title: Neuvoston suositus, annettu 15 päivänä lokakuuta 2018, pysyvän rakenteellisen yhteistyön yhteydessä tehtyjen tiukempien sitoumusten noudattamisen jaksottamisesta ja täsmällisempien tavoitteiden määrittelemisestä

text:
               16.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 374/1

      NEUVOSTON SUOSITUS,
      annettu 15 päivänä lokakuuta 2018,
      pysyvän rakenteellisen yhteistyön yhteydessä tehtyjen tiukempien sitoumusten noudattamisen jaksottamisesta ja täsmällisempien tavoitteiden määrittelemisestä
      (2018/C 374/01)
      EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 46 artiklan 6 kohdan,
      ottaa huomioon Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn, Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 42 artiklaan perustuvasta pysyvästä rakenteellisesta yhteistyöstä tehdyn pöytäkirjan N:o 10,
      ottaa huomioon pysyvän rakenteellisen yhteistyön (PRY) ja siihen osallistuvien jäsenvaltioiden luettelon vahvistamisesta 11 päivänä joulukuuta 2017 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2017/2315 (1),
      ottaa huomioon unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ehdotuksen,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Päätöksen (YUTP) 2017/2315 4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetään, että neuvosto hyväksyy päätöksiä ja antaa suosituksia, joissa jaksotetaan kyseisen päätöksen liitteessä esitettyjen tiukempien sitoumusten noudattaminen kahden peräkkäisen alkuvaiheen aikana (vuosina 2018–2020 ja 2021–2025) ja määritellään kunkin vaiheen alussa täsmällisemmät tavoitteet tiukempien sitoumusten noudattamiseksi.

                  (2)

                  Etenemissuunnitelmasta pysyvän rakenteellisen yhteistyön (PRY) täytäntöönpanoa varten 6 päivänä maaliskuuta 2018 annetun neuvoston suosituksen (2) mukaan neuvoston olisi annettava sitoumusten noudattamisen jaksottamista koskeva suositus, jossa olisi myös määritettävä yhteisesti sovitut indikaattorit, jotta voidaan auttaa osallistuvia jäsenvaltioita täyttämään sitoumukset ja arvioida edistymistä tässä asiassa.

                  (3)

                  PRY:n sihteeristö, jonka tehtävistä Euroopan ulkosuhdehallinto, mukaan lukien Euroopan unionin sotilasesikunta (EUSE), ja Euroopan puolustusvirasto (EDA) huolehtivat yhdessä päätöksen (YUTP) 2017/2315 7 artiklan mukaisesti, antoi maaliskuun 2018 loppuun mennessä ensimmäinen palautteensa osallistuvien jäsenvaltioiden joulukuussa 2017 toimittamiin kansallisiin täytäntöönpanosuunnitelmiin sisältyvien tietojen tyypistä, tarkkuudesta ja rakenteesta, kuten neuvosto oli 6 päivänä maaliskuuta 2018 antamassaan suosituksessa pyytänyt.

                  (4)

                  Neuvosto hyväksyi 25 päivänä kesäkuuta 2018 päätöksen (YUTP) 2018/909, jossa vahvistetaan PRY-hankkeille yhteiset hallinnointia koskevat säännöt (3). Neuvosto antoi samana päivänä päätelmät, joissa se ilmoitti odottavansa sitä, että hyväksytään neuvoston suositus pysyvään rakenteelliseen yhteistyöhön osallistuvien jäsenvaltioiden vaativampienkin sitoumusten noudattamisen jaksottamisesta ja täsmällisempien tavoitteiden määrittämisestä.

                  (5)

                  Neuvostoa pyydetään sopimaan marraskuussa 2018 ensimmäisestä täysimääräisestä puolustuksen koordinoidun vuosittaisen tarkastelun (CARD) täytäntöönpanosta, joka on määrä käynnistää syksyllä 2019.

                  (6)

                  Neuvoston olisi näin ollen annettava suositus pysyvän rakenteellisen yhteistyön yhteydessä tehtyjen tiukempien sitoumusten noudattamisen jaksottamisesta ja täsmällisempien tavoitteiden määrittelemisestä,

            ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
      I   Tavoite ja soveltamisala

                  1.

                  Tämän suosituksen tavoitteena on varmistaa yhteinen lähestymistapa ja mahdollistaa se, että osallistuvat jäsenvaltiot voivat täyttää päätöksen (YUTP) 2017/2315 liitteessä esitetyt tiukemmat sitoumukset, sekä helpottaa kyseisen päätöksen 6 artiklan mukaista vuosiarviointimenettelyä, niin että perustana ovat kattavat asiaankuuluvat tiedot, mukaan lukien etenemissuunnitelmat, joissa otetaan soveltuvilta osin huomioon välitavoitteet ja -etapit. Jäsenvaltioiden olisi toimitettava nämä tiedot vuosittain kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan, jotka on tarkasteltu uudelleen ja saatettu ajan tasalle kyseisen päätöksen 3 artiklan mukaisesti. Neuvoston päätöksessä 2013/488/EU (4) vahvistettuja turvallisuussääntöjä olisi sovellettava myös kansallisiin täytäntöönpanosuunnitelmiin. Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi PRY:n sihteeristön tukemana varmistettava avoimuus ja kehitettävä edelleen yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta PRY-yhteistyön ja muiden puolustukseen liittyvien aloitteiden, myös CARDin, yhteydessä vaadittujen ja toimitettujen tietojen osalta. Puolustukseen liittyvien eri aloitteiden yhtenäisyyttä olisi entisestään kehitettävä ja vahvistettava muun muassa jäsenvaltioiden raportoinnin osalta PRY-yhteistyön ensimmäisen vaiheen (2018–2020) lopussa saadut kokemukset huomioon ottaen.

                  2.

                  Päätöksen (YUTP) 2017/2315 liitteessä esitettyjen sitoumusten mukaisesti – ja niitä muuttamatta tai uusia sitoumuksia tekemättä – tässä suosituksessa annetaan ohjeita näiden sitoumusten noudattamisen jaksottamisesta vuosina 2018–2020 ja 2021–2025 toteutettavien vaiheiden aikana ja määritellään täsmällisempiä tavoitteita kutakin sitoumusta varten, mukaan luettuina sitoumukset, jotka on täytettävä ennen vuotta 2020. Tässä suosituksessa määritetään lisäksi edistymisindikaattorit, jotta osallistuvia jäsenvaltioita voidaan auttaa tiukempien sitoumusten täyttämisen suunnittelussa ja edistymisen arviointia helpottaa tältä osin.

                  3.

                  Jäljempänä II jaksossa tarkoitetut täsmällisemmät tavoitteet, joihin kuuluu myös soveltuvin osin tiettyjä sitoumuksia koskevia edistymisindikaattoreita, antavat osallistuville jäsenvaltioille mahdollisuuden suunnitella tiukempien sitoumusten täyttämistä jäsennellysti ja avoimesti sekä toimittaa kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan yksityiskohtaisia ja arvioitavissa olevia tietoja kunkin sitoumuksen täyttämisessä saavutetusta edistymisestä.

                  4.

                  Pyrkimyksenä on saavuttaa ensimmäiset erityiset tulokset tiukempien sitoumusten täyttämisessä vuoden 2020 loppuun mennessä ja kehittää vankka suunnitteluprosessi, jotta voidaan varmistaa jatkuva edistyminen niiden täyttämisessä myös ensimmäisen vaiheen jälkeen. Päätöksen (YUTP) 2017/2315 4 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti neuvosto saattaa ensimmäisen vaiheen lopussa kyseisessä päätöksessä säädetyt tiukemmat sitoumukset ajan tasalle ja tarvittaessa tehostaa niitä PRY-yhteistyön avulla saavutettujen tulosten perusteella, jotta unionin voimavaratarpeet ja operatiiviset tarpeet sekä sen kehittyvä turvallisuusympäristö voidaan ottaa huomioon. Tällainen päätös perustuu strategiseen uudelleentarkastelumenettelyyn, jossa arvioidaan, missä määrin yksittäiset osallistuvat jäsenvaltiot noudattavat PRY-yhteistyön sitoumuksia. Tähän liittyen neuvoston olisi seuraavan vaiheen alussa hyväksyttävä toiset täsmällisemmät tavoitteet vuosina 2021–2025 toteutettavaa vaihetta varten – tarvittaessa ajan tasalle saatettuina ja tehostettuina – ottaen huomioon päätöksen (YUTP) 2017/2315 4 artiklan 2 kohdan c alakohdan.

            II   Sitoumusten noudattamisen jaksottaminen määrittämällä täsmällisempiä tavoitteita
      Sitoumukset 1–5

                  5.

                  Sitoumus 1: Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi esitettävä kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan tarkat reaaliarvoiset rahoitustiedot kaikkien puolustusmenojen kehityksestä edelliseen vuoteen verrattuna (5), myös absoluuttisina lukuina, ja siten osoitettava, että niillä on suunnitelma menojen säännöllistä kasvua varten. Tähän liittyen osallistuvien jäsenvaltioiden olisi esitettävä kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan myös kansallisesti sovitut menoennusteet tulevia vuosia varten. Niiden osallistuvien jäsenvaltioiden, jotka ovat myös Naton jäseniä ja joiden menot ovat puolustusmenoja koskevien Naton asiaankuuluvien suuntaviivojen mukaisia tai ylittävät ne, olisi ilmoitettava, aikovatko ne pysyä tällä menotasolla vai muuttaa sitä. Korkean edustajan vuosikertomuksessa esitetään kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissa esitettyjen tietojen pohjalta myös yksityiskohtainen yleiskatsaus kunkin osallistuvan jäsenvaltion puolustusmenoista päätöksen (YUTP) 2017/2315 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

                  6.

                  Sitoumus 2: Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi kunkin esitettävä kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan tarkat rahoitustiedot siitä, miten ne aikovat edistää puolustusinvestointeja koskevan 20 prosentin yhteisen vertailuarvon (6) saavuttamista. Näistä tiedoista tulisi käydä ilmi reaaliarvoinen ennakoitu kasvu prosenttiosuutena kokonaispuolustusbudjetista edelliseen vuoteen verrattuna. Toimitettuihin lukuihin olisi sisällyttävä puolustushankintoja sekä tutkimusta ja kehitystä (T&K) varten tehdyt investoinnit. Osallistuvien jäsenvaltioiden, joiden menot ovat jo (yhteisen) vertailuarvon tasolla tai ylittävät sen, olisi ilmoitettava, aikovatko ne pysyä tällä menotasolla vai muuttaa sitä.

                  7.

                  Sitoumus 3: Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi toimitettava kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan yksityiskohtaiset tiedot siitä, miten ja millä keinoin ne pyrkivät lisäämään strategisia puolustusvoimavaroja koskevien yhteisten ja yhteistoiminnallisten hankkeiden määrää, kokoa ja vaikutusta, ja ilmoitettava samalla talousarvion luvut sekä hankkeet, jotka saavat tai ovat saaneet unionin rahoitustukea. Tähän liittyen osallistuvien jäsenvaltioiden olisi kunkin esitettävä tarkat reaaliarvoiset rahoitustiedot siitä, miten ne aikovat edistää yhteistoiminnallisia eurooppalaisia tarvikehankintoja koskevan yhteisen vertailuarvon (35 prosenttia kaikista tarvikemenoista) sekä yhteistoiminnallista eurooppalaista puolustusalan tutkimusta ja teknologiaa (T&T) koskevan yhteisen vertailuarvon (20 prosenttia kaikista puolustusalan T&T-menoista) saavuttamista. Niiden osallistuvien jäsenvaltioiden, joiden menot ovat jo tällä tasolla, olisi ilmoitettava, aikovatko ne pysyä tällä menotasolla vai muuttaa sitä.

                  8.

                  Sitoumus 4: Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi kunkin esitettävä selkeästi kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan tarkat rahoitustiedot siitä, miten ne aikovat edistää kaikkia puolustusmenoja koskevan 2 prosentin (yhteisen vertailuarvon) lähestymistä, ilmoittamalla puolustuksen T&T-menojen osuus kaikista puolustusmenoista, ennakoidut menot mukaan lukien, jotta edistettäisiin tosiasiallisen vuosittaisen edistymisen seurantaa.

                  9.

                  Sitoumus 5: Osallistuvia jäsenvaltioita kannustetaan vuosittain siihen, että ne jakaisivat kansallisten täytäntöönpanosuunnitelmiensa pohjalta kokemuksiaan sitoumusten 1–4 täyttämisen suunnittelusta ja edistämisestä edellä esitettyjen täsmällisempien tavoitteiden valossa. Näitä sitoumuksia tarkastellaan uudelleen vuoden 2020 lopulla kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissa esitettyjen menoja koskevien tietojen pohjalta, jotta niihin liittyviä indikaattoreita ja tavoitteita voidaan tarvittaessa mukauttaa; uudelleentarkastelu toimitetaan neuvoston hyväksyttäväksi.

