapaa vipuvaikutuksen arvioinnissa.
4.2 Muiden kehittyneiden menetelmien käytön salliminen
Jos valvontaviranomaiset ovat täysin vakuuttuneita siitä, että rahastoyhtiö tai
sijoituspalveluyritys on jo kehittänyt ja testannut asianmukaisen menetelmän vipuvaikutuksen
arviointiin VAR-lähestymistavoilla ja stressitesteillä ja laatii menetelmän soveltamisesta
asianmukaiset asiakirjat, jäsenvaltioiden olisi harkittava, että ne hyväksyvät kyseisen
menetelmän käytön vipuvaikutuksen arvioinnissa kehittyneiden yhteissijoitusyritysten osalta
3.3. kohdan mukaisesti. Tämän vuoksi jäsenvaltioille suositellaan, että ne harkitsevat
lähestymistapoja, jotka perustuvat vertailustandardiin, joka voi olla esimerkiksi
yhteissijoitusyrityksen sijoituspolitiikan mukaisesta viitesalkusta tai muusta asianmukaisesta
viitearvosta laskettu VAR/stressitesti -arvo.
4.3 Suositus lisätoimiksi
Jäsenvaltioille suositellaan, että ne ottavat huomioon, että yhteissijoitusyrityksen
vipuvaikutuksen arvioinnissa käytettäviä menetelmiä on hiottava edelleen erityisesti
suurimman mahdollisen VAR/stressitesti-arvon osalta, joka vastaa kokonaisriskiä, joka on
200 prosenttia yhteissijoitusyrityksen nettoarvosta. Jäsenvaltioiden olisi kannustettava
toimivaltaisia kansallisia viranomaisia lisätoimiin, joilla luodaan kehittyneempiä menetelmiä
vipuvaikutuksen arviointiin ja kehitetään yhteisössä sovellettava yhtenäinen lähestymistapa.
5. Asianmukaisten standardien ja tunnustettujen                       riskinlieventämismenetelmien
soveltaminen vastapuoliriskin rajoittamiseksi
5.1 Vakioimattomiin johdannaisiin liittyvän vastapuoliriskin rajoittaminen
 ---pagebreak--- L 144/40            FI               Euroopan unionin virallinen lehti                      30.4.2004
Jäsenvaltioille suositellaan, että ne varmistavat, että kaikki vastapuoliriskittöminä pidetyt
johdannaistransaktiot toteutetaan pörssissä, jonka selvitysyhteisö täyttää seuraavat
vaatimukset: sen tukena ovat asianmukaiset toimintaa koskevat vakuudet ja sen toiminta
perustuu johdannaispositioiden päivittäiseen arvostamiseen markkinahintaan sekä vähintään
päivittäisiin vakuusvaatimuksiin.
5.2 Suositus käyttää suurinta mahdollista tappiota
Jäsenvaltioille suositellaan, että ne vaativat, että vakioimattomilla johdannaisilla
toteutettavissa transaktioissa yksittäiseen vastapuoleen liittyvä riski mitataan suurimman
mahdollisen tappion perusteella, joka yhteissijoitusyritykselle aiheutuu, jos vastapuoli ei
suoriudu velvoitteistaan, eikä vakioimattoman johdannaissopimuksen nimellisarvon
perusteella.
5.3 Suositus käyttää ensisijaisesti direktiivissä 2000/12/EY määritettyjä standardeja
Direktiivissä 2001/108/EY säädettyjen kiinteiden kvantitatiivisten vakavaraisuusrajojen
noudattamisen lisäksi jäsenvaltioille suositellaan, että ne vaativat, että vakioimattomiin
johdannaissopimuksiin liittyvä vastapuoliriski arvioidaan Euroopan parlamentin ja neuvoston
direktiivissä 2000/12/EY3 säädetyllä markkina-arvoon perustuvalla menetelmällä, edellä
sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden asianmukaisten hinnoittelumallien soveltamista, jos
markkinahinta ei ole saatavilla. Jäsenvaltioiden tulisi myös vaatia direktiivissä 2000/12/EY
säädetyn full credit equivalence -lähestymistavan soveltamista mukaan lukien lisämetodi,
jolla määritetään potentiaalinen tuleva riski.
5.4     Vakuuksien      hyväksyminen       arvioitaessa         yhteissijoitusyrityksiin kohdistuvaa
vastapuoliriskiä
5.4.1 Yleiset kriteerit
Jäsenvaltioille suositellaan, että ne hyväksyvät vakuuksien käytön yhteissijoitusyritysten
vastapuoliriskin alentamiseksi edellyttäen, että direktiivissä 2000/12/EY säädettyjen
vakavaraisuussääntöjen mukaisesti ja tulevan kehityksen huomioon ottamiseksi
" a) vakuudet arvostetaan päivittäin markkinahintaan ja ne ylittävät riskin arvon;
" b) vakuuksiin liittyy ainoastaan vähäisiä riskejä (esim. käteinen raha tai valtion
    joukkovelkakirjat, joilla on paras mahdollinen luottoluokitus) ja ne ovat likvidejä;
" c) vakuus on säilyttäjänä toimivan kolmannen hallussa, joka ei kuulu palveluntarjoajan
    lähipiiriin tai      vakuus on oikeudellisesti suojattu lähipiiriin kuuluvan tahon
    maksukyvyttömyyden varalta;
" d) yhteissijoitusyritys voi milloin tahansa vaatia vakuuden täysimääräistä käyttöä.
5.4.2 Riskikeskittymien rajat
Riskien hajauttamisen yleisen periaatteen mukaisesti jäsenvaltioille suositellaan, että ne
varmistavat, että tietyn yhteisön tai konsernin aiheuttama vastapuoliriski ei ylitä (ottaen
huomioon kyseiseltä yhteisöltä tai konsernilta saadut vakuudet) direktiivissä 85/611/ETY
asetettua 20 prosentin rajaa yhden yhteisön (22 artiklan 2 kohdan toinen alakohta) eikä
konsernin (22 artiklan 5 kohta) osalta.
3
  EYVL L 126, 26.5.2000, s. 1.
 ---pagebreak--- 30.4.2004        FI                 Euroopan unionin virallinen lehti                      L 144/41
5.5 Nettouttamisen hyväksyminen
Jäsenvaltioille suositellaan, että ne sallivat, että yhteissijoitusyritykset nettouttavat samaan
vastapuoleen liittyvät vakioimattomien johdannaissopimusten positiot edellyttäen, että
nettouttamismenettelyt ovat direktiivissä 2000/12/ETY asetettujen ehtojen mukaisia ja ne
perustuvat oikeudellisesti sitoviin sopimuksiin.
6. Asianmukaisten menetelmien käyttö rajoitettaessa liikkeeseenlaskijaan liittyvää riskiä
6.1 Riskinmittausmenetelmien mukauttaminen johdannaissopimusten tyyppien mukaan
Jäsenvaltioille suositellaan, että ne vaativat rahoitusvälineen tyyppiin perustuvien
menetelmien soveltamista, koska direktiivin 85/611/ETY 21 artiklan 3 kohdan neljännessä
alakohdassa säädetään, että rahoitusjohdannaisten sisällyttäminen 22 artiklassa säädettyihin
liikkeeseenlaskijaa koskeviin keskittymärajoihin edellyttää, että ne muunnetaan vastaaviksi
kohde-etuuksien positioiksi. Jäsenvaltiot voivat muun muassa sallia delta-lähestymistavan
käytön optioiden osalta. Jos tämä lähestymistapa ei ole käyttökelpoinen tai teknisesti
mahdollinen kyseisen rahoitusjohdannaisen monimutkaisuuden vuoksi, jäsenvaltiot voivat
antaa mahdollisuuden soveltaa maksukykyisyysriskin enimmäismäärän arvioinnissa kyseiseen
johdannaissopimukseen liittyvään suurimpaan potentiaaliseen tappioon perustuvaa
lähestymistapaa.
6.2 Indeksiin perustuvat johdannaiset
Kun jäsenvaltiot käyttävät direktiivin 85/611/ETY 21 artiklan 3 kohdan kolmannessa
alakohdassa säädetyn mahdollisuuden soveltamista koskevaa harkintavaltaansa, niitä
kehotetaan ottamaan huomioon, täyttääkö rahoitusjohdannaisen kohde-etuutena oleva indeksi
kyseisen direktiivin 22 a artiklan mukaiset vaatimukset. Kyseisen direktiivin 21 artiklan 2
kohtaa ja 21 artiklan 3 kohdan kolmatta alakohtaa sovellettaessa jäsenvaltioille suositellaan,
että ne noudattavat periaatetta, jonka mukaan rahastoyhtiö tai sijoituspalveluyritys ei yleensä
saa käyttää itse kehitettyihin indekseihin perustuvia rahoitusjohdannaisia, joilla pyritään
kiertämään 22 artiklan mukaisia liikkeeseenlaskijaa koskevia keskittymärajoja. Jäsenvaltioille
suositellaan myös, että ne kieltävät rahastoyhtiöitä tai sijoituspalveluyrityksiä käyttämästä
rahoitusjohdannaisia, jotka eivät ole direktiivin 85/611/ETY 22 a artiklassa säädettyjen
keskittymärajojen mukaisia.
6.3 Riskikeskittymien rajat
Jäsenvaltioille suositellaan, että ne vaativat, että rahastoyhtiöt tai sijoituspalveluyritykset
laskevat samaan yhteisöön tai konserniin liittyvän vastapuoli- ja liikkeeseenlaskijariskin
yhteen sovellettaessa direktiivin 85/611/ETY 22 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan ja 22
artiklan 5 kohdan mukaista 20 prosentin nettoarvorajaa.
7. Pörssi- ja OTC-rahoitusjohdannaissopimuksilla                      toteutettujen transaktioiden
kattamista koskevien sääntöjen soveltaminen
7.1 Transaktion asianmukainen kattaminen ilman käteissuoritusta
Jos rahoitusjohdannaisen ehtoihin kuuluu automaattisesti tai vastapuolen niin halutessa
kohde-etuutena olevan rahoitusvälineen fyysinen toimitus eräpäivänä tai toteutuksen
yhteydessä ja fyysinen toimitus on yleinen käytäntö kyseistä rahoitusvälinettä käytettäessä,
 ---pagebreak--- L 144/42           FI                Euroopan unionin virallinen lehti                      30.4.2004
jäsenvaltioille suositellaan, että ne vaativat yhteissijoitusyrityksiltä, että ne pitävät kohde-
etuutena olevaa rahoitusvälinettä sijoitussalkussaan transaktioiden kattamista varten.
7.2 Transaktioiden poikkeuksellinen kattaminen vaihtoehtoisilla kohde-etuuksilla ilman
käteissuoritusta
Jos johdannaissopimuksen kohde-etuutena olevaan rahoitusvälineeseen liittyviä riskejä
voidaan riittävän hyvin kuvata toisella kohde-etuudella ja kohde-etuutena oleva rahoitusväline
on erittäin likvidi, jäsenvaltioiden pitäisi harkita sen sallimista, että yhteissijoitusyritys pitää
poikkeustapauksissa hallussaan muita likvidejä varoja transaktion katteeksi edellyttäen, että
ne voidaan milloin tahansa käyttää toimitettavan kohde-etuutena olevan rahoitusvälineen
ostamiseen ja että kyseisen tyyppiseen transaktioon liittyvä ylimääräinen markkinariski
mitataan asianmukaisesti.
7.3 Transaktioiden kattaminen vaihtoehtoisilla kohde-etuuksilla käteissuorituksen yhteydessä
Jos      rahoitusjohdannainen       toteutetaan       käteissuorituksella     automaattisesti      tai
yhteissijoitusyrityksen niin halutessa, jäsenvaltioiden pitäisi harkita sen sallimista, että
yhteissijoitusyritys ei pidä kyseistä kohde-etuutena olevaa rahoitusvälinettä hallussaan
transaktioiden kattamista varten. Näissä tapauksissa jäsenvaltioille suositellaan, että ne
hyväksyvät seuraavat varallisuuserät transaktioiden katteeksi:
–         a)     käteinen raha;
–         b)     likvidit velkainstrumentit (esim. valtion joukkovelkakirjat, joilla on paras
          mahdollinen luottoluokitus), joihin sovelletaan asianmukaisia suojatoimenpiteitä
          (erityisesti vakuusarvon alennus);
–         c)     muut toimivaltaisten viranomaisten hyväksymät erittäin likvidit varat,
                 jotka vastaavat asianmukaisten suojatoimenpiteiden (esim. tarvittaessa
          vakuusarvon alennus) kanssa rahoitusjohdannaisen kohde-etuutta.
Direktiivin 85/611/ETY 42 artiklaa sovellettaessa jäsenvaltioiden olisi pidettävä likvideinä
niitä rahoitusvälineitä, jotka ovat muunnettavissa käteiseksi rahaksi enintään seitsemässä
arkipäivässä hintaan, joka vastaa rahoitusvälineen käypää arvoa sen omilla markkinoilla.
Jäsenvaltioille suositellaan, että ne varmistavat, että yhteissijoitusyrityksillä on hallussaan
riittävät käteisvarat rahoitusjohdannaisen erääntymis- tai toteutuspäivänä.
7.4 Katteen laskeminen
Jäsenvaltioita suositellaan vaatimaan,           että    transaktioiden   kate   lasketaan    kohde-
etuuslähestymistavan mukaisesti.
7.5 Kohde-etuutena olevien rahoitusvälineiden luonne
Jäsenvaltioille suositellaan, että ne vaativat, että rahoitusjohdannaisten kohde-etuudet,
riippumatta siitä, toteutetaanko ne käteissuorituksella vai fyysisellä toimituksella, ja
transaktioiden kattamiseksi hallussa pidetyt rahoitusvälineet ovat direktiivin 85/611/ETY ja
yksittäisen yhteissijoitusyrityksen sijoituspolitiikan mukaisia.
7.6 Suositus yhteisiksi lisätoimiksi
 ---pagebreak--- 30.4.2004         FI                 Euroopan unionin virallinen lehti                   L 144/43
Rahoitusjohdannaisilla tehtävien transaktioiden kattamisen osalta jäsenvaltioille suositellaan,
että ne kannustavat toimivaltaisia viranomaisia yksilöimään rahoitusjohdannaisilla tehtävien
transaktioiden yhteiset luokat, joille voidaan määrittää lyhyeksi myynnin riskiprofiili.
8. Jäsenvaltioita pyydetään ilmoittamaan komissiolle mahdollisuuksien mukaan 30 päivään
syyskuuta 2004 mennessä toimenpiteistä, jotka ne ovat toteuttaneet tämän suosituksen
perusteella, ja ilmoittamaan täytäntöönpanon ensimmäiset tulokset mahdollisuuksien mukaan
viimeistään 28 päivänä helmikuuta 2005.
9. Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 27 päivänä huhtikuuta 2004.
                                                Komission puolesta
                                                Frederik BOLKESTEIN
                                                Komission jäsen


