|

52010DC0116

Komission suositus, komission valtuuttamisesta aloittamaan Euroopan unionin puolesta neuvottelut kalastuskumppanuussopimukseen liittyvän pöytäkirjan uusimiseksi Mikronesian liittovaltion kanssa  /* KOM/2010/0116 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN KOMISSIO |Bryssel 29.3.2010KOM(2010)116 lopullinenKOMISSION SUOSITUS,komission valtuuttamisesta aloittamaan Euroopan unionin puolesta neuvottelut kalastuskumppanuussopimukseen liittyvän pöytäkirjan uusimiseksi Mikronesian liittovaltion kanssa(komission esittämä)KOMISSION SUOSITUS,komission valtuuttamisesta aloittamaan Euroopan unionin puolesta neuvottelut kalastuskumppanuussopimukseen liittyvän pöytäkirjan uusimiseksi Mikronesian liittovaltion kanssaPERUSTELUTEuroopan unioni ja Mikronesian liittovaltio tekivät 25 päivänä huhtikuuta 2006 kalastuskumppanuussopimuksen[1], jonka 26 päivänä helmikuuta 2007 voimaan tullut pöytäkirja sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta lakkaa olemasta voimassa 25 päivänä helmikuuta 2010.Komissio ehdottaa, että neuvotellaan neuvoston vuonna 2004 antamien kalastuskumppanuussopimuksia koskevien päätelmien mukaisesti uusi pöytäkirja, joka vastaa paremmin jäsenvaltioiden laivaston mahdollisuuksia ja tarpeita.Sen vuoksi neuvostoa pyydetään hyväksymään tämän suosituksen liitteenä olevat neuvotteluohjeet.SUOSITUSEdellä esitetyn perusteella komissio suosittaa, että-  neuvosto valtuuttaa komission aloittamaan ja käymään neuvottelut kalastuskumppanuussopimukseen liittyvän pöytäkirjan uusimiseksi Mikronesian liittovaltion kanssa,-  komissio nimetään neuvottelijaksi tässä asiassa,-  komissio käy neuvottelut kuullen erityiskomiteaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen määräysten mukaisesti,-  neuvosto hyväksyy tämän suosituksen liitteenä olevat neuvotteluohjeet.LIITENeuvotteluohjeetNeuvottelujen tavoitteena on Euroopan unionin ja Mikronesian liittovaltion väliseen kalastuskumppanuussopimukseen liittyvän pöytäkirjan uusiminen 23 päivänä joulukuuta 2002 annettuun komission tiedonantoon perustuvien 15 päivänä heinäkuuta 2004 annettujen neuvoston päätelmien mukaisesti.Jotta uuden pöytäkirjan avulla voitaisiin varmistaa kestävän ja vastuullisen kalastuksen edistäminen, komissio ottaa neuvottelujen perustaksi seuraavat tavoitteet:-  varmistetaan pääsy Mikronesian liittovaltion talousvyöhykkeelle ja tarvittavien lupien myöntäminen Euroopan laivaston aluksille tonnikalan kalastamiseksi mainitulla talousvyöhykkeellä,-  otetaan huomioon parhaat saatavilla olevat tieteelliset lausunnot,-  varmistetaan kalavarojen käyttö voimassa olevassa pöytäkirjassa määriteltyjen parametrien ja niissä viimeksi kuluneiden vuosien aikana tapahtuneen kehityksen perusteella,-  vahvistetaan alakohtaista poliittista vuoropuhelua sellaisen kestävän kalastuspolitiikan täytäntöönpanon edistämiseksi, jossa otetaan huomioon kyseisen maan kehitystavoitteet erityisesti kalastuksen valvonnan ja seurannan, kalavarojen hoidon ja kalastustuotteiden elintarvikehygienisten vaatimusten parantamisen alalla.[1] Asetus (EY) N:o 805/2006, annettu 25 päivänä huhtikuuta 2006 (EUVL L 151, 6.6.2006, s. 1).


title: Neuvoston suositus, annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015, Ruotsin vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ruotsin vuoden 2015 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 272/18

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015,
   Ruotsin vuoden 2015 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ruotsin vuoden 2015 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2015/C 272/05)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 14 päivänä heinäkuuta 2015 komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (3). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat, jotka jäsenvaltioita on kehotettu ottamaan huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Neuvosto antoi 8 päivänä heinäkuuta 2014 suosituksen (4) Ruotsin vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Ruotsin vuoden 2014 tarkistetusta lähentymisohjelmasta.

               (4)

               Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2014 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2015 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi samana päivänä asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella myös varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Ruotsi kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (5)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 18 päivänä joulukuuta 2014 investointien edistämisen, rakenneuudistusten tehostamisen ja julkisen talouden vastuullisen ja kasvua edistävän vakauttamisen painopisteet.

               (6)

               Komissio julkaisi 26 päivänä helmikuuta 2015 Ruotsia koskevan vuoden 2015 maaraportin. Siinä arvioitiin Ruotsin edistymistä 8 päivänä heinäkuuta 2014 hyväksyttyjen maakohtaisten suositusten noudattamisessa. Maaraportti sisältää myös asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Ruotsin makrotaloudessa on epätasapainoja, jotka edellyttävät politiikkatoimia ja seurantaa. Erityisesti kotitalouksilla on erittäin paljon velkaa, joka kasvaa edelleen asuntojen hintojen nousun, alhaisina pysyttelevien korkojen, vahvojen verokannustimien ja asuntotarjontaa rajoittavien tekijöiden vuoksi. Yksityisen sektorin velkaa koskevaan makrotalouden kehitykseen on edelleen syytä kiinnittää huomiota.

               (7)

               Ruotsi toimitti vuoden 2015 kansallisen uudistusohjelmansa 23 päivänä huhtikuuta 2015 ja vuoden 2015 lähentymisohjelmansa 24 päivänä huhtikuuta 2015. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (8)

               Ruotsiin sovelletaan tällä hetkellä vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevää osiota. Hallitus suunnittelee vuoden 2015 lähentymisohjelmassa, että julkisen sektorin alijäämä supistuu vähitellen 1,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2015 ja että tasapaino saavutetaan vuonna 2018. Lähentymisohjelman mukaan keskipitkän aikavälin tavoitteessa, joka on 1 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, pysytään koko ohjelmakauden ajan. Julkisen talouden velan ennakoidaan olevan suurimmillaan vuonna 2015, jolloin se on 44,2 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja supistuvan tämän jälkeen vähitellen siten, että se on 40,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2018. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Tästä huolimatta on tarpeen määritellä toimenpiteitä, joilla tuetaan suunniteltujen alijäämätavoitteiden saavuttamista vuodesta 2016 eteenpäin. Rakenteellisen rahoitusaseman ennakoidaan komission kevään 2015 talousennusteen perusteella vastaavan vuonna 2015 keskipitkän aikavälin tavoitetta, joka on – 1 prosenttia, ja paranevan – 0,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2016. Neuvosto katsoo lähentymisohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2015 talousennusteen perusteella, että Ruotsin odotetaan noudattavan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia.

               (9)

               Toisin kuin monissa muissa jäsenvaltioissa, Ruotsissa asuntojen hinnoissa ei ole tapahtunut merkittävää korjausliikettä, ja ne ovat jälleen nousseet voimakkaasti vuoden 2013 puolivälistä lähtien. Komission tekemä perusteellinen tarkastelu viittaa siihen, että Ruotsissa asuntojen hinnat näyttävät ylittävän asuntojen perusarvon. Tämä on osittain seurausta myönteisistä perustekijöistä, kuten käytettävissä olevien tulojen kasvusta, matalista koroista ja hyvästä väestörakenteesta. Maaraportissa on kuitenkin eritelty sekä kysyntä- että tarjontapuolen tekijöitä, jotka vaikuttavat asuntojen hintoihin. Kysyntäpuolella on ollut etenkin luotonottoon kannustavia tekijöitä. Lisäksi Ruotsin verojärjestelmällä, joka on yksi voimakkaimmin asunnon omistamiseen kannustavista verojärjestelmistä unionissa, on taipumus nostaa asuntojen hintoja. Tämä on vuorostaan kasvattanut Ruotsin kotitalouksien velkaa, joka on suuri ja kasvaa nopeammin kuin muissa unionin jäsenvaltioissa. Vaikka kotitalouksien kokonaisvarat ovat merkittävät ja niiden käytettävissä olevat tulot ovat viime vuosina kasvaneet, kotitaloudet ovat aiempaa alttiimpia riskeille ja niiden suuri velkaantuneisuus on myös riski makrotalouden vakaudelle. Vaikutuksiin, jotka ovat seurausta velanoton suosimisesta tuloverotuksessa, olisi puututtava rajoittamalla asteittain asuntolainakorkojen verovähennyskelpoisuutta tai korottamalla juoksevia kiinteistöveroja. Lisäksi tarvitaan toimia, joilla nopeutetaan asuntolainojen nykyistä hidasta lyhennysvauhtia kotitalouksien velkaantumisen hillitsemiseksi.

               (10)

               Tarjontapuolella on rakenteellista tehottomuutta, joka johtaa asuntopulaan ja nostaa osaltaan asuntojen hintoja. Nämä tekijät rajoittavat työvoiman liikkumista ja luovat muita heikommassa asemassa oleviin ryhmiin kohdistuvia sosiaalisia haasteita. Nykyisen asuntokannan tehoton käyttö ja rakenteellisesta näkökulmasta riittämättömät investoinnit uusrakentamiseen rajoittavat tarjontaa. Etenkin olisi parannettava sellaisia kunnille suunnattuja kannustimia, joilla on tarkoitus saada kunnat aktiivisesti edistämään investointeja rakentamiseen ja vastaamaan muita heikommassa asemassa olevien ryhmien asuntotarpeisiin. Kilpailua rakennusalalla on tarpeen kannustaa, ja tätä varten olisi varmistettava, että julkisia hankintoja tehtäessä menettelyt ovat täysin läpinäkyviä. Kaavoitus- ja valitusmenettelyt ovat aikaa vieviä ja raskaita, ja niitä olisi yksinkertaistettava. Vuokra-asuntomarkkinoilla, jotka eivät näytä täyttävän asuntojen hintapaineen helpottamiseen liittyvää tehtäväänsä tai edistävän liikkuvuutta, on jäykkyyksiä, joiden katsotaan johtuvan pääasiassa tiukasta vuokrasääntelystä. Tähän tilanteeseen olisi puututtava vuokrien määräytymisjärjestelmän asteittaisella uudistamisella. Uudistuksella olisi mahdollistettava suuremmat vuokraerot, millä voitaisiin mahdollisesti tehostaa nykyisen asuntokannan käyttöä, ja laajempi sopimusvapaus vuokralaisten ja vuokranantajien välisissä sopimuksissa.

               (11)

               Hallitus toteuttaa toimenpiteitä parantaakseen oppilaiden oppimistuloksia, jotka ovat viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana heikentyneet merkittävästi. Tämä heikentyminen on myös osasyynä melko suureen nuorisotyöttömyyteen. Hallitus toteuttaa lisäksi toimenpiteitä helpottaakseen siirtymistä koulutuksesta työmarkkinoille ja parantaakseen vähän koulutettujen nuorten ja maahanmuuttajataustaisten henkilöiden integroitumista työmarkkinoille. Edistymistä tällä osa-alueella on tarpeen seurata.

               (12)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Ruotsin talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2015 maaraportissa. Se on arvioinut myös lähentymisohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Ruotsille viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Ruotsin finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (13)

               Neuvosto on tutkinut lähentymisohjelman tämän arvioinnin perusteella ja katsoo (5), että Ruotsi noudattaa vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia.

               (14)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja lähentymisohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

         SUOSITTAA, että Ruotsi toteuttaa vuosina 2015 ja 2016 toimia, joilla se

               1.

               puuttuu kotitalouksien velan kasvuun mukauttamalla verokannustimia, etenkin rajoittamalla asteittain asuntolainakorkojen verovähennyskelpoisuutta tai korottamalla juoksevia kiinteistöveroja, ja nopeuttamalla asuntolainojen lyhennysvauhtia; puuttuu rakenteellisesta näkökulmasta riittämättömään asuntotarjontaan, tukee kilpailua rakennusalalla, yksinkertaistaa rakentamiseen liittyviä kaavoitus- ja valitusmenettelyjä ja tarkistaa vuokrien määräytymisjärjestelmää markkinalähtöisempien vuokrien sallimiseksi.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 2015.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. GRAMEGNA

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Pidetty voimassa jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodelle 2014 6 päivänä toukokuuta 2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/322/EU (EUVL L 165, 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Ruotsin vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Ruotsin vuoden 2014 lähentymisohjelmasta (EUVL C 247, 29.7.2014, s. 132).

