Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52008DC0333

Komission suositus Neuvostolle Komission valtuuttamiseksi käymään neuvotteluja laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen ehkäisemiseksi, estämiseksi ja lopettamiseksi toteutettavia satamavaltion toimenpiteitä koskevan kansainvälisen oikeudellisesti sitovan välineen laatimisesta  /* KOM/2008/0333 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 28.5.2008KOM(2008) 333 lopullinenKOMISSION SUOSITUS NEUVOSTOLLEkomission valtuuttamiseksi käymään neuvotteluja laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen ehkäisemiseksi, estämiseksi ja lopettamiseksi toteutettavia satamavaltion toimenpiteitä koskevan kansainvälisen oikeudellisesti sitovan välineen laatimisestaI. PERUSTELUTFAO:n kalastuskomitean viimeisimmässä kokouksessa sovittiin, että laittoman, sääntelemättömän ja ilmoittamattoman kalastuksen (IUU-kalastuksen) ehkäisemistä, estämistä ja lopettamista koskevia satamavaltion toteuttamia toimenpiteitä varten olisi laadittava kansainvälinen oikeudellisesti sitova väline, joka olisi esiteltävä FAO:n kalastuskomitean kokouksessa helmikuussa 2009.[1]Asiantuntijoita kuultiin asiasta Washingtonissa syyskuussa 2007.Kaikille FAO:n jäsenille avoimen teknisen kuulemisen tavoitteena on viimeistellä luonnos satamavaltion toimenpiteitä koskevaksi kansainväliseksi välineeksi 23.–27. kesäkuuta 2008 järjestettävässä istunnossa.Satamavaltion toimenpiteet on määritelty keskeiseksi välineeksi kansainvälisen yhteisön toteuttamassa IUU-kalastuksen torjunnassa. Tämän vuoksi FAO hyväksyi vuonna 2005 IUU-kalastuksen torjumiseksi toteutettavia satamavaltion toimenpiteitä koskevan järjestelmämallin. Siinä vahvistetaan vähimmäisvaatimukset, joita valtioiden olisi noudatettava toteuttaessaan toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on seurata, valvoa ja tarkastaa vieraan lipun alla purjehtivia kalastusaluksia, jotka haluavat käyttää niiden satamia. Se on vapaaehtoinen ja ei-sitova väline.Lisäksi jotkut alueelliset kalastusjärjestöt ovat ottaneet käyttöön sitovia satamavaltioiden menettelyjä, joita kyseisten järjestöjen osapuolten on sovellettava valvoakseen saaliiden purkamisen, jälleenlaivauksen ja muiden satamissaan suoritettavien toimintojen lainmukaisuutta. Jotkut alueelliset kalastusjärjestöt ovat niin ikään vahvistaneet erityissääntöjä, joiden tarkoituksena on estää sellaisten alusten pääsy satamaan, joiden kyseiset järjestöt ovat todenneet harjoittaneen IUU-kalastusta tai tukeneen sen harjoittamista.Yhteisö on FAO:n ja 13 alueellisen kalastusjärjestön jäsen. Alueellisissa kalastusjärjestöissä hyväksytyt satamavaltioiden menettelyt on saatettu osaksi yhteisön lainsäädäntöä. Yhteisön lainsäädännössä annetaan myös yleisiä sääntöjä, joita sovelletaan kolmansien maiden alusten yhteisön satamissa toteuttamaan kalastustuotteiden aluksesta purkamiseen.IUU-kalastuksen torjunta on olennainen osa yhteistä kalastuspolitiikkaa, ja yhteisön pitäisi pystyä edistämään asiaan liittyvää kansainvälistä yhteistyötä osallistumalla aktiivisesti ja rakentavasti satamavaltion toimenpiteitä koskevasta kansainvälisestä välineestä käytäviin neuvotteluihin.Edellä esitettyjen näkökohtien lisäksi olisi otettava huomioon seuraavat seikat:-  Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan (asiassa Kramer et al annetun ja kerta toisensa jälkeen vahvistetun ratkaisun perusteella) EY:llä on kalastusasioissa yksinomainen ulkoinen toimivalta meren luonnonvarojen säilyttämisen alalla;-  komissio on 17. lokakuuta 2007 hyväksynyt IUU-kalastusta koskevan asetusehdotuksen;-  FAO:hon liittymisen yhteydessä annetun, EY:n toimivaltaa koskevan julistuksen I b kohdassa todetaan, että EY:llä on yksinomainen toimivalta kalastusasioissa, joiden tavoitteena on meren luonnonvarojen säilyttäminen;-  EY:n FAO:hon liittymisen yhteydessä tehdyn toimielinten välisen (neuvosto/komissio), sopimusjärjestelyn 2.1 kohdassa määrätään, että komissio toimii ja äänestää EY:n puolesta EY:n yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvissa asioissa;-  yhteisöjen tuomioistuin on FAO:n sopimusta koskevassa asiassa C-25/94 päätynyt siihen, että mainittua neuvoston ja komission välistä sopimusjärjestelyä sovelletaan myös silloin, kun FAO:n elimet käyvät neuvotteluja FAO:n yleissopimuksen tekemiseksi.II. SUOSITUSEdellä esitetyn perusteella komissio suosittelee, että-  neuvosto valtuuttaa komission neuvottelemaan muiden asianomaisten osapuolten kanssa laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen ehkäisemiseksi, estämiseksi ja lopettamiseksi toteutettavia satamavaltion toimenpiteitä koskevan kansainvälisen oikeudellisesti sitovan välineen laatimisesta;-  neuvosto nimittää erityisen komitean avustamaan komissiota näissä neuvotteluissa, koska komissio neuvottelee perustamissopimuksen mukaisesti Euroopan yhteisön puolesta; ja-  neuvosto antaa liitteenä olevat neuvotteluohjeet.LIITENeuvotteluohjeetKomissio käy yhteisön puolesta neuvotteluja IUU-kalastuksen ehkäisemiseen, estämiseen ja lopettamiseen tähtääviä satamavaltion toimenpiteitä koskevan kansainvälisen oikeudellisesti sitovan välineen laatimiseksi.Komissio varmistaa, että sopimuksen teksti on kansainvälisen oikeuden mukainen ja noudattaa erityisesti YK:n merioikeusyleissopimuksen, hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevan YK:n sopimuksen sekä aavan meren kalastusalusten kansainvälisten suojelu- ja hoitotoimenpiteiden noudattamisen edistämisestä tehdyn sopimuksen määräyksiä.Lisäksi komission on otettava toiminnassaan huomioon yhteisen kalastuspolitiikan puitteissa asetetut yhteisön tavoitteet ja, sikäli kuin sopimus koskee kehitysmaita, johdonmukaisen kehitysyhteistyöpolitiikan puitteissa määritellyt suuntaviivat.Komissio tukee sellaisen välineen kehittämistä, joka velvoittaa osapuolet toteuttamaan toimenpiteitä, joiden tavoitteena on- estää IUU-kalastusta harjoittavia tai tukevia aluksia käyttämästä osapuolten satamia;- tarkastaa niiden satamissa olevia aluksia, joiden oletetaan harjoittaneen tai tukeneen IUU-kalastusta;- varmistaa tarkastusten asianmukainen seuranta ja kohdistaa kansainvälisen oikeuden mukaisia asianmukaisia toimenpiteitä aluksiin, joiden voidaan todeta harjoittaneen tai tukeneen IUU-kalastusta.Komissio tukee sopimuksen sisällyttämistä osaksi IUU-kalastuksen estämiseen, ehkäisyyn ja lopettamiseen tähtäävää yhdennettyä lähestymistapaa nojautumalla erityisesti kansainväliseen yhteistyöhön sekä seuranta- ja valvontatoimenpiteisiin, joita sovelletaan koko kalastusketjuun ja siihen liittyviin toimintoihin ("pyydyksestä lautaselle").Komissio varmistaa, että sopimus koskee nimenomaan IUU-kalastusta syrjimättä aluksia, jotka harjoittavat toimintaansa sovellettavia lakeja, asetuksia tai säilytys- ja hoitotoimenpiteitä noudattaen.Komissio tukee näkemystä siitä, että sopimuksen määräysten on oltava vähimmäisvaatimuksia, jotka eivät estä sopimuspuolia toteuttamasta satamavaltion ominaisuudessa ja kansainvälisen oikeuden mukaisesti tiukempia IUU-kalastuksen vastaisia toimenpiteitä.Komissio varmistaa, että sopimus sisältää asianmukaiset määräykset, jotka antavat yhteisölle mahdollisuuden tulla sen osapuoleksi.Komissio ilmoittaa neuvostolle neuvottelujen tuloksista ja tarvittaessa ongelmista, joita voi esiintyä neuvottelujen aikana.[1] Vrt. FAO:n kalastuskomitean 27. istunnosta (Rooma 5.–9.3.2007) laaditun raportin 68 kohta: "Komitea, joka tunnustaa tarpeen vahvistaa kiireellisesti kattava joukko satamavaltion vastuulla olevia toimenpiteitä, pani merkille kokouksessa annetun vankan tuen Norjan ehdotukselle kehittää uusi oikeudellisesti sitova väline, joka perustuu IUU-kalastuksen torjumiseksi toteutettavia satamavaltion toimenpiteitä koskevaan järjestelmämalliin ja IPOA-IUU -suunnitelmaan. Komitea vahvisti seuraavan aikataulun: asiantuntijoiden kuuleminen järjestetään vuoden 2007 jälkipuoliskolla sopimusluonnoksen valmistelemiseksi, tekninen kuuleminen vuoden 2008 alkupuoliskolla asiakirjan tekstin viimeistelemiseksi, ja asiakirja esitellään FAO:n kalastuskomitean 28. istunnossa vuonna 2009. Monet jäsenmaat korostivat, että uudessa välineessä olisi vahvistettava satamavaltioille asetettavat vähimmäisvaatimukset ja jätettävä joustovaraa tiukempien toimenpiteiden käyttöönottoon, ja jotkut jäsenmaat vaativat lisäksi, ettei välineen pitäisi heikentää muita aiemmin sovittuja toimenpiteitä, jotka liittyvät esimerkiksi kapasiteetin vähentämistarpeeseen."