            Sitoumukset 6–11

                  10.

                  Sitoumus 6: Osallistuvat jäsenvaltiot ovat vuoteen 2020 mennessä lisänneet unionin voimavarojen kehittämisvälineiden, kuten voimavarojen kehittämissuunnitelman ja puolustuksen koordinoidun vuosittaisen tarkastelun (CARD), hyödyntämistä ja niihin osallistumista tietojen antamiseksi puolustusalan kansallisen päätöksentekoa ja kansallista puolustussuunnittelua varten sekä yhteistoiminnallisen puolustuksen voimavaroja koskevien toimien kehittämiseksi unionissa. Tämän vuoksi jäsenvaltioiden olisi osoitettava kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan, miten ne panevat täytäntöön voimavarojen kehittämissuunnitelmaan perustuvia unionin voimavarojen kehittämisen prioriteetteja, myös kansallisten prioriteettien määrittelyn avulla, ja esitettävä näihin prioriteetteihin liittyvät suunnitelmansa ja tulevina vuosina saavutettavat tavoitteet.

                  11.

                  Sitoumus 7: Kunkin osallistuvan jäsenvaltion olisi vuoteen 2020 mennessä hyödynnettävä parhaalla mahdollisella tavalla käytettävissä olevia välineitä ja prosesseja kaikkien CARDin yhteydessä pyydettyjen asiaankuuluvien tietojen toimittamiseksi myös kahdenvälisten vuoropuhelujen avulla. Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi otettava huomioon CARD-kokeilukierroksesta saadut kokemukset ja esitettävä kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan tiedot siitä, miten ne ovat tukeneet CARD-kokeilukierrosta ja mahdollisuuksien mukaan ensimmäistä kokonaista CARD-jaksoa vuosina 2019–2020, mukaan luettuna CARD-selvityksen suositusten käyttäminen viitekehyksenä kansallisella ja monikansallisella tasolla asiaankuuluvien päätösten tekemisessä.

                  12.

                  Sitoumus 8: Osallistuvat jäsenvaltiot hyödyntävät vuoden 2020 loppuun mennessä parhaalla mahdollisella tavalla sekä puolustusalan tutkimusta koskevan valmistelutoimen (2017–2019) että Euroopan puolustusteollisen kehittämisohjelman (2019–2020) tuloksia EU:n lisäarvon kannalta tärkeissä yhteistoiminnallisissa hankkeissa, ja varmistavat niiden jatkotoimet. Voimavarojen kehittämissuunnitelmaan perustuvien voimavaroja koskevien prioriteettien tukemiseksi ja myös CARD huomioon ottaen osallistuvien jäsenvaltioiden olisi esitettävä kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan, mihin sellaisiin yhteisrahoitettuihin yhteistoiminnallisiin voimavarojen kehittämishankkeisiin ne osallistuvat ja/tai aikovat osallistua, jotka saavat tai joille on suunniteltu unionin rahoitustukea. Niiden olisi myös mahdollisuuksien mukaan ilmoitettava, mikä osuus kansallisista puolustusinvestoinneista on osoitettu tai aiotaan osoittaa näihin yhteistoiminnallisiin hankkeisiin.

                  13.

                  Sitoumus 9: Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi laadittava luettelo asiaankuuluvista käynnissä olevista voimavarojen kehittämissuunnitelman mukaisista yhteistoiminnallisista voimavarojen kehittämishankkeista, joita toteutetaan PRY-yhteistyössä sekä muissa yhteyksissä, ja ilmoitettava, milloin vaatimusten yhdenmukaistaminen on suunniteltu aloitettavaksi ja saatettavaksi päätökseen. Myös suunniteltujen ja kaavailtujen hankkeiden osalta olisi ilmoitettava, milloin voimavaravaatimusten yhdenmukaistaminen on tarkoitus aloittaa. Ilmoitus olisi tehtävä lähivuosien osalta ja siinä olisi keskityttävä erityisesti voimavarojen kehityssuunnitelmassa määritettyjen voimavarapuutteiden korjaamiseen CARD huomioon ottaen.

                  14.

                  Sitoumus 10: Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi kartoitettava kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan ne voimavarat ja välineet, jotka on asetettu muiden osallistuvien jäsenvaltioiden saataville ja tarjotaan niiden yhteiseen käyttöön (esimerkiksi koulutus ja harjoitukset, sotilastukikohdat ja logistinen tuki) myös operaatioiden yhteydessä ja myös yhteistyötietokannan (CODABA) käytön edistämiseksi, jotta tuetaan osallistuvia jäsenvaltioita siinä, että ne jakavat tietoja puolustussuunnitelmistaan ja voimavarojen kehittämistä koskevista ohjelmistaan. Jäsenvaltiot voisivat kartoittaa kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan myös ne voimavarat, muiden osallistujien tarjoama infrastruktuuri luettuna, joiden pohjalta voitaisiin tehdä yhteistyötä. Kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissa olisi ilmoitettava, miten tällainen yhteistyö voisi optimoida käytettävissä olevat resurssit ja parantaa niiden yleistä tehokkuutta, myös esittämällä tiedot mahdollisista säästöistä ja tulevia vuosia varten suunniteltu rahoituksen laajuus absoluuttisina lukuina, jos nämä tiedot ovat saatavilla.

                  15.

                  Sitoumus 11: Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan, miten ne aikovat lisätä yhteistyötä kyberpuolustuksen alalla, myös nykyisten aloitteiden tai uusien yhteistoiminnallisten toimien avulla sekä ilmoittamalla, missä määrin ne aikovat osallistua monikansallisiin kyberharjoituksiin. Kunkin osallistuvan jäsenvaltion olisi vuoteen 2020 mennessä ilmoitettava aikomuksestaan osallistua kyberpuolustuksen alaa koskevaan PRY-hankkeeseen ja tuettava muita osallistuvia jäsenvaltioita kyberuhkien torjumisessa esimerkiksi tietojenvaihdon avulla. Kunkin osallistuvan jäsenvaltion olisi vuoteen 2020 mennessä myös kartoitettava ne resurssinsa, jotka on asetettu saataville yhteistyötä varten joko EDA:n tai Euroopan turvallisuus- ja puolustusakatemian uuden kyberpuolustusfoorumin puitteissa ja joita on käytetty kyberpuolustuksen tason nostamiseksi.

            Sitoumukset 12–14

                  16.

                  Sitoumus 12: Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi vuoteen 2020 mennessä

                              a)

                              täydennettävä EU:n nopean sotilaallisen toiminnan toimintaperiaatteen mukaisesti nopean toiminnan tietokantaa, jotta sitä voidaan käyttää hyödyllisenä sotilaallisen suunnittelun välineenä ja edistää siten EU:n tavoitetason saavuttamista. Osallistumalla tämän nopean toiminnan tietokannan täydentämiseen osallistuvat jäsenvaltiot ilmaisevat, että ne voivat mahdollisesti antaa käyttöön nopeasti toimintavalmiita joukkoja, voimavaroja ja niihin liittyvää tuki-infrastruktuuria, joita voidaan tarvittaessa nopeasti lähettää yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan (YTPP) sotilasoperaatioon tai EU:n tavoitetasoa tukevaan operaatioon tai käyttää niissä, tämän kuitenkaan vaikuttamatta lähettämispäätöksiä koskeviin kansallisiin perustuslaillisiin vaatimuksiin. Tämän vuoksi kunkin osallistuvan jäsenvaltion olisi saatettava tietokanta ajan tasalle sotilaallisen nopean toiminnan koordinointia käsittelevän vuotuisen konferenssin aikana laatimalla luettelo sotilaallisesti käytettävissä olevista kokoonpanoistaan ja voimavaroistaan. Tähän vakiintuneeseen prosessiin kuuluu maa-, meri- ja ilmatietokannan täydentäminen, ja siihen sisältyy soveltuvilta osin ilmoitus voimavarojen ja joukkojen valmiustasosta. Osallistuvilla jäsenvaltiolla tulisi olla pääsy nopean toiminnan tietokannan tähän osaan, sillä näin tuetaan valmiuksia tehdä alustava arvio mahdollisuudesta käynnistää YTPP-sotilasoperaatio, tämän kuitenkaan vaikuttamatta luokittelua koskeviin vaatimuksiin. Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan kuvattava osallistumistaan tämän tietokannan täydentämiseen.

                              b)

                              arvioitava nopeutetun poliittisen sitoumuksen toteutettavuutta kansallisella tasolla omia perustuslaillisia vaatimuksiaan noudattaen, esimerkiksi tarkistamalla kansallista päätöksentekomenettelyään sen parantamiseksi, jollei niin ole jo tehty. Soveltuvilta osin kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissa olisi esitettävä myös nopean toiminnan skenaarioihin liittyvän päätöksenteon harjoitteleminen POLEX-tyyppisissä harjoituksissa ja niihin liittyvät havainnot.

                              c)

                              tarjottava keinojensa ja voimavarojensa rajoissa merkittävää tukea YTPP-sotilasoperaatioille tavoitteena täyttää joukkoluettelot kokonaan ja siten osallistuttava oikeudenmukaisella osuudella asiaankuuluvien joukkojen muodostamiseen sekä raportoitava tästä kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissa.

                              d)

                              vahvistettava merkittävä ja toistuva osallistumisensa EU:n taisteluosastoihin periaatteessa vähintään neljä vuotta etukäteen ja valmisteltava ja harjoitettava osallistuvat joukkonsa ja voimavaransa EU:n taisteluosastojen toiminta-ajatuksen ja EU:n taisteluosastojen valmisteluoppaan mukaisesti. Tätä varten kunkin osallistuvan jäsenvaltion olisi kansallisessa täytäntöönpanosuunnitelmassaan esitettävä EU:n taisteluosastojen luettelon kahdesti vuodessa tapahtuva ajan tasalle saattaminen.

                              e)

                              edistettävä konkreettisesti EU:n sotilaallisen liikkuvuuden toimintasuunnitelman ja tämän alan PRY-hankkeiden täytäntöönpanoa kansallinen suvereniteetti, päätöksenteko, lait ja asetukset huomioon ottaen, muun muassa viemällä kansallisella tasolla eteenpäin neljää toimenpidettä, joista sovittiin 25 päivänä kesäkuuta 2018 annetuissa turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa koskevissa neuvoston päätelmissä, erityisesti niiden 18 kohdassa, mahdollisimman pian ja viimeistään vuonna 2024. Niiden olisi myös pyrittävä siihen, että mainitut ensimmäiset toimenpiteet toteutetaan vuoden 2019 loppuun mennessä, mukaan lukien sotilaallista liikkuvuutta koskevan kansallisen täytäntöönpanosuunnitelman laatiminen. Nämä kansalliset toimenpiteet olisi esitettävä yksityiskohtaisesti kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissa.

                  17.

                  Sitoumus 13: Joukkojen yhteistoimintakyvyn osalta osallistuvien jäsenvaltioiden olisi

                              a)

                              käytettävä EU:n taisteluosastojen valmisteluopasta, mukaan lukien EU:n taisteluosastojen joukkokokonaisuuksien yhteiset arviointi- ja validointiperusteet, jotka ovat Naton standardien mukaisia, säilyttäen samalla kansallisen sertifioinnin. Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan, miten ne kouluttavat ja sertifioivat joukkonsa, esimerkiksi laatimalla valmisteluvaihetta varten EU:n taisteluosastojen harjoitusohjelman ja toteuttamalla lopullisen tositilanneharjoituksen (LIVEX) osana taisteluosastojen sertifiointipakettia.

                              b)

                              eriteltävä kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan, miten ne aikovat päästä yhteisymmärrykseen kaikkien osallistuvien jäsenvaltioiden joukkojen käyttöön tarkoitetuista yhteisistä teknisistä ja operatiivisista standardeista ottaen samalla huomioon tarpeen varmistaa EU:n ja Naton yhteentoimivuus ja yhdenmukaisuus sekä varmistaen, että mahdollisimman suuren yhteentoimivuuden asianmukaisten edellytysten olisi oltava käytössä, jotta kaikki osallistuvat jäsenvaltiot voivat täyttää sitoumuksensa.

                              c)

                              ilmoitettava kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan tämänhetkinen osallistumisensa asiaankuuluviin monikansallisiin rakenteisiin, etenkin niihin, jotka ovat unionin käytettävissä, sekä osallistumisen mahdollista tehostamista koskevat aikeet.

                  18.