      (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


				|

		52012PC0738

			Suositus NEUVOSTON PÄÄTÖS jolla muutetaan päätös 2011/734/EU, joka on osoitettu Kreikalle julkisen talouden valvonnan lujittamiseksi ja syventämiseksi ja jolla vaaditaan Kreikkaa toteuttamaan alijäämää pienentäviä toimenpiteitä, joita pidetään tarpeellisina liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi /* COM/2012/0738 final */

			   	PERUSTELUT
Kreikan budjettikurin yhteensovittamista ja
valvontaa koskevat toimenpiteet sekä Kreikan talouspoliittiset suuntaviivat
määritellään neuvoston päätöksessä 2011/734/EU SEUT-sopimuksen 126 artiklan 9
kohdan ja 136 artiklan perusteella. Kreikan on suositeltu toteuttavan
toimenpiteitä, joilla liiallisen alijäämän tilanne saadaan korjattua
viimeistään vuonna 2014 ja joilla varmistetaan rakenteellisen rahoitusaseman
koheneminen vähintään 10 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuosina
2009–2014.
Päätöksen noudattaminen on tärkeää paitsi
liiallista alijäämää koskevan menettelyn kannalta myös sen rahoituksen
kannalta, jota euroalueen jäsenvaltiot antavat Kreikalle Kreikan
lainajärjestelyn ja Euroopan rahoitusvakausvälineen (ERVV) välityksellä.
Julkisen talouden alijäämän odotetaan vuonna
2012 olevan 13,4 miljardia euroa eli jäävän alle neuvoston päätöksessä
edellytetyn 14,8 miljardin euron enimmäismäärän. Julkisen talouden alijäämän
odotetaan olevan BKT:hen suhteutettuna 6,9 prosenttia eli selvästi alle julkisen
talouden vuoden 2012 alijäämälle asetetun 7,3 prosentin tavoitteen. Kyseisen
vuoden perusalijäämätavoitteesta jäätäneen noin 0,5 prosenttia suhteessa
BKT:hen. Yleisessä toteutumassa näkyvät odotettua pienemmät korkomenot sen
jälkeen, kun maaliskuussa 2012 toteutettiin velkojen vaihto.
Kreikka hyväksyi 11. marraskuuta vuoden 2013
talousarvion, jolla varmistetaan julkisen talouden vakauttamisen jatkaminen.
Talousarvion sisältämillä toimenpiteillä on tarkoitus varmistaa säästöt, jotka
ovat suuruudeltaan noin 5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Kreikka myös hyväksyi
7. marraskuuta keskipitkän aikavälin finanssipoliittisen strategian, mukaan
lukien toimenpiteet, joilla varmistetaan alijäämän supistumisen jatkuminen
tulevina vuosina. Kreikka on ryhtynyt tuloksellisiin toimiin neuvoston
päätöksen 2011/734/EU mukaisesti. Kreikka on varmistanut, että vuosien
2009–2012 rakenteellinen rahoitusasema kohenee. Koheneminen ylittää jo nyt
neuvoston vuosiksi 2009–2014 suosittamat vähintään 10 prosenttiyksikköä suhteessa
BKT:hen. Kreikan arvioidaan supistaneen rakenteellista alijäämäänsä 13,9
prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen 14,7 prosentin alijäämästä vuonna 2009
arvioituun 1,5 prosentin alijäämään vuonna 2012.
Nykyhetkellä taloudellisen toiminnan
ennustetaan olevan paljon heikompaa kuin päätöstä 2011/734/EU maaliskuussa 2012
annettaessa odotettiin. Kreikan talous on viidettä peräkkäistä vuotta
taantumassa. Komission yksiköiden syksyn 2012 ennusteen mukaan reaalinen BKT
supistuisi 6,0 prosenttia vuonna 2012 ja 4,7 prosenttia vuonna 2013, kun
edellisessä neuvoston päätöksessä oli ennustettu 4,7 prosenttia vuodeksi 2012
ja 0,0 prosenttia vuodeksi 2013. Tätä seuraisi vain 0,6 prosentin kasvu vuonna
2014. Maaliskuussa 2012 annettu neuvoston päätös perustui kuitenkin odotukseen
kasvun alkamisesta jo vuonna 2013. Talousnäkymien selkeä heikkeneminen
heijastaa poliittista epävarmuutta Kreikassa kaksinkertaisten vaalien aikana,
ulkoisen kysynnän heikkenemistä ja vaikutuksia, joita on aiheutunut
ohjelmatoteutuksen sekä julkisen ja yksityisen rahoituksen maksamisen
viivästyksistä.
Tämä talouden skenaarion tuntuva heikkeneminen
johtaa vastaavaan julkisen talouden näkymien heikkenemiseen, jos politiikka
säilyy muuttumattomana, ja vaikeuttaa sitä, että liiallinen alijäämä saataisiin
korjattua viimeistään vuonna 2014, kuten neuvosto edellytti päätöksessään
2011/734/EU. Kun otetaan huomioon epäsuotuisa taloudellinen tilanne, on
perusteltua pidentää sopeutuskautta. Erityisesti olisi pidennettävä liiallisen
alijäämän korjaamiselle neuvoston päätöksessä asetettua määräaikaa kahdella
vuodella eli vuoteen 2016. Julkisen talouden tavoitteet liiallisen alijäämän
korjaamiseksi olisi määriteltävä julkisen talouden nimellisen perusjäämän
perusteella. Vuonna 2012 perusalijäämän olisi oltava 2 925 miljoonaa euroa
(1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen). Sen jälkeen vuonna 2013 perusjäämän olisi
oltava 0 euroa (0,0 prosenttia suhteessa BKT:hen), vuonna 2014 sen olisi
oltava 2 775 miljoonaa euroa (1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen), vuonna
2015 sen olisi oltava 5 700 miljoonaa euroa (3,0 prosenttia suhteessa
BKT:hen) ja vuonna 2016 sen olisi oltava 9 000 miljoonaa euroa (4,5
prosenttia suhteessa BKT:hen).
Kun otetaan huomioon tämä kehitys, jonka
vuoksi hallituksen on entistä tarpeellisempaa saada aikaan kunnianhimoinen
uudistuspaketti, Kreikan talouden sopeutusohjelmaan liittyvässä
yhteistyömuistiossa olevia lainaehtoja on päivitettävä. Lainaehdot koskevat
julkisen talouden vakauttamistoimien lisäksi toimenpiteitä, joita tarvitaan
lisäämään kasvumyönteisyyttä ja minimoimaan mahdolliset kielteiset
yhteiskunnalliset vaikutukset.
Kun otetaan huomioon aloitteet, joista
euroalueen jäsenvaltiot sopivat velan kestävyyden parantamiseksi, eräät Kreikan
harkitsemat velkaa supistavat toimenpiteet, sekä julkisen talouden alijäämän
supistuminen ja nimellisen BKT:n vahvempi kasvu rakennepoliittisten
toimenpiteiden ansiosta, velan suhteessa BKT:hen odotetaan olevan huipussaan
vuonna 2013 ja kääntynevän laskuun vuodesta 2014 niin, että se on alle 160
prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016. Tämä parantanee velkakehityksen
kestävyyttä muuttamatta kuitenkaan finanssipoliittista uraa perusylijäämän
saavuttamiseksi.
Komissio on hyväksynyt suosituksen neuvoston
päätökseksi päätöksen 2011/734/EU muuttamisesta ja toimittanut sen neuvostolle.
Suositus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
jolla muutetaan päätös 2011/734/EU, joka on
osoitettu Kreikalle julkisen talouden valvonnan lujittamiseksi ja
syventämiseksi ja jolla vaaditaan Kreikkaa toteuttamaan alijäämää pienentäviä
toimenpiteitä, joita pidetään tarpeellisina liiallisen alijäämän tilanteen
korjaamiseksi
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 126 artiklan 9 kohdan ja 136 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 136 artiklan 1 kohdan a
alakohdassa määrätään mahdollisuudesta toteuttaa toimenpiteitä, jotka koskevat
niitä jäsenvaltioita, joiden rahayksikkö on euro, ja joilla tehostetaan näiden
jäsenvaltioiden talousarvioita koskevan kurinalaisuuden yhteensovittamista ja
sen valvontaa.
(2)       SEUT-sopimuksen 126
artiklassa määrätään, että jäsenvaltioiden on vältettävä liiallisia julkisen
talouden alijäämiä, ja vahvistetaan tätä tarkoitusta varten liiallisia
alijäämiä koskeva menettely. Vakaus- ja kasvusopimus, jonka korjaavalla osiolla
pannaan täytäntöön liiallisia alijäämiä koskeva menettely, tarjoaa tukikehyksen
julkisen talouden rahoitusaseman ripeään tervehdyttämiseen tähtääville
hallitusten politiikoille, joissa otetaan huomioon talouden tilanne.
(3)       Neuvosto katsoi 27 päivänä
huhtikuuta 2009 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, jäljempänä ’EY:n
perustamissopimus’, 104 artiklan 6 kohdan mukaisesti, että Kreikassa oli liiallinen
alijäämä.
(4)       Neuvosto hyväksyi 10 päivänä
toukokuuta 2010 päätöksen 2010/320/EU[1],
joka on osoitettu Kreikalle SEUT-sopimuksen 126 artiklan 9 kohdan ja 136
artiklan nojalla julkisen talouden valvonnan lujittamiseksi ja syventämiseksi
ja jolla vaaditaan Kreikkaa toteuttamaan alijäämää pienentäviä toimenpiteitä,
joita pidetään tarpeellisina liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi
viimeistään vuonna 2014. Neuvosto asetti vuoden 2014 määräajaksi, johon
mennessä liiallisen alijäämän tilanne on korjattava, ja asetti julkisen
talouden vuotuiset alijäämätavoitteet.
(5)       Neuvoston päätöstä
2010/320/EU muutettiin huomattavasti useita kertoja. Koska siihen oli tarkoitus
tehdä uusia muutoksia, se laadittiin selkeyden vuoksi uudelleen 12 päivänä
heinäkuuta 2011 neuvoston päätöksellä 2011/734/EU[2]. Kyseistä päätöstä muutettiin
ensimmäisen kerran 8 päivänä marraskuuta 2011[3].
(6)       Neuvoston päätöstä
2011/734/EU muutettiin uudelleen komission suosituksesta 13 päivänä maaliskuuta
2014[4] useiden näkökohtien osalta, joihin
kuului myös julkisen talouden sopeutusura, säilyttäen kuitenkin liiallisen
alijäämän korjaamiselle asetettu määräaika muuttumattomana[5]. Päätöksessä uusittiin
suositus, että Kreikan olisi toteutettava toimenpiteitä saadakseen liiallisen
alijäämän tilanteen korjattua viimeistään vuonna 2014 ja varmistaakseen, että
rakenteellinen rahoitusasema kohenee vähintään 10 prosenttiyksikköä suhteessa
BKT:hen vuosina 2009–2014.
(7)       Asetuksen (EY) N:o 1467/97 5
artiklan 2 kohdassa todetaan, että jos tuloksellisia toimia on toteutettu
SEUT-sopimuksen 126 artiklan 9 kohdan mukaisesti ja odottamattomat
taloudelliset tapahtumat vaikuttavat erityisen epäsuotuisasti julkiseen
talouteen vaatimuksen esittämisen jälkeen, neuvosto voi komission suosituksesta
päättää esittää tarkistetun vaatimuksen SEUT-sopimuksen 126 artiklan 9 kohdan
mukaisesti.
(8)       Nykyhetkellä taloudellisen
toiminnan ennustetaan olevan paljon heikompaa kuin odotettiin silloin, kun
neuvoston päätöksen 2011/734/EU viimeisin tarkistus hyväksyttiin maaliskuussa 2012.
Sekä reaalisen että nimellisen BKT:n odotetaan olevan paljon ennakoitua
alhaisemmalla tasolla vuosina 2012 ja 2013. Kreikan kansantalouden tilinpidon
tuoreessa tarkistuksessa lokakuussa 2012 paljastui, että reaalinen BKT on
supistunut paljon jyrkemmin kuin neuvoston päätöksen taustalla olevien
ennusteiden perusteella odotettiin. Komission yksiköiden syksyn 2012 ennusteen
mukaan reaalinen BKT supistuisi 6,0 prosenttia vuonna 2012 ja edelleen 4,2
prosenttia vuonna 2013, kun edellisessä neuvoston päätöksessä oli ennustettu
4,7 prosenttia vuodeksi 2012 ja 0,0 prosenttia vuodeksi 2013. Tätä seuraisi 0,6
prosentin kasvu vuonna 2014. Tämä talouden skenaarion tuntuva heikkeneminen
johtaa vastaavaan julkisen talouden näkymien heikkenemiseen, jos politiikka pysyy
muuttumattomana.
(9)       Julkisen talouden alijäämän