title: Neuvoston suositus, annettu 8 päivänä maaliskuuta 2005, Euroopan kehitysrahaston (kahdeksas EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2003

text:
               23.3.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 77/12

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 8 päivänä maaliskuuta 2005,
   Euroopan kehitysrahaston (kahdeksas EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2003
   (2005/254/EY)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon Loméssa 15 päivänä joulukuuta 1989 allekirjoitetun neljännen AKT–ETY-yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Mauritiuksella 4 päivänä marraskuuta 1995 allekirjoitetulla sopimuksella,
   ottaa huomioon sisäisen sopimuksen yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta neljännen AKT–EY-yleissopimuksen osalta (1), jolla on muun muassa perustettu kahdeksas Euroopan kehitysrahasto, jäljempänä ’kahdeksas EKR’, ja erityisesti kyseisen sopimuksen 33 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon 16 päivänä kesäkuuta 1998 annetun neljännen AKT–EY-yleissopimuksen mukaisten kehityshankkeiden rahoitusyhteistyöhön sovellettavan varainhoitoasetuksen (2) ja erityisesti sen 66–74 artiklan,
   on tutkinut kahdeksannen EKR:n toimiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2003, sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen varainhoitovuodelta 2003 siihen liitettyine komission vastauksineen (3),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Edellä mainitun sisäisen sopimuksen 33 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden kahdeksannen EKR:n varainhoidosta.