                  Sitoumus 14: Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi osallistuttava YTPP-sotilasoperaatioiden yhteistä rahoitusta koskevan kunnianhimoisen toimintamallin kehittämiseen esittämällä eri vaihtoehtoja ja mahdollisuuksia sen lisäksi, mikä määritellään parhaillaan uudelleentarkasteltavana olevan neuvoston päätöksen (YUTP) 2015/528 (7) mukaiseksi yhteiseksi kustannukseksi. Osallistuvia jäsenvaltioita pyydetään esittämään tähän liittyviä ehdotuksia ennen vuoden 2018 loppua. Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi saatettava näiden ehdotusten tarkastelu päätökseen viimeistään vuoden 2020 alkupuolella niitä koskevan neuvoston päätöksenteon helpottamiseksi.

            Sitoumukset 15–17

                  19.

                  Sitoumus 15: Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi lisättävä vuoteen 2020 mennessä sellaisten voimavarojen kehittämishankkeidensa määrää ja laajuutta, jotka auttavat korjaamaan voimavarojen kehittämissuunnitelmassa määritetyt ja unionin voimavarojen kehittämisen prioriteeteissa, myös asiaa käsittelevissä strategisissa tapaustutkimuksissa ja CARD-tarkastelussa, kuvatut voimavarojen puutteet. Voimavarojen kehittämissuunnitelman tarkasteluun perustuvissa unionin voimavarojen kehittämisen prioriteeteissa otetaan huomioon myös prioriteeteiksi asetetut voimavarapuutteet ja voimavaratavoitteet, joiden vaikutus on suuri. Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi toimitettava omat tulevien vuosien suunnitelmansa erittelemällä yhteistoiminnallisten hankkeidensa määrää ja arvioitua laajuutta rahoituksen kannalta, ja ne toimittavat tiedot kansallisista hankkeistaan, joiden avulla voidaan korjata voimavarojen kehittämissuunnitelmassa määritetyt voimavarapuutteet. Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi myös esitettävä arvionsa näiden hankkeiden merkityksestä EU:n strategisen riippumattomuuden lisäämisen ja Euroopan puolustuksen teollisen ja teknologisen perustan (EDTIB) vahvistamisen kannalta. Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava sellaisten toimien osalta, joihin liittyy teollinen tai teknologiaulottuvuus, minkä tyyppistä eurooppalaista teollisuuden tai teknologian alaa on määrä vahvistaa.

                  20.

                  Sitoumus 16: Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi vuoteen 2020 mennessä ilmoitettava kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan asiaankuuluvista kansallisella tasolla tehdyistä päätöksistä ja toteutetuista toimista, jotta tulevissa hankkeissa kansallisella tasolla havaittujen voimavarapuutteiden korjaamiseksi ensisijaisena vaihtoehtona pidetään eurooppalaista yhteistoiminnallista lähestymistapaa. CODABA-tietokannan aktiivinen käyttö voisi helpottaa tämän sitoumuksen täyttämistä. Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi lueteltava kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan vuosien 2019 ja 2020 osalta ne yhteistoiminnalliset hankkeet ja monikansalliset toimet, jotka niiden arvion mukaan korjaavat kansallisella tasolla havaitut puutteet, ja esitettävä suunnitelma siitä, miten ne aikovat lisätä yhteistoiminnallisen lähestymistavan käyttöä tässä yhteydessä.

                  21.

                  Sitoumus 17: Koska kaikki osallistuvat jäsenvaltiot edistävät yhtä tai useampaa PRY-hanketta, kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissa olisi lueteltava yksityiskohtaisesti kaikki voimavarat ja asiantuntemus, jotka ne tarjoavat tai aikovat tarjota käyttöön, sekä kuvailtava tavoitellut strategiset vaikutukset.

            Sitoumukset 18–20:

                  22.

                  Sitoumus 18: Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi vuoteen 2020 mennessä varmistettava, että EDA:aa hyödynnetään parhaalla mahdollisella tavalla yhteisten voimavarojen kehittämisen eurooppalaisena foorumina. Tätä varten osallistuvien jäsenvaltioiden olisi kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan ilmoitettava, mihin hankkeisiin ne osallistuvat, sekä kyseisiin hankkeisiin liittyvä EDA:n kautta järjestetty rahoitus käyttäen vertailukohtana vuoden 2018 lukuja ja esittämällä luettelo kaavailluista toimista vuosina 2019 ja 2020, mukaan lukien suunnitellut voimavara-alat ja toiminnan tyyppi. Jäsenvaltioita kehotetaan ilmoittamaan kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan, miten ja missä tilanteissa ne pitävät puolustusmateriaalialan yhteistyöorganisaatiota (OCCAR) ensisijaisena yhteistoiminnallisena ohjelman hallinto-organisaationa, ja antamaan tiedot päätöksistä, joita on tehty monikansallisen ohjelman hallinto-organisaation valitsemiseksi ja joissa OCCARia on pidetty yhtenä vaihtoehtona. Tämä ei vaikuta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/81/EY (8) soveltamiseen.

                  23.

                  Sitoumus 19: Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi osoitettava vuoteen 2020 mennessä, että niiden yhteistoiminnalliset voimavarahankkeet, myös PRY-yhteistyön voimavarahankkeet, edistävät osaltaan puolustusteollisuuden kilpailukykyä, tehokkuutta ja innovaatioita koko unionissa.

                              a)

                              Kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissa olisi osoitettava, miten asianmukaisella teollisuuspolitiikalla, jos sellainen on olemassa, ohjataan yhteistoiminnallisten voimavarojen kehittämishankkeiden kehittämistä tarpeettomien päällekkäisyyksien välttämiseksi, ja nimettävä vahvistuneet teollisuudenalat ja ne alat, joilla päällekkäisyydet on voitu välttää.

                              b)

                              Osallistuvat jäsenvaltiot raportoivat yhteistyöohjelmistaan, jotka saavat Euroopan puolustusteollisen kehittämisohjelman mukaista unionin yhteisrahoitusta sitoumuksen 8 mukaisesti.

                  24.

                  Sitoumus 20:

                              a)

                              Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi osoitettava vuoteen 2020 mennessä, että niiden yhteistyöohjelmat hyödyttävät yhteisöjä, jotka tuovat lisäarvoa EU:n alueelle (esim. aikaansaatuihin tuloksiin ja teollis- ja tekijänoikeuksiin liittyvät näkökohdat, teknologiset parannukset, markkinamahdollisuuksien luominen). Kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissa olisi soveltuvilta osin ilmoitettava, mitkä yhteisöt hyötyvät yhteistyöohjelmista sekä miten tämä vaikuttaa Euroopan puolustuksen teolliseen ja teknologiseen perustaan.

                              b)

                              Osallistuvat jäsenvaltiot osoittavat, että hankintastrategioilla, joita ne ovat toteuttaneet vuosina 2018–2020, on myönteinen vaikutus Euroopan puolustuksen teolliseen ja teknologiseen perustaan. Tämä voidaan osoittaa esittämällä luettelo puolustusinvestointien absoluuttisesta määrästä ja suhteellisesta osuudesta, joka kohdennetaan unionissa kehitettyihin ja tuotettuihin ratkaisuihin. Kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissa olisi annettava tietoja etenkin voimavara-alasta ja teknologia-alasta voimavarojen kehittämissuunnitelmassa sovitun mukaisesti sekä hankintastrategiasta niiden voimavarahankkeiden osalta, joilla on teollinen ulottuvuus.

            III   Tulevat toimet

                  25.

                  Tämän suosituksen antamisen jälkeen osallistuvien jäsenvaltiot tarkistavat ja saattavat ajan tasalle kansalliset täytäntöönpanosuunnitelmansa ja toimittavat ne PRY-sihteeristölle viimeistään 10 päivänä tammikuuta 2019 päätöksen (YUTP) 2017/2315 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti päätöksen 6 artiklan 3 kohdassa säädettyä arviointimenettelyä varten. PRY-yhteistyön täytäntöönpanoa koskevan 6 päivänä maaliskuuta 2018 annetun etenemissuunnitelman 14 kohdan mukaisesti ja ottaen huomioon tämän suosituksen PRY:n sihteeristö saattaa ajan tasalle kansallisia täytäntöönpanosuunnitelmia varten käytetyn mallin.

                  26.

                  Korkean edustajan olisi otettava tämä suositus huomioon PRY-yhteistyötä koskevassa vuosikertomuksessa, joka tukee arviointia kunkin osallistuvan jäsenvaltion tiukempien sitoumusten täyttämisestä ja joka on toimitettava PRY-yhteistyön täytäntöönpanoa koskevan etenemissuunnitelman 14–16 kohtien mukaisesti.

                  27.

                  Tämä suunnitelma tarkistetaan ja saatetaan tarvittaessa ajan tasalle seuraavan vaiheen alussa vuonna 2021.

         Tehty Luxemburgissa 15 päivänä lokakuuta 2018.

               Neuvoston puolesta

               Puheenjohtaja

            F. MOGHERINI

         (1)  EUVL L 331, 14.12.2017, s. 57.

         (2)  EUVL C 88, 8.3.2018, s. 1.

         (3)  Neuvoston päätös (YUTP) 2018/909, annettu 25 päivänä kesäkuuta 2018, PRY-yhteistyön hankkeiden yhteisten hallinnointia koskevien sääntöjen vahvistamisesta (EUVL L 161, 26.6.2018, s. 37).

         (4)  Neuvoston päätös 2013/488/EU, annettu 23 päivänä syyskuuta 2013, EU:n turvallisuusluokiteltujen tietojen suojaamista koskevista turvallisuussäännöistä (EUVL L 274, 15.10.2013, s. 1).

         (5)  Euroopan puolustusviraston puolustustietojen määritelmien luettelon mukaisesti (EDA201807105).

         (6)  EDA:n ministeritason johtokunta hyväksyi marraskuussa 2007 investoinneille neljä yhteistä vertailuarvoa: 20 prosenttia kaikista puolustusmenoista tarvikehankintoihin (myös T&K ja T&T), 35 prosenttia kaikista tarvikemenoista yhteistoiminnallisiin eurooppalaisiin tarvikehankintoihin, 2 prosenttia kaikista puolustusmenoista puolustusalan T&T:aan ja 20 prosenttia kaikista puolustusalan T&T-menoista yhteistoiminnalliseen eurooppalaiseen puolustusalan T&T:aan.

         (7)  Neuvoston päätös (YUTP) 2015/528, annettu 27 päivänä maaliskuuta 2015, Euroopan unionin sellaisten operaatioiden yhteisten kustannusten rahoituksen hallinnointijärjestelmän perustamisesta, joilla on sotilaallista merkitystä tai merkitystä puolustuksen alalla (Athene) ja päätöksen 2011/871/YUTP kumoamisesta (EUVL L 84, 28.3.2015, s. 39).

         (8)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/81/EY, annettu 13 päivänä heinäkuuta 2009, hankintaviranomaisten ja hankintayksiköiden tekemien rakennusurakoita sekä tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta puolustus- ja turvallisuusalalla ja direktiivien 2004/17/EY ja 2004/18/EY muuttamisesta (EUVL L 216, 20.8.2009, s. 76).


title: Neuvoston suositus, annettu 22 päivänä toukokuuta 2019, laadukkaista varhaiskasvatusjärjestelmistä

text:
               5.6.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 189/4

      NEUVOSTON SUOSITUS,
      annettu 22 päivänä toukokuuta 2019,
      laadukkaista varhaiskasvatusjärjestelmistä
      (2019/C 189/02)
      EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 165 artiklan,
      ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin (1) periaatteessa 11 todetaan, että kaikilla lapsilla on oikeus kohtuuhintaiseen varhaiskasvatukseen ja laadukkaaseen hoitoon. Periaate on yhdenmukainen koulutuksen oikeudeksi tunnustavan Euroopan unionin perusoikeuskirjan (2) kanssa, lapsen oikeuksia koskevan Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen kanssa sekä Yhdistyneiden kansakuntien kestävän kehityksen tavoitteen 4.2 kanssa, jonka mukaan kaikilla tytöillä ja pojilla olisi oltava mahdollisuus laadukkaaseen varhaislapsuuden kehitykseen, hoitoon ja esiopetukseen vuoteen 2030 mennessä.

                  (2)

                  Tiedonannossaan ”Eurooppalaisen identiteetin vahvistaminen koulutuksen ja kulttuurin avulla” (3) Euroopan komissio esittää vision eurooppalaisesta koulutusalueesta ja tunnustaa varhaiskasvatuksen roolin kouluoppimisen ja elinikäisen oppimisen perustusten rakentajana. Neuvoston päätelmissä koulujen kehittämisestä ja huipputason opetuksesta (4) sekä neuvoston suosituksessa elinikäisen oppimisen avaintaidoista (5) todetaan myös ratkaiseva rooli, joka varhaiskasvatuksella voi olla kaikkien lasten oppimisen, hyvinvoinnin ja kehityksen edistämisessä.

                  (3)

                  Sekä päätöksentekijät että tutkijat tunnustavat, että lasten varhaisina elinvuosina (6) rakennetaan perustukset ja kapasiteetti elinikäiselle oppimiselle. Oppiminen on asteittainen prosessi, ja varhaisvuosina rakennettu vahva perusta on edellytys korkeamman tason taitojen ja tietojen omaksumiselle sekä koulumenestykselle. Lisäksi se vaikuttaa olennaisesti lasten terveyteen ja hyvinvointiin. Tästä syystä varhaiskasvatusta on tarpeen tarkastella koulutusjärjestelmien perustuksena, joka on kiinteä osa koulutusjatkumoa.

                  (4)

                  Varhaiskasvatukseen osallistuminen hyödyttää kaikkia lapsia, mutta erityisesti niitä, jotka ovat muita heikommassa asemassa. Se auttaa ehkäisemään varhaista osaamisvajetta, ja tästä syystä se on olennainen väline eriarvoisuuden ja koulutusköyhyyden torjumiseksi. Varhaiskasvatuksen tarjonnan olisi oltava osa integroitua lapsen oikeuksiin perustuvaa politiikkatoimien pakettia, jolla pyritään pääsemään lasten kannalta parempiin tuloksiin ja murtamaan huono-osaisuuden kierre. Tarjonnan parantaminen auttaa näin ollen täyttämään sitoumukset, jotka annettiin komission suosituksessa ”Investoidaan lapsiin – murretaan huono-osaisuuden kierre” (7) ja vuonna 2013 annetussa neuvoston suosituksessa jäsenvaltioissa toteutettavista romanien integraatiota edistävistä tuloksellisista toimenpiteistä (8).

                  (5)

                  Varhaiskasvatukseen osallistumisesta on monia hyötyjä (9) niin yksilöille kuin koko yhteiskunnalle. Niitä ovat muun muassa koulutustason kasvu ja työmarkkinatulokset, sosiaalisten ja koulutukseen liittyvien toimien väheneminen sekä yhtenäisempi ja osallistavampi yhteiskunta. Lapset, jotka osallistuivat varhaiskasvatukseen yli vuoden ajan, saivat PIRLS (10)- ja PISA (11)-tutkimuksissa kielistä ja matematiikasta muita enemmän pisteitä. Laadukkaaseen varhaiskasvatukseen osallistumisen on osoitettu olevan myös merkittävä koulunkäynnin varhaista keskeyttämistä ehkäisevä tekijä (12).

                  (6)

                  Varhaislapsuudessa alkavalla koulutuksella ja hoidolla on merkittävä rooli opittaessa elämään yhdessä heterogeenisissä yhteiskunnissa. Nämä palvelut voivat lisätä sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja osallisuutta useilla tavoilla. Ne voivat toimia perheiden kohtaamispaikkoina. Ne voivat auttaa lasten kielitaidon kehityksessä sekä varhaiskasvatuksen kielen että ensimmäisen kielen (13) osalta. Sosioemotionaalisen oppimisen kautta varhaiskasvatuksesta saadut kokemukset voivat opettaa lapsille empaattisuutta sekä saada heidät oppimaan oikeuksistaan ja opettaa tasa-arvoa, suvaitsevaisuutta ja moninaisuutta.

                  (7)

                  Investoinnit varhaiskasvatukseen ovat kaikista koulutusinvestoinneista tuottoisimpia, erityisesti muita heikommassa asemassa olevien lasten kohdalla (14). Varhaiskasvatuksen kustannukset ovat korkeatuottoisia varhaisvaiheen investointeja inhimilliseen pääomaan.

                  (8)

                  Lisäksi laadukkaan varhaiskasvatuksen saatavuus, saavutettavuus ja kohtuuhintaisuus ovat avaintekijöitä niiden naisten ja myös miesten osallistumisessa työmarkkinoille, joilla on hoitovelvoitteita, mikä on tunnustettu myös Barcelonassa vuonna 2002 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa, Euroopan tasa-arvosopimuksessa (15) ja komission 26. huhtikuuta 2017 hyväksymässä työ- ja yksityiselämän tasapainottamista koskevassa tiedonannossa (16). Naisten työllisyys vaikuttaa suoraan kotitalouden sosioekonomiseen tilanteeseen ja talouskasvuun.

                  (9)

                  Investoiminen varhaiskasvatukseen on järkevää vain, jos palvelut ovat laadukkaita, saavutettavia, kohtuuhintaisia ja osallistavia. On olemassa näyttöä siitä, että ainoastaan laadukkaat varhaiskasvatuspalvelut tuottavat hyötyä; heikompilaatuisilla palveluilla on lapsiin ja koko yhteiskuntaan merkittäviä kielteisiä vaikutuksia (17). Politiikkatoimissa ja uudistuksissa painopiste on asetettava laatunäkökohtiin.

                  (10)

                  Kaiken kaikkiaan jäsenvaltiot käyttävät merkittävästi vähemmän varoja varhaiskasvatukseen kuin alemman perusasteen koulutukseen. Kuten Barcelonan tavoitteiden edistymistä koskevasta kertomuksesta (18) käy ilmi, varhaiskasvatuspalveluissa ei tällä hetkellä ole saatavilla riittävästi paikkoja ja kysyntä ylittää tarjonnan lähes kaikissa maissa. Saatavuuden, saavutettavuuden ja kohtuuhintaisuuden puutteen on osoitettu olevan suurimpia esteitä näiden palveluiden käytölle (19).

                  (11)

                  Euroopan parlamentti kehottaa jäsenvaltioita 14 päivänä syyskuuta 2017 antamassaan päätöslauselmassa aiheesta ”Uusi osaamisohjelma Euroopalle” (20) parantamaan varhaiskasvatuksen laatua ja sen saatavuutta sekä puuttumaan siihen, että laadukkaita ja kaikkien tuloluokkien saatavilla olevia lastenhoitopalveluja tarjoavia infrastruktuureja ei ole riittävästi, ja pohtimaan mahdollisuutta tarjota palvelut ilmaiseksi köyhille ja sosiaalisesti syrjäytyneille perheille.

                  (12)

                  Varhaiskasvatuspalveluiden olisi oltava lapsikeskeisiä. Lapset oppivat parhaiten ympäristöissä, jotka perustuvat lasten osallistumiseen ja oppimishaluun. Oppimisen organisoinnista sekä siihen liittyvistä toimista ja kohteista keskustellaan usein kasvattajien ja lasten kesken. Palveluiden olisi tarjottava turvallinen, hoivaava ja huolehtiva ympäristö sekä sosiaalinen, kulttuurinen ja fyysinen tila, jossa lapsilla on erilaisia mahdollisuuksia kehittää potentiaaliaan. Palveluiden suunnittelu perustuu parhaassa tapauksessa siihen peruslähtökohtaan, että koulutus ja hoito ovat toisistaan erottamattomia. Tämän olisi pohjauduttava yhteisymmärrykseen siitä, että lapsuus on itseisarvo ja että lapsia ei pitäisi ainoastaan valmistella koulua ja aikuisuutta varten, vaan heitä olisi myös tuettava ja arvostettava heidän varhaisina elinvuosinaan.

                  (13)

                  Kansallisten, alueellisten tai paikallisten säännösten asettamissa puitteissa perheet olisi otettava mukaan kaikkiin lasten koulutuksen ja hoidon osa-alueisiin. Perhe on ensimmäinen ja tärkein paikka lapsen kasvun ja kehittymisen kannalta, ja vanhemmat ja huoltajat ovat vastuussa jokaisen lapsen hyvinvoinnista, terveydestä ja kehityksestä. Varhaiskasvatuspalvelut tarjoavat ihanteellisen mahdollisuuden yhtenäisen toimintatavan luomiseen, sillä ne johtavat ensimmäiseen henkilökohtaiseen kontaktiin vanhempien kanssa. Ongelmia kohdanneille vanhemmille voitaisiin tarjota yksilöllisiä neuvontapalveluja kotikäyntien aikana. Jotta perheiden osallistuminen toteutuisi käytännössä, varhaiskasvatuspalveluja olisi suunniteltava yhteistyössä perheiden kanssa, ja niiden olisi perustuttava luottamukseen ja keskinäiseen kunnioitukseen (21).

                  (14)

                  Osallistuminen varhaiskasvatukseen voi olla tehokas väline koulutustasa-arvon saavuttamisessa lapsille, jotka ovat muita heikommassa asemassa, kuten joihinkin maahanmuuttaja- ja vähemmistöryhmiin (kuten romanit) kuuluvat lapset ja pakolaislapset, erityislapset, mukaan lukien vammaiset lapset, vaihtoehtoisten hoitojärjestelyjen piiriin kuuluvat lapset ja katulapset, vankien lapset sekä lapset perheissä, joissa köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen riski on korkea, kuten yksinhuoltajaperheissä tai suurissa kotitalouksissa. Pakolaislapset tarvitsevat haavoittuvan asemansa vuoksi tehostettua tukea. Köyhyys, fyysiset ja emotionaaliset stressitekijät, traumat ja puutteellinen kielitaito voivat haitata heidän tulevia koulutusnäkymiään ja menestyksekästä integroitumista uuteen yhteiskuntaan. Osallistuminen varhaiskasvatukseen voi auttaa lieventämään näitä riskitekijöitä.

                  (15)

                  Osallistavan varhaiskasvatuksen tarjoaminen voi edistää niiden sitoumusten täyttämistä, jotka jäsenvaltiot ovat antaneet lapsen oikeuksia ja vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevissa YK:n yleissopimuksissa, joiden allekirjoittajia kaikki jäsenvaltiot ovat.

                  (16)

                  Vuonna 2014 julkaistu laatupuitteiden pääperiaatteita koskeva ehdotus (22) oli ensimmäinen varhaiskasvatuksen laatua koskeva lausuma, jonka eurooppalaiset asiantuntijat 25 maasta esittivät. Lausumat perustuvat viiteen ulottuvuuteen: saatavuus, henkilöstö, opetussuunnitelma, seuranta ja arviointi sekä hallinto ja rahoitus. Lausumista yhteensä kymmenen koskee varhaiskasvatuksen tarjonnan laadun parantamista. Monissa maissa tämä asiakirja toimitettiin paikallisille sidosryhmille, jotka ovat mukana poliittisiin tiedotustoimiin, tutkimukseen ja koulutukseen liittyvissä aloitteissa. Näissä maissa puiteluonnos toimi voimakkaana muutoksen vauhdittajana vaikuttamalla poliittisiin kuulemisprosesseihin, jotka tukivat olemassa olevia uudistuspolkuja.

                  (17)

                  Kaikki laatupuitteiden viisi ulottuvuutta ovat olennaisia laadukkaiden palveluiden takaamiseksi. Erityisesti varhaiskasvatuksen ammattilaisten työllä on pitkäkestoisia vaikutuksia lasten elämään. Monissa maissa ammatilla on kuitenkin melko alhainen profiili ja asema (23).

                  (18)

                  Täyttääkseen ammatillisen roolinsa lasten ja heidän perheidensä tukemisessa varhaiskasvatusalan henkilöstö tarvitsee monipuolista tietotaitoa ja osaamista sekä syvällisen ymmärryksen lapsen kehityksestä ja tietoa varhaiskasvatuspedagogiikasta. Henkilöstön ammattitaidon parantaminen on avainasemassa, koska korkeatasoinen valmistautuminen korreloi parempilaatuisen palvelun, lasten ja henkilöstön välisen laadukkaamman vuorovaikutuksen ja sitä kautta lasten kehitykseen liittyvien parempien tulosten kanssa (24).

                  (19)

                  Monilla palveluntarjoajilla työskentelee avustajia, joiden päätehtävänä on tukea lasten ja perheiden kanssa suoraan työskenteleviä kasvattajia. Avustajilla on usein matalampi koulutustaso kuin kasvattajilla, ja monissa maissa avustajille ei ole mitään pätevyysvaatimuksia. Tästä syystä henkilöstön, myös avustajien, ammattitaidon parantaminen on välttämätöntä (25). Jatkuva ammatillinen kehittyminen on olennainen osa avustajien pätevyyden parantamista.

                  (20)

                  Laatupuitteet tai jokin muu vastaava asiakirja voi olla hyvän hallinnon tehokas osatekijä varhaiskasvatuksessa. Asiantuntijalausuntojen ja äskettäisen poliittisen katsauksen (26) mukaan maissa, joissa kehitetään ja pannaan täytäntöön laatupuitteita, lähestymistapa uudistuksiin on kokonaisvaltaisempi ja johdonmukaisempi. On tärkeää, että asiaankuuluvat sidosryhmät ja ammattilaiset osallistuvat laatupuitteiden suunnitteluun ja tuntevat ne omakseen.

                  (21)

                  Jäsenvaltiot ovat asettaneet vertailuarvoja ja tavoitteita lasten osallistumiselle varhaiskasvatukseen. Vuonna 2002 Barcelonassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto asetti tavoitteita (27), joiden mukaan virallisesti järjestetyn varhaiskasvatuksen piirissä olisi unionissa oltava vuoteen 2010 mennessä vähintään 90 prosenttia kolme vuotta täyttäneistä mutta alle oppivelvollisuusikäisistä lapsista sekä vähintään 33 prosenttia alle kolmevuotiaista lapsista. Nämä tavoitteet vahvistettiin myös Euroopan tasa-arvosopimuksessa vuosiksi 2011–2020. Edistymistä näissä tavoitteissa on käsitelty Barcelonan tavoitteita koskevassa komission kertomuksessa (28). Eurooppalaisen koulutusyhteistyön strategisissa puitteissa (29) asetettiin tavoitteeksi, että 95 prosenttia neljä vuotta täyttäneistä lapsista osallistuisi varhaiskasvatukseen ennen perusasteen koulutuksen alkamista.

                  (22)

                  Jäsenvaltiot ovat viime vuosina edistyneet yleisesti ottaen hyvin varhaiskasvatuspalveluiden saatavuuden parantamisessa. Koulutusalan ET 2020 -vertailuarvo ja Barcelonan tavoite alle kolmevuotiaiden lasten osalta on saavutettu. Kolmevuotiaiden ja sitä vanhempien alle oppivelvollisuusikäisten lasten osallistumista koskevaa Barcelonan tavoitetta ei ole vielä saavutettu vuoden 2011 jälkeen tapahtuneesta edistymisestä huolimatta. Vuonna 2016 tähän ikäryhmään kuuluvista lapsista 86,3 prosenttia osallistui varhaiskasvatukseen. Näiden keskiarvojen taakse kätkeytyy kuitenkin merkittäviä jäsenvaltioiden, alueiden ja yhteiskunnallisten ryhmien välisiä eroja (30). Tarvitaan lisätoimia sen varmistamiseksi, että kaikilla lapsilla on pääsy laadukkaaseen varhaiskasvatukseen niin aikaisin kuin vanhemmat sitä haluavat. Erityisesti tarvitaan toimenpiteitä, joilla parannetaan muita heikommassa asemassa olevien lasten pääsyä varhaiskasvatukseen (31).

                  (23)

                  Tässä suosituksessa pyritään vahvistamaan yhteisymmärrys siitä, mitä laadukas varhaiskasvatusjärjestelmä tarkoittaa. Siinä esitetään mahdollisia toimia, joita hallitukset voivat harkita oman erityistilanteensa mukaisesti. Suositus on osoitettu myös vanhemmille, instituutioille ja järjestöille, mukaan lukien työmarkkinaosapuolet ja kansalaisjärjestöt sekä tutkijat, jotka pyrkivät kehittämään toimialaa.

                  (24)

                  Varhaiskasvatuksella tarkoitetaan tässä suosituksessa (32) mitä tahansa säänneltyä järjestelyä, jossa lapselle tarjotaan koulutusta ja hoitoa syntymästä oppivelvollisuusiän alkamiseen asti riippumatta sen järjestämispaikasta, rahoitustavasta, aukioloajoista tai ohjelmallisesta sisällöstä, ja siihen sisältyvät päiväkoti- ja perhepäivähoito, yksityisesti tai julkisesti rahoitetut palvelut sekä esiopetus.

                  (25)

                  Tässä suosituksessa otetaan täysimääräisesti huomioon toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteet,

            SUOSITTAA, ETTÄ JÄSENVALTIOT
      kansallisen ja unionin lainsäädännön, käytettävissä olevien resurssien ja kansallisten olosuhteiden mukaisesti sekä tiiviissä yhteistyössä kaikkien asianomaisten sidosryhmien kanssa:

                  1.

                  Parantavat laadukkaiden varhaiskasvatusjärjestelmien saatavuutta tämän suosituksen liitteessä esitetyissä varhaiskasvatuksen laatupuitteissa olevien lausumien sekä Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin periaatteen 11 mukaisesti.

                  2.

                  Toimivat sen varmistamiseksi, että varhaiskasvatuspalvelut ovat saavutettavia, kohtuuhintaisia ja osallistavia. Huomioon olisi otettava

                              a)

                              tarve tukea lapsen kehitystä johdonmukaisella tavalla alkaen mahdollisimman varhaisessa vaiheessa varhaiskasvatuspalveluja käyttämällä,

                              b)

                              tarve analysoida tarjonta ja perheiltä tuleva kysyntä, jotta varhaiskasvatuspalveluiden tarjonta voidaan mukauttaa paremmin perheiden tarpeita vastaavaksi vanhempien toiveita kunnioittaen,

                              c)

                              tarve analysoida ja poistaa esteitä, joita perheet saattavat kohdata varhaiskasvatuspalvelujen saatavuuteen ja käyttöön liittyen, kuten kustannukset, köyhyyteen liittyvät esteet, maantieteellinen sijainti, joustamattomat aukioloajat, erityislapsille tarjottavien palvelujen riittämättömyyteen liittyvät esteet, kulttuuriset ja kielelliset esteet, syrjintä sekä tiedon puute,

                              d)

                              tarve luoda yhteyksiä perheisiin ja yhteistyötä näiden ja erityisesti haavoittuvassa tai heikommassa asemassa olevien perheiden kanssa, jotta niille voidaan tiedottaa varhaiskasvatukseen osallistumisen mahdollisuuksista ja hyödyistä ja tapauksen mukaan saatavilla olevasta tuesta sekä rakentaa luottamusta näitä palveluita kohtaan ja kannustaa niihin osallistumista varhaislapsuudesta alkaen,

                              e)

                              tarve varmistaa, että kaikilla perheillä, jotka haluavat hyödyntää varhaiskasvatuspalveluja, on pääsy kohtuuhintaiseen ja laadukkaaseen varhaiskasvatukseen, parhaimmassa tapauksessa työskentelemällä asianmukaisella hallintotasolla, jotta oikeus laadukkaaseen varhaiskasvatuspaikkaan toteutuu käytännössä,

                              f)

                              tarve tarjota osallistavaa varhaiskasvatusta kaikille lapsille, myös erilaisista taustoista tuleville lapsille sekä lapsille, joilla on erityisopetukseen liittyviä tarpeita tai vammoja, välttäen erottelua ja kannustaen heidän osallistumistaan riippumatta heidän vanhempiensa tai huoltajiensa työmarkkinatilanteesta,

                              g)

                              tarve tukea kaikkia lapsia koulunkäyntikielen oppimisessa ottaen samalla huomioon myös heidän ensimmäinen kielensä ja kunnioittaen sitä,

                              h)

                              tarve lujittaa ennalta ehkäiseviä toimia, vaikeuksien varhaista havaitsemista sekä erityislapsille ja heidän perheilleen tarjottavia riittäviä palveluja, ottaen mukaan kaikki asiaankuuluvat toimijat, esim. koulutus-, sosiaali- ja terveysviranomaiset sekä vanhemmat.

                  3.

                  Tukevat varhaiskasvatuksen henkilöstön ammattitaidon parantamista, johtajat mukaan lukien. Riippuen olemassa olevasta pätevöitymisen tasosta ja työoloista tehokkaisiin toimiin voi kuulua seuraavaa:

                              a)

                              varhaiskasvatuksen ammattilaisten aseman kohottaminen luomalla korkeat ammatilliset vaatimukset, tarjoamalla varhaiskasvattajille houkuttelevan ammatillisen aseman ja houkuttelevia uranäkymiä, pyrkimällä saavuttamaan sukupuolten tasapainoisemman edustuksen ja luomalla polkuja pätevöitymiseen henkilöstölle, jolla on alhaisen tason ammattipätevyys tai ei lainkaan ammattipätevyyttä, sekä erityisiä pätevöitymispolkuja avustajia varten,

                              b)

                              peruskoulutuksen ja jatkuvan ammatillisen kehittymisen parantaminen, jotta voidaan ottaa täysimääräisesti huomioon lasten hyvinvointiin, oppimiseen ja kehitykseen liittyvät tarpeet, olennaiset yhteiskunnalliset kehityssuunnat, sukupuolten tasa-arvo sekä lapsen oikeuksien täydellinen ymmärtäminen,

                              c)

                              ajan antaminen henkilöstölle ammatillisiin toimiin, kuten harkintaan, suunnitteluun, vuorovaikutukseen vanhempien kanssa ja yhteistyöhön muiden ammattilaisten ja kollegoiden kanssa;

                              d)

                              pyrkiminen siihen, että henkilöstön osaaminen riittää vastaamaan sellaisten erilaisista taustoista tulevien lasten yksilöllisiin tarpeisiin, joilla on oppimiseen liittyviä erityistarpeita, mukaan lukien vammoja, ja henkilöstön valmentaminen erilaisten ryhmien ohjaamiseen.

                  4.

                  Parantavat varhaiskasvatuksen opetussuunnitelmien kehittämistä, jotta ne olisivat lasten etujen mukaisia, tukisivat heidän hyvinvointiaan ja vastaisivat kunkin yksittäisen lapsen ainutlaatuisia tarpeita ja potentiaalia, mukaan lukien lapset, joilla on erityistarpeita tai jotka ovat haavoittuvassa tai muita heikommassa asemassa. Kokonaisvaltaista oppimista ja lasten kehitystä tukeviin toimintatapoihin voisi sisältyä

                              a)

                              tasapainon varmistaminen sosioemotionaalisen ja kognitiivisen kehittämisen tarjonnassa tunnustamalla leikin, luontoyhteyden, musiikin, taiteiden ja fyysisen aktiivisuuden roolin merkitys,

                              b)

                              osallistumiseen, aloitteellisuuteen, itsenäisyyteen, ongelmanratkaisuun ja luovuuteen kannustaminen sekä päättelyyn, tutkimiseen ja yhteistyöhön tähtääviin oppimisjärjestelyihin rohkaiseminen,

                              c)

                              empatian, myötätunnon, keskinäisen kunnioituksen ja tietoisuuden vaaliminen tasa-arvon ja moninaisuuden suhteen,

                              d)

                              mahdollisuuksien tarjoaminen varhaiseen kielelle altistumiseen ja oppimiseen leikin kautta ja

                              e)

                              sellaisten räätälöityjen monikielisten varhaiskasvatusohjelmien harkitseminen mahdollisuuksien mukaan, joissa otetaan huomioon myös kaksi- tai monikielisten lasten erityistarpeet,

                              f)

                              ohjeiden antaminen ammattilaisille iänmukaisesta digitaalisten laitteiden ja uusien teknologioiden käytöstä;

                              g)

                              varhaiskasvatuksen koulutusjatkumoon integroimisen edistäminen sekä varhaiskasvatuksen ja alemman perusasteen henkilöstön, vanhempien ja neuvontapalvelujen välisen yhteistyön tukeminen lasten sujuvaa perusopetukseen siirtymistä varten,

                              h)

                              osallistavan ja demokraattisen sekä kaikkien lasten tarpeet huomioon ottavan opetusympäristön edistäminen.

                  5.

                  Edistävät asiaankuuluvilla tasoilla avointa ja johdonmukaista varhaiskasvatuspalveluiden seurantaa ja arviointia toimintapolitiikan kehittämiseksi ja toteuttamiseksi. Tuloksellisia toimintatapoja voisivat olla

                              a)

                              itsearviointivälineiden, kyselyiden ja tarkkailuohjeiden käyttö osana laadunhallintaa järjestelmän ja palveluiden tasolla,

                              b)

                              riittävien ja iänmukaisten menetelmien käyttö, joilla edistetään lasten osallistumista ja kuunnellaan heidän mielipiteitään, huoliaan ja ideoitaan ja otetaan lasten näkökulma huomioon arviointiprosessissa,

                              c)

                              olemassa olevien välineiden käyttö varhaiskasvatuspalveluiden osallistavuuden parantamiseksi. Näihin kuuluu esimerkiksi Euroopan erityisopetuksen ja inklusiivisen opetuksen kehittämiskeskuksen kehittämä osallistavan varhaiskasvatuksen oppimisympäristön itsearviointiväline.

                  6.

                  Pyrkivät varmistamaan varhaiskasvatuspalveluiden tarjonnan kannalta riittävän rahoituksen ja lainsäädäntökehyksen. Huomioon olisi otettava

                              a)

                              varhaiskasvatukseen tehtävien investointien kasvattaminen keskittymällä saatavuuteen, laatuun ja kohtuuhintaisuuteen sekä hyödyntämällä tarvittaessa Euroopan rakenne- ja investointirahastojen tarjoamia rahoitusmahdollisuuksia;

                              b)

                              räätälöityjen kansallisten tai alueellisten laatupuitteiden luominen ja ylläpito;

                              c)

                              perheille ja lapsille tarjottavien palveluiden välisen paremman yhteistyön tai niiden yhdentymisen edistäminen erityisesti sosiaali- ja terveyspalveluiden sekä koulujen kanssa kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla,

                              d)

                              vankkojen lastensuojelukäytäntöjen sisällyttäminen varhaiskasvatusjärjestelmään, jotta lapsia voidaan suojella kaikenlaiselta väkivallalta,

                              e)

                              sellaisen järjestelmän kehittäminen, jolla pyritään

                                          (1)

                                          vahvaan vuoropuhelun ja pohdinnan kulttuuriin, joka edistää jatkuvaa kehitys- ja oppimisprosessia kaikkien tasojen toimijoiden kesken,

                                          (2)

                                          laadukkaisiin varhaiskasvatusinfrastuktuureihin ja asianmukaiseen maantieteelliseen jakautumiseen lasten elinympäristöön nähden.

                  7.

                  Raportoivat olemassa olevien kehysten ja välineiden avulla varhaiskasvatusjärjestelmien saatavuuteen ja laatuun liittyvistä kokemuksista ja edistymisestä.

            KANNATTAA KOMISSION AIKOMUSTA

                  8.

                  Helpottaa jäsenvaltioiden välistä kokemusten ja hyvien käytäntöjen vaihtamista eurooppalaisen koulutusyhteistyön strategisten puitteiden ja sitä seuraavien ohjelmien yhteydessä sekä sosiaalisen suojelun komiteassa.

                  9.

                  Tukea jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä niiden kysynnän perusteella järjestämällä tilaisuuksia vertaisoppimiseen ja vertaisneuvontaan.

                  10.

                  Tukea OECD:n varhaiskasvatusverkoston kanssa tehtävää yhteistyötä tulosten jakamisen helpottamiseksi ja päällekkäisyyksien välttämiseksi.

                  11.

                  Tukea laadukkaiden osallistavien varhaiskasvatuspalvelujen kehittämistä asettamalla saataville unionin rahoitusta erityisesti Erasmus+ -ohjelman ja tarvittaessa Euroopan investointi- ja rakennerahastojen, kuten Interregin, kautta, rajoittamatta seuraavaa monivuotista rahoituskehystä koskevia neuvotteluja.

                  12.

                  Ehdottaa varhaiskasvatuspalveluiden tarjoamista koskevaa päivitettyä eurooppalaista vertailuarvoa tai tavoitetta, joka on yhdenmukainen muutetun ET 2020 -vertailuarvon ja Barcelonan tavoitteiden kanssa, sen jälkeen, kun jäsenvaltioita on kuultu. Tästä vertailuarvoa koskevasta ehdotuksesta sekä muista ehdotetuista koulutusalan eurooppalaisista vertailuarvoista olisi keskusteltava ja päätettävä neuvostossa siinä yhteydessä, kun laaditaan uusi koulutuksen strateginen viitekehys vuoden 2020 jälkeiselle ajalle.

                  13.

                  Raportoida neuvostolle suosituksen seurannasta olemassa olevien viitekehysten ja välineiden yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.

         Tehty Brysselissä 22 päivänä toukokuuta 2019.

               Neuvoston puolesta

               Puheenjohtaja

            C. B. MATEI

         (1)  Asiak. 13129/17.

         (2)  EUVL C 326, 26.10.2012, s. 391.

         (3)  COM(2017) 673 final.

         (4)  EUVL C 421, 8.12.2017, s. 2.

         (5)  EUVL C 189, 4.6.2018, s. 1.

         (6)  Varhaisten elinvuosien määritelmä on yleensä syntymästä 6. ikävuoteen, ja se vastaa ISCED-koulutustasoa 0.

         (7)  EUVL L 59, 2.3.2013, s. 5.

         (8)  EUVL C 378, 24.12.2013, s. 1.

         (9)  Benefits of early childhood education and care and the conditions for obtaining them, koulutusta tutkivien taloustieteilijöiden asiantuntijaverkoston (EENEE) selvitys.

         (10)  Kansainvälinen lukutaitotutkimus (Progress in International Reading Literacy Study, PIRLS).

         (11)  Kansainvälinen oppimistulosten arviointiohjelma (PISA), OECD (2016), Education at a Glance.

         (12)  Euroopan komissio (2014), Study on the effective use of early childhood education and care in preventing early school leaving.

         (13)  Ensimmäinen kieli: kielen variantti (tai variantit), joka on omaksuttu ja jota on käytetty varhaislapsuudessa (ennen suurin piirtein kahden tai kolmen vuoden ikää) aikana, jolloin ihminen ottaa kielelliset valmiudet ensimmäistä kertaa haltuunsa. Tätä pidetään parempana terminä kuin ilmaisua ”äidinkieli”, koska ensimmäinen kieli ei välttämättä ole pelkästään äidin kieli.

         (14)  The Economics of Human Development and Social Mobility. Annual Reviews of Economics, Vol.6 (2014), 689–733.

         (15)  EUVL C 155, 25.5.2011, s. 10.

         (16)  COM(2017) 252 final.

         (17)  A Review of Research on the Effects of Early Childhood Education and Care on Child Development. CARE Project Report (2015).

         (18)  COM(2018) 273 final.

         (19)  OECD (2017), Starting Strong 2017: Key OECD Indicators on Early Childhood Education and Care; Eurofound (2015) Early childhood care: Accessibility and quality of services.

         (20)  P8_TA(2017)0360.

         (21)  Toimintapoliittinen asiakirja Children in Europe (2008), Young children and their services: developing a European approach.

         (22)  Euroopan komission johdolla varhaiskasvatusta pohtineen työryhmän raportti: Proposal for Key principles of a Quality Framework for Early Childhood Education and Care (2014).

         (23)  Eurofound (2015), Early childhood care: working conditions, training and quality of services – A systematic review.

         (24)  European Commission (2011), CoRe: Competence Requirements in Early Childhood Education and Care.

         (25)  Professionalisation of Childcare Assistants in Early Childhood Education and Care (ECEC): Pathways towards Qualification, NESET II report (2016).

         (26)  The current state of national ECEC quality frameworks, or equivalent strategic policy documents, governing ECEC quality in EU Member States, NESET II Report 4/2017.

         (27)  SN 100/1/02 REV 1.

         (28)  COM(2018) 273 final.

         (29)  EUVL C 417, 15.12.2015, s. 25.

         (30)  COM(2018) 273 final.

         (31)  Euroopan komissio (2017), Koulutuksen seurantakatsaus.

         (32)  ISCED 0.1 ja ISCED 0.2.

         LIITE

            ”Lapsilla on oikeus kohtuuhintaiseen varhaiskasvatukseen ja laadukkaaseen hoitoon.”

            Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilari

         Syntymästä ja elämän ensimmäisistä vuosista alkava oppiminen ja kasvatus vaikuttavat voimakkaimmin lasten elämään, sillä ne luovat perustan elinikäiselle kehittymiselle. Nämä laatupuitteet tarjoavat tärkeimmät periaatteet ja eurooppalaisen lähestymistavan laadukkaisiin varhaiskasvatusjärjestelmiin perustuen EU:n jäsenvaltioiden hyviin käytäntöihin ja huippututkimukseen. Ne muodostuvat kymmenestä laatulausumasta, jotka liittyvät viiteen laajempaan laatualueeseen: saatavuus, henkilöstö, opetussuunnitelma, seuranta ja arviointi sekä hallinto ja rahoitus. Kymmenessä laatulausumassa kuvataan laadukkaiden palveluiden käytännössä todetut pääasialliset piirteet. Laatupuitteet ovat hallinnollinen väline, jonka tavoitteena on ohjata varhaiskasvatusjärjestelmien kehitystä ja ylläpitoa.
         Näiden puitteiden tärkeimpänä tavoitteena on kuvailla järjestelmää, joka voi tarjota laadukasta varhaiskasvatusta kaikille lapsille, ja sen kehittämistä. Niissä noudatetaan seuraavia periaatteita:

                     —

                     laadukkaat palvelut ovat ratkaisevan tärkeitä lasten kehityksen ja oppimisen edistämisessä ja pitkällä aikavälillä heidän koulutusmahdollisuuksiensa parantamisessa

                     —

                     vanhempien osallistuminen kumppaneina näihin palveluihin on olennaista – perhe on kaikkein tärkein lapsen kasvun ja kehittymisen paikka, ja vanhemmat (ja huoltajat) ovat vastuussa kunkin lapsen hyvinvoinnista, terveydestä ja kehityksestä

                     —

                     varhaiskasvatuspalveluiden on oltava lapsikeskeisiä, niissä on otettava lapset aktiivisesti mukaan ja huomioitava lasten mielipiteet.

            EU:N VARHAISKASVATUKSEN LAATUPUITTEET

         Kaikkien lasten SAATAVILLA olevat laadukkaat varhaiskasvatuspalvelut tukevat heidän tervettä kehitystään ja koulumenestystään, auttavat vähentämään sosiaalista epätasa-arvoa sekä kaventavat eri sosioekonomisista taustoista tulevien lasten välisiä eroja osaamisessa. Yhtäläinen saatavuus on olennaista myös sen varmistamiseksi, että vanhemmat, erityisesti naiset, voivat integroitua (uudelleen) joustavasti työmarkkinoille.

            Laatulausumat:

         1.   Palvelut, jotka ovat kaikkien perheiden ja niiden lasten saatavilla ja kohtuuhintaisia.

         Yleinen laillinen oikeus varhaiskasvatuspalveluihin tarjoaa vakaan perustan kaikkien lasten tavoittamiseen. Väestötiedot ja vanhemmille osoitetut kyselytutkimukset varhaiskasvatuspaikkojen kysynnästä voivat toimia lisätarpeiden arvioinnin ja kapasiteetin mukauttamisen perustana.
         Palveluissa voidaan puuttua perheiden ja lasten osallistumisen tiellä oleviin esteisiin. Tähän voi kuulua vaadittujen varhaiskasvatusmaksujen mukauttaminen, jotta palvelut ovat myös alemman tulotason kotitalouksien saatavilla. Näyttöä on myös siitä, että joustavat aukioloajat ja muut järjestelyt voivat mahdollistaa erityisesti sellaisten lasten osallistumisen, joiden äidit käyvät työssä tai jotka ovat yksinhuoltajaperheistä ja jotka kuuluvat vähemmistöryhmiin tai vähäosaisten ryhmiin.
         Palveluiden järjestäminen tasaisesti kaupungeissa ja maaseutualueilla, vaurailla ja köyhillä asuinalueilla ja alueilla voi laajentaa saatavuutta yhteiskunnassa heikossa asemassa oleville. Laadukkaiden palveluiden saatavuuden asuinalueilla, joilla asuu köyhiä perheitä, vähemmistöön kuuluvia tai maahanmuuttaja- tai pakolaisperheitä, on osoitettu vaikuttavan eniten yhdenvertaisuuden ja sosiaalisen osallisuuden tukemiseen.
         2.   Palvelut, jotka kannustavat osallistumiseen, vahvistavat sosiaalista osallisuutta ja tukevat moninaisuutta.

         Varhaiskasvatusjärjestelyt voivat aktiivisesti kannustaa osallistumiseen ottamalla vanhemmat, perheet ja hoitajat mukaan päätöksentekoprosesseihin (esimerkiksi vanhempaintoimikuntien kautta). Perheiden, erityisesti yksinhuoltajien ja vähäosaisten tai vähemmistöön kuuluvien tai maahanmuuttajaperheiden tavoittaminen kohdennettujen aloitteiden kautta antaa niille mahdollisuuden ilmaista tarpeitaan, jotka voidaan huomioida suunniteltaessa paikallisyhteisöjen vaatimuksia vastaavia palveluita.
         Henkilöstön rekrytointia syrjäytyneistä ryhmistä taikka maahanmuuttaja- tai vähemmistöryhmistä voidaan edistää, koska on osoitettu olevan eduksi, jos varhaiskasvatushenkilöstön koostumus kuvastaa yhteisön monimuotoisuutta.
         Lasten kieliä, kulttuuria ja kotitaustoja arvostavan myönteisen ilmapiirin luominen vaikuttaa yhteenkuuluvuuden tunteen kehittymiseen lapsilla. Myös asianmukainen täydennyskoulutus valmistaa henkilöstöä ottamaan vastaan ja tukemaan kaksikielisiä lapsia.
         Varhaiskasvatusjärjestelyjen puitteissa perheille voidaan kehittää hyviä käytäntöjä, joiden avulla siirtyminen kotoa varhaiskasvatuksen piiriin on sujuvaa, ja niissä voidaan tukea vanhempien osallistumista järjestämällä erityisaloitteita.
         HENKILÖSTÖ on kaikkein tärkein tekijä lasten hyvinvoinnin, oppimisen ja kehityksen kannalta. Tästä syystä henkilöstön työolot ja ammatillinen kehittyminen katsotaan olennaisiksi laadun osatekijöiksi.

            Laatulausumat:

         3.   Pätevä henkilöstö, jonka perus- ja jatkokoulutus antaa heille mahdollisuuden täyttää ammatillisen roolinsa.

         Tuloksellisissa varhaiskasvatusjärjestelmissä tarkastellaan mahdollisuutta parantaa henkilöstön ammatillista asemaa, mikä on yleisesti tunnustettu yhdeksi laadun avaintekijäksi, nostamalla pätevyystasoja, tarjoamalla houkuttelevaa ammatillista asemaa ja joustavia uranäkymiä sekä vaihtoehtoisia polkuja avustajille. Tätä voidaan tukea pyrkimällä pedagogiseen henkilöstöön, joka muodostuu avustavan henkilöstön lisäksi korkeasti koulutetuista varhaiskasvatukseen erikoistuneista ammattilaisista, joilla on täysi ammattipätevyys.
         Viimeisintä kehitystä edustavia peruskoulutusohjelmia suunnitellaan yhdessä alan toimijoiden kanssa, ja niissä varmistetaan asianmukainen tasapaino teorian ja käytännön välillä. Hyötyä on myös siitä, jos koulutusohjelmissa valmistellaan henkilöstöä työskentelemään yhdessä ja parantamaan reflektiivistä pätevyyttään. Nämä ohjelmat voivat hyötyä siitä, että henkilöstöä koulutetaan työskentelemään kielellisesti ja kulttuurisesti monimuotoisissa ryhmissä, joiden lapset tulevat vähemmistöryhmiin kuuluvista, maahanmuuttaja- ja pienituloisista perheistä.
         Henkilöstö, jolla on kyky ottaa huomioon pienten lasten kehitykseen liittyvät tarpeet, edut ja potentiaali ja joka kykenee myös havaitsemaan mahdollisia kehitys- ja oppimisongelmia, voi tukea lapsen kehitystä ja oppimista aktiivisemmin. Säännölliset ja yksilölliset mahdollisuudet jatkuvaan ammatilliseen kehittymiseen hyödyttävät kaikkia henkilöstön jäseniä, mukaan luettuina avustajat ja lisähenkilöstö.
         Henkilöstön pätevyyteen olisi tarvittavien lapsen kehitystä ja lapsipsykologiaa koskevien elementtien osalta sisällyttävä jäsenvaltioiden erilaisten koulutusrakenteiden mukaisesti tietämys lastensuojelujärjestelmistä sekä yleisemmin lapsen oikeuksista.
         4.   Tukea tarjoavat työolot ja ammattimainen johtajuus, jotka mahdollistavat havainnoinnin, pohdinnan, suunnittelun, tiimityöskentelyn ja yhteistyön vanhempien kanssa.

         Varhaiskasvatusjärjestelmät, joissa pyritään parempiin työoloihin sekä asianmukaisempiin palkkatasoihin, voivat tehdä varhaiskasvatusalasta houkuttelevamman vaihtoehdon todelliseen urakehitykseen tähtäävälle pätevämmälle henkilöstölle.
         Aikuisten ja lasten väliset suhdeluvut ja ryhmäkoot ovat sopivimpia, jos ne on suunniteltu asianmukaisesti lapsiryhmän ikärakenteen ja kokoonpanon kannalta, sillä pienemmät lapset tarvitsevat enemmän huomiota ja hoivaa.
         Ammatilliset oppimisyhteisöt järjestelmissä ja järjestelmien välillä vaikuttavat positiivisesti antamalla henkilöstölle tilaa ja aikaa yhteisten käytäntöjen ja yhteistyön kehittämiseen.
         Uusien henkilöstön jäsenten neuvonta ja valvonta perehtymisvaiheen aikana voi auttaa heitä omaksumaan ammatillisen roolinsa nopeasti.
         OPETUSSUUNNITELMA on tehokas työväline lasten hyvinvoinnin, kehityksen ja oppimisen parantamiseksi. Laajoissa pedagogisissa puitteissa vahvistetaan periaatteet lasten kehityksen ja oppimisen tukemiseksi varhaiskasvatuksen käytännöillä, jotka vastaavat lasten etuja, tarpeita ja potentiaalia.

            Laatulausumat:

         5.   Opetussuunnitelma perustuu pedagogisiin tavoitteisiin, arvoihin ja toimintatapoihin, joiden avulla lapset voivat saavuttaa täyden potentiaalinsa, ja siinä huomioidaan lasten sosiaalinen, emotionaalinen, kognitiivinen ja fyysinen kehitys sekä heidän hyvinvointinsa.

         Lapsikeskeiset pedagogiset toimintatavat voivat ylläpitää lasten kokonaiskehitystä paremmin, tukea heidän oppimisstrategioitaan ja edistää heidän kognitiivista ja ei-kognitiivista kehitystään nojautumalla järjestelmällisemmin kokeelliseen oppimiseen, leikkiin ja sosiaaliseen vuorovaikutukseen.
         Määritelty opetussuunnitelma on osoittautunut eduksi, sillä se voi tarjota yhdenmukaisen kehyksen hoidolle, koulutukselle ja sosialisaatiolle kiinteänä osana varhaiskasvatuspalveluita. Ihannetapauksessa tällaisessa kehyksessä määritellään pedagogiset tavoitteet, jotka antavat kasvattajille mahdollisuuden mukauttaa toimintatapaansa lasten yksilöllisten tarpeiden mukaan, ja siinä voidaan antaa ohjeita laadukkaan oppimisympäristön luomiseen. Siinä otetaan asianmukaisesti huomioon lasten lukutaidon kehittymistä edistävien kirjojen ja muun painetun materiaalin saatavuus.
         Edistämällä monimuotoisuutta, tasa-arvoa ja kielitietoisuutta tehokas opetussuunnitelmakehys tukee maahanmuuttajien ja pakolaisten integroitumista. Siinä voidaan huomioida sekä heidän äidinkielensä että koulunkäyntikielen kehittyminen.
         6.   Opetussuunnitelmassa edellytetään, että henkilöstö tekee yhteistyötä lasten, kollegoiden ja vanhempien kanssa omien käytäntöjensä arvioimisessa.

         Opetussuunnitelman avulla vanhemmat, sidosryhmät ja henkilöstö voidaan osallistaa paremmin ja varmistaa, että se vastaa asianmukaisesti tarpeita, etuja ja lasten potentiaalia.
         Opetussuunnitelmassa voidaan määritellä roolit ja prosessit, joilla henkilöstö tekee säännöllistä yhteistyötä vanhempien sekä muissa lasten palveluissa (kuten terveys-, sosiaalihuolto- ja koulutussektoreilla) toimivien kollegoiden kanssa.
         Mahdollisuuksien mukaan opetussuunnitelmassa voidaan antaa varhaiskasvatushenkilöstölle ohjeet yhteydenpidosta kouluhenkilökunnan kanssa lasten siirtyessä varhaiskasvatuksesta esiopetukseen tai alemman perusasteen opetukseen.
         SEURANTA JA ARVIOINTI pitävät yllä laatua. Vahvuuksia ja heikkouksia osoittamalla sen prosessit voivat olla tärkeitä osatekijöitä varhaiskasvatusjärjestelmien laadun parantamisessa. Ne voivat tarjota sidosryhmille ja päätöksentekijöille tukea aloitteissa, joilla vastataan lasten, vanhempien ja paikallisyhteisöjen tarpeisiin.

            Laatulausumat:

         7.   Seuranta ja arviointi tuottaa tietoa asiaankuuluvalla paikallisella, alueellisella ja/tai kansallisella tasolla politiikan ja käytännön laadun jatkuvien parannusten tueksi.

         Avoimet tiedot palveluista ja henkilöstöstä tai opetussuunnitelman täytäntöönpanosta asianmukaisella kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla voivat auttaa parantamaan laatua.
         Säännöllinen palaute voi helpottaa politiikan arviointia, kun annetaan myös mahdollisuus analysoida julkisten varojen käyttöä ja sitä, mikä kussakin kontekstissa on tehokasta.
         Henkilöstön oppimistarpeiden tunnistamiseksi ja oikeiden päätösten tekemiseksi siitä, miten palvelujen laatua ja ammatillista kehittymistä voidaan parhaiten parantaa, on hyödyllistä, että varhaiskasvatusjohtajat keräävät olennaisia tietoja hyvissä ajoin.
         8.   Lapsen edun mukainen seuranta ja arviointi.

         Lapsen oikeuksien suojelemiseksi varhaiskasvatusjärjestelmään olisi sisällytettävä vankat lastensuojelukäytännöt, joilla autetaan suojelemaan lapsia kaikenlaiselta väkivallalta. Tehokas lastensuojelu kattaa seuraavat neljä aihealuetta: 1) politiikka, 2) ihmiset, 3) menettelyt ja 4) vastuu. Lisätietoa näistä aihealueista on saatavilla Keeping children safe -järjestön julkaisemassa asiakirjassa ”Child safeguarding standards and how to implement them”.
         Seuranta- ja arviointiprosessit voivat edistää kaikkien sidosryhmien aktiivista osallistumista ja yhteistyötä. Kaikki laadun kehittämiseen osallistuvat voivat vaikuttaa seuranta- ja arviointikäytäntöihin ja hyötyä niistä.
         Saatavilla oleva näyttö osoittaa, että useat erilaiset seurantamenetelmät (esim. havainnointi, dokumentointi sekä lasten osaamisen ja oppimisen narratiivinen arviointi) voivat tarjota hyödyllistä tietoa sekä kertoa lasten kokemuksista ja kehityksestä esimerkiksi sujuvaa kouluun siirtymistä ajatellen.
         Seurantavälineitä ja osallistavia arviointimenettelyjä voidaan kehittää siten, että lapsille annetaan mahdollisuus kertoa oppimiskokemuksistaan ja sosiaalisista kokemuksistaan varhaiskasvatusympäristössä.
         HALLINTO JA RAHOITUS ovat ratkaisevan tärkeitä, jotta varhaiskasvatus voi täyttää tehtävänsä lasten henkilökohtaisessa kehityksessä ja oppimisessa, suoritustasoerojen pienentämisessä ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämisessä. Kattava ja johdonmukainen julkinen politiikka, joka liittää varhaiskasvatuksen muihin pienten lasten ja heidän perheidensä hyvinvointiin liittyviin palveluihin, tuottaa laadukkaita tuloksia.

            Laatulausumat:

         9.   Sidosryhmillä on selkeä ja yhteinen käsitys tehtävistään ja vastuualoistaan sekä tietoisuus siitä, että niiden odotetaan toimivan yhteistyössä kumppaniorganisaatioiden kanssa.

         Varhaiskasvatuspalvelut hyötyvät läheisestä yhteistyöstä kaikkien lapsiin liittyvien palveluiden, kuten sosiaali- ja terveyspalveluiden, koulujen ja paikallisten sidosryhmien kanssa. Tällaisten eri viranomaisten välisten yhteyksien on todettu olevan tehokkaampia, jos niitä säännellään johdonmukaisella toimintakehyksellä, joka voi ennakoivasti tukea yhteistyötä ja pitkäaikaisia investointeja paikallisyhteisöihin.
         Sidosryhmien osallistumisen on osoitettu olevan ratkaisevan tärkeää varhaiskasvatuksen suunnittelussa ja täytäntöönpanossa.
         Varhaiskasvatusta koskevista eri säännöksistä vastaavien viranomaisten yhteensovittamisella tai koordinoinnilla voi olla myönteinen vaikutus järjestelmän laatuun.
         10.   Lainsäädäntö, sääntely ja/tai rahoitus tukevat edistymistä kohti yleistä oikeutta laadukkaaseen ja kohtuuhintaiseen varhaiskasvatukseen, ja edistymisestä raportoidaan säännöllisesti asiaankuuluville sidosryhmille.

         Kaikille lapsille tarjottavien palveluiden laadun parantaminen saatetaan saavuttaa paremmin ottamalla vähitellen käyttöön yleinen lainsäädäntöön perustuva oikeus. Tähän kuuluu myös sen edistäminen, että varhaiskasvatukseen osallistutaan varhaislapsuudesta alkaen. Voi olla hyödyllistä vertailla, luovatko markkinoihin perustuvat varhaiskasvatuspalvelut epätasa-arvoa palveluiden saavutettavuuteen tai heikompaa laatua heikommassa asemassa oleville lapsille, ja tehdä tarpeen mukaan suunnitelmia korjaavista toimenpiteistä.
         Läheinen yhteys työ-, terveys- ja sosiaalipolitiikkaan voi olla selkeä etu, sillä se voi edistää tehokkaampaa resurssien uudelleenjakoa kohdentamalla lisärahoitusta heikommassa asemassa oleviin ryhmiin ja asuinalueisiin.


               9.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 378/262

         P7_TA(2014)0216
   Aseistettujen ei-valtiollisten toimijoiden humanitaarinen toiminta lasten suojelemisessa
   Euroopan parlamentin suositus neuvostolle 12. maaliskuuta 2014 aseistettujen ei-valtiollisten toimijoiden humanitaarisesta toiminnasta lasten suojelemisessa (2014/2012(INI))
   (2017/C 378/32)

      Euroopan parlamentti, joka

               —

               ottaa huomioon Catherine Grèzen, Eva Jolyn, Isabella Lövinin, Judith Sargentinin, Bart Staesin ja Keith Taylorin Verts/ALE-ryhmän puolesta esittämän ehdotuksen suositukseksi aseistettujen ei-valtiollisten toimijoiden humanitaarisesta toiminnasta lasten suojelemisessa (B7-0585/2013),

               —

               ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteerin vuoden 2013 raportin lapsista ja aseellisista selkkauksista sekä muut asiaan liittyvien toimijoiden raportit,

               —

               ottaa huomioon lapsia aseellisten selkkauksien yhteydessä koskevat EU:n suuntaviivat vuodelta 2008, lapsia aseellisten selkkauksien yhteydessä koskevien EU:n suuntaviivojen vuoden 2010 täytäntöönpanostrategian sekä vuoden 2008 EU:n tarkistusluettelon aseellisista konflikteista kärsimään joutuneiden lasten suojelun sisällyttämisestä ETPP:n alan operaatioihin,

               —

               ottaa huomioon vuonna 2008 hyväksytyt neuvoston päätelmät aiheesta ”lapsen oikeuksien edistäminen ja suojeleminen Euroopan unionin ulkoisessa toiminnassa – humanitaarinen ja kehitysyhteistyöulottuvuus”,

               —

               ottaa huomioon 19. helmikuuta 2009 antamansa päätöslauselman lasten erityisasemasta EU:n ulkoisissa toimissa (1), 16. tammikuuta 2008 antamansa päätöslauselman aiheesta ”Tavoitteena lasten oikeuksia koskeva EU:n strategia” (2), 3. heinäkuuta 2003 antamansa päätöslauselman lapsikaupasta ja lapsisotilaista (3), 6. heinäkuuta 2000 antamansa päätöslauselman Herran vastarinta-armeijan (LRA) sieppaamista lapsista (4) sekä 17. joulukuuta 1998 antamansa päätöslauselman lapsisotilaista (5),

               —

               ottaa huomioon lapsen oikeuksia koskevat YK:n päätöslauselmat, erityisesti YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1612 (2005),

               —

               ottaa huomioon lapsen oikeuksia koskevan yleissopimuksen valinnaisen pöytäkirjan lasten osallisuudesta aseellisiin selkkauksiin vuodelta 2002,

               —

               ottaa huomioon Pariisin sitoumukset lasten suojaamiseksi laittomalta värväämiseltä asevoimiin tai aseellisiin ryhmiin tai käyttämiseltä niissä sekä Pariisin periaatteet ja suuntaviivat asevoimiin tai aseellisiin ryhmiin liittyneistä lapsista, jotka molemmat hyväksyttiin 6. helmikuuta 2007,

               —

               ottaa huomioon työjärjestyksen 121 artiklan 3 kohdan ja 97 artiklan,

               —

               ottaa huomioon kehitysyhteistyövaliokunnan mietinnön (A7-0160/2014),

               A.

               toteaa, että useimmissa nykyisissä aseellisissa konflikteissa on ollut mukana yksi tai useampi aseistettu ei-valtiollinen toimija, joka taistelee hallitusta ja muita aseellisia ryhmiä vastaan, jolloin siviilit ja erityisesti lapset joutuvat kärsimään sodissa eniten;

               B.

               ottaa huomioon, että ei-valtiollisten toimijoiden kirjo on hyvin laaja ja kattaa monenlaisia toimijoita ja pyrkimyksiä sekä monentasoista halukkuutta ja kykyä noudattaa kansainvälistä humanitaarista oikeutta ja muita kansainvälisen oikeuden normeja, mutta niitä kaikkia on valvottava tässä asiassa;

               C.

               katsoo, että siviilien ja erityisesti lasten suojelemiseksi on otettava huomioon kaikki konfliktin osapuolet;

               D.

               ottaa huomioon, että kansainväliset humanitaariset normit koskevat ja sitovat kaikkia aseellisen konfliktin osapuolia;

               E.

               ottaa huomioon, että aseellisilla konflikteilla on erityisen tuhoisa vaikutus lasten fyysiseen ja henkiseen kehitykseen ja niillä voi olla pitkäaikaisia seurauksia ihmisten turvallisuudelle ja kestävälle kehitykselle;

               F.

               ottaa huomioon, että alle 15-vuotiaiden lasten värvääminen tai pestaaminen asevoimiin tai aseellisiin ryhmiin tai heidän käyttämisensä osallistumaan aktiivisesti vihollisuuksiin on kriminalisoitu Kansainvälisen rikostuomioistuimen perussäännössä;

               G.

               ottaa huomioon, että kansainvälisessä oikeudessa kielletään kaikenlainen seksuaalinen väkivalta myös lapsia kohtaan ja että seksuaaliset väkivallanteot voidaan katsoa sotarikoksiksi, rikoksiksi ihmisyyttä vastaan tai kansanmurhaksi;

               H.

               ottaa huomioon, että jalkaväkimiinojen käyttö on vähentynyt vuoden 1997 jalkaväkimiinojen kieltämistä koskevan yleissopimuksen tekemisen jälkeen, mutta se on edelleen uhka lapsille etenkin aseellisissa konflikteissa, jotka eivät ole luonteeltaan kansainvälisiä;

               I.

               katsoo, että kansainvälisellä yhteisöllä on moraalinen velvollisuus hankkia sitoumukset lasten suojelemiseksi kaikilta konfliktien osapuolilta, mukaan lukien sekä valtion toimijat että aseelliset, ei-valtiolliset toimijat;

               J.

               katsoo, että kaikkiin rauhanneuvotteluihin ja -sopimuksiin on sisällytettävä lapsisotilaiden kotiuttaminen, kuntouttaminen ja yhteiskuntaan integroituminen, ja niihin on ryhdyttävä jo konfliktin aikana;

               K.

               katsoo, että lapsisotilaiden onnistunut kotiuttaminen ja yhteiskuntaan integroituminen voivat osaltaan ehkäistä jatkuvaa väkivallan kierrettä;

               1.

               suosittaa kehitysyhteistyöstä vastaavalle komission jäsenelle ja komission varapuheenjohtajalle / unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkealle edustajalle, että

                           a)

                           kannustetaan asianomaisia valtioita ja aseistettuja ei-valtiollisia toimijoita allekirjoittamaan toimintasuunnitelmia lasten suojelemiseksi aseellisissa konflikteissa lasten asemaa aseellisten selkkausten yhteydessä käsittelevän YK:n pääsihteerin erityisedustajan kanssa pitäen samalla mielessä, että tällainen sitoumus ei merkitse näiden aseistettujen ei-valtiollisten toimijoiden tai niiden toiminnan tukemista eikä niiden legitiimiyden tunnustamista;

                           b)

                           annetaan arvoa YK:n sekä kansainvälisten ja valtiosta riippumattomien järjestöjen pyrkimyksille taivutella aseistetut ei-valtiolliset toimijat suojelemaan lapsia pitäen samalla mielessä, että tämä ei merkitse tukea näiden toimijoiden toiminnalle eikä niiden legitiimiyden tunnustamista;

                           c)

                           otetaan esimerkiksi Cotonoun sopimuksen yhteydessä kolmansien maiden kanssa käytävään poliittiseen vuoropuheluun mukaan tavoite estää ja lopettaa alle 18-vuotiaiden lasten värvääminen ja pakottaminen mukaan väkivaltaisuuksiin sekä varmistaa heidän vapauttamisensa ja uudelleenintegroitumisensa yhteiskuntaan;

                           d)

                           korostetaan, että valtioiden ja aseistettujen ei-valtiollisten toimijoiden on noudatettava kansainvälistä humanitaarista oikeutta ja kansainvälistä humanitaarista tapaoikeutta, ja tuetaan niitä niiden pyrkimyksissä toteuttaa erityisiä toimenpiteitä siviilien ja etenkin lasten suojelemiseksi pitäen mielessä, että tällainen toiminta ei merkitse näiden aseistettujen ei-valtiollisten toimijoiden tai niiden toiminnan tukemista eikä niiden legitiimiyden tunnustamista;

                           e)

                           muistutetaan, että kansainvälinen humanitaarinen oikeus on oikeudellinen kehys, joka sitoo ei-valtiollisia aseellisia ryhmittymiä, ja että Geneven yleissopimusten yhteinen 3 artikla ja vuonna 1977 tehty toinen lisäpöytäkirja molemmat palvelevat tätä tarkoitusta, kuten suuri joukko muitakin kansainvälisen humanitaarisen tapaoikeuden sääntöjä; selvitetään pikaisesti, ovatko kansainvälisen humanitaarisen oikeuden nykyiset säännöt riittäviä ei-valtiollisten toimijoiden valvomiseksi vai tarvitaanko lisäsääntelyä;

                           f)

                           sitoutetaan suoraan – tai erikoistuneiden, valtiosta riippumattomien järjestöjen ja humanitaaristen järjestöjen välityksellä epäsuorasti – aseistetut ei-valtiolliset toimijat suojelemaan tyttöjä ja poikia tavoitteena helpottaa lasten kärsimyksiä aseellisissa konflikteissa ja kehottaa aseistettuja ei-valtiollisia toimijoita allekirjoittamaan Geneva Call -järjestön laatima sitoumus suojella lapsia aseellisten konfliktien vaikutuksilta;

                           g)

                           tuetaan humanitaarisia järjestöjä, jotka käyvät vuoropuhelua aseistettujen ei-valtiollisten toimijoiden kanssa, jotta lisätään kansainvälisten humanitaaristen normien noudattamista aseellisissa konflikteissa erityisesti lasten suojelemiseksi poliittisin keinoin sekä diplomatian ja rahoituksen avulla;

                           h)

                           kehotetaan EU:n jäsenvaltioita osallistumaan kansainvälisiin toimiin, joilla estetään aseistettuja toimijoita hyökkäämästä kouluihin ja käyttämästä niitä sotilastarkoituksiin, tukemalla Lucensin ohjeistoa koulujen ja yliopistojen suojelemiseksi sotilaskäytöltä aseellisissa konflikteissa;

               2.

               pyytää puhemiestä välittämään tämän suosituksen kehitysyhteistyöstä vastaavalle komission jäsenelle ja komission varapuheenjohtajalle / unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkealle edustajalle, komissiolle, neuvostolle sekä Euroopan ulkosuhdehallinnolle.

      (1)  EUVL C 76 E, 25.3.2010, s. 3.

      (2)  EUVL C 41 E, 19.2.2009, s. 24.

      (3)  EUVL C 74 E, 24.3.2004, s. 854.

      (4)  EYVL C 121, 24.4.2001, s. 401.

      (5)  EYVL C 98, 9.4.1999, s. 297.


title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 19 päivänä joulukuuta 2017, Euroopan unionin neuvostolle Central Bank of Cyprusin ulkopuolisista tilintarkastajista (EKP/2017/43)

text:
               5.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 2/1

         EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
   annettu 19 päivänä joulukuuta 2017,
   Euroopan unionin neuvostolle Central Bank of Cyprusin ulkopuolisista tilintarkastajista
   (EKP/2017/43)
   (2018/C 2/01)
   EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 27.1 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoston suosittelemat ja Euroopan unionin neuvoston hyväksymät riippumattomat ulkopuoliset tilintarkastajat tarkastavat EKP:n ja sellaisten kansallisten keskuspankkien tilit, joiden rahayksikkö on euro.

               (2)

               Central Bank of Cyprusin nykyisten ulkopuolisten tilintarkastajien, KPMG Limitedin, toimikausi päättyy tilikauden 2017 tilintarkastuksen jälkeen. Tämän vuoksi on tarpeen nimittää uudet ulkopuoliset tilintarkastajat tilikaudesta 2018.

               (3)

               Central Bank of Cypruns on valinnut PricewaterhouseCoopers Limitedin ulkopuolisiksi tilintarkastajikseen tilikausiksi 2018–2022,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   EKP suosittelee PricewaterhouseCoopers Limitedin nimittämistä Central Bank of Cyprusin ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi tilikausiksi 2018–2022.

      Tehty Frankfurt am Mainissa 19 päivänä joulukuuta 2017.

            EKP:n puheenjohtaja

         Mario DRAGHI