odotetaan vuonna 2012 olevan BKT:hen suhteutettuna 6,9 prosenttia eli
selvästi alle neuvoston päätöksessä julkisen talouden vuoden 2012 (EKT95:een
perustuvalle) alijäämälle asetetun 7,3 prosentin tavoitteen. Julkisen talouden
nimellisen alijäämän odotetaan vuonna 2012 olevan 13,4 miljardia euroa, kun
neuvoston päätöksessä tavoitteeksi oli asetettu 14,8 miljardin euron
enimmäismäärä. Perusalijäämän kuitenkin odotetaan oletettua syvemmän taantuman
takia olevan hieman suurempi kuin tavoitteena oleva 1,0 prosenttia suhteessa
BKT:hen. Kreikan arvioidaan supistaneen rakenteellista alijäämäänsä 13,9
prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen 14,7 prosentin alijäämästä vuonna 2009
arvioituun 1,5 prosentin alijäämään vuonna 2012. Kreikka on siten varmistanut,
että vuosien 2009–2012 rakenteellinen rahoitusasema kohenee. Koheneminen
ylittää jo nyt neuvoston vuosiksi 2009–2014 suosittamat vähintään 10
prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Kreikan parlamentti hyväksyi 11 päivänä
marraskuuta 2012 vuoden 2013 talousarvion, johon sisältyy säästöjä yli 9,2
miljardia euroa eli yli 5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vuoden 2013 talousarvio
on osa vuosia 2013–2016 koskevaa keskipitkän aikavälin finanssipoliittista
strategiaa, jonka Kreikan parlamentti hyväksyi muutamaa päivää aikaisemmin 7
päivänä marraskuuta 2012. Keskipitkän aikavälin finanssipoliittisella
strategialla ja siihen liittyvällä täytäntöönpanolainsäädännöllä julkista
taloutta vakautetaan erittäin mittavasti ja etupainotteisesti yli 7 prosenttia
suhteessa BKT:hen vuoteen 2016 mennessä. Tätä tuntuvaa vakauttamista tuetaan
kattavilla rakennetoimilla. Kun otetaan huomioon tämä kehitys, Kreikan talouden
sopeutusohjelmaan liittyvässä yhteistyömuistiossa olevia lainaehtoja on päivitettävä.
Kreikan tekemä sitoumus koskee julkisen talouden vakauttamistoimien lisäksi
toimenpiteitä, joita tarvitaan lisäämään kasvumyönteisyyttä ja minimoimaan
mahdolliset kielteiset yhteiskunnalliset vaikutukset. Kaiken kaikkiaan Kreikka
on siten jo ryhtynyt vuonna 2012 tuloksellisiin toimiin alijäämänsä
supistamiseksi neuvoston päätöksen 2011/734/EU mukaisesti.
(10)     Konsolidoidun julkisen velan
oletetaan pienentyneen 11,1 miljardia euroa vuonna 2012 neuvoston päätöksessä
vaaditun 26,95 miljardin euron sijaan. Tämä johtuu odotettua pienemmistä
yksityistämistuloista, julkisen velan odotettua heikommasta vakautuksesta ja
odotettua huonommista meno- ja korkototeutumista. Nimellinen BKT on alentunut
tilastotietojen tarkistuksessa ja makrotalouden näkymät ovat huonontuneet,
joten velka suhteessa BKT:hen todennäköisesti kasvaa 162,5 prosenttiin vuonna
2012. Koska euroalueen jäsenvaltiot ovat sopineet aloitteista velan kestävyyden
parantamiseksi ja Kreikka harkitsee eräitä velkaa supistavia toimenpiteitä,
velkakehityksen kestävyys parantunee muuttamatta finanssipoliittista uraa
perusylijäämän saavuttamiseksi. Kun myös otetaan huomioon julkisen talouden
alijäämän supistuminen ja nimellisen BKT:n vahvempi kasvu rakennepoliittisten
toimenpiteiden ansiosta, velan suhteessa BKT:hen odotetaan olevan huipussaan
vuonna 2013 ja kääntynevän laskuun vuodesta 2014 niin, että se on alle 160
prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016.
(11)     Vaikka tuloksellisia toimia on
toteutettu, talouden skenaarion tuntuva heikkeneminen merkitsee julkisen
talouden näkymien vastaavaa heikkenemistä, jos politiikka säilyy
muuttumattomana, ja vaikeuttaa alijäämän korjaamista viimeistään vuonna 2014,
joka on neuvoston päätöksessään 2011/734/EU asettama määräaika. Kun otetaan
huomioon epäsuotuisat taloudelliset tapahtumat, on perusteltua pidentää
sopeutuskaudelle asetettua määräaikaa. Erityisesti olisi pidennettävä neuvoston
päätöksessä asetettua määräaikaa kahdella vuodella eli vuoteen 2016.
Tarkistetulla talouden sopeutusohjelman uralla perusjäämätavoitteet olisi
asetettava neljäksi vuodeksi BKT:hen suhteutettuna seuraavasti: 0 prosenttia
vuonna 2013, 1,5 prosenttia vuonna 2014, 3 prosenttia vuonna 2015 ja 4,5
prosenttia vuonna 2016 Tarkistettu sopeutusura merkitsee, että julkisen
talouden rahoitusasema laskee alle 3 prosentin suhteessa BKT:hen vuonna 2016.
Jatkoajasta huolimatta tavoitteiden saavuttamiseksi vaadittavat julkisen
talouden toimet ovat edelleen varsin huomattavat vuosina 2013 ja 2014 ja
merkittävästi etupainoiset. Määräajan tarkistaminen säilyttää siten ohjelman
uskottavuuden, kun samalla otetaan huomioon vakauttamisen taloudelliset ja
yhteiskunnalliset vaikutukset ja tarve säilyttää luottamus hallituksen
valmiuksiin vastata julkisen talouden haasteisiin.
(12)     Kaikki tässä päätöksessä
edellytetyt toimenpiteet ovat ehdottoman tärkeitä, jotta julkista taloutta
saadaan sopeutettua vaaditulla tavalla. Joillakin toimenpiteillä on suora
vaikutus Kreikan julkisen talouden tilanteeseen, kun taas toiset ovat
rakenteellisia toimenpiteitä, jotka parantavat julkisen talouden
ohjausjärjestelmää ja tervehdyttävät julkisen talouden tilannetta keskipitkällä
aikavälillä.
(13)     Kreikan hallituksen
rahoitustilanteen erittäin jyrkkä heikkeneminen on saanut aikaan sen, että
euroalueen jäsenvaltiot ovat päättäneet antaa Kreikalle Kansainvälisen
valuuttarahaston monenkeskistä apua täydentävää, vakautta lisäävää tukea koko
euroalueen rahoitusvakauden varmistamiseksi. Euroalueen jäsenvaltioiden
myöntämä tuki toteutetaan maaliskuusta 2012 alkaen sekä Kreikan lainajärjestelyn
että Euroopan rahoitusvakausvälineestä (ERVV) myönnetyn lainan muodossa.
Lainanantajat ovat päättäneet asettaa tukensa ehdoksi sen, että Kreikka
noudattaa päätöstä 2011/734/EU, sellaisena kuin se on tällä päätöksellä
muutettuna. Kreikan odotetaan erityisesti toteuttavan tässä päätöksessä
määritetyt toimenpiteet päätöksessä vahvistetun aikataulun mukaisesti,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Muutetaan päätös 2011/734/EU seuraavasti:
1.         Korvataan 1 artikla seuraavasti:
”(1)   Kreikan on lopetettava nykyinen julkisen
talouden liiallisen alijäämän tilanne mahdollisimman pian ja viimeistään vuonna
2016.
(2)     Liiallisen alijäämän korjaamiseen
johtavalla sopeutusuralla on pyrittävä siihen, että julkisen talouden
perusalijäämä (alijäämä ilman korkomenoja) on enintään 2 925 miljoonaa
euroa (1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen) vuonna 2012 ja perusylijäämät
vähintään 0 miljoonaa euroa (0,0 prosenttia suhteessa BKT:hen) vuonna
2013, 2 775 miljoonaa euroa (1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen) vuonna
2014, 5 700 miljoonaa euroa (3,0 prosenttia suhteessa BKT:hen) vuonna 2015 ja 9
000 miljoonaa euroa (4,5 prosenttia suhteessa BKT:hen) vuonna 2016. Nämä
perusalijäämä/-ylijäämätavoitteet merkitsevät, että EKT-perusteinen julkisen
talouden yleinen alijäämä on BKT:hen suhteutettuna 6,9 prosenttia vuonna 2012,
5,4 prosenttia vuonna 2013, 4,5 prosenttia vuonna 2014, 3,4 prosenttia vuonna
2015 ja 2,0 prosenttia vuonna 2016. Näiden numerotietojen voitaisiin arvioida
merkitsevän, että suhdannekorjattu perusjäämä kohenee suhteessa BKT:hen vuoden
2012 4,1 prosentista 6,2 prosenttiin vuonna 2013 ja vähintään 6,4 prosenttiin
vuosina 2014, 2015 ja 2016 ja että suhdannekorjattu julkisen talouden alijäämä
kohenee suhteessa BKT:hen vuoden 2012 -1,3 prosentista 0,7 prosenttiin vuonna
2013, 0,4 prosenttiin vuonna 2014, 0,0 prosenttiin vuonna 2015 ja -0,4
prosenttiin vuonna 2016, mikä kuvastaa korkomaksuprofiilia. Rahoitusvarojen ja
muiden kuin rahoitusvarojen yksityistämisestä saatavat tulot, pankkien
pääomittamiseen liittyvät liiketoimet sekä kaikki 21 päivänä helmikuuta 2012
tehtyyn euroryhmän päätökseen perustuvat siirrot euroalueen kansallisten
keskuspankkien tuloista, Kreikan keskuspankki mukaan lukien, jotka johtuvat
niiden sijoituksista Kreikan valtion joukkovelkakirjoihin, eivät saa pienentää
vaadittuja julkisen talouden vakauttamistoimia eikä niitä saa ottaa huomioon
näitä tavoitteita arvioitaessa.
(3)     Edellä 2 kohdassa tarkoitettu sopeutusura
edellyttää, että konsolidoitu julkinen velka suhteessa BKT:hen on 172,5
prosenttia vuonna 2013, 171,4 prosenttia vuonna 2014, 166,2 prosenttia vuonna
2015 ja 157,3 prosenttia vuonna 2016.”
2.         Lisätään 2 artiklan 10 kohdan
jälkeen kohta seuraavasti:
”10 a. Kreikan on toteutettava seuraavat
toimenpiteet viipymättä ja viimeistään [date
of adoption of the decision]:
a)      Sen on hyväksyttävä vuoden 2013
talousarvio ja vuoteen 2016 ulottuva keskipitkän aikavälin finanssipoliittinen
strategia sekä toimenpiteet, jotka kuvataan tämän päätöksen liitteessä IA ja
asianomaisissa täytäntöönpanosäädöksissä. Tähän strategiaan on sisällyttävä
pysyviä julkisen talouden vakauttamistoimia, joilla varmistetaan, että pysytään
tällä päätöksellä vuosiksi 2012–2016 vahvistettujen alijäämätavoitteiden
rajoissa ja että velka suhteessa BKT:hen kääntyy pysyvästi laskuun.
b)      Sen on esitettävä ajan tasalle saatettu
yksityistämissuunnitelma parlamentille ja julkaistava omaisuuseräsuunnitelman
puolivuosittainen päivitys.
c)      Sen on siirrettävä Egnatian moottoritien
sekä Elefsinan, Lavrion, Igoumenitsan, Alexandropolisin, Volosin, Kavalan,
Korfun, Patrasin, Heraklionin ja Rafinan alueellisten satamien suora ja
täydellinen omistus (osakkeet tai toimilupaoikeudet) HRADF:n
yksityistämisvarojen salkkuun.
d)      Sen on varmistettava, että
substanssiministeriöt ja muut asianomaiset yksiköt antavat julkisessa
omituksessa olevista kiinteistöistä vastaavalle pääsihteeristölle täyden pääsyn
valtion kiinteistöomaisuuden luetteloon.
e)      Sen on muutettava tai kumottava ne
valtionyrityksiä (PPC:n, OLP:n ja OLTH:n satamaviranomaiset, HELPE, EYATH ja
EYDAP, satamat jne.) koskevat säännökset, jotka poikkeavat
yksityisoikeudellisesta yhtiölaista yksityisten osakkeenomistajien
äänioikeuksien mahdollisen rajoittamisen osalta.
f)       Sen on hyväksyttävä lainsäädäntö, jolla
määritellään verohallinnon pääsihteerin ja valtiovarainministerin tehtävät ja
pätevyys, jotta päätöksentekovaltaa voidaan delegoida pääsihteerille.
g)      Sen on varmistettava kokeneiden
verotarkastajien käyttö pikaisten tulotarpeiden täyttöön tähtäävässä
toiminnassa, saatava keskeiset täytäntöönpanoalueet, kuten suurten
veronmaksajien yksikkö, täyteen toimintakykyyn 100 verotarkastajan siirrolla
sekä perustettava yksi toimintayksikkö erittäin varakkaita kansalaisia ja
suurituloisia itsenäisiä ammatinharjoittajia varten ja varustettava kyseinen