               (2)

               Komissio on pannut kahdeksannen EKR:n toimet täytäntöön varainhoitovuoden 2003 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,

         SUOSITTELEE
   Euroopan parlamentille, että tämä myöntää komissiolle vastuuvapauden kahdeksannen EKR:n toimien täytäntöönpanosta varainhoitovuodelta 2003.

      Tehty Brysselissä 8 päivänä maaliskuuta 2005.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J.-C. JUNCKER

      (1)  EYVL L 156, 29.5.1998, s. 108.

      (2)  EYVL L 191, 7.7.1998, s. 53.

      (3)  EUVL C 293, 30.11.2004, s. 315.


title: EFTAn valvontaviranomaisen suositus N:o 68/00/KOL, annettu 24 päivänä maaliskuuta 2000, virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevasta yhteensovitetusta ohjelmasta vuodeksi 2000

text:
Avis juridique important

|

E2000C0068

Virallinen lehti nro L 274 , 26/10/2000 s. 0042 - 0050

EFTAn valvontaviranomaisen suositusN:o 68/00/KOL,annettu 24 päivänä maaliskuuta 2000,virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevasta yhteensovitetusta ohjelmasta vuodeksi 2000EFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN, jokaottaa huomioon ETA-sopimuksen ja erityisesti sen 109 artiklan ja pöytäkirjan 1,ottaa huomioon valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja pöytäkirjan 1,otta huomioon ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 50 kohdassa mainitun säädöksen virallisesta elintarvikkeiden tarkastuksesta (neuvoston direktiivi 89/397/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1989, virallisesta elintarvikkeiden tarkastuksesta(1)) ja erityisesti sen 14 artiklan 3 kohdan,on kuullut EFTAn valvontaviranomaista avustavaa EFTAn elintarvikekomiteaa,sekä katsoo seuraavaa:Euroopan talousalueen moitteettoman toiminnan vuoksi on tarpeen luoda yhteensovitettuja elintarvikkeiden tarkastusohjelmia Euroopan talousalueen tasolla.Kyseisissä ohjelmissa korostetaan ETA-sopimuksen nojalla voimassa olevan elintarvikelainsäädännön noudattamista, kansanterveyden suojelua, kuluttajansuojaa ja hyvän kauppatavan mukaista kauppaa.ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 54n kohdassa mainitun säädöksen (neuvoston direktiivi 93/99/ETY, annettu 29 päivänä lokakuuta 1993, virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevista lisätoimenpiteistä(2)) 3 artiklassa edellytetään, että direktiivin 89/397/ETY 7 artiklassa tarkoitetut laboratoriot noudattavat eurooppalaisen standardin EN 45000 -sarjan perusteita. Ainoastaan tällaisia laboratorioita voidaan pitää sopivina toteuttamaan virallista tarkastusta koskevaan yhteensovitettuun ohjelmaan kuuluvia analyyseja.Kansallisten ohjelmien ja yhteensovitettujen ohjelmien samanaikaisesta toimeenpanosta voidaan saada tietoja ja kokemuksia, joihin tuleva tarkastustoiminta voidaan perustaa.Liechtensteinin on pantava täytäntöön ETA-sopimuksen liitteessä II olevassa XII luvussa mainitut säädökset 1 päivään tammikuuta 2000 mennessä. Tämä vuodelle 2000 annettava suositus koskee myös Liechtensteinia.Euroopan komissio on virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevasta yhteensovitetusta ohjelmasta vuodeksi 2000 22 päivänä helmikuuta 2000 antamassaan suosituksessa suositellut Euroopan unionin jäsenvaltioille vastaavan ohjelman soveltamista,ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:1 Suositellaan, että Islanti, Liechtenstein ja Norja toteuttavat vuonna 2000 tarkastuksia, joihin sisältyy soveltuvin osin näytteiden ottaminen ja niiden laboratorioanalyysi sekä auditointien ja/tai tarkastuskäyntien toteuttaminen, jotta valvottaisiin seuraavien Euroopan talousaluetta koskevien säädösten ja toimenpiteiden noudattamista:a) ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 54j kohdassa mainitun säädöksen (neuvoston direktiivi 93/43/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993, elintarvikehygieniasta(3)) 3 artiklan 2 kohta, joka koskee HACCP-järjestelmän periaatteiden soveltamista tiettyihin elintarvikealan yrityksiin;b) direktiivin 93/43 liitteessä olevan IV luvun 2 kohta, joka koskee irtotavarana kuljetettavia elintarvikkeita;c) ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XII luvun 53 kohdassa mainittu säädös (neuvoston direktiivi 90/496/ETY, annettu 24 päivänä syyskuuta 1990, elintarvikkeiden ravintoarvomerkinnöistä(4)), joka koskee hedelmän makuisista maitojuomista, jogurteista ja virvoitusjuomista esitettäviä ravitsemuksellisia väitteitä.2 Vaikka näytteiden oton ja/tai tarkastusten tiheyttä ei ole määrätty, Islannin, Liechtensteinin ja Norjan on varmistettava, että se on riittävä yleiskäsityksen saamiseksi tarkastelun kohteesta kussakin valtiossa. Analyysimenetelmistä annetaan ehdotuksia.3 Islannin, Liechtensteinin ja Norjan suositellaan toimittavan pyydetyt tiedot liitteenä esitettyjen lomakkeiden muodossa tulosten vertailukelpoisuuden parantamiseksi.4 Tämän ohjelman osana analysoitavaksi annettavat elintarvikkeet on toimitettava direktiivin 93/99 3 artiklan säännösten mukaisiin laboratorioihin.5 HACCP-järjestelmä tietyissä elintarvikealan yrityksissä5.1 Ohjelman alaDirektiivin 93/43 3 artiklan 2 kohdassa edellytetään, että direktiivin soveltamisalaan kuuluvien elintarvikealan yritysten on direktiivin liitteessä annettujen yleisten hygieniaa koskevien määräysten lisäksi sovellettava toimintaansa tiettyjä HACCP-järjestelmän (vaarojen analysointi, kriittiset kohdat niiden hallitsemiseksi) periaatteita. Direktiivi tuli voimaan joulukuussa 1995, ja tämän jälkeen on edellytetty, että elintarvikealan toimijoilla on käytössä elintarvikkeiden turvallisuusriskien analysointiin ja niiden hallintaan tarkoitettu järjestelmä, joka voi perustua toimialan omiin vapaaehtoisiin hyvää hygieniakäytäntöä koskeviin ohjeisiin, jos tällaiset ohjeet ovat käytettävissä. Direktiivin 93/43 5 artiklassa edellytetään, että Islanti, Liechtenstein ja Norja rohkaisevat vapaaehtoisten ja alakohtaisten hyvän hygieniakäytännön ohjeiden laatimista, joissa täsmennetään asianomaista alaa varten direktiivin liitteeseen sisältyviä yleisiä hygieniaperiaatteita sekä 3 artiklan 2 kohdassa annettuja HACCP-järjestelmän periaatteiden soveltamiseen liittyviä vaatimuksia.Direktiivin 93/43 3 artiklan 2 kohtaa sovelletaan kaikkiin direktiivin soveltamisalaan kuuluviin elintarvikealan yrityksiin niiden koosta tai tyypistä riippumatta. Koska säännöksen piiriin kuuluu monentyyppisiä yrityksiä, tässä yhteydessä on tulosten vertailukelpoisuuden vuoksi valittu käsiteltäviksi tietyn tyyppisiä ja kokoisia elintarvikealan yrityksiä. Tämä valinta ei siis tarkoita, että muunlaisille yrityksille tästä säännöksestä koituva vastuu olisi vähäisempi tai suurempi.5.2 MenetelmäIslannin, Liechtensteinin ja Norjan toimivaltaiset viranomaiset tekevät tavanomaisten tehtäviensä ohella tarkastuksia direktiivin 93/43 soveltamisalaan kuuluvissa elintarvikeyrityksissä seuraavilla toimialoilla:a) suuret/teolliset ateriapalveluyritykset (catering-yritykset); jab) suoraan kuluttajille myyvät lihakaupat.Näiden tarkastusten tulokset kirjataan liitteenä annettuihin raporttilomakkeisiin.6 Elintarvikkeiden kuljetus irtotavarana6.1 Ohjelman alaDirektiivin 93/43 liitteessä olevassa IV luvussa edellytetään erityisesti, että irtotavarana nestemäisessä, rakeisessa tai jauhomaisessa muodossa olevat elintarvikkeet kuljetetaan kuljetusastioissa ja/tai säiliöissä/tankeissa, jotka on tarkoitettu elintarvikkeiden kuljetukseen. Komissio on hyväksynyt tähän säännökseen kahta elintarvikeluokkaa koskevan poikkeuksen, minkä jälkeen niistä on tullut osa ETA-sopimusta. Nämä luokat ovat ruokaöljyjen ja -rasvojen sekä raakasokerin merikuljetus. Yhteensovitetun ohjelman tässä osassa pyritään tarkastamaan, että säädöksiä noudatetaan niissä kuljetuksissa, jotka eivät kuulu direktiivin 93/43 4 artiklan mukaisesti myönnettyjen poikkeusten piiriin.6.2 MenetelmäSeuraavien tarkastusten tulokset kirjataan liitteenä annettuihin raporttilomakkeisiin.- Tarkastukset muiden kuin eläinperäisten irtotavarana käsiteltävien elintarvikkeiden (öljy, jauhot, tärkkelys jne.) valmistajien tiloissa. Tarkastuksilla on pyrittävä toteamaan direktiivin 93/43 liitteessä olevan IV luvun yleisten määräysten mukainen kuljetusastioiden kunto, tila ja puhtaus, ja tätä koskevat tiedot on kirjattava. Tarkastuksilla on pyrittävä toteamaan, onko valmistajalla käytössä riittävät menetelmät, joilla ne voivat varmistaa, että elintarvikkeiden kuljetukseen tarkoitettuja astioita tai säiliöitä käytetään ainoastaan elintarvikkeita varten.- Tarkastuksia on toteutettava liikenteenharjoittajien tiloissa, jotta voidaan todeta kuljetettujen tavaroiden tyyppi tutustumalla kuljetusasiakirjoihin sekä tekemällä suoria havaintoja.7 Ravintoarvomerkinnät7.1 Ohjelman alaDirektiivissä 90/496 säädetään erityisistä elintarvikkeissa olevia ravintoaineita koskevista merkintävaatimuksista, jos elintarvikkeen pakkauksessa tai esillepanossa esiintyy ravitsemuksellinen väite. Ohjelman alaan eivät kuulu ne erityisravinnoksi tarkoitetut elintarvikkeet, jotka kuuluvat ETA-sopimuksen liitteessä II, olevan XII luvun 51 kohdassa tarkoitetun säädöksen (erityisravinnoksi tarkoitettuja elintarvikkeita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 3 päivänä toukokuuta 1989 annettu neuvoston direktiivi 89/298/ETY(5) soveltamisalaan.7.2 MenetelmäNäytteitä olisi valittava kahteen luokkaan kuuluvista elintarvikkeista eli hedelmä- ja vihannesmehuista sekä hedelmän makuisista maitojuomista ja jogurteista, joiden merkintöihin sisältyy tiettyjä ravitsemuksellisia väitteitä, ja näytteiden avulla olisi tutkittava, onko ravitsemuksellinen väite luvallinen ja vastaako sen muotoilu direktiivin 90/496 säännöksiä. Lisäksi näytteet olisi analysoitava, jotta selvitettäisiin, ovatko ravitsemukselliset väitteet todenperäisiä ja ovatko ne hyväksyttävien toleranssirajojen sisällä. Tulokset olisi kirjattava tämän suosituksen liitteenä annettuihin raportointilomakkeisiin.Tehty Brysselissä 24 päivänä maaliskuuta 2000.EFTAn valvontaviranomaisen puolestaHannes HafsteinKollegion jäsen(1) Jäljempänä "direktiivi 89/397".(2) Jäljempänä "direktiivi 93/99".(3) Jäljempänä "direktiivi 93/43".(4) Jäljempänä "direktiivi 90/496".(5) Jäljempänä "direktiivi 89/398".LIITE>PIC FILE= "L_2000274FI.004502.EPS">>PIC FILE= "L_2000274FI.004601.EPS">>PIC FILE= "L_2000274FI.004701.EPS">>PIC FILE= "L_2000274FI.004702.EPS">>PIC FILE= "L_2000274FI.004801.EPS">>PIC FILE= "L_2000274FI.004901.EPS">