title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä helmikuuta 2008 , Euroopan kehitysrahaston (kahdeksas EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2006

text:
               15.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 41/23

      NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä helmikuuta 2008,
   Euroopan kehitysrahaston (kahdeksas EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2006
   (2008/117/EY)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon Loméssa 15 päivänä joulukuuta 1989 allekirjoitetun neljännen AKT–ETY-yleissopimuksen (1), sellaisena kuin se on muutettuna Mauritiuksella 4 päivänä marraskuuta 1995 allekirjoitetulla sopimuksella (2),
   ottaa huomioon sisäisen sopimuksen yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta neljännen AKT–EY-yleissopimuksen osalta (3), jolla on muun muassa perustettu kahdeksas Euroopan kehitysrahasto, jäljempänä ’kahdeksas EKR’, ja erityisesti sen 33 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon 16 päivänä kesäkuuta 1998 annetun neljännen AKT–EY-yleissopimuksen mukaisten kehityshankkeiden rahoitusyhteistyöhön sovellettavan varainhoitoasetuksen 98/430/EY (4) ja erityisesti sen 66–74 artiklan,
   on tutkinut kahdeksannen EKR:n toimiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2006, sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen varainhoitovuodelta 2006 siihen liitettyine komission vastauksineen (5),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Edellä mainitun sisäisen sopimuksen 33 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden kahdeksannen EKR:n varainhoidosta.

               (2)

               Komissio on pannut kahdeksannen EKR:n toimet täytäntöön varainhoitovuoden 2006 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,

         SUOSITTELEE Euroopan parlamentille, että tämä myöntää komissiolle vastuuvapauden kahdeksannen EKR:n toimien täytäntöönpanosta varainhoitovuodelta 2006.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä helmikuuta 2008.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         A. BAJUK

      (1)  EYVL L 229, 17.8.1991, s. 3.

      (2)  EYVL L 156, 29.5.1998, s. 3.

      (3)  EYVL L 156, 29.5.1998, s. 108.

      (4)  EYVL L 191, 7.7.1998, s. 53.

      (5)  EUVL C 259, 31.10.2007, s. 1.


Avis juridique important

|

31999H0231

1999/231/EY: Neuvoston suositus, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1999, Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 1997

Virallinen lehti nro L 086 , 30/03/1999 s. 0015 - 0015

NEUVOSTON SUOSITUS,annettu 22 päivänä maaliskuuta 1999,Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 1997 (1999/231/EY) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 206 artiklan,ottaa huomioon Loméssa 8 päivänä joulukuuta 1984 allekirjoitetun kolmannen AKT-ETY-yleissopimuksen,ottaa huomioon 30 päivänä kesäkuuta 1986 tehdyn neuvoston päätöksen 86/283/ETY merentakaisten maiden ja alueiden assosioinnista Euroopan talousyhteisöön (1),ottaa huomioon Brysselissä 19 päivänä helmikuuta 1985 allekirjoitetun sisäisen sopimuksen yhteisön tuen rahoituksesta ja hallinnasta (2), sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 86/281/ETY (3), ja erityisesti sen 29 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon 11 päivänä marraskuuta 1986 annetun kuudenteen Euroopan kehitysrahastoon (4) sovellettavan varainhoitoasetuksen ja erityisesti sen 66-73 artiklan,on tutkinut Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteisiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 1997, sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen varainhoitovuodelta 1997 (5) komission vastauksineen,sekä katsoo, ettäsisäisen sopimuksen 29 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) hallinnasta,komissio on toteuttanut kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteet varainhoitovuoden 1997 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,SUOSITTELEE Euroopan parlamentille, että tämä myöntää komissiolle vastuuvapauden Euroopan kehitysrahaston (1984) (kuudes EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta varainhoitovuodelta 1997.Tehty Brysselissä 22 päivänä maaliskuuta 1999.Neuvoston puolestaG. VERHEUGENPuheenjohtaja(1) EYVL L 175, 1.7.1986, s. 1(2) EYVL L 86, 31.3.1986, s. 210(3) EYVL L 178, 2.7.1986, s. 13(4) EYVL L 325, 20.11.1986, s. 42(5) EYVL C 349, 17.11.1998, s. 149