yksikkö 50 kokeneella verotarkastajalla, jotka ovat suoraan vastuussa
verohallinnon pääsihteerille.
h)      Sen on annettava ministerineuvoston
säädös (jolla korvataan 29 päivänä lokakuuta 2012 annettu ministeriöneuvoston
säädös), jolla pyritään tiukentamaan talousarvion toteutusta ja parantamaan
moitteetonta varainhoitoa ja johon sisällytetään alkuperäistä
ministerineuvoston säädöstä pidemmälle meneviä lisäsäännöksiä: i) sen
varmistaminen, että valtiovarainministeriön ja muiden ministeriöiden tai
ministeriöiden ja valvottujen yksiköiden johtajien välillä allekirjoitetaan
kunkin vuoden joulukuun loppuun mennessä yhteistyöpöytäkirja (minkä myötä
katetaan kaikki julkisyhteisöt); ii) paikallishallintojen lisäsitouttaminen
tasapainoisiin talousarvioihin toiminnan tehostamiseksi, mukaan lukien
korjaavat mekanismit ja seuraamusmekanismit; iii) valtionyritysten nykyisen
seurantajärjestelmän lujittaminen, mukaan lukien täytäntöönpanomekanismi, jos
poiketaan kullekin valtionyritykselle määritellyistä erityisistä tavoitteista;
ja iv) kehyksen vahvistaminen sellaisten erityistavoitteiden määrittämiseksi
kunkin vuoden joulukuuhun mennessä, joilla katetaan paikallishallintojen ja
valtionyritysten toiminnalliset maksusitoumusrekisterit; siihen on myös
sisällyttävä kehys keskushallinnolta tulevien siirtojen oikaisemiseksi, jotta
voidaan ratkaista poikkeaminen tavoitteista kyseisen vuoden ja mahdollisesti
tulevien vuosien aikana samalla kun varmistetaan, että maksurästit eivät
lisäänny; siinä on todettava selvästi, että valtion varojen yksityistämistä
kertyvä tuotto maksetaan suoraan erilliselle tilille, jotta voidaan seurata
rahavirtoja, estää virallisen rahoituksen suuntautuminen muualle ja varmistaa,
että velat maksetaan ajoissa takaisin; siinä on varmistettava, että menoja
leikataan automaattisesti, jos tavoitteisiin ei päästä, samalla kun
varmistetaan, etteivät maksurästit lisäänny.
i)       Sen on toteutettava toimenpiteitä,
joilla parannetaan terveydenhoitopalveluista vastaavan organisaation (EOPYY)
nykyistä taloudellista tilannetta ja varmistetaan, että talousarvion
toteuttaminen on lähempänä tasapainoista rahoitusasemaa vuosina 2012 ja 2013,
mukaan lukien i) etuuspaketin virtaviivaistaminen; ii) omavastuun nostaminen
yksityisissä terveydenhoitopalveluissa; iii) hinta-määrä-sopimusten neuvotteleminen
ja potilaskirjosopimusten tarkistaminen yksityisten palveluntarjoajien kanssa;
iv) EOPYY:n yksityisille palveluntarjoajille tehtäväksi antamien diagnoosi- ja
fysioterapiapalvelujen maksujen ja lukumäärän tarkistaminen, jotta asianomaisia
kustannuksia voidaan alentaa vähintään 80 miljoonaa euroa vuonna 2013; v)
viitehintajärjestelmän käyttöönotto lääkinnällisistä laitteista maksettavissa
korvauksissa; ja vi) OGA:n jäsenten suorittamien
maksujen asteittain korottaminen EOPYY:n muiden jäsenten maksamaan keskiarvoon.
j)       Sen on toteutettava seuraavat
lääkekorvauksiin liittyvät toimenpiteet: i) lainsäädäntö, jolla lääkemenot
pidetään kurissa ja aktivoidaan varotoimenpiteet (mukaan lukien esimerkiksi
kaikkien lääkkeiden hintojen alentaminen), jos palautusjärjestelyllä ei jostain
syystä päästä tähän tavoitteen. Tällaisten toimenpiteiden on tuotava vastaavat
säästöt; ii) ministeriön asetus, jolla palautusjärjestelylle asetetaan vuodeksi
2013 uusi kynnysarvo (2,4 miljardia euroa avohoitopotilaiden osalta); iii)
korvattavien lääkkeiden hinnaston ja positiiviluettelon päivittäminen eritoten
korvaamalla ainoastaan kroonisten sairauksien kustannustehokkaat pakkaukset,
siirtämällä lääkkeitä positiiviluettelosta negatiiviluetteloon ja
käsikauppalääkkeiden luetteloon ja ottamalla käyttöön kansallinen
lääkelaitoksen (EOF) kehittämä viitehintajärjestelmä. Kyseiset luettelot on
päivitettävä vähintään kahdesti vuodessa neuvoston direktiivin 89/105/ETY
mukaisesti; ja iv) reseptilääkkeiden vaihto halvimpaan samaa tehoainetta
sisältävään valmisteeseen apteekkialan viiteryhmässä (lääkkeen pakollinen
vaihto geneeriseen valmisteeseen).”
3.         Korvataan 2 artiklan 11 kohta
seuraavasti:
”11.   Kreikan on toteutettava seuraavat
toimenpiteet joulukuun 2012 loppuun mennessä:
a)      Sen on toteutettava henkilökohtaista
tuloveroa ja yhtiöveroa koskeva uudistus, jonka tavoitteena on yksinkertaistaa
verojärjestelmää, laajentaa veropohjaa sekä poistaa verovapautuksia ja
etuusjärjestelyjä.
b)      Sen on annettava tarvittava primaari- ja
sekundaarilainsäädäntö sen varmistamiseksi, että yksityistämissuunnitelma
pannaan täytäntöön nopeasti.
c)      Sen on luotava vesiyhtiöitä koskeva
sääntelykehys.
d)      Sen on toteutettava toimenpiteitä
parantaakseen verohallintoa ottamalla käyttöön työsuoritusten arvioinnit, parantamalla
riskienarviointitekniikoiden käyttöä sekä perustamalla velanhoitoon
erikoistuneita yksiköitä ja tehostamalla niiden toimintaa.
e)      Sen on laadittava ja julkaistava
suunnitelma tavarantoimittajien saatavana olevien julkisyhteisöjen maksurästien
hoitamiseksi ja veronpalautusten maksamiseksi.
f)       Sen on saatettava päätökseen julkisten
oheis-/lisäeläkejärjestelmiin liittyvien rahastojen toiminnan uudistus ja
kaikkien julkisen sektorin toimialalla olevien nykyisten rahastojen
yhdistäminen.
g)      Sen on annettava lainsäädäntöä
laajentaakseen lääkealan yrityksiltä saatava viiden prosentin alennus (jota
sovelletaan sairaalahinnoiteltuihin lääkkeisiin) koskemaan kaikkia EOPYY:n
apteekeissa myytäviä tuotteita.
h)      Sen on korotettava geneeristen lääkkeiden
osuus 35 prosenttiin kaikista apteekeissa myytävistä lääkkeistä.
i)       Sen on nimitettävä kaikkiin sairaaloihin
sisäiset valvojat ja otettava maksusitoumusrekisterit käyttöön kaikissa
sairaaloissa.”
4.         Lisätään 2 artiklaan kohdat
seuraavasti:
”12.   Kreikan on toteutettava seuraavat
toimenpiteet maaliskuun 2013 loppuun mennessä:
a)      Sen on annettava ministeriön asetus
pienjänniteasiakkaiden loppukäyttäjähintojen mukauttamiseksi.
b)      Sen on saatettava keskipitkän aikavälin
finanssipoliittinen strategia ajan tasalle, mukaan luettuna kolmevuotisten
sitovien menokattojen vahvistaminen julkisyhteisöjen alasektoreille.
c)      Sen on hyväksyttävä
substanssiministeriöiden henkilöstösuunnitelmat.
d)      Sen on luotava huomattavasti itsenäisempi
verohallinto ja täsmennettävä itsemääräämisaste, hallintokehys,
vastuuvelvollisuus, verohallinnon johtajan oikeudellinen toimivalta ja
organisaation alustava henkilöstö.
e)      Sen on annettava ja julkistettava
julkishallintoa varten uusi kattava korruptiontorjuntasuunnitelma, mukaan
luettuina vero- ja tullihallintoon sovellettavat erityissäännökset.
f)       Sen on saatava kaikilta osin toimintaan
vakiomenettely kiinteistöjen oikeudellisten arvojen tarkistamiseksi
pääomaverotusosaston vastuulla, jotta nämä arvot vastaisivat paremmin
markkinahintoja.
g)      Sen on siirrettävä 40 uutta
kiinteistöomaisuuserää (yksityistämissuunnitelmassa kiinteistöomaisuuserät 2 ja
3) HRADF:lle.
13.     Kreikan on toteutettava seuraavat
toimenpiteet kesäkuun 2013 loppuun mennessä:
a)      Sen on saavutettava 2 000:n täysin
toimintakykyisen verotarkastajan tavoite.
b)      Sen on hyväksyttävä uusi
verotusmenettelylaki.
c)      Sen on varmistettava, että kaikki
yhteishankintayksiköt käyttävät sähköisiä hankintamenettelyjä kaikissa
tarjouskilpailumenettelyissään.
14.     Kreikan on toteutettava seuraavat toimenpiteet
syyskuun 2013 loppuun mennessä:
a)      Hallituksen on annettava tarvittava
lainsäädäntö, jolla otetaan käyttöön sääntö automaattisen korjausmekanismin
sisältävästä rakenteellisesti tasapainoisesta talousarviosta.”
5.         Lisätään tämän päätöksen liite päätöksen
2011/734/EU liitteeksi I A.
2 artikla
Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se
annetaan tiedoksi.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Helleenien
tasavallalle.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
Liite:
”Liite I A:
Vuosia 2013–2016 koskevaan keskipitkän aikavälin
finanssipoliittiseen strategiaan sisältyvät toimenpiteet
Vuoteen 2016 ulottuvaan keskipitkän aikavälin
finanssipoliittiseen strategiaan sisältyvät lisätoimenpiteet ovat seuraavat:
1.           Järkeistetään
palkkakustannuksia vähintään 1 100 miljoonalla eurolla vuonna 2013 ja
edelleen 247 miljoonalla eurolla vuodesta 2014.
2.           Totutetaan eläkkeissä
säästöt, jotka ovat vähintään 4 800 miljoonaa euroa vuonna 2013 ja
edelleen 423 miljoonaa euroa vuodesta 2014.
3.           Vähennetään valtion toimintamenoja
vähintään 239 miljoonalla eurolla vuonna 2013 ja edelleen 285 miljoonalla
euroa vuodesta 2014.
4.           Toteutetaan koulutusmenoja
järkeistämällä ja tehostamalla säästöt, jotka ovat vähintään 86 miljoonaa
euroa vuonna 2013 ja edelleen 37 miljoonaa euroa vuodesta 2014.
5.           Toteutetaan
valtionyrityksissä säästöt, jotka ovat vähintään 249 miljoonaa euroa vuonna
2013 ja edelleen 123 miljoonaa euroa vuodesta 2014.
6.           Vähennetään puolustusvoimien
toimintamenoja vähintään 303 miljoonaa euroa vuonna 2013 ja edelleen 100
miljoonaa euroa vuodesta 2014.
7.           Toteutetaan terveydenhuolto-
ja lääkemenoissa säästöt, jotka ovat vähintään 455 miljoonaa euroa vuonna
2013 ja edelleen 620 miljoonaa euroa vuodesta 2014.
8.           Toteutetaan sosiaalietuuksia
järkeistämällä säästöt, jotka ovat vähintään 217 miljoonaa euroa vuonna
2013 ja edelleen 78 miljoonaa euroa vuodesta 2014.
9.           Vähennetään paikallishallinnoille
suunnattuja valtion varainsiirtoja vähintään 50 miljoonalla eurolla vuonna
2013 ja edelleen 160 miljoonalla eurolla vuodesta 2014.
10.         Vähennetään julkisista
investointimäärärahoista rahoitettuja menoja (kotimaisin varoin
rahoitettavat julkiset investoinnit) 150 miljoonalla eurolla vuonna 2013 ja
edelleen 150 miljoonalla eurolla vuodesta 2014.
11.         Lisätään tuloja vähintään
1 668 miljoonalla eurolla vuonna 2013 ja edelleen
1 820 miljoonalla eurolla vuodesta 2014.”
[1]               EUVL L 145, 11.6.2010, s. 6.
[2]               EUVL L 296, 15.11.2011, s. 38.
[3]               Neuvoston päätös 2011/791/EU (EUVL L 320, 3.12.2011, s.
28).
[4]               Viimeisin muutos tehtiin neuvoston päätöksellä
2012/211/EU, annettu 13 päivänä maaliskuuta (EUVL L 113, 25.4.2012, s. 8).
[5]               Neuvoston päätös 2012/211/EU, annettu 13 päivänä
maaliskuuta (EUVL L 113, 25.4.2012, s. 8).