title: Neuvoston suositus, annettu 10 päivänä maaliskuuta 2014 , harjoittelun laatupuitteista

text:
               27.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 88/1

      NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 10 päivänä maaliskuuta 2014,
   harjoittelun laatupuitteista
   2014/C 88/01
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan yhdessä sen 153 ja 166 artiklan kanssa,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Nykyinen kriisi on koetellut erityisen kovasti nuoria. Nuorisotyöttömyysaste on ollut viime vuosina ennätyksellisen korkea useissa jäsenvaltioissa, eikä se näytä alentuvan lyhyellä aikavälillä. Nuorten työllistymismahdollisuuksien ja tuottavuuden edistäminen on avaintekijä heidän työmarkkinoille pääsyssään.

               (2)

               Sujuva siirtyminen koulutuksesta työelämään on tärkeää, jotta voidaan parantaa nuorten mahdollisuuksia työmarkkinoilla. Nuorten koulutusta on parannettava ja heidän siirtymistään työelämään helpotettava, jotta saavutetaan Eurooppa 2020 -strategian yleistavoite, jonka mukaan työllisten osuus 20–64-vuotiaista naisista ja miehistä on 75 prosenttia vuoteen 2020 mennessä. Jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivassa 8 jäsenvaltioita kehotetaan laatimaan järjestelmiä, joilla autetaan nuoria ja erityisesti sellaisia nuoria, joilla ei ole työtä tai koulutuspaikkaa, saamaan ensimmäinen työpaikka, työkokemusta tai jatkokoulutusmahdollisuuksia, myös oppisopimuskoulutusta; jäsenvaltioita kehotetaan myös puuttumaan nopeasti nuorten työttömäksi joutumiseen (1).

               (3)

               Viimeisten kahden vuosikymmenen aikana työharjoittelusta on tullut tärkeä reitti työmarkkinoille pääsyssä.

               (4)

               Varsinaisen työpaikan, varsinkin tavallisesti harjoittelijoille tarjottavan ensimmäisen työpaikan, korvaamisesta harjoittelujaksoilla – etenkin jos ne toistuvat – aiheutuu yhteiskunnallisia ja taloudellisia kustannuksia. Harjoittelujaksot, joiden laatu on huono erityisesti oppimissisällön puutteellisuuden vuoksi, eivät myöskään lisää merkittävästi tuottavuutta eivätkä anna myönteistä kuvaa. Yhteiskunnallisia kustannuksia voi aiheutua myös palkattomista harjoitteluista, jotka voivat rajoittaa huonommista lähtökohdista tulevien uramahdollisuuksia.