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52006SC0381

Komission suositus Neuvostolle komission valtuuttamisesta aloittamaan neuvottelut Amerikan yhdysvaltain hallituksen ja Euroopan yhteisön välisen sopimuksen tekemiseksi toimistolaitteiden energiatehokkuutta osoittavia merkintöjä koskevien ohjelmien yhteensovittamisesta  /* SEK/2006/0381 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 27.3.2006SEK(2006) 381 lopullinenKOMISSION SUOSITUS NEUVOSTOLLEkomission valtuuttamisesta aloittamaan neuvottelut Amerikan yhdysvaltain hallituksen ja Euroopan yhteisön välisen sopimuksen tekemiseksi toimistolaitteiden energiatehokkuutta osoittavia merkintöjä koskevien ohjelmien yhteensovittamisesta1. PERUSTELUT1. EHDOTETUN SOPIMUKSEN PERUSTEET JA TAVOITTEETTämä neuvostolle osoitettu komission suositus koskee komission valtuuttamista aloittamaan neuvottelut sopimuksen tekemisestä Yhdysvaltojen kanssa. Sopimuksella luotaisiin perusta yhteisesti hallinnoidulle Energy Star -ohjelmalle, jonka tavoitteena on edistää toimistolaitteiden energiatehokkuutta. EY ja Yhdysvallat ovat vuodesta 2001 alkaen yhdessä toteuttaneet toimistolaitteiden (kuten tietokoneiden, näyttöjen, tulostimien ja kopiokoneiden) energiamerkintöjä koskevaa Energy Star -ohjelmaa Yhdysvaltojen ja EY:n välisen sopimuksen[1] perusteella. Sopimus, jonka voimassaolo päättyy kesäkuussa 2006, tehtiin EY:n puolesta 8. huhtikuuta 2003 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2003/269/EY[2] (jolla korvattiin 14. toukokuuta 2001 tehty neuvoston päätös 2001/469/EY), ja se pantiin yhteisössä täytäntöön 6. marraskuuta 2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 2422/2001[3].Ottaen huomioon näkemykset, joita jäsenvaltioiden edustajat ja muut sidosryhmät ovat esittäneet EY:n Energy Star -lautakunnassa, sekä Energy Star -ohjelman ensimmäiseltä täytäntöönpanokaudelta saadut kokemukset komissio ehdottaa EY:n Energy Star -ohjelman jatkamista ja neuvottelujen aloittamista uuden viisivuotissopimuksen tekemiseksi Yhdysvaltojen kanssa vuosiksi 2006–2011.2. ENERGY STAR -OHJELMATehokas energiankäyttö on yksi kestävän energiapolitiikan peruspilareista EY:ssä. Energiatehokkuuden lisääminen vahvistaa Euroopan talouden kilpailukykyä, edistää ympäristönsuojelua hillitsemällä ilmastonmuutosta sekä parantaa energian toimitusvarmuutta[4].Toimistolaitteet kuluttavat merkittävän osan EY:ssä käytetystä sähköstä. Saksassa hiljattain tehdyssä tutkimuksessa arvioidaan, että toimistolaitteiden osuus sähkön kokonaiskulutuksesta on noin 5 prosenttia[5]. Kulutus voi vielä lisääntyä, koska energiankulutus voi aktiivisessa tilassa kasvaa enemmän kuin se vähenee valmiustilassa ja laitteiden ollessa suljettuina.Edellä mainittujen tavoitteiden mukainen kestävä energiapolitiikka edellyttää, että toimistolaitteiden energiatehokkuutta parannetaan entisestään. Energy Star -ohjelmassa edistetään toimistolaitteiden energiatehokkuutta koordinoimalla kyseisten tuotteiden merkintäohjelmia Yhdysvalloissa ja EY:ssä. Muutkin merkittävät kauppakumppanit toteuttavat Yhdysvaltojen ympäristönsuojeluviraston (EPAn) käynnistämää Energy Star -ohjelmaa eri puolilla maailmaa (esimerkiksi Japani, Kanada, Australia ja Etelä-Korea).Energy Star -ohjelma antaa toimistolaitteiden valmistajille mahdollisuuden rekisteröidä vapaaehtoisesti tuotteet, jotka täyttävät ohjelmassa asetetut energiatehokkuusvaatimukset (tekniset vaatimukset), sekä käyttää Energy Star -merkkiä ja/tai -tunnusta markkinointitarkoituksiin. Ohjelman perimmäisenä tavoitteena on kannustaa ja tukea sisäänostajia ja kuluttajia, jotta nämä hankkisivat energiatehokkaita laitteita ja käyttäisivät niitä tehokkaasti.3. EHDOTETUN SOPIMUKSEN SOVELTAMISALALLA VOIMASSA OLEVAT SÄÄNNÖKSETYhdysvaltojen ja EY:n ensimmäisen sopimuksen voimassaolo päättyy kesäkuussa 2006. Uudessa sopimuksessa olisi otettava huomioon kokemukset, jotka on saatu Energy Star -ohjelman toteutuksesta EY:ssä vuosina 2001–2005. Ensimmäisestä kaudesta esitetään tiivistetty arvio tiedonannossa, jonka komissio on antanut neuvostolle ja Euroopan parlamentille Energy Star -ohjelman täytäntöönpanosta Euroopan yhteisössä vuosina 2001–2005.Direktiivillä 92/75/ETY[6], joka koskee kodinkoneiden energian ja muiden voimavarojen kulutuksen osoittamista merkinnöin ja yhdenmukaisin tuotetiedoin, luodaan puitteet kodinkoneiden energiatehokkuuden pakolliselle merkinnälle . Energy Star -asetuksen mukainen ohjelma on sen sijaan vapaaehtoinen merkintäjärjestelmä , joka koskee ainoastaan toimistolaitteita. Toimistolaitteita käytetään yhä enemmän kotitalouksissa, minkä vuoksi ne voisivat kuulua myös direktiivin 92/75/EY soveltamisalaan. Direktiivi 92/75/EEC ei kuitenkaan sovellu kaikkein parhaiten toimistolaitteiden energiamerkintöjen sääntelyyn, mikä johtuu seuraavista syistä:-  Toimistolaitealan nopea innovointi ja nopeat tuotekehityssyklit antavat mahdollisuuden energiansäästöihin, jotka voidaan parhaiten toteuttaa energiatehokkuusvaatimusten nopeilla mukautuksilla.-  Koordinoimalla toimistolaitteiden energiamerkintöjä koskevia jäsenvaltioiden ja yhteisön toimia maailman muiden suurten kauppakumppaneiden toimien kanssa voidaan minimoida toimistolaitteiden valmistajille ja kaupalle ja siten myös niiden ostajille ja käyttäjille koituvat kustannukset.Direktiivillä 2005/32/EY[7] luodaan puitteet, joissa voidaan asettaa vaatimuksia energiaa käyttävien tuotteiden ekologiselle suunnittelulle. Ekologista suunnittelua toteutetaan tuotteen suunnitteluvaiheessa, ja siinä otetaan huomioon tuotteen koko elinkaari. Energiatehokkuus on yksi tärkeä muttei ainoa näkökohta. Ekologiseen suunnitteluun liittyvien toimenpiteiden yhteydessä voidaan asettaa vähimmäisvaatimuksia, jotka koskevat tietyn tuotteen ympäristöominaisuuksia ja erityisesti energiatehokkuutta. Energy Star -ohjelma pyrkii sen sijaan ohjaamaan markkinoita toimistolaitteiden energiatehokkuuden parantamiseen kannustamalla valmistajia