title: Suositus: neuvoston lausunto 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti Saksan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2010

text:
Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52007SC0065

Suositus: Neuvoston lausunto 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti Saksan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2010  /* SEK/2007/0065 */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 23.1.2007SEK(2007) 65 lopullinenSuositus:NEUVOSTON LAUSUNTO7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti Saksan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2010(komission esittämä)PERUSTELUT1. Yleistä taustaaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Kun sopimusta vuonna 2005 uudistettiin, todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen finanssipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelma, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistettu ohjelma vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetun) vakausohjelman, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetun) lähentymisohjelman). Saksa toimitti ensimmäisen vakausohjelmansa tammikuussa 1999. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 15 päivänä maaliskuuta 1999 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.2. Taustaa tarkistetun ohjelman arvioimiseksiKomissio on tutkinut Saksan uusimman tarkistetun vakausohjelman, joka toimitettiin sille 30 päivänä marraskuuta 2006, ja on antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi (ks. jäljempänä keskeiset kohdat, joita on arvioitu).Jotta voitaisiin saada kuva siitä, millaisessa kehyksessä uudessa vakausohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa arvioidaan, jäljempänä esitetään tiivistelmä seuraavista seikoista:1.  talouden ja finanssipolitiikan kehitys kymmenen viime vuoden aikana2.  maan tilanne vakaus- ja kasvusopimuksen korjaavaa menettelyä koskevien säännösten perusteella (liiallisia alijäämiä koskeva menettely)3.  viimeisin arvio maan tilanteesta vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten perusteella (tiivistelmä edellistä tarkistettua vakausohjelmaa koskevasta neuvoston lausunnosta) ja4.  komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta.2.1. Talouden ja finanssipolitiikan viimeaikainen kehitysSaksassa on kymmenen viime vuoden aikana ollut käynnissä sopeutuskausi jälleenyhdistymisen aiheuttaman epätasapainon korjaamiseksi. Maltillinen palkkapolitiikka on edesauttanut ulkoisen hintakilpailukyvyn palautumista, ja Saksa on saanut uusia vientimarkkinaosuuksia erityisesti vuodesta 2000 lähtien. On huomionarvoista, että Saksan ulkoisen hintakilpailukyvyn palautuminen on tapahtunut samanaikaisesti kun pitkät reaalikorot olivat muissa euroalueen maissa alhaisemmat kuin Saksassa. Saksa on kuitenkin viime aikoina joutunut huomaamaan, ettei vahva vientikehitys aina nopeasti johda kotimaisen kysynnän kasvuun.Saksan kasvuongelmat ovat lähinnä rakenteellisia luonteeltaan. Talouden kasvua jarruttavat lähinnä tuotannontekijöiden kokonaistuottavuuden hidas kasvu ja korkea rakenteellinen työttömyys. Potentiaalinen kasvu on hidastunut huomattavasti, ja lisäksi se on jäänyt jälkeen muista euroalueen jäsenvaltioista. Talouspolitiikan haasteena on kasvuedellytysten parantaminen tarttuen samalla työvoiman, tuotannontekijöiden tuottavuuden ja – vähäisemmässä määrin – pääoman muodostuksen ongelmiin. Tehtävää ei helpota se, että julkisen talouden tilanne on kireä viimeaikaisista parannuksista huolimatta.Saksan viranomaiset ovat toteuttaneet uudistuksia esimerkiksi työmarkkinoilla tai mikrotalouden puolella tutkimuksen ja innovoinnin edistämiseksi, mutta kuluu vielä jonkin aikaa ennen kuin uudistusten vaikutukset näkyvät kokonaisuudessaan. Myös muilla aloilla, esimerkiksi yritysverotuksessa, harkitaan uudistuksia. Todennäköisesti lisätoimia tarvitaan varsinkin työmarkkinoilla, jotta potentiaalista kasvua voidaan huomattavasti lisätä pitkällä aikavälillä.2.2. Saksan liiallista alijäämää koskeva menettelyPerustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti neuvosto antoi Saksalle 21 päivänä tammikuuta 2003 suosituksen, jossa se kehotti Saksaa lopettamaan liiallisen alijäämän tilanne mahdollisimman pian ja viimeistään vuoteen 2004 mennessä. Suositus on julkaistu. Kuten todettiin komission 14 päivänä joulukuuta 2004 antamassa tiedonannossa, johon neuvosto yhtyi 18 päivänä tammikuuta 2005, vuosi 2005 olisi katsottava liiallisen alijäämän korjaamisen asianmukaiseksi määräajaksi, kun otetaan huomioon neuvoston 25 päivänä marraskuuta 2003 tekemien päätelmien ja yhteisöjen tuomioistuimen 13 päivänä heinäkuuta 2004 antaman tuomion luoma ainutlaatuinen tilanne.Koska julkisen talouden alijäämä ylitti vuonna 2005 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen, neuvosto päätti 14 päivänä maaliskuuta 2006 esittää Saksalle perustamissopimuksen 104 artiklan 9 kohdan mukaisen vaatimuksen, jonka mukaan Saksan on toteutettava liiallisen alijäämän korjaamisen edellyttämät toimenpiteet ”mahdollisimman nopeasti tai viimeistään vuoteen 2007 mennessä”. Neuvosto vaati erityisesti, että ”Saksan on varmistettava, että suhdannetasoitettu rahoitusasema (pois lukien kertaluonteiset ja väliaikaiset toimenpiteet) paranee kumulatiivisesti vähintään yhden prosenttiyksikön vuosina 2006 ja 2007”. Lisäksi Saksaa kehotettiin ”ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin varmistaakseen, että julkisen talouden vakauttamista kohti keskipitkän aikavälin tavoitteena olevaa julkisen talouden rakenteellista tasapainoa jatketaan sen jälkeen, kun liiallinen alijäämä on korjattu, supistamalla rakenteellista alijäämää vuosittain vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen”. Saksan esitettyä 5 päivänä heinäkuuta täytäntöönpanokertomuksen komissio antoi 19 päivänä heinäkuuta 2006 tiedonannon, jossa se ilmoitti neuvostolle, että Saksa oli edistynyt riittävästi liiallisen alijäämän korjaamisessa neuvoston vahvistamassa määräajassa ja ettei liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä tuolloin enää tarvittu lisätoimia. Neuvosto yhtyi tähän kantaan 10 päivänä lokakuuta 2006 pitämässään kokouksessa.2.3. Neuvoston edellisestä ohjelmasta esittämä lausuntoNeuvosto antoi 14 päivänä maaliskuuta 2006 lausunnon tarkistetusta vakausohjelmasta, joka kattoi vuodet 2005–2009. Neuvosto totesi, että ”hallituksen julkisen talouden vakauttamiselle ohjelmassa antama etusija on tervetullut, mutta julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseen ja pitkän aikavälin kestävyyteen liittyy riskejä”. Ottaen huomioon myös perustamissopimuksen 104 artiklan 9 kohdan mukaisen päätöksen, jonka neuvosto teki 14 päivänä maaliskuuta, neuvosto kehotti ”Saksaa:-  varmistamaan suunnitellun kumulatiivisen rakenteellisen sopeutuksen, joka on vähintään yksi prosenttiyksikkö vuosina 2006—2007 ja jonka avulla julkisen talouden alijäämä saatetaan realistisella ja kestävällä tavalla alle 3 prosentin suhteessa BKT:hen viimeistään vuoteen 2007 mennessä;-  saavuttamaan nopeasti keskipitkän aikavälin tavoitteen supistamalla rakenteellista rahoitusasemaa vähintään 0,5 prosenttiyksikköä vuodessa liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeen. Tavoitteeseen olisi pyrittävä erityisesti hillitsemällä menoja suunnitellusti ja määrätietoisesti, jotta sosiaaliturvamaksuja voidaan alentaa suunnitelmien mukaisesti, ja varmistamalla, että ilmoitettu yritysverotuksen uudistus ei vaaranna julkisen talouden vakauttamista;-  toteuttamaan suunnitelmat liittovaltiojärjestelmän uudistamiseksi, jotta parannetaan talousarviokehystä ja täten autetaan varmistamaan julkista taloutta koskevien tavoitteiden saavuttaminen kaikilla hallinnon tasoilla.”2.4. Komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmastaSaksa on esittänyt kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman, jonka täytäntöönpanosta toimitettiin kertomus 18 päivänä lokakuuta 2006. Saksan kansallisessa uudistusohjelmassa pidetään keskeisinä haasteina/painopisteinä seuraavia: osaamisyhteiskunta, markkinoiden toiminta ja kilpailukyky, liiketoimintaympäristö, julkisen talouden kestävyys (mukaan lukien kestävä kasvu ja sosiaaliturva), ekologinen innovointi ja työmarkkinoiden uudistaminen.Komission tätä ohjelmaa koskevasta arviosta (joka hyväksyttiin osana joulukuussa 2006 esitettyä vuotuista seurantakertomusta [2] ) kävi ilmi, että Saksa edistyy kaiken kaikkiaan hyvin kansallisen uudistusohjelmansa täytäntöönpanossa ja erityisesti makro- ja mikrotalouden keskeisten haasteiden ja painopisteiden suhteen. Työllisyyden alalla kehitys on kuitenkin hitaampaa. Ottaen huomioon havaitut vahvuudet ja heikkoudet suositettiin, että Saksa toteuttaisi toimia julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden, tavara- ja palvelumarkkinoiden kilpailun ja rakenteellisen työttömyyden suhteen.Keskeiset kohdat, joita on arvioitu Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan (vakausohjelmat) ja 9 artiklan 1 kohdan (lähentymisohjelmat) nojalla on arvioitu seuraavat seikat: ovatko ohjelman taustalla olevat taloutta koskevat oletukset realistisia; mikä on jäsenvaltioiden esittämä keskipitkän aikavälin tavoite ja onko sopeutusura sopiva; ovatko sopeutusuran suhteen toteutettavat ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi suhdannekierron aikana; arvioitaessa keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa: toteutetaanko sopeutustoimia enemmän taloudellisesti hyvinä aikoina (taloudellisesti huonoina aikoina sopeutustoimia voidaan toteuttaa vähemmän) ja – euroalueen ja ERM II -jäsenvaltioiden osalta – pyrkiikö jäsenvaltio vuosittain parantamaan suhdannetasoitettua rahoitusasemaansa ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi); määriteltäessä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa (jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tavoitettaan) tai sallittaessa väliaikainen poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta (jäsenvaltiot, jotka ovat saavuttaneet tavoitteensa): sellaisten huomattavien rakenneuudistusten toteuttaminen, jotka tuovat suoria pitkäaikaisia kustannussäästöjä (myös potentiaalista kasvua lisäämällä) ja joilla on sen vuoksi todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen (edellyttäen, että säilytetään riittävä varmuusmarginaali, jolla varmistetaan, ettei 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity, ja edellyttäen, että julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan palaavan takaisin keskipitkän aikavälin tavoitteeseen ohjelmakaudella); erityistä huomiota on kiinnitettävä eläkeuudistuksiin, joilla otetaan käyttöön monipilarinen järjestelmä, johon sisältyy pakollinen täysin rahastoiva pilari; vastaako jäsenvaltion talouspolitiikka talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelmassa esitettyjen makrotaloudellisten oletusten realistisuutta arvioidaan komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen perusteella ja soveltaen yhteisesti sovittuja menetelmiä, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa. Arvioitaessa, vastaako ohjelma talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, käytetään perustana vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyviä julkista taloutta koskevia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Arviointi kattaa myös seuraavat: kuinka velkasuhde on kehittynyt ja miltä julkisen talouden kestävyys näyttää pitkällä aikavälillä. Näihin olisi vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2005 annetun neuvoston selvityksen mukaan kiinnitettävä riittävästi huomiota julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnassa. Komission 12 päivänä lokakuuta 2006 antamassa tiedonannossa määritellään, kuinka pitkän aikavälin kestävyyttä olisi arvioitava [3]; kuinka hyvin ohjelma on sopusoinnussa jäsenvaltion esittämän, kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman kanssa. Eurooppa-neuvostolle 7 päivänä kesäkuuta 2005 esittämiensä vuosien 2005–2008 julkista taloutta koskevien laajojen suuntaviivojen saatteessa Ecofin-neuvosto totesi, että kansallisten uudistusohjelmien olisi vastattava vakaus- ja lähentymisohjelmia; onko noudatettu käytännesääntöjä [4], joissa muun muassa määrätään vakaus- ja lähentymisohjelmien yhteisestä rakenteesta ja tietotaulukoista. |-  Suositus:NEUVOSTON LAUSUNTO7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti Saksan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2010EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:5.  Neuvosto tutki [27 päivänä helmikuuta 2007] Saksan tarkistetun vakausohjelman, joka kattaa vuodet 2006–2010.6.  Ohjelman perustana olevassa makrotaloudellisessa skenaariossa ennustetaan kokonaistuotannon kasvun hidastuvan väliaikaisesti vuoden 2006 2,3 prosentista 1,4 prosenttiin vuonna 2007, jonka jälkeen kasvu olisi keskimäärin 1 ¾ prosenttia ohjelmakauden loppuun. Saatavilla olevien tietojen perusteella arvioituna (ensimmäinen virallinen ennuste BKT:n kasvusta vuonna 2006 on 2,5 %) skenaarion perustana olevat ennusteet näyttävät realistisilta vuoteen 2008 asti ja sen jälkeen hivenen optimistisilta suhteessa komission ennusteisiin potentiaalisesta kasvusta. Ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat korkeilta.7.  