               (5)

               Harjoittelun laadun ja työllistymistulosten välisestä yhteydestä on näyttöä. Se, missä määrin harjoittelusta on etua työelämään siirtymisessä, riippuu harjoittelun laadusta tarkasteltaessa oppimissisältöä ja työehtoja. Laadukas harjoittelu tuo suoria tuottavuusetuja, parantaa soveltuvuutta työmarkkinoille ja edistää liikkuvuutta erityisesti vähentämällä sekä yrityksille että harjoittelijoille aiheutuvia haku- ja välityskuluja.

               (6)

               Nuorisotakuun perustamisesta annetussa neuvoston suosituksessa (2) pyydetään jäsenvaltioita varmistamaan, että kaikille enintään 25-vuotiaille nuorille tarjotaan laadukas työ-, jatkokoulutus-, oppisopimus- tai harjoittelupaikka neljän kuukauden kuluessa työttömäksi joutumisesta tai virallisen koulutuksen päättämisestä.

               (7)

               Eri tutkimuksissa ja kyselyissä on ilmennyt, että laatuongelmat vaikuttavat huomattavan suureen osaan harjoittelujaksoista, erityisesti sellaisiin, joissa oppilaitos tai koulu ei ole suoraan vastuussa harjoittelun oppimissisällöstä ja työehdoista.

               (8)

               On näyttöä siitä, että merkittävää osaa harjoittelijoista pyydetään tekemään vain vähäpätöisiä tehtäviä. Laadukkaassa harjoittelussa on myös tarjottava vankka ja mielekäs oppimissisältö. Tämä tarkoittaa muun muassa sitä, että määritetään hankittavat erityistaidot, valvotaan ja mentoroidaan harjoittelijaa sekä seurataan hänen edistymistään.

               (9)

               Ongelmia on havaittu myös työehdoissa, esimerkiksi pitkät työajat, puutteellinen sosiaaliturva, harjoitteluun liittyy terveys- ja turvallisuusriskejä tai työperäisiä riskejä, harjoittelusta maksettu palkka ja/tai korvaus on pieni tai sitä ei makseta lainkaan, harjoitteluun sovellettavasta lainsäädännöstä ei ole selkeää käsitystä ja harjoittelun kesto pitkittyy kohtuuttomasti.

               (10)

               Joissakin jäsenvaltioissa ja joillakin aloilla harjoittelu on tällä hetkellä pitkälti sääntelemätöntä, ja jos sääntelyä on, se on hyvin vaihtelevaa kattaen erilaisia laadun osatekijöitä tai erilaisia toteutuskäytäntöjä. Sääntelykehyksen tai -välineen puuttumisen tai harjoittelun työehtoihin ja oppimissisältöön liittyvän avoimuuden puutteen vuoksi monet harjoittelun tarjoajat voivat käyttää harjoittelijoita halpana tai jopa ilmaisena työvoimana.

               (11)

               Harjoittelun laatupuitteet tukevat harjoittelun työehtojen ja oppimissisällön parantumista. Harjoittelun laatupuitteiden keskeinen osatekijä on kirjallinen harjoittelusopimus, josta ilmenevät koulutustavoitteet, asianmukaiset työehdot, oikeudet ja velvollisuudet sekä harjoittelun kohtuullinen kesto.

               (12)

               Tietojen puute on yksi huonolaatuisten harjoittelujaksojen syy ja huomattavasti yleisempi ongelma harjoittelussa kuin varsinaisessa työpaikassa. Harjoittelupaikkailmoitusten avoimuusvaatimusten tiukentaminen auttaisi parantamaan työehtoja ja lisäämään rajatylittävää liikkuvuutta.

               (13)

               Työmarkkinaosapuolilla on keskeinen asema koulutuspolitiikan ja -ohjelmien suunnittelussa, toteutuksessa ja seurannassa. Työmarkkinaosapuolten, elinikäisen uraohjauksen antajien ja asiasta vastaavien viranomaisten välisellä yhteistyöllä voitaisiin pyrkiä tarjoamaan harjoittelijoille kohdennettua tietoa mahdollisista uravaihtoehdoista ja työmarkkinoilla tarvittavista taidoista sekä harjoittelijoiden oikeuksista ja vastuista. Työmarkkinaosapuolet voivat helpottaa myös harjoittelun laatupuitteiden toteutusta etenkin laatimalla ja asettamalla saataville erityisesti mikroyritysten käyttöön tarkoitettuja ja niiden erityistarpeisiin sovitettuja yksinkertaisia ja lyhyitä harjoittelusopimusmalleja. Euroopan työmarkkinaosapuolet panivat heinäkuussa 2013 esittämissään nuorisotyöllisyyden toimintapuitteissa merkille, että komissio aikoo laatia kyseistä alaa koskevan ehdotuksen, ja ilmoittivat tukevansa jäsenvaltioiden toimia harjoittelun laadun parantamiseksi.

               (14)

               Yhtenä haasteena on lisätä harjoittelijoiden rajatylittävää liikkuvuutta unionissa todellisten eurooppalaisten työmarkkinoiden edistämiseksi. Nykyinen sääntelyn kirjavuus estää harjoittelijoiden rajatylittävän liikkuvuuden kehittymistä. Lisäksi joissakin tapauksissa harjoittelijoiden rajatylittävän liikkuvuuden hallinnollisten ja oikeudellisten esteiden on todettu vaikuttavan useisiin vastaanottaviin jäsenvaltioihin. Tässä yhteydessä on tärkeää, että oikeudesta harjoittelijoiden rajatylittävään liikkuvuuteen ja varsinkin direktiivin 2004/38/EY (3) mukaisista oikeuksista on saatavilla tietoja. Harjoittelun laatupuitteet helpottavat kansainväliseen harjoitteluun pääsyä myös tarjoamalla viitteeksi periaatteita ja ohjeita.

               (15)

               Harjoittelun laatupuitteiden laatiminen lisää avoimuutta. Lisäksi sillä voitaisiin tukea EURESin laajentamista koskemaan myös palkallista työharjoittelua ja helpottaa siten liikkuvuutta.

               (16)

               Euroopan rahastoista voidaan myöntää rahoitustukea jäsenvaltioiden ohjelmille, joilla edistetään työharjoittelua ja tarjotaan harjoittelupaikkoja. Lisäksi nuorisotyöllisyysaloitteessa tuetaan harjoittelua nuorisotakuun yhteydessä. Tuki kohdistuu nuorisotyöttömyydestä eniten kärsiviltä unionin alueilta tuleviin nuoriin, ja sitä yhteisrahoitetaan Euroopan sosiaalirahastosta (ESR) ohjelmakaudella 2014–2020. Sekä ESR:n että nuorisotyöllisyysaloitteen avulla voidaan lisätä jäsenvaltioiden harjoittelujärjestelmien määrää ja parantaa niiden laatua. ESR:sta ja nuorisotyöllisyysaloitteesta voitaisiin mahdollisesti myöntää rahoitusta harjoittelusta aiheutuviin kuluihin ja tiettyjen edellytysten täyttyessä myös osaan avustuksesta. Niistä voidaan myöntää tukea myös harjoittelun ulkopuolella mahdollisesti tapahtuvaan muuhun koulutukseen, esimerkiksi kielikursseihin.

               (17)

               Komissio on käynnistänyt erityisen ESR:n teknisen tuen ohjelman, jossa jäsenvaltioita autetaan perustamaan harjoittelujärjestelmiä ESR:n tuella. Teknisen tuen ohjelmassa tarjotaan strategista, toimintaan liittyvää ja poliittista neuvontaa kansallisille ja alueellisille viranomaisille, jotka harkitsevat uusien harjoittelujärjestelmien perustamista tai nykyisten järjestelmien uudistamista.