energiatehokkuuden optimointiin. Sen vuoksi Energy Star -ohjelma ja mahdolliset ekologista suunnittelua koskevat täytäntöönpanotoimet täydentävät toisiaan, kun on kyse tuotteista, jotka kuuluvat molempien järjestelmien piiriin. Näiden välineiden välisiä huomattavia synergioita voidaan hyödyntää kustannusten pienentämiseksi (esimerkiksi yhteiset mittausmenetelmät ja selvitykset).4. VUOSIEN 2001–2005 ENERGY STAR -OHJELMAN SIDOSRYHMIEN KUULEMINENKomissio sai voimassa olevan sopimuksen perusteella tehtäväkseen panna Energy Star -ohjelma täytäntöön hallintoyksikkönä EY:n Energy Star -lautakunnan avustuksella, joka toimii neuvoa-antavana elimenä. Komissiota pyydettiin arvioimaan, miten sopimus oli toiminut ensimmäisenä viisivuotiskautenaan, sekä harkitsemaan sopimuksen mahdollista uusimista EY:n Energy Star -lautakuntaa ja Yhdysvaltojen ympäristönsuojeluvirastoa kuullen.Komissio konsultoi lautakunnan ja sen teknisten alaryhmien kokouksissa jäsenvaltioita, EFTA-maita (jotka liittyivät ohjelmaan vuonna 2004) sekä sidosryhmiä, erityisesti toimistolaitteiden valmistajia ja niiden yhteenliittymiä, markkinamuutosten asiantuntijoita (jäsenvaltioiden energiavirastoja), ympäristöjärjestöjä (kuten WWF:ää) ja kuluttajajärjestöjä (ANEC:tä). Lisäksi komissio järjesti huhtikuussa 2004 Frankfurt am Mainissa erityisen työkokouksen, jossa keskusteltiin toimistolaitteita koskevan Energy Star -ohjelman yleisistä linjoista.Kaikki sidosryhmät kannattavat uuden Energy Star -sopimuksen tekemistä Yhdysvaltojen kanssa sillä ehdolla, että ohjelma pannaan tehokkaammin täytäntöön EY:ssä. Erityisesti olisi yksinkertaistettava teknisten vaatimusten päivitysmenettelyä, koska toimistolaitteet ovat luonteeltaan hyvin innovatiivisia ja niiden tuotekehityssyklit nopeita. Näin varmistettaisiin ohjelman tehokkuus ja uskottavuus, jotka riippuvat suureksi osaksi siitä, kuinka kunnianhimoisia Energy Star -tunnuksen käyttöä koskevat tekniset vaatimukset ovat. Sen vuoksi sidosryhmät katsovat, että tekniset vaatimukset on periaatteessa asetettava siten, että Energy Star -merkki voidaan myöntää vain noin 25 prosentille markkinoilla jo olevista malleista.Energy Star -lautakunnan osapuolet hyväksyivät 2. joulukuuta 2005 pitämässään kokouksessa komission ehdotuksen jatkaa Energy Star -ohjelmaa EY:ssä toisella täytäntöönpanokaudella. Lautakunta suhtautui suurelta osin myönteisesti sille esiteltyihin valmisteluasiakirjoihin, joissa otetaan huomioon edellä mainitut mukautukset.5. KOMISSION EHDOTUS ENERGY STAR -SOPIMUKSEN UUSIMISESTA YHDYSVALTOJEN KANSSAEdellä esitetyn perusteella komissio ehdottaa, että EY:n osallistumista Energy Star -ohjelmaan jatketaan seuraavista syistä:-  Tehokas energiankäyttö on yksi kestävän energiahuollon peruspilareista EY:ssä. Energiatehokkuutta käsittelevässä komission vihreässä kirjassa mainitaan seuraavat seikat tehokkaan energiankäytön tärkeimpinä etuina: Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn turvaaminen pienentyneiden energiakustannusten ansiosta, ympäristönsuojelu energiankäytöstä johtuvien hiilidioksidipäästöjen vähenemisen ansiosta, energian toimitusvarmuus, kun energian kysyntä laskee, mikä myös vähentää riippuvuutta energian tuonnista.-  Toimistolaitteet kuluttavat merkittävän osan EY:ssä käytetystä sähköstä. Jos toimenpiteisiin ei ryhdytä, kulutus voi vielä lisääntyä, koska energiankulutus voi aktiivisessa tilassa kasvaa enemmän kuin se vähenee valmiustilassa ja laitteiden ollessa suljettuina. Vihreässä kirjassa asetettujen energiatehokkuustavoitteiden saavuttamiseksi toimistolaitteiden energiatehokkuutta on parannettava edelleen.-  EY:n Energy Star -ohjelman puitteissa voidaan koordinoida EY:n jäsenvaltioiden kansallisia toimia, joilla ne pyrkivät parantamaan toimistolaitteiden energiatehokkuutta. Koordinoitua lähestymistapaa tarvitaan minimoimaan teollisuuteen ja kauppaan kohdistuvat kielteiset vaikutukset, sillä kansalliset koordinoimattomat vaatimukset aiheuttaisivat toimistolaitteiden valmistajille ja kaupalle ja siten myös niiden ostajille ja käyttäjille lisäkustannuksia.-  Koska toimistolaitteiden markkinat ovat maailmanlaajuiset, energiatehokkuuden optimointiin tähtäävät toimet olisi toteutettava maailmanlaajuisesti toimivien kumppaneiden ja päätöksentekijöiden kanssa. Yhdenmukaisella lähestymistavalla vähennetään ohjelman täytäntöönpanokustannuksia ja vältetään kuluttajien keskuudessa syntyvä epätietoisuus. Energy Star -ohjelman puitteissa voidaan koordinoida toimistolaitteiden energiatehokkuuden optimointiin tähtääviä toimia Yhdysvaltojen, Japanin ja muiden tärkeiden markkinoiden kanssa. Sen vuoksi Yhdysvaltojen ympäristönsuojeluviraston käynnistämä Energy Star -ohjelma, jota Euroopan komissio hallinnoi EY:n ja ETA:n osalta, on luonnollinen perusta toimenpiteille, joiden tavoitteena on parantaa toimistolaitteiden energiatehokkuutta merkintöjen avulla.-  Vapaaehtoinen Energy Star -ohjelma on hyväksytty laajalti valmistajien keskuudessa. Lisäksi sillä on Yhdysvalloissa tärkeä merkitys julkisten hankintojen yhteydessä, koska niissä on noudatettava ohjelman teknisiä vaatimuksia. Sen vuoksi on todennäköistä, että suuri osa markkinoilla olevista laitteista on jonkin ajan kuluttua Energy Star -ohjelman teknisten vaatimusten mukaisia. Ohjelman avulla voidaankin saavuttaa merkittäviä energiansäästöjä asettamalla riittävän tiukat tekniset vaatimukset (esimerkiksi siten, että 25 prosenttia markkinoilla jo olevista malleista täyttää kyseiset vaatimukset, kuten liitteenä olevissa neuvotteluohjeissa ehdotetaan). Komissio katsoo, että eurooppalaiset asiantuntijat antavat merkittävän panoksen johdonmukaisten ja tiukkojen teknisten vaatimusten kehittämiseen.