Vuonna 2006 julkisen talouden alijäämä on ohjelman mukaan 2,1 prosenttia suhteessa BKT:hen (hallituksen viimeisimmässä ilmoituksessa tätä lukua on tarkistettu alaspäin 1,9 prosenttiin). Edellisessä tarkistetussa vakausohjelmassa tavoitteena oli 3,3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Valtion verotulot ovat olleet odottamattoman suuret, eikä niitä vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesti käytetty vuonna 2006. Verokertymän (eli veroista ja sosiaaliturvamaksuista saatavien tulojen) odotetaan vuonna 2006 kasvavan noin 40 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Tämä on noin 1 prosentti enemmän suhteessa BKT:hen kuin edellisessä tarkistuksessa ennakoitiin. Julkiset menot on saatu pysymään hallinnassa vuonna 2006. Talousarviossa on pitäydytty hieman tiukemmin, koska rahansiirrot ovat vähentyneet, mikä puolestaan johtuu pääasiassa siitä, että kohentunut työmarkkinatilanne on tuonut odottamatonta helpotusta liittotasavallan työviraston menoihin. Myös korkomenot ja tukimaksut ovat olleet odotettua pienemmät.8.  Julkisen talouden keskipitkän aikavälin strategian päätavoitteena on varmistaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys. Tämän saavuttamiseksi ohjelmassa esitetään julkisen talouden vakauttamisen jatkamista sekä kasvun ja työllisyyden edellytysten parantamista. Liiallisen alijäämän korjaannuttua suunnitelmien mukaisesti vuonna 2006 alijäämäsuhteen ennakoidaan supistuvan ½ prosenttiyksikköä vuosittain (vuotta 2008 lukuun ottamatta) ja olevan ½ prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2010. Perusjäämä kohenee saman mallin mukaisesti, ja perusylijäämä noussee 2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2010 mennessä. Vaikka talousarvio sisältää korjaavia toimia tulopuolella, muun muassa yleinen alv-kanta korotetaan 16 prosentista 19 prosenttiin, sekä tulo- että menosuhteen ennakoidaan olevan laskusuuntaisia vuosittaisessa vertailussa. Menosuhteen ennakoidaan supistuvan 2 ½ prosenttiyksikköä, jolloin se olisi vuoteen 2010 mennessä 43 prosenttia suhteessa BKT:hen. Suunnitelmien mukaan tähän päästään ennen kaikkia sosiaalimenoja hillitsemällä. Samalla jaksolla tulosuhteen odotetaan supistuvan vuoteen 2010 mennessä 42 prosenttiin eli 1 ½ prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Verojen osuuden kasvu (esimerkiksi yleisen alv-kannan korotus vuonna 2007) tasapainottuu suurelta osin sosiaaliturvamaksujen osuuden pienenemisellä (työttömyysvakuutusmaksua alennetaan vuonna 2007 ja sosiaaliturvamaksujen osuus on yleisesti ottaen laskussa), ja samalla muista kuin veroista saatavat tulot vähenevät. Edelliseen tarkistukseen verrattuna julkisen talouden tavoitteita on nostettu kaikkina vuosina, joskaan vuodeksi 2008 ei ole suunnitteilla julkisen talouden sopeutusta.9.  Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen rahoitusaseman (eli suhdannetasoitetun julkisen talouden rahoitusaseman ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä) odotetaan paranevan keskimäärin lähes ½ prosenttia suhteessa BKT:hen vuodessa, eli kun alijäämä vuonna 2006 oli noin 2 prosenttia suhteessa BKT:hen, se olisi noin ½ prosenttia ohjelmakauden loppuun mennessä. Edellisen tarkistetun vakausohjelman tapaan ohjelmassa esitetään julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteeksi tasapainoinen rakenteellinen rahoitusasema, jota ohjelmassa ei kuitenkaan pyritä saavuttamaan ohjelmakauden aikana. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arviolta noin 1 ½ prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) tiukempi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoite on vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille määritellyn vaihteluvälin sisällä ja heijastaa riittävästi velkasuhdetta ja keskimääräistä potentiaalista tuotannon kasvua pitkällä aikavälillä.10.  Ohjelmassa esitettyihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin liittyvät riskit näyttävät olevan pitkälti tasapainossa vuonna 2007, mutta julkisen talouden toteutuma voi olla myöhempinä vuosina ennakoitua heikompi. Erityisesti riskinä on, että sosiaalimenot eivät alenekaan ennakoidulla tavalla ilman lisätoimenpiteitä, joita ei ohjelmassa täsmennetä. Itse tarkistuksessakin todetaan, että lisäuudistuksia tarvitaan työmarkkinoilla ja sosiaaliturvajärjestelmissä. Huomattava riski liittyy myös siihen, että vuodeksi 2008 suunnitellusta yhtiöveron uudistuksesta voi aiheutua julkiselle taloudelle suurempi rasite kuin ohjelmassa arvioidaan. Sen vuoksi saattaa osoittautua tarpeelliseksi kompensoida yhtiöverosta saatavien tulojen mahdollista vajetta hillitsemällä menoja. Jos yhtiöverouudistusta ei oteta huomioon, tuloennusteet vaikuttavat varovaisilta. Julkisen talouden sopeutukseen kohdistuu edelleen kuitenkin kaiken kaikkiaan negatiivisia riskejä. Erityisesti tämä koskee sopeutusuran toteutusta ohjelman loppuvuosina.11.  Tämän riskinarvioinnin perusteella näyttää siltä, että ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys on asianmukainen liiallisen alijäämän korjaamiseksi vuoteen 2006 mennessä eli vuotta ennen neuvoston asettamaa määräaikaa. Se vaikuttaa myös tarjoavan riittävän varmuusmarginaalin, jotta alijäämän 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ei ylity normaaleissa suhdannevaihteluissa vuodesta 2007 alkaen. Vuoteen 2008 liittyy kuitenkin joitakin riskejä. Liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeisinä vuosina vauhtia, jolla julkista taloutta sopeutetaan ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, olisi tiukennettava erityisesti vuonna 2008 vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesti. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain vähimmäismäärällä, jonka ohjeena on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä ja vähemmän suhdannetilanteen ollessa huono. Rakenteellisen rahoitusaseman parannusta ei ole suunnitteilla vuodeksi 2008, jolloin suhdannetilanteen arvioidaan olevan hyvä. Jos vaadittua rakenteellista sopeutusuraa seurattaisiin, keskipitkän aikavälin tavoitteeseen itse asiassa päästäisiin ohjelmakaudella.12.  Julkisen bruttovelan arvioidaan vakaantuneen 67,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006. Velkasuhde ylittää siis sille perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Ohjelmaan sisältyvien ennusteiden mukaan velkasuhde supistuu ohjelmakauden aikana 3½ prosenttiyksikköä. Saattaa olla, ettei velkasuhde kehity niin suotuisasti kuin ohjelmassa ennakoidaan, kun otetaan huomioon alijäämätavoitteisiin kohdistuvat riskit ja ohjelmassa ennakoituihin, alijäämää supistaviin virta–varanto-korjauseriin liittyvät epävarmuustekijät. Tämän riskinarvioinnin perusteella velkasuhde ei ehkä supistu ohjelmakaudella riittävästi kohti viitearvoa.13.  Väestön ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvat pitkän aikavälin vaikutukset ovat Saksassa lähellä EU:n keskiarvoa, vaikka jo toteutettujen eläkeuudistusten ansiosta eläkemenot kasvavat hieman vähemmän kuin monissa muissa maissa. Lakisääteisen eläkeiän nostamisesta vaiheittain 67 vuoteen vuodesta 2012 alkaen on annettu lakiesitys. Vaikka tästä korotetusta eläkeiästä on mahdollista poiketa, muutoksella parannetaan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä. Uusien yksityisten eläkejärjestelyjen kehittäminen vaikuttaisi lisäksi myönteisesti eläketuloon. Julkisen talouden alkuasetelma on riski julkisen talouden kestävyydelle myös ilman väestön ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvia pitkän aikavälin vaikutuksia. Lisäksi bruttovelan määrä ylittää perustamissopimuksen viitearvon. Saksan julkisen talouden kestävyyteen näyttää kaiken kaikkiaan liittyvän keskisuuria riskejä.14.  Vakausohjelma ei sisällä laadullista arvioita siitä, miten kansallisen uudistusohjelman täytäntöönpanosta lokakuussa 2006 esitetty kertomus kaiken kaikkiaan vaikuttaa keskipitkän aikavälin finanssipoliittiseen strategiaan. Ohjelmassa ei myöskään esitetä järjestelmällisesti tietoja siitä, millaisia suoria julkisen talouden kustannuksia tai säästöjä kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitelluista tärkeimmistä uudistuksista aiheutuisi, eikä julkista taloutta koskevissa ennusteissa oteta erityisesti huomioon, miten kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitellut toimet vaikuttavat julkiseen talouteen. Vakausohjelmassa mainitut julkista taloutta koskevat toimet vaikuttavat kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien mukaisilta. Molemmissa ohjelmissa mainitaan muun muassa vuoden 2008 yhtiöverouudistus sekä terveydenhoitoalan uudistus. Lisäksi molemmissa ohjelmissa otetaan esiin liittovaltiojärjestelmän uudistuksen toisessa vaiheessa hallinnon eri tasojen välisten julkisen talouden suhteiden tarkistaminen kunkin tason vastuuvelvollisuuden tiukentamiseksi. Vakausohjelmassa todetaan lisäksi, että on tarpeen kehittää institutionaalinen kehys, jolla varmistetaan budjettikuri kaikilla hallinnon tasoilla ja johon sisältyy toimenpiteitä budjettikriisien ehkäisemiseksi.15.  Suunnitellut julkista taloutta koskevat toimenpiteet ovat pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukaisia.16.  Vakaus- ja lähentymisohjelmia koskevissa käytännesäännöissä täsmennettyjen tietovaatimusten osalta voidaan todeta, että ohjelmasta puuttuu joitakin pakollisia ja vapaaehtoisia tietoja[6].Yleisesti ottaen voidaan todeta, että tarkistettu ohjelma on asianmukainen, jotta liiallinen alijäämä voidaan korjata vuodesta 2006 alkaen eli vuotta ennen neuvoston asettamaa määräaikaa ja jotta keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisessa voidaan edetä tulevina vuosina. Julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseen liittyy kuitenkin riskejä.Edellä olevan arvion perusteella Saksaa kehotetaan:i) hyödyntämään hyvää suhdannetilannetta ja kiristämään keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa rakenteellista sopeutusta vuonna 2008 ja sen jälkeen valvomalla menoja tiukasti ja varmistamalla samalla, ettei yhtiöverojärjestelmän ilmoitettu uudistus vaaranna julkisen talouden vakauttamista;ii) parantamaan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä saavuttamalla keskipitkän aikavälin tavoite ja uudistamalla erityisesti terveydenhoitojärjestelmää, kun otetaan huomioon velkataso ja ikääntymiseen liittyvien menojen ennakoitu kasvu;iii) parantamaan talousarviokehystä budjettikurin tiukentamiseksi kaikilla hallinnon tasoilla erityisesti toteuttamalla liittovaltiojärjestelmän uudistuksen toista vaihetta koskevat suunnitelmat.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |BKT:n määrä (% muutos) | VO marraskuu 2006 | 0,9 | 2,3 | 1,4 | 1 ¾ | 1 ¾ | 1 ¾ |KOM marraskuu 2006 | 0,9 | 2,4 | 1,4 | 2,0 | -- | -- |VO helmikuu 2006 | 0,9 | 1 ½ | 1 | 1 ¾ | 1 ¾ | -- |YKHI-inflaatio (%) | VO marraskuu 2006 | -- | -- | -- | -- | -- | -- |KOM marraskuu 2006 | 1,9 | 1,8 | 2,2 | 1,2 | -- | -- |VO helmikuu 2006 | -- | -- | -- | -- | -- | -- |Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | VO marraskuu 20061 | -1,2 | -0,3 | -0,3 | -0,2 | 0,0 | 0,0 |KOM marraskuu 20065 | -1,3 | -0,2 | -0,4 | 0,1 | -- | -- |VO helmikuu 20061 | -0,9 | -0,7 | -1,1 | -0,7 | -0,4 | -- |Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2006 | -3,2 | -2,1 | -1 ½ | -1 ½ | -1 | -½ |KOM marraskuu 2006 | -3,2 | -2,3 | -1,6 | -1,2 | -- | -- |VO helmikuu 2006 | -3,3 | -3,3 | -2 ½ | -2 | -1 ½ | -- |Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2006 | -0,5 | 1/2 | 1 | 1 | 1 ½ | 2 |KOM marraskuu 2006 | -0,5 | 0,4 | 1,1 | 1,5 | -- | -- |VO helmikuu 2006 | -0,5 | - ½ | ½ | 1 ¼ | 1 ½ | -- |Suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 20061 | -2,6 | -2,0 | -1,5 | -1,5 | -1,0 | -0,6 |KOM marraskuu 2006 | -2,6 | -2,2 | -1,4 | -1,2 | -- | -- |VO helmikuu 20061 | -2,9 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1.1 | -- |Rakenteellinen rahoitusasema2 (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 20063 | -2,7 | -2,0 | -1,5 | -1,5 | -1,0 | -0,6 |KOM marraskuu 20064 | -2,7 | -2,2 | -1,4 | -1,2 | -- | -- |VO helmikuu 2006 | -3,0 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1.1 | -- |Julkinen bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2006 | 67,9 | 67,9 | 67 | 66 ½ | 65 ½ | 64 ½ |KOM marraskuu 2006 | 67,9 | 67,8 | 67,7 | 67,3 | -- | -- |VO helmikuu 2006 | 67 ½ | 69 | 68 ½ | 68 | 67 | -- |Huom. 1 Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. 2 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 3 Ohjelman mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (lisäävät alijäämää 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005). 4 Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (lisäävät alijäämää 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005). 5 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 1,2 prosenttia vuonna 2005, 1,3 prosenttia vuonna 2006 ja 1,4 prosenttia vuosina 2007 ja 2008. Lähde: Vakausohjelma (VO), komission yksiköiden syksyn 2006 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat |[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komission tiedonanto kevään Eurooppa-neuvostolle ”Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian täytäntööpano – Tulosten vuosi”, 12.12.2006, KOM(2006) 816.[3] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys EU:ssa, 12.10.2006, KOM(2006) 574, ja Euroopan komissio, talouden ja rahoituksen pääosasto (2006), ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nro 4/2006.[4] ”Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet”, hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005.[5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Ohjelmassa ei esimerkiksi esitetä tietoja YKHI-inflaatiosta, sosiaalisten tulonsiirtojen yhteismäärästä ja virta–varanto-korjauseristä. Tiedot palkansaajakorvauksista ja verotulojen jakaumasta on toimitettu komissiolle erillään.