               (18)

               Neuvosto totesi nuorisotyöllisyyttä koskevasta jäsennellystä vuoropuhelusta toukokuussa 2011 antamassaan päätöslauselmassa, että on suotavaa luoda laadukkaat puitteet harjoittelujaksoja varten näistä kokemuksista saatavan koulutuksellisen hyödyn takaamiseksi.

               (19)

               Neuvoston 17. kesäkuuta 2011 antamissa päätelmissä nuorten työllisyyden edistämisestä Eurooppa 2020 -tavoitteiden saavuttamiseksi komissiota pyydettiin antamaan ohjeet laadukkaiden harjoittelujaksojen yleisedellytyksistä harjoittelujaksojen laatua koskevan viitekehyksen avulla.

               (20)

               Euroopan parlamentti kehotti 14. kesäkuuta 2012 työllistävää elpymistä koskevasta tavoitteesta antamassaan päätöslauselmassa komissiota tekemään mahdollisimman pian ehdotuksen neuvoston suositukseksi harjoittelua koskevista laatupuitteista sekä määrittelemään vähimmäisnormit, joilla tuetaan laadukkaan harjoittelun järjestämistä ja käynnistämistä.

               (21)

               Eurooppa-neuvosto, joka kokoontui 28. ja 29. kesäkuuta 2012, kehotti komissiota tarkastelemaan EURES-portaalin hyödyntämismahdollisuuksia työharjoittelussa.

               (22)

               Eurooppa-neuvoston päätelmissä 13. ja 14. päivältä joulukuuta 2012 komissiota kehotettiin nopeasti viimeistelemään harjoittelun laatupuitteet.

               (23)

               Komissio aloitti työmarkkinaosapuolten kuulemisen harjoittelun laatupuitteista 6. ja 7. joulukuuta 2012 esittämässään nuorisotyöllisyyspaketissa. EU:n työmarkkinaosapuolet ilmoittivat komissiolle vastauksissaan, etteivät ne aio aloittaa SEUT 154 artiklan nojalla neuvotteluja riippumattomasta sopimuksesta.

               (24)

               Eurooppa-neuvosto, joka kokoontui 27. ja 28. kesäkuuta 2013, vahvisti, että harjoittelun laatupuitteet olisi otettava käyttöön vuoden 2014 alussa.

               (25)

               Laatupuitteet ovat tärkeä viitekohta määriteltäessä nuorisotakuun perustamisesta annetussa neuvoston suosituksessa tarkoitettu laadukkaan harjoittelupaikan tarjoaminen.

               (26)

               Vuotuisen kasvuselvityksen 2014 mukaan on ratkaisevan tärkeää, että koulutuksesta työelämään siirtymistä helpotetaan erityisesti lisäämällä laadukkaiden harjoittelu- tai oppisopimuspaikkojen tarjontaa.

               (27)

               Tässä suosituksessa harjoittelulla tarkoitetaan rajallista joko palkallista tai palkatonta työharjoitteluaikaa, johon sisältyy oppimista ja koulutusta, jotta harjoittelija saa käytännön työkokemusta ja ammattikokemusta työllistyvyyden parantamiseksi ja säännölliseen työelämään siirtymisen helpottamiseksi.

               (28)

               Tämä suositus ei koske harjoittelujaksoja, jotka sisältyvät virallisen koulutuksen tai ammatillisen koulutuksen opinto-ohjelmiin. Suosituksen soveltamisalaan eivät kuulu harjoittelujaksot, joiden sisällöstä säädetään kansallisessa lainsäädännössä ja joiden suorittaminen on tietyn ammatin (esim. lääkäri ja arkkitehti jne.) harjoittamisen pakollisena edellytyksenä.

               (29)

               Tämän suosituksen luonne ja tavoite huomioon ottaen sitä ei tulisi tulkita niin, että jäsenvaltioita estetään säilyttämästä tai ottamasta käyttöön harjoittelijoille suositusta edullisempia ehtoja,

         SUOSITTELEE, ETTÄ JÄSENVALTIOT

               1)

               parantavat harjoittelujaksojen laatua erityisesti oppimis- ja koulutussisällön sekä työehtojen osalta, jotta voidaan helpottaa siirtymistä koulutuksesta, työttömyydestä tai työmarkkinoiden ulkopuolelle jäämisestä työelämään, noudattamalla seuraavia harjoittelun laatupuitteisiin sisältyviä periaatteita:

      Kirjallisen harjoittelusopimuksen tekeminen

               2)

               edellyttävät, että harjoittelu perustuu harjoittelijan ja harjoittelun tarjoajan välillä harjoittelun alussa tehtyyn kirjalliseen sopimukseen;

               3)

               edellyttävät, että harjoittelusopimuksesta ilmenevät suositusten 4-12 mukaisesti koulutustavoitteet, työehdot, maksaako harjoittelun tarjoaja harjoittelijalle avustusta tai korvausta, sovellettavasta EU:n ja kansallisesta lainsäädännöstä johtuvat osapuolten oikeudet ja velvoitteet sekä harjoittelun kesto;

      Oppimis- ja koulutustavoitteet

               4)

               edistävät oppimis- ja koulutustavoitteita koskevia parhaita käytäntöjä, jotta harjoittelijoita autetaan hankkimaan käytännön kokemusta ja merkityksellisiä taitoja; harjoittelijalle osoitettujen tehtävien olisi mahdollistettava näiden tavoitteiden saavuttaminen;

               5)

               kannustavat harjoittelun tarjoajia nimeämään harjoittelijalle henkilökohtaisen ohjaajan, joka opastaa harjoittelijaa hänelle osoitetuissa työtehtävissä sekä seuraa ja arvioi hänen edistymistään;

      Harjoittelijoihin sovellettavat työehdot

               6)

               varmistavat, että sovellettavasta EU:n ja kansallisesta lainsäädännöstä johtuvia harjoittelijoiden oikeuksia ja heidän työehtojaan kunnioitetaan, mukaan lukien viikoittaista enimmäistyöaikaa koskevat rajoitukset, päivittäiset ja viikoittaiset vähimmäislepoajat sekä tapauksen mukaan vähimmäislomaoikeudet;

               7)

               kannustavat harjoittelun tarjoajia täsmentämään, tarjoavatko nämä sairaus- ja tapaturmavakuutuksen sekä sairausloman aikaisen suojan;

               8)

               edellyttävät, että harjoittelusopimuksesta ilmenee, sovelletaanko avustusta tai korvausta, ja jos sovelletaan, avustuksen tai korvauksen määrä;

      Oikeudet ja velvollisuudet

               9)

               kannustavat osapuolia varmistamaan, että harjoittelusopimuksessa mainitaan harjoittelijan ja harjoittelun tarjoajan oikeudet ja velvollisuudet ja mahdollisesti harjoittelun tarjoajan salassapitokäytännöt ja immateriaalioikeuksien omistus;

      Kohtuullinen kesto

               10)

               varmistavat, että harjoittelun kesto on kohtuullinen, periaatteessa enintään kuusi kuukautta, lukuun ottamatta tapauksia, joissa pitempi kesto on perusteltua kansalliset käytännöt huomioon ottaen;

               11)

               selventävät, missä olosuhteissa ja minkä edellytysten täyttyessä harjoittelua voidaan jatkaa tai se voidaan uusia alkuperäisen harjoittelusopimuksen päätyttyä;

               12)

               kannustavat käytäntöön, jossa harjoittelusopimuksessa täsmennetään, että joko harjoittelija tai harjoittelun tarjoaja voi irtisanoa sopimuksen kirjallisella ilmoituksella, jossa otetaan huomioon asianmukainen irtisanomisaika, johon vaikuttavat harjoittelujakson pituus ja asiaa koskeva kansallinen käytäntö;

      Harjoittelun asianmukainen tunnustaminen

               13)

               edistävät harjoittelun aikana hankittujen tietojen, taitojen ja osaamisen tunnustamista ja validointia ja kannustavat harjoittelun tarjoajia antamaan niistä arviointiin perustuvan todistuksen;

      Avoimuusvaatimukset

               14)

               kannustavat harjoittelun tarjoajia sisällyttämään harjoittelupaikkailmoituksiin tiedot harjoittelun ehdoista, erityisesti siitä, sovelletaanko avustusta ja/tai korvausta ja tarjotaanko sairaus- ja tapaturmavakuutusta; kannustavat harjoittelun tarjoajia tiedottamaan rekrytointikäytännöistä, mukaan lukien viime vuosina rekrytoitujen harjoittelijoiden määrä;

               15)

               kannustavat työvoimapalveluja ja muita uraohjausta antavia tahoja noudattamaan avoimuusvaatimuksia tiedottaessaan harjoittelusta;

      Rajatylittävä harjoittelu

               16)

               helpottavat harjoittelijoiden rajatylittävää liikkuvuutta Euroopan unionissa muun muassa selkeyttämällä harjoittelua koskevaa kansallista sääntelykehystä ja laatimalla selkeitä sääntöjä harjoittelijoiden vastaanottamisesta muista jäsenvaltioista ja harjoittelijoiden lähettämisestä muihin jäsenvaltioihin sekä vähentämällä hallinnollisia muodollisuuksia;

               17)

               tutkivat mahdollisuutta käyttää laajennettua EURES-verkostoa ja vaihtaa tietoja palkallisesta harjoittelusta EURES-portaalin kautta;

      Euroopan rakenne- ja investointirahastojen käyttö

               18)

               hyödyntävät Euroopan rakenne- ja investointirahastoja eli Euroopan sosiaalirahastoa ja Euroopan aluekehitysrahastoa ohjelmakaudella 2014–2020 sekä tapauksen mukaan nuorisotyöllisyysaloitetta, jotta voidaan lisätä harjoittelujen määrää ja parantaa niiden laatua muun muassa kaikkien asianosaisten sidosryhmien kanssa luotavien tehokkaiden kumppanuuksien avulla;

      Harjoittelun laatupuitteiden soveltaminen

               19)

               toteuttavat asianmukaisia toimenpiteitä soveltaakseen harjoittelun laatupuitteita mahdollisimman pian;

               20)

               tiedottavat komissiolle vuoden 2015 loppuun mennessä tämän suosituksen mukaisesti toteutetuista toimenpiteistä;

               21)

               edistävät työmarkkinaosapuolten aktiivista osallistumista harjoittelun laatupuitteiden soveltamiseen;

               22)

               edistävät työvoimapalvelujen, oppilaitosten ja koulutuksen tarjoajien aktiivista osallistumista harjoittelun laatupuitteiden soveltamiseen;

         PANEE MERKILLE, ETTÄ KOMISSIO AIKOO

               23)

               edistää jäsenvaltioiden, työmarkkinaosapuolten ja muiden sidosryhmien kanssa tehtävää tiivistä yhteistyötä, jotta tätä suositusta voidaan soveltaa pikaisesti;

               24)

               seurata yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa ja varsinkin työllisyyskomitean välityksellä harjoittelun laatupuitteiden soveltamisen edistymistä tämän suosituksen mukaisesti ja analysoida toteutettavien toimintalinjojen vaikutusta;

               25)

               raportoida jäsenvaltioilta saatujen tietojen pohjalta tämän suosituksen soveltamisen edistymisestä;

               26)

               tehdä yhteistyötä jäsenvaltioiden, työmarkkinaosapuolten, työllisyyspalvelujen, nuorisojärjestöjen, harjoittelijoiden järjestöjen ja muiden sidosryhmien kanssa tämän suosituksen edistämiseksi;

               27)

               kannustaa jäsenvaltioita hyödyntämään Euroopan sosiaalirahastoa ja Euroopan aluekehitysrahastoa tai muita Euroopan rahastoja ohjelmakaudella 2014–2020 sekä tukea niitä näiden rahastojen hyödyntämisessä, myös edistämällä parhaiden käytäntöjen vaihtoa jäsenvaltioiden välillä, jotta voidaan lisätä harjoittelun määrää ja parantaa sen laatua;

               28)

               tarkastella yhdessä jäsenvaltioiden kanssa mahdollisuutta sisällyttää palkallinen harjoittelu EURES-portaaliin ja perustaa verkkosivu, jolla käsitellään harjoittelua koskevia kansallisia sääntelykehyksiä.

      Tehty Brysselissä 10 päivänä maaliskuuta 2014.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         I. VROUTSIS

      (1)  Neuvoston päätös jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista, 2010/707/EU, 21. lokakuuta 2010, EUVL L 308, 24.11.2010, s. 46.

      (2)  EUVL C 120, 26.4.2013, s. 1.

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta (EUVL L 158, 30.4.2004, s. 77).


Avis juridique important

|

52004SC0828

Suositus: neuvoston suositus Puolalle julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi  /* SEK/2004/0828 lopull. */

Suositus: NEUVOSTON SUOSITUS PUOLALLE julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi(komission esittämä)PERUSTELUTKomissio julkaisi 7. huhtikuuta 2004 kevään 2004 talousennusteensa [1]. Ennuste perustuu Puolan maaliskuussa 2004 toimittamiin tietoihin, ja sen mukaan Puolan julkisen talouden alijäämä oli 4,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2003, kun se vuonna 2002 oli 3,6 prosenttia suhteessa BKT:hen [2]. Alijäämä ylitti näin ollen perustamissopimuksen mukaisen 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen.[1]  Komission kevään 2004 ennuste on saatavilla Internetissä osoitteessa http://europa.eu.int/comm/economy_finance/publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.[2]  Puolan viranomaisten 17. toukokuuta toimittaman lähentymisohjelman mukaan vuoden 2002 tarkistettu alijäämä oli 4,0 prosenttia suhteessa BKT:hen.Komissio aloitti näiden tietojen perusteella 12. toukokuuta 2004 Puolan osalta liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn hyväksymällä perustamissopimuksen 104 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kertomuksen [3]. Komissio sai 17. toukokuuta 2004 Puolan viranomaisten toimittaman lähentymisohjelman, jossa vahvistetaan, että alijäämä oli 4,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2003.[3]  Kertomuksen koko teksti on saatavilla Internetissä osoitteessa http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/procedures_en.htm.Liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanoon sovelletaan EY:n perustamissopimuksen 104 artiklaa ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1467/97, joka on osa vakaus- ja kasvusopimusta [4]. Euroopan unioniin 1. toukokuuta liittyneet valtiot ovat jäsenvaltioita, joihin sovelletaan poikkeusta ja joiden on vältettävä liiallisia alijäämiä, mutta niille ei voida määrätä perustamissopimuksen 104 artiklan 9 ja 11 kohdassa määrättyjä seuraamuksia. Komission antamassa perustamissopimuksen 104 artiklan 3 kohdan mukaisessa kertomuksessa todetaan, että Puolan julkisen talouden alijäämän kasvu yli perustamissopimuksessa asetetun 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen vuonna 2003 ei johtunut epätavallisesta tapahtumasta, johon Puolan viranomaiset eivät olisi voineet vaikuttaa, eikä vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitetusta talouden jyrkästä laskusuhdanteesta, koska kokonaistuotannon kasvu vuonna 2003 oli 3,7 prosenttia. Vuoden 2004 kehityksestä kertomuksessa todetaan, että julkisen talouden alijäämä todennäköisesti kasvaa ja pysyy yli 3 prosentissa suhteessa BKT:hen. Komission laatiman kevään 2004 talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämä vuonna 2004 olisi 6,0 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä on enemmän kuin Puolan viranomaisten lähentymisohjelmassa esittämä arvio, joka on 5,7 prosenttia suhteessa BKT:hen.[4]  EYVL L 209, 2.8.1997.Kevään 2004 talousennusteen perusteella komissio myös päättelee kertomuksessaan, että julkinen velka, joka vuonna 2003 oli 45,4 prosenttia suhteessa BKT:hen, jää vuonna 2004 edelleen alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Komission kevään 2004 talousennusteessa arvioidaan julkisen velan kasvavan 49,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2004, mikä vastaa Puolan viranomaisten lähentymisohjelmassa esittämää arviota, 49 prosenttia suhteessa BKT:hen. Sekä alijäämää että velkaa koskevia arvioita on tarkistettava ylöspäin, jos Eurostatin tekemän, eläkerahastojen luokittelua koskevan päätöksen mukaisesti katsotaan, että eläkerahastot eivät kuulu julkiseen talouteen.EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 4 kohdassa määrätään, että "114 artiklassa tarkoitettu komitea (talous- ja rahoituskomitea) antaa lausunnon komission kertomuksesta". Komitea antoi 24. toukokuuta 2004 lausuntonsa, jossa se yhtyi komission kertomuksessa esitettyyn arvioon. Komitea katsoi erityisesti, että Puolan julkisen talouden tilanne osoitti liiallisen alijäämän olemassaolon, sillä perustamissopimuksen 104 artiklan 2 kohdassa tällaisten alijäämien tunnistamista varten esitetyistä kahdesta kriteeristä ensimmäinen täyttyy. Varsinaisten kriteerien perusteella laadittuun arvioon ei vaikuttanut muiden merkityksellisten tekijöiden eli keskipitkän aikavälin taloudellisen tilanteen ja julkisten investointien huomioon ottaminen. Komitea piti myös todennäköisenä, että julkisen talouden alijäämä ylittäisi perustamissopimuksessa asetetun viitearvon myös vuonna 2004 ja että julkinen velka jäisi samana vuonna alle viitearvon, joka on 60 prosenttia suhteessa BKT:hen.Tarkasteltuaan kertomuksessaan esitettyjä näkökohtia ja ottaen huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon komissio katsoo, että Puolalla on liiallinen julkisen talouden alijäämä. Tämä lausunto, jonka komissio antoi 24 päivänä kesäkuuta 2004, on toimitettu neuvostolle perustamissopimuksen 104 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Komissio on suosittanut, että neuvosto tekee perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohdan mukaisesti komission lausunnon mukaisen päätöksen. Lisäksi komissio antaa seuraavassa neuvostolle perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisen suosituksen Puolalle osoitettavasta neuvoston suosituksesta julkisen talouden liiallisen alijäämän poistamiseksi. Puolan toteuttamien toimien seuranta ja täytäntöönpano saattaa edellyttää, että neuvosto antaa myöhemmin lisää suosituksia perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti, koska perustamissopimuksen 104 artiklan 9 kohtaa ei sovelleta jäsenvaltioihin, joihin sovelletaan poikkeusta.Suositus: NEUVOSTON SUOSITUS PUOLALLE julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksiEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 104 artiklan 7 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,sekä katsoo seuraavaa:(1) EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on vältettävä liiallisia julkisen talouden alijäämiä.(2) Vakaus- ja kasvusopimus perustuu terveen julkisen talouden tavoitteeseen, jolla pyritään vahvistamaan hintavakauden edellytyksiä ja saavuttamaan uusien työpaikkojen syntyä edistävä vahva ja kestävä kasvu.(3) Neuvosto on päättänyt [5 päivänä heinäkuuta] 2004 perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohdan mukaisesti, että Puolalla on liiallinen alijäämä.(4) Päätettyään, että Puolalla on liiallinen alijäämä, neuvoston on perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan mukaisesti annettava samaan aikaan kyseiselle jäsenvaltiolle suositukset julkisen talouden liiallisen alijäämän poistamiseksi määräajassa.(5) Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti suosituksessa olisi annettava enintään neljän kuukauden määräaika, jonka kuluessa kyseisen jäsenvaltion on toteutettava tehokkaita toimia liiallisen alijäämän korjaamiseksi enintään ja korjaaminen olisi saatava päätökseen liiallisen alijäämän toteamista seuraavana vuonna, paitsi jos on olemassa asiaan vaikuttavia erityisiä seikkoja. Puolan tapaukseen liittyy tällaisia erityisiä seikkoja, koska julkisen talouden alijäämä oli Puolan liittyessä Euroopan unioniin huomattavasti suurempi kuin viitearvo ja koska maassa on käynnissä talouden rakennemuutos.(6) Näiden erityisten seikkojen vuoksi neuvosto voi hyväksyä sen, että Puola korjaa liiallisen alijäämänsä keskipitkällä aikavälillä. Puolan toukokuussa 2004 toimittama lähentymisohjelma ja sen myöhemmät päivitykset sekä niitä koskevat neuvoston lausunnot sisältävät tarkistukset, joiden avulla liiallinen alijäämä voidaan korjata. Toukokuussa 2004 esitetyn lähentymisohjelman mukaan liiallinen alijäämä on tarkoitus saada korjatuksi vuoteen 2007 mennessä seuraavien vuositavoitteiden mukaisesti: julkisen talouden alijäämä on vuonna 2004 5,7 prosenttia, vuonna 2005 4,2 prosenttia, vuonna 2006 3,3 prosenttia ja vuonna 2007 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vuotta 2005 ja sitä myöhempiä vuosia koskevat ohjelman ennusteet perustuvat niin sanottuun Hausnerin suunnitelmaan. Tarkistukset perustuvat makrotaloudelliseen skenaarioon, joka neuvoston [5 päivänä heinäkuuta] 2004 antaman lähentymisohjelmaa koskevan lausunnon mukaan perustuu varsin suotuisiin kasvuoletuksiin ohjelman myöhempinä vuosina.(7) Neuvosto katsoo, että julkisen talouden rahoitusaseman kestävä parantaminen olisi varmistettava julkista taloutta vakauttavilla toimenpiteillä; lisäksi toimenpiteillä on pyrittävä parantamaan julkisen talouden laatua ja lisäämään talouden kasvupotentiaalia.SUOSITTELEE, ETTÄ- Puolan viranomaiset poistavat nyt vallitsevan julkisen talouden liiallisen alijäämän mahdollisimman nopeasti;- Puolan viranomaiset toteuttavat keskipitkällä aikavälillä toimia, joiden avulla alijäämää voidaan uskottavalla ja kestävällä tavalla supistaa niin, että se on vuonna 2007 alle 3 prosenttia suhteessa BKT:hen, noudattamalla alijäämän supistamiseen tähtäävää suunnitelmaa, joka on määritelty lähentymisohjelmasta toukokuussa 2004 annetussa neuvoston lausunnossa;- Puolan viranomaiset panevat määrätietoisesti täytäntöön toukokuun 2004 lähentymisohjelmassa suunnitellut toimenpiteet ja erityisesti ne, jotka sisältyvät niin sanottuun Hausnerin suunnitelmaan.- Puolan viranomaiset toteuttavat suunniteltujen toimenpiteiden osalta tehokkaita toimia saavuttaakseen vuotta 2005 koskevan alijäämätavoitteen [5 päivään marraskuuta 2004] mennessä.Lisäksi neuvosto kehottaa, että Puolan viranomaiset- osoittavat mahdolliset ylimääräiset tulot julkisen talouden alijäämän supistamiseen;- varmistavat, että velkasuhteen kasvu pysäytetään.Tämä suositus on osoitettu Puolan tasavallalle.Tehty Brysselissä [5 päivänä heinäkuuta] 2004.Neuvoston puolestaPuheenjohtaja[...]