-  Komission yksiköt katsovat, että toimistolaitteita koskeva Energy Star -ohjelma on omalta osaltaan parantanut EU:ssa myytävien toimistolaitteiden energiatehokkuutta, vaikka sen vaikutukset eivät olekaan kvantifioitavissa. Vielä on kuitenkin olemassa erittäin hyvät mahdollisuudet parantaa näiden laitteiden energiatehokkuutta kustannustehokkaalla tavalla. Nopea innovointi ja nopeat tuotekehityssyklit edellyttävät kuitenkin vapaaehtoisten merkintäjärjestelmien kaltaisia erittäin joustavia välineitä, jotka voidaan mukauttaa ripeämmin teknologian ja markkinoiden muutoksiin.-  Ohjelma lisää toimistolaitemarkkinoiden avoimuutta erityisesti toimistolaitteiden energiatehokkuuden osalta. Tämä on edellytyksenä toimille, joilla kuluttajia, palvelusektoria ja julkisista hankinnoista vastaavia viranomaisia motivoidaan ottamaan hankintapäätöksissään huomioon laitteiden energiatehokkuus ja niiden omistamisesta aiheutuvat kokonaiskustannukset, sähkökustannukset mukaan luettuina. Yhdysvaltojen ympäristönsuojeluviraston ja komission hallinnoimaa Energy Star -tietokantaa voidaan käyttää perustana kansallisten, alue- ja paikallisviranomaisten toimissa, joilla edistetään erityisen energiatehokkaiden laitteiden käyttöä.Edellä esitetyn perusteella ehdotetaan uuden sopimuksen neuvottelemista Yhdysvaltojen hallituksen kanssa toiseksi viisivuotiskaudeksi. Tällainen aikaraja antaa kaikille osapuolille mahdollisuuden harkita vapaasti, onko Energy Star -ohjelma sopiva poliittinen väline, jolla voidaan jatkaa toimistolaitteiden energiatehokkuuden parantamista.2. SUOSITUSEdellä esitetyn perusteella komissio suosittelee seuraavaa:1. Neuvosto valtuuttaa komission neuvottelemaan Amerikan yhdysvaltain hallituksen ja Euroopan yhteisön välisen sopimuksen toimistolaitteiden energiatehokkuutta osoittavia merkintöjä koskevien ohjelmien yhteensovittamisesta.2. Neuvosto nimittää erityisen komitean avustamaan komissiota näissä neuvotteluissa, koska komissio neuvottelee perustamissopimuksen mukaisesti Euroopan yhteisön puolesta.3. Neuvosto antaa tämä suosituksen liitteenä olevat neuvotteluohjeet.LIITENEUVOTTELUOHJEET1. Komissio varmistaa, että sopimusluonnos sisältää jäljempänä olevat määräykset. Nämä alustavat määräykset on laadittu Yhdysvaltojen ympäristönsuojeluviraston kanssa käydyissä alustavissa keskusteluissa, kuten voimassa olevan sopimuksen[8] XII artiklan 2 kohdassa määrätään.-  Yleiset periaatteetOsapuolet käyttävät yhteisiä energiatehokkuusvaatimuksia ja yhteistä tunnusta asettaessaan valmistajille johdonmukaisia tavoitteita ja pyrkivät näin saamaan parhaan mahdollisen tehon omista tämäntyyppisten tuotteitten tarjontaan ja kysyntään liittyvistä toimistaan.Osapuolet käyttävät yhteistä tunnusta liitteessä C lueteltujen energiatehokkaiksi määritettyjen tuotetyyppien tunnistamisessa.Osapuolet huolehtivat siitä, että yhteisillä vaatimuksilla edistetään tehokkuuden jatkuvaa parantumista ottaen huomioon markkinoiden kehittyneimmät tekniset käytännöt.Yhteiset vaatimukset pyritään asettamaan siten, että ainoastaan parhaat 25 prosenttia malleista, joista on vaatimuksia laadittaessa saatavissa tietoja, täyttävät kyseiset vaatimukset, ottaen huomioon myös muut tekijät.-  MääritelmätTätä sopimusta sovellettaessa tarkoitetaan:”Energy Star” -merkillä liitteessä A kuvattua, Yhdysvalloissa rekisteröityä Yhdysvaltain ympäristönsuojeluviraston palvelumerkkiä;”yhteisellä tunnuksella” liitteessä A kuvattua, Yhdysvalloissa rekisteröityä Yhdysvaltain ympäristönsuojeluviraston sertifiointitunnusta;”Energy Star -tunnuksilla” ilmaisua ”Energy Star” sekä yhteistä tunnusta samoin kuin kaikkia näiden tunnusten uusia tai muunneltuja esitystapoja, joita tämän sopimuksen määritelmien mukaiset hallintoyksiköt tai ohjelman osanottajat voivat kehittää tai joiksi kyseiset yksiköt tai osanottajat voivat ne muuttaa; Energy Star -tunnuksena pidetään myös liitteessä A olevaa merkkiä tai merkintää;”Energy Star -merkintäohjelmalla” hallintoyksikön hallinnoimaa ohjelmaa, jossa käytetään yhteisiä energiatehokkuuden kriteerejä, tunnuksia ja ohjeita tietyille tuotetyypeille;”ohjelman osanottajilla” valmistajia, myyjiä tai jälleenmyyjiä, jotka myyvät tiettyjä Energy Star -merkintäohjelman vaatimukset täyttäviä, energiatehokkaita tuotteita ja jotka on valittu osallistumaan Energy Star -merkintäohjelmaan joko rekisteröidyttyään osallistujaksi tai tehtyään sopimuksen jommankumman osapuolen hallintoyksikön kanssa;”yhteisillä vaatimuksilla” niitä liitteessä C lueteltuja tuotteen energiankäytön tehokkuuteen ja toimintaan liittyviä edellytyksiä – testausmenetelmät mukaan luettuna – joita hallintoyksiköt ja ohjelman osanottajat käyttävät selvittäessään, onko jokin energiatehokas tuote yhteisen tunnuksen vaatimusten mukainen.-  HallintoyksikötKumpikin osapuoli nimeää hallintoyksikön, joka on vastuussa tämän sopimuksen täytäntöönpanosta (”hallintoyksiköt”). Euroopan yhteisö nimeää hallintoyksikökseen Euroopan yhteisöjen komission, jäljempänä ”komissio”. Amerikan yhdysvallat nimeää hallintoyksikökseen Yhdysvaltain ympäristönsuojeluviraston.-  Energy Star -merkintäohjelman hallintoKumpikin hallintoyksikkö vastaa liitteessä C lueteltuja energiatehokkaita tuotetyyppejä koskevan Energy Star -merkintäohjelman hallinnoinnista tämän sopimuksen ehtojen ja sääntöjen mukaisesti. Ohjelman hallinnointiin kuuluu ohjelman vapaaehtoisten osanottajien rekisteröinti, ohjelman osanottajista ja vaatimustenmukaisista tuotteista laadittavien luettelojen ylläpito sekä liitteessä B annettujen Energy Star -nimen ja yhteisen tunnuksen käyttöohjeitten noudattamisen valvonta.Energy Star -merkintäohjelmassa sovelletaan liitteessä C lueteltuja yhteisiä vaatimuksia.Kumpikin hallintoyksikkö vastaa tämän sopimuksen puitteissa toteuttamiensa toimien kustannuksista.-  Osallistuminen Energy Star -merkintäohjelmaanKaikki valmistajat, myyjät ja jälleenmyyjät voivat osallistua Energy Star -merkintäohjelmaan rekisteröitymällä jommankumman osapuolen hallintoyksikön kautta ohjelman osanottajaksi.Ohjelman osanottajat voivat käyttää yhteistä tunnusta niiden tuotteiden merkitsemiseen, jotka on testattu osanottajien omissa tiloissa tai riippumattomassa testauslaboratoriossa ja havaittu liitteessä C annettujen yhteisten vaatimusten mukaisiksi, ja voivat itse antaa tuotteelle vaatimustenmukaisuusvakuutuksen.Osapuolten hallintoyksiköt tunnustavat toisen osapuolen hallintoyksikön toimittamat Energy Star -merkintäohjelman osanottajien rekisteröinnit.Helpottaakseen Energy Star -merkintäohjelman osanottajien tunnustamista edellisessä kohdassa mainitulla tavalla, hallintoyksiköt ovat yhteistyössä ylläpitääkseen yhteisiä luetteloja ohjelman osallistujista ja yhteisen tunnuksen vaatimukset täyttävistä tuotteista.Sen estämättä, mitä tämän jakson toisessa kohdassa määrätään itse annettavista vaatimustenmukaisuusvakuutuksista, kummallakin hallintoyksiköllä on oikeus testata tai muutoin tarkastaa alueellaan (kun kyse on komissiosta, Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden alueella) myytäviä tai myytyjä tuotteita halutessaan selvittää, onko tuotteet sertifioitu liitteessä C annettujen yhteisten vaatimusten mukaisesti. Hallintoyksiköt varmistavat tiiviin keskinäisen yhteydenpidon ja yhteistyön avulla, että kaikki yhteisellä tunnuksella merkityt tuotteet vastaavat liitteessä C lueteltuja yhteisiä vaatimuksia.-  Ohjelman koordinointi osapuolten keskenOsapuolet perustavat tämän sopimuksen täytäntöönpanon tarkastelua varten teknisen toimikunnan, jonka muodostavat osapuolten hallintoyksikköjen edustajat.Tekninen toimikunta kokoontuu periaatteessa vuosittain kuulemista varten hallintoyksikköjen pyynnöstä tarkastelemaan Energy Star -merkintäohjelman toimintaa ja hallintoa, tämän sopimuksen liitteessä C lueteltuja yhteisiä vaatimuksia, ohjelmaan piiriin kuuluvia tuotteita sekä edistymistä tämän sopimuksen tavoitteitten saavuttamisessa.Ulkopuoliset tahot (esimerkiksi muut valtiot tai elinkeinoelämän edustajat) voivat osallistua teknisen toimikunnan kokouksiin tarkkailijoina, jolleivät hallintoyksiköt yhteisesti toisin sovi.-  Energy Star -tunnusten rekisteröintiEnergy Star -tunnusten omistaja, Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto, on rekisteröinyt tunnukset Euroopan yhteisössä yhteisön tavaramerkkeinä. Komissio ei pyri rekisteröimään eikä saa rekisteröidä Energy Star -tunnuksia tai niiden eri esitystapoja missään maassa.Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto pidättyy pitämästä suojan loukkaamisena tilannetta, jossa komissio tai komission rekisteröimä ohjelman osanottaja käyttää liitteessä A olevaa merkkiä tai tunnusta tämän sopimuksen määräysten mukaisesti.-  Noudattamisen valvonta ja määräysten noudattamatta jättäminenEnergy Star -tunnusten suojaamiseksi hallintoyksiköt varmistavat, että Energy Star -tunnuksia käytetään asianmukaisesti hallintoyksikön alueella (kun kyse on komissiosta, Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden alueella). Hallintoyksiköt varmistavat, että käytössä on ainoastaan liitteessä A esitetyn muotoisia Energy Star -tunnuksia. Hallintoyksiköt varmistavat lisäksi, että Energy Star -tunnuksia käytetään ainoastaan liitteessä B Energy Star -nimen ja yhteisen tunnuksen käytöstä annettujen ohjeiden mukaisella tavalla.Kumpikin hallintoyksikkö varmistaa, että ohjelman osanottajia vastaan ryhdytään viipymättä asianmukaisiin toimiin, mikäli sen tiedossa on, että ohjelman osanottaja on käyttänyt tunnuksen suojaa loukkaavaa tunnusta tai on merkinnyt Energy Star -tunnuksella tuotteen, joka ei vastaa liitteessä C annettuja yhteisiä vaatimuksia. Toimia ovat ainakin seuraavat:-  Ohjelman osanottajalle ilmoitetaan kirjallisesti, ettei se ole noudattanut Energy Star -merkintäohjelman vaatimuksia.-  Kuullaan ohjelman osanottajaa ja laaditaan vaatimusten noudattamiseen tähtäävä suunnitelma.-  Jollei vaatimustenmukaisuuteen päästä, ohjelman osanottajan rekisteröinti peruutetaan tarvittaessa.Kumpikin hallintoyksikkö varmistaa, että kaikki kohtuulliset toimet toteutetaan muun kuin ohjelman osanottajan harjoittaman Energy Star -tunnusten luvattoman käytön tai tunnuksen suojaa loukkaavan tunnuksen käytön lopettamiseksi. Toimia ovat ainakin seuraavat:-  Energy Star -tunnuksen käyttäjälle ilmoitetaan Energy Star -merkintäohjelman vaatimuksista ja Energy Star -nimen ja yhteisen tunnuksen asianmukaisesta käytöstä annetuista ohjeista.-  Käyttäjää kehotetaan ryhtymään ohjelman osanottajaksi ja rekisteröimään vaatimustenmukaiset tuotteet.Kumpikin hallintoyksikkö ilmoittaa välittömästi toisen osapuolen hallintoyksikölle tiedossaan olevasta Energy Star -tunnusten loukkaamisesta samoin kuin loukkaamisen lopettamiseksi toteutetuista toimista.-  Menettelyt sopimuksen ja sen liitteitten A ja B muuttamiseksi ja uusien liitteiden lisäämiseksiKumpikin hallintoyksikkö voi ehdottaa muutosta tähän sopimukseen ja sen liitteisiin A ja B sekä uusien liitteiden lisäämistä sopimukseen.Muutosehdotus tehdään kirjallisesti, ja siitä keskustellaan teknisen toimikunnan seuraavassa kokouksessa, edellyttäen, että ehdotus on toimitettu toiselle hallintoyksikölle vähintään kuusikymmentä päivää ennen toimikunnan kokousta.Hallintoyksiköt sopivat yhdessä tähän sopimukseen ja sen liitteisiin A ja B tehtävistä muutoksista ja uusien liitteiden liittämisestä sopimukseen.-  Menettelyt liitteen C muuttamiseksiJos hallintoyksikkö haluaa muuttaa liitettä C voimassa olevien yhteisten vaatimusten tarkistamiseksi tai uuden tuotetyypin lisäämiseksi, hallintoyksikkö, jäljempänä ”ehdottava hallintoyksikkö”, toimii edellisen jakson ensimmäisessä ja toisessa kohdassa määrättyjen menettelyjen mukaisesti ja liittää ehdotukseensa seuraavat seikat:-  osoitus siitä, että tarkistamalla vaatimuksia tai lisäämällä uusi tuotetyyppi saataisiin aikaan huomattavia energiansäästöjä;-  soveltuvin osin eri virrankulutustiloja koskevat energiankulutusvaatimukset;-  tiedot tuotteen arvioinnissa käytettävistä standardoiduista testausmenetelmistä;-  osoitus siitä, että vapaasti saatavilla olevan patentoimattoman teknologian avulla olisi mahdollista säästää energiaa kustannustehokkaasti tuotteen toimintaa haittaamatta;-  arvio sellaisten tuotemallien määrästä, jotka vastaisivat ehdotettuja vaatimuksia, sekä arvio niiden markkinaosuudesta;-  tiedot niiden elinkeinoelämän ryhmien näkemyksistä, joihin ehdotettava muutos mahdollisesti vaikuttaa; ja-  ehdotus uusien vaatimusten voimaantulopäiväksi ottaen huomioon tuotteitten elinkaaren ja tuotantosuunnitelmat.Kummankin hallintoyksikön hyväksymät muutosehdotukset tulevat voimaan hallintoyksikköjen yhteisesti sopimana ajankohtana.Jos toinen hallintoyksikkö katsoo otettuaan vastaan edellisen jakson ensimmäisen ja toisen kohdan mukaisesti laaditun ehdotuksen, ettei ehdotus täytä edellä lueteltuja vaatimuksia, tai muutoin vastustaa ehdotusta, hallintoyksikkö, jäljempänä "vastustava hallintoyksikkö", ilmoittaa tästä ehdottavalle hallintoyksikölle (yleensä teknisen toimikunnan seuraavaan kokoukseen mennessä) kirjallisesti ja liittää ilmoitukseen käytettävissä olevat vastustamista perustelevat tiedot, joiden mukaan ehdotuksen hyväksymisellä olisi todennäköisesti seuraavia vaikutuksia:-  ehdotus antaisi yhdelle yritykselle tai yritysryhmälle suhteettoman ja perusteettoman markkina-aseman;-  ehdotus heikentäisi elinkeinoelämän yleistä osallistumista Energy Star -merkintäohjelmaan;-  ehdotus olisi ristiriidassa vastustavan hallintoyksikön maan lakien, asetusten tai hallinnollisten määräysten kanssa; tai-  ehdotus aiheuttaisi raskaita teknisiä vaatimuksia.Hallintoyksiköt pyrkivät parhaansa mukaan sopimaan ehdotetusta muutoksesta ehdotusta seuraavassa teknisen toimikunnan kokouksessa. Jos hallintoyksiköt eivät pysty sopimaan muutosehdotuksesta mainitussa teknisen toimikunnan kokouksessa, ne pyrkivät sopimaan asiasta kirjallisesti ennen teknisen toimikunnan seuraavaa kokousta.Jos hallintoyksiköt eivät teknisen toimikunnan seuraavassa kokouksessa ole päässeet ehdotuksesta sopimukseen, ehdottava hallintoyksikkö peruuttaa ehdotuksensa, ja kun kyse on voimassa oleviin vaatimuksiin ehdotetuista tarkistuksista, vastaava tuotetyyppi poistetaan liitteestä C hallintoyksiköiden kirjallisesti sopimaan ajankohtaan mennessä. Muutoksesta ja muutoksen täytäntöönpanoon tarvittavista menettelyistä ilmoitetaan kaikille ohjelman osanottajille.Valmistellessaan uusia tai tarkistaessaan olemassa olevia vaatimuksia hallintoyksiköt varmistavat keskinäisen sekä omien sidosryhmiensä tehokkaan koordinoinnin ja kuulemisen erityisesti, kun on kyse valmisteluasiakirjojen sisällöstä sekä määräajoista.-  Yleiset määräyksetMuut ympäristömerkintäohjelmat eivät kuulu tämän sopimuksen soveltamisalaan, ja kumpikin osapuoli voi vapaasti laatia ja vahvistaa niitä.Kaikkiin tämän sopimuksen puitteissa toteutettaviin toimiin sovelletaan osapuolten niitä koskevia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, ja ne toteutetaan asianmukaisen rahoituksen ja voimavarojen puitteissa.Tämä sopimus ei miltään osiltaan vaikuta kummankaan osapuolen ennen tämän sopimuksen voimaantuloa tekemistä kahdenvälisistä, alueellisista tai monenvälisistä sopimuksista johtuviin osapuolen oikeuksiin ja velvollisuuksiin.Kummallakin hallintoyksiköllä voi olla merkintäohjelmia, jotka koskevat sellaisia tuotetyyppejä, jotka eivät sisälly liitteeseen C, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän sopimuksen muiden määräysten soveltamista. Kumpikaan osapuoli ei saa estää minkään tuotteen maahantuontia, vientiä, myyntiä tai jakelua sen vuoksi, että tuote on merkitty toisen osapuolen hallintoyksikön energiatehokkuutta osoittavin tunnuksin.-  Voimaantulo ja kestoTämä sopimus tulee voimaan päivänä, jona kumpikin osapuoli on kirjallisesti ilmoittanut toiselle osapuolelle saattaneensa päätökseen sopimuksen voimaantuloon tarvittavat sisäiset menettelynsä.Tämä sopimus on voimassa viisi vuotta. Viimeistään yhtä vuotta ennen tämän kauden päättymistä osapuolet kokoontuvat keskustelemaan sopimuksen uudistamisesta.-  Sopimuksen irtisanominenKumpikin osapuoli voi sanoa tämän sopimuksen irti milloin tahansa ilmoittamalla siitä toiselle osapuolelle kirjallisesti kolme kuukautta aikaisemmin.Kun tämä sopimus sanotaan irti tai kun sitä ei uudisteta, hallintoyksiköt ilmoittavat kaikille rekisteröimilleen ohjelman osanottajille yhteisen ohjelman päättymisestä. Lisäksi hallintoyksiköt ilmoittavat rekisteröimilleen ohjelman osanottajille, että kumpikin hallintoyksikkö voi jatkaa merkintätoimia osana kahta erillistä ohjelmaa. Tällöin Euroopan yhteisö ei käytä ohjelmassaan Energy Star -tunnuksia. Komissio varmistaa, että se itse, Euroopan yhteisön jäsenvaltiot sekä kaikki sen rekisteröimät ohjelman osanottajat lopettavat Energy Star -tunnusten käytön hallintoyksiköitten kirjallisesti sopimaan päivämäärään mennessä. Tämän kohdan velvoitteet pysyvät voimassa tämän sopimuksen päätyttyäkin.-  Sopimuksen liite ALiitteessä A määritellään yhteinen tunnus.-  Sopimuksen liite BLiite B sisältää yhteisen tunnuksen käyttöohjeet.-  Sopimuksen liite CLiite C sisältää yhteiset tekniset vaatimukset, jotka koskevat sopimuksen soveltamisalaan kuuluvia laitteita: tietokoneita, tiekonenäyttöjä, kuvantamislaitteita (tulostimia, kopiokoneita, skannereita ja monikäyttölaitteita), telekopiolaitteita ja postimaksukoneita. Liite C sisältää nämä vaatimukset uusimpina versioina, jotka ovat saatavissa, kun sopimus allekirjoitetaan.2. Komissio ilmoittaa neuvostolle neuvottelujen tulokset ja tarvittaessa niiden aikana mahdollisesti esiintyvät ongelmat. [1] EYVL L 172, 26.6.2001, s. 3.[2] EYVL L 99, 17.4.2003, s. 47.[3] EYVL L 332, 15.12.2001, s. 1.[4] Vihreä kirja energiatehokkuudesta ”Enemmän tuloksia vähemmällä”, KOM(2005) 265 lopullinen, kesäkuu 2005.[5] ”Technical and legal application possibilities of the compulsory labelling of the standby consumption of electrical household and office appliances”, Fraunhofer-Institute for Systems and Innovation Research, Karlsruhe, München, Dresden, kesäkuu 2005.[6] EYVL L 297, 13.10.1992, s. 16.[7] EYVL L 191, 22.7.2005, s. 29.[8] EYVL L 172, 26.6.2001, s. 3.


title: 2014/663/EU: Komission suositus, annettu 11 päivänä syyskuuta 2014 , dioksiinien, furaanien ja PCB-yhdisteiden vähentämisestä rehuista ja elintarvikkeista annetun suosituksen 2013/711/EU liitteen muuttamisesta  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               13.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 272/17

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 11 päivänä syyskuuta 2014,
   dioksiinien, furaanien ja PCB-yhdisteiden vähentämisestä rehuista ja elintarvikkeista annetun suosituksen 2013/711/EU liitteen muuttamisesta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

      (2014/663/EU)

   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komission suosituksella 2013/711/EU (1) on vahvistettu dioksiineihin ja dioksiinin kaltaisiin PCB-yhdisteisiin sovellettavat toimintarajat, jotta voidaan edistää proaktiivista lähestymistapaa dioksiinien ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden esiintymisen vähentämiseksi elintarvikkeissa.

               (2)

               On aiheellista linjata keskenään toimintaraja, jota sovelletaan dioksiinin kaltaisiin PCB-yhdisteisiin ravintolisänä käytettävässä savessa, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/32/EY (2) vahvistettu toimintaraja, jota sovelletaan vastaavaan eläinten rehuksi tarkoitettuun saveen, sekä linjata keskenään toimintaraja, jota sovelletaan dioksiineihin ja dioksiinin kaltaisiin PCB-yhdisteisiin ihmisravinnoksi tarkoitetuissa viljoissa, ja toimintarajat, jota sovelletaan eläinten rehuksi tarkoitettuihin viljoihin.

               (3)

               Öljysiementen on havaittu sisältävän dioksiineja ja dioksiinin kaltaisia PCB-yhdisteitä, ja eläinten rehuksi tarkoitetuille öljysiemenille onkin vahvistettu toimintaraja mutta ihmisravinnoksi tarkoitetuille öljysiemenille sellaista ei ole vahvistettu. Siksi on aiheellista asettaa toimintarajat, joita sovelletaan dioksiineihin ja dioksiinin kaltaisiin PCB-yhdisteisiin ihmisravinnoksi tarkoitetuissa öljysiemenissä.

               (4)

               Kuivattujen hedelmien ja kuivattujen vihannesten (myös kuivatut yrtit) osalta on aiheellista soveltaa kuivatusta koskevia erityisiä pitoisuuskertoimia komission asetuksen (EY) N:o 1881/2006 (3) 2 artiklan mukaisesti.

               (5)

               Sen vuoksi suositusta 2013/711/EU olisi muutettava,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   Korvataan suosituksen 2013/711/EU liite tämän suosituksen liitteellä.

      Tehty Brysselissä 11 päivänä syyskuuta 2014.

            Komission puolesta

         Tonio BORG

            Komission jäsen

      (1)  Komission suositus 2013/711/EU, annettu 3 päivänä joulukuuta 2013, dioksiinien, furaanien ja PCB-yhdisteiden vähentämisestä rehuista ja elintarvikkeista (EUVL L 323, 4.12.2013, s. 37).

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/32/EY, annettu 7 päivänä toukokuuta 2002, haitallisista aineista eläinten rehuissa (EYVL L 140, 30.5.2002, s. 10).

      (3)  Komission asetus (EY) N:o 1881/2006, annettu 19 päivänä joulukuuta 2006, tiettyjen elintarvikkeissa olevien vierasaineiden enimmäismäärien vahvistamisesta (EUVL L 364, 20.12.2006, s. 5).

      LIITE

            ”LIITE
            Tässä liitteessä tarkoitetaan:

                        a)

                        ’dioksiineilla + furaaneilla (WHO-TEQ)’ polykloorattujen dibentsoparadioksiinien (PCDD:t) ja polykloorattujen dibentsofuraanien (PCDF:t) summaa ilmaistuna Maailman terveysjärjestön WHO:n toksisuusekvivalentteina käyttäen WHO:n toksisuusekvivalenssikertoimia (WHO-TEF),

                        b)

                        ’dioksiininkaltaisilla PCB-yhdisteillä (WHO-TEQ)’ polykloorattujen bifenyylien (PCB:t) summaa ilmaistuna WHO:n toksisuusekvivalentteina käyttäen toksisuusekvivalenssikertoimia (WHO-TEF),

                        c)

                        ’toksisuusekvivalenssikertoimilla (WHO-TEF)’ ihmisille aiheutuvan riskin arvioimiseen liittyviä Maailman terveysjärjestön toksisuusekvivalenssikertoimia, jotka perustuvat Genevessä kesäkuussa 2005 pidetyssä Maailman terveysjärjestön WHO:n kansainvälisen kemikaaliturvallisuusohjelman (IPCS) asiantuntijakokouksessa tehtyihin päätelmiin (Martin van den Berg et al., The 2005 World Health Organization Re-evaluation of Human and Mammalian Toxic Equivalency Factors for Dioxins and Dioxin-like Compounds. Toxicological Sciences 93(2), 223–241 (2006)).

                        ELINTARVIKE

                        TOIMINTARAJA: DIOKSIINIT + FURAANIT (WHO-TEQ) (1)

                        TOIMINTARAJA: DIOKSIININKALTAISET PCB-YHDISTEET (WHO-TEQ) (1)

                        Liha- ja lihatuotteet (lukuun ottamatta syötäviä sivutuotteita) (2), jotka ovat peräisin seuraavista eläimistä:

                                    —

                                    nautaeläimet ja lampaat

                                    —

                                    siipikarja

                                    —

                                    siat

                              Sekarasvat

                        1,75 pg/g rasvaa (3)

                        1,25 pg/g rasvaa (3)

                        0,75 pg/g rasvaa (3)

                        1,00 pg/g rasvaa (3)

                        1,75 pg/g rasvaa (3)

                        0,75 pg/g rasvaa (3)

                        0,50 pg/g rasvaa (3)

                        0,75 pg/g rasvaa (3)

                        Viljelykalan ja viljeltyjen kalastustuotteiden liha

                        1,50 pg/g tuorepainoa

                        2,50 pg/g tuorepainoa

                        Raakamaito (2) ja maitovalmisteet (2), voirasva mukaan luettuna

                        1,75 pg/g rasvaa (3)

                        2,00 pg/g rasvaa (3)

                        Kananmunat ja munatuotteet (2)

                        1,75 pg/g rasvaa (3)

                        1,75 pg/g rasvaa (3)

                        Ravintolisänä käytettävä savi

                        0,50 pg/g tuorepainoa

                        0,50 pg/g tuorepainoa

                        Viljakasvit ja öljysiemenet

                        0,50 pg/g tuorepainoa

                        0,35 pg/g tuorepainoa

                        Hedelmät ja vihannekset (myös kuivatut yrtit) (4)

                        0,30 pg/g tuorepainoa

                        0,10 pg/g tuorepainoa

         (1)  Suurimmat pitoisuudet: suurimmat pitoisuudet lasketaan olettamalla, että kaikkien määritysrajaa pienempinä pitoisuuksina esiintyvien yhdisteiden määritysraja on yhtä suuri kuin määritysraja.

         (2)  Tämän ryhmän elintarvikkeet sellaisina kuin ne määritellään eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 853/2004 (EUVL L 139, 30.4.2004, s. 55).

         (3)  Toimintarajoja ei sovelleta elintarviketuotteisiin, jotka sisältävät alle 2 prosenttia rasvaa.

         (4)  Kuivattujen hedelmien ja kuivattujen vihannesten (myös kuivatut yrtit) osalta sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1881/2006 2 artiklaa. Kuivattujen yrttien osalta on otettava huomioon kuivatuksesta johtuva