				|

		52013DC0364

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Latvian vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Latvian vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2013/0364 final - 2013/ () */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Latvian vuoden 2013 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Latvian vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmaa
koskeva neuvoston lausunto

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[2],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[3],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi
kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on
tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin,
joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia
vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.
(2)       Neuvosto antoi 13 päivänä
heinäkuuta 2010 komission ehdotusten perusteella suosituksen jäsenvaltioiden ja
unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21
päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista[4].
Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita
kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja
työllisyyspolitiikassaan.
(3)       Valtion- ja hallitusten
päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen,
joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason
toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He
päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja
ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 ‑strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)       Neuvosto antoi 6 päivänä
heinäkuuta 2012 suosituksen Latvian vuoden 2012 kansallisesta
uudistusohjelmasta ja lausunnon Latvian vuosien 2011–2015 tarkistetusta
lähentymisohjelmasta.
(5)       Komissio hyväksyi
28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen[5]. Tästä
alkoi vuoden 2013 talouspolitiikan EU-ohjausjakso. Komissio hyväksyi niin ikään
28 päivänä marraskuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella
varoitusmekanismia koskevan kertomuksen[6],
jossa se katsoi, että Latvia ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(6)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
14 päivänä maaliskuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen
talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että
on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista,
palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä,
puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)       Latvia toimitti vuosia
2012–2016 koskevan vuoden 2013 lähentymisohjelmansa 29 päivänä huhtikuuta
2013 ja vuoden 2013 kansallisen uudistusohjelmansa 2 päivänä toukokuuta
2013. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on
voitu ottaa huomioon.
(8)       Neuvosto on neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vuoden 2013 lähentymisohjelman arvioinnin
perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden kehitysarvioiden perustana
oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Talouskasvun odotetaan hidastuvan
jonkin verran, noin 4 prosenttiin vuodessa ohjelmakauden ajan, mutta
hintojen nousun odotetaan pysyvän maltillisena. Julkisen talouden alijäämä
pieneni vuonna 2012 tasolle, joka oli selvästi alle 3 prosenttia suhteessa
BKT:hen. Myös keskipitkän aikavälin tavoite saavutettiin viime vuonna eli
huomattavasti aikaisemmin kuin mitä edellisessä ohjelmassa ennakoitiin.
Ohjelmassa vahvistetaan aiempi keskipitkän aikavälin tavoite
(–0,5 prosenttia), mikä vastaa riittävästi sopimuksen tavoitteita.
Ohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian tavoitteena on nyt ylläpitää
rakenteellisesti mahdollisimman tasapainoista julkisen talouden rahoitusasemaa,
joka perustuu keskipitkän aikavälin tavoitteeseen, siten että poikkeama tästä
tavoitteesta rajoittuu eläkeuudistuksen lisävaikutukseen. Tähän uudistukseen
liittyy rahastoivaan eläkejärjestelmään osoitettavan sosiaaliturvamaksuosuuden
asteittainen nostaminen, ja se toteutetaan vuosina 2013, 2015 ja 2016. Näyttää
kuitenkin siltä, että rakenteellinen rahoitusasema poikkeaa keskipitkän
aikavälin tavoitteesta 1,0 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuonna 2013
eli huomattavasti eläkeuudistuksen lisävaikutusta enemmän ja vielä
0,2 prosenttiyksikköä vuonna 2014, uudelleenlaskettua rakenteellista
rahoitusasemaa viitearvona käyttävän kokonaisarvion perusteella, johon sisältyy
analyysi menoista, joista on vähennetty päätösperäiset toimenpiteet. Valtion
velka jää selvästi alle 60 prosentin koko ohjelmakauden ajan. Se kasvaa
40,7 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2012 44,5 prosenttiin
vuonna 2013, kun valtio kerryttää varoja mittavia velkojen lyhennyksiä varten,
ja laskee vuodesta 2014, kun nämä lyhennykset toteutuvat, 34,6 prosenttiin
ohjelmakauden loppuun mennessä. Latvian parlamentti hyväksyi lain
budjettikurista tammikuussa 2013, ja se tuli voimaan maaliskuussa 2013. Jos
uusi laki pannaan vaikuttavasti täytäntöön, se vahvistaisi huomattavasti
Latvian julkisen talouden kehystä. Se tarjoaisi tehokkaan mekanismin menojen
kasvun rajoittamiseksi taloudellisesti hyvinä aikoina ja toimisi
sääntöperusteisen monivuotisen budjetoinnin pohjana.
(9)       Latvia on alentanut työn
verotusta ja aikoo jatkaa samaan tapaan vuosina 2014 ja 2015. Pienipalkkaisten
työntekijöiden verokiila on kuitenkin yhä suurimpia EU:ssa, mikä osoittaa, että
veropolitiikkaa on tarkistettava heikosti koulutettujen työllistämiseksi.
Rakenteellista tasapainoa voitaneen parantaa myös siten, että työn verotuksesta
siirrytään verottamaan omaisuutta sekä luonnonvarojen ja muiden resurssien
käyttöä. Ympäristöverotus on edelleen suhteellisen kehittymätöntä, ja siinä
selvästi vallitsevana on moottoripolttoaineiden verotus, kun taas muiden
energialähteiden, saastuttamisen ja luonnonvarojen käytön verotus on alle EU:n
keskitason. Veropohjan laajentaminen muihin ympäristöverolähteisiin auttaisi
ympäristötavoitteiden saavuttamisessa. Hallitus on tehostanut toimiaan harmaan
talouden torjumiseksi, ja näitä toimia olisi jatkettava.
(10)     Vaikka kriisin jälkeinen
rakenteellinen sopeutus on ollut onnistunutta, koettujen voimakkaiden
suhdannevaihtelujen vuoksi luotonantoa ja pankkien rahoituspohjan vakautta
suhteessa ulkomaisten talletusten sisäänvirtaukseen on tulevaisuudessa valvottava
asianmukaisilla mikro- ja makrotason vakautta edistävillä politiikoilla.
(11)     Latvia on toteuttanut lukuisia
toimia pitkäaikais- ja nuorisotyöttömyyden vähentämiseksi. Aktiivisen
työmarkkinapolitiikan rahoitusta ja kattavuutta lisättiin vuonna 2013 verrattuna
vuoteen 2012, ja parhaillaan toteutetaan uusia toimenpiteitä, kuten työttömien
profilointi ja työnvälityspalvelujen parantaminen. Siitä huolimatta
pitkäaikais- ja nuorisotyöttömyysaste ovat yhä korkeat, työttömien aktivointi
vähäistä, etuuksien saajien määrä pieni ja sosiaalipalvelujen saatavuus
heikkoa. Vaikuttaa huolestuttavasti siltä, että ammatillinen koulutus ei anna
työvoimalle riittäviä taitoja ja että laadukkaita työssäoppimispaikkoja on
tarjolla vain vähän. On tarpeen luoda kattava ammatinvalinnanohjauspalvelu ja
jatkaa ammatillisen koulutuksen uudistamista, myös työssäoppimisen ja
oppisopimuskoulutuksen laadun ja saatavuuden parantamista.
(12)     Merkittävä osa Latvian
väestöstä (40 %) ja erityisesti lapsista (43,6 %) on köyhyys- tai
syrjäytymisvaarassa. Kaiken kaikkiaan köyhyysriskiaste kasvoi hieman vuonna
2012, mikä viittaa siihen, että kasvu ei automaattisesti vähennä köyhyyttä ja
että kohdennettuja politiikkoja tarvitaan. Latvia on toteuttanut joitakin
toimia työttömien ja lasten köyhyyden poistamiseksi. Sosiaaliturvajärjestelmän
ongelmien – varsinkaan avoimuuteen ja etuuksien riittävyyteen ja kattavuuteen
liittyvien ongelmien – poistamiseksi on kuitenkin toteutettu suhteellisen vähän
suoria toimia, eikä etuuksien saajien aktivoimiseksi ole toteutettu riittävästi
toimenpiteitä. Julkisen talouden liikkumavaran puute on johtanut siihen, että
Latvia on alentanut taatun vähimmäistoimeentulon tasoa ja lopettanut
rahoituksen vähimmäistoimeentulotuelle valtion talousarviosta. Nämä päätökset
todennäköisesti lisäävät äärimmäistä köyhyyttä ja paikallishallinnon tasolla
nykyisin esiintyvää epätasa-arvoa sosiaaliturvan piiriin pääsemisessä ja
vähentävät samalla valtionhallinnon kiinnostusta panostaa politiikan
kehittämiseen ja sosiaaliturvan valvontaan. On tärkeää seurata näiden päätösten
vaikutuksia tilanteen heikkenemisen estämiseksi.
(13)     Latvia on ehdottanut
kunnianhimoista korkea-asteen koulutuksen uudistusta, joka todennäköisesti
parantaa sen laatua merkittävästi. Uudistussuunnitelmiin kuuluvat akkreditointijärjestelmän
muuttaminen, yliopistojen akateemisten ja hallinnollisten tehtävien
erottaminen, uuden rahoitusmallin kehittäminen ja korkea-asteen oppilaitosten
vahvistaminen. Suunnitelmat ovat kuitenkin vasta alkuvaiheessa, ja ne on
pantava asianmukaisesti täytäntöön, jotta toivotut positiiviset vaikutukset
toteutuisivat. Lisäksi vuonna 2013 arvioidaan tieteellisten laitosten ja niiden
kehittämisstrategioiden tehokkuutta. Tämän tärkeän arvioinnin pitäisi osaltaan
tukea tulevaa uudistusta ja tieteellisten laitosten rahoitusta, mikä puolestaan
tukee innovaatiotoiminnan lisäämistä Latviassa.
(14)     Latvia on esittänyt
poliittisia toimenpiteitä energiasäästöjen saamiseksi talouden pääsektoreilla.
On odotettavissa, että yli 70 prosenttia energiansäästöistä saadaan
tulevina vuosina rakennussektorilla. Asuntojen eristämistä koskevien hankkeiden
täytäntöönpano on kuitenkin ollut hidasta, ja vain pieni osa hankkeista on
saatu päätökseen suhteessa rakennuskantaan, jonka energiahukka on suuri. Tällä
alalla on hyvät mahdollisuudet saada merkittäviä tehokkuushyötyjä, koska
Latvian kotitalouksien energiaintensiteetti oli EU:n korkein vuonna 2010.
Latvia edistyi vuonna 2012 sähkömarkkinoidensa avaamisessa kilpailulle ja
osallistumisessa alueellisille markkinoille. Sopimusten tekeminen suoraan
energiantuottajien kanssa on toteutunut yrityssektorilla, ja samaa käytäntöä
esitetään vapaaehtoispohjalta kotitalouksille. Latvia on valmis liittymään Nord
Pool Spot –sähköpörssiin kesäkuussa 2013. Maakaasumarkkinoiden avaamisessa ei
kuitenkaan ole edistytty, ja maa on riippuvainen yhdestä lähteestä.
Viranomaisilla on edessään myös vaikeat neuvottelut kaasun varastointilaitoksen
omistajuudesta ja hallinnoinnista, mikä on erittäin tärkeä alueellisten
kaasumarkkinoiden asianmukaiselle toiminnalle.
(15)     Latvian oikeusjärjestelmää
leimaa yksityisoikeuden järjestelmän tehottomuus. Sitä rasittavat useat seikat,
kuten pitkäkestoiset menettelyt siviili- ja kauppaoikeudellisten asioiden
ratkaisemiseksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimissa ja huono
selvitysaste, mikä johtaa tuomioistuinten ruuhkautumiseen. Käsittelyajat ovat
erityisen pitkiä maksukyvyttömyysmenettelyissä. Sen lisäksi monet asiat jäävät
ratkaisematta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, mikä johtaa viipeisiin
kaikilla tasoilla korkeinta oikeutta myöten. Äskettäin on toteutettu
positiivisia toimia oikeusjärjestelmän tehokkuuden ja laadun parantamiseksi,
mutta on liian aikaista arvioida niiden vaikutusta. Erityisen tärkeää on
kiinnittää riittävästi huomiota henkilöstöpolitiikkaan oikeuslaitoksessa.
Tuomarineuvoston osallistumisen lisääminen, oikeuslaitoksen johtotehtävissä
olevien aseman uudelleenarvioiminen ja tuomareiden lisäkoulutus voisivat
osaltaan parantaa oikeuslaitoksen laatua. Vuoden 2012 lopussa ehdotettiin
muutoksia maksukyvyttömyyslainsäädäntöön. Muutokset ovat kuitenkin rajallisia
eikä niillä korjata lainsäädännön puutteita kattavasti. Esimerkiksi
lainsäädännön käytännön täytäntöönpanossa on havaittu ongelmia, erityisesti
maksukyvyttömyysmenettelyn selvittäjien asemassa, heidän vastuussaan
tuomareihin nähden ja omaisuuden tehokkaassa likvidaatiossa sekä
yksityishenkilöiden maksukyvyttömyyteen liittyvissä kysymyksissä, jotka on myös
ratkaistava.
(16)     Komissio on
laatinut EU-ohjausjakson puitteissa kattavan analyysin Latvian
talouspolitiikasta. Se on arvioinut lähentymisohjelman ja kansallisen
uudistusohjelman. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Latvian
finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan
myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä
talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin
kansallisiin päätöksiin. EU-ohjausjakson yhteydessä annetut komission
suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–6.
(17)     Neuvosto on tutkinut Latvian
lähentymisohjelman, ja neuvosto antaa lausunnon[7] erityisesti jäljempänä esitettävässä
suosituksessa 1,
SUOSITTAA, että Latvia toteuttaisi
vuosina 2013–2014 toimia, joilla se
1.           vahvistaa julkisen talouden
strategiaa sen varmistamiseksi, että poikkeama keskipitkän aikavälin
tavoitteesta vastaa vain eläkeuudistuksen lisävaikutusta; vähentää tämän
strategian puitteissa pienpalkkaisten työntekijöiden verotusta siirtämällä
verotuksen painopistettä valmisteveroihin, juokseviin omaisuusveroihin ja/tai
ympäristöveroihin; jatkaa toimia, joilla pyritään parantamaan verosäännösten
noudattamista ja torjumaan harmaata taloutta; jatkaa julkisen talouden kehyksen
lujittamista panemalla tehokkaasti täytäntöön budjettikuria koskevan lain ja
harjoittamalla monivuotista budjetointia;
2.           puuttuu pitkäaikais- ja
nuorisotyöttömyysongelmaan parantamalla aktiivisen työmarkkinapolitiikan ja
kohdennettujen sosiaalipalvelujen kattavuutta ja vaikuttavuutta; parantaa
nuorten työllistettävyyttä esimerkiksi nuorisotakuulla, luo kattavan
ammatinvalinnanohjauspalvelun, uudistaa ammatillista koulutusta ja parantaa
oppisopimuskoulutuksen laatua ja saatavuutta;
3.           puuttuu korkeaan
köyhyysasteeseen uudistamalla sosiaaliturvaa varsinkin sen kattavuuden
parantamiseksi, parantamalla etuuksien riittävyyttä ja lisäämällä etuuksien
saajien aktivointitoimia; vahvistaa toimien täytäntöönpanoa vähentääkseen
tuloksellisesti lasten köyhyyttä;
4.           toteuttaa korkea-asteen
koulutuksen suunnitellut uudistukset erityisesti luomalla laatua palkitsevan
rahoitusmallin, uudistamalla akkreditointijärjestelmän, vahvistamalla
oppilaitoksia ja edistämällä kansainvälistymistä; jatkaa tutkimuslaitosten
uudistamista käynnissä olevan riippumattoman arvioinnin perusteella;
5.           jatkaa energiatehokkuuden
parantamista, erityisesti asuinrakennusten ja kaukolämpöverkkojen parantamista,
tarjoaa kannustimia energiakustannusten vähentämiseen ja siirtää kulutusta
kohti energiatehokkaita tuotteita; parantaa liitettävyyttä EU:n energiaverkkoihin
ja toteuttaa toimia maakaasumarkkinoiden vapauttamiseksi, muun muassa laatii
selkeät säännöt, jotka koskevat kolmansien pääsyä varastokapasiteettiin;
6.           saattaa kesken olevat
uudistukset päätökseen oikeuslaitoksen tehokkuuden ja laadun parantamiseksi,
ruuhkan purkamiseksi ja menettelyjen keston lyhentämiseksi, myös
maksukyvyttömyysmenettelyjen osalta; luo kattavan henkilöstöpolitiikan ja
toteuttaa toimia sovittelua koskevan lainsäädännön täytäntöönpanemiseksi ja
välimiesoikeusmenettelyn yksinkertaistamiseksi.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L
209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2013)
364 final.
[3]               P7_TA(2013)0052
ja P7_TA(2013)0053.
[4]               Neuvoston
päätös 2013/208/EU, annettu 22 päivänä huhtikuuta 2013.
[5]               COM(2012)
750 final.
[6]               COM(2012)
751 final.
[7]               Neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 15 päivänä marraskuuta 2013 , Euroopan unionin neuvostolle Latvijas Bankan ulkopuolisista tilintarkastajista (EKP/2013/42)

text:
               22.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 342/1

         EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
   annettu 15 päivänä marraskuuta 2013,
   Euroopan unionin neuvostolle Latvijas Bankan ulkopuolisista tilintarkastajista
   (EKP/2013/42)
   2013/C 342/01
   EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 27.1 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoston suosittelemat ja Euroopan unionin neuvoston hyväksymät riippumattomat ulkopuoliset tilintarkastajat tarkastavat EKP:n ja sellaisten kansallisten keskuspankkien tilit, joiden rahayksikkö on euro.

               (2)

               Neuvoston päätöksen 2013/387/EU (1) 1 artiklan mukaan Latvia täyttää euron käyttöönottamiseksi vaadittavat edellytykset, ja vuoden 2003 liittymisasiakirjan (2) 4 artiklassa tarkoitettu Latviaa koskeva poikkeus kumotaan 1 päivästä tammikuuta 2014.

               (3)

               Latvijas Bankasta annetun lain 43 §:n nojalla 1 päivästä tammikuuta 2014 lähtien Latvijas Bankan vuositilinpäätöksen tarkastavat EKP:n neuvoston suosittelemat ja Euroopan unionin neuvoston hyväksymät riippumattomat ulkopuoliset tilintarkastajat.

               (4)

               Tässä suosituksessa ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi suositellaan tilikausiksi 2012–2014 nimitettyjä Latvijas Bankan nykyisiä tilintarkastajia,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   On suositeltavaa, että SIA Ernst & Young Baltic nimitetään Latvijas Bankan ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi tilikaudeksi 2014.

      Tehty Frankfurt am Mainissa 15 päivänä marraskuuta 2013.

            EKP:n puheenjohtaja

         Mario DRAGHI

      (1)  Neuvoston päätös 2013/387/EU, annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013, euron käyttöönotosta Latviassa 1 päivänä tammikuuta 2014 (EUVL L 195, 18.7.2013, s. 24).

      (2)  EUVL L 236, 23.9.2003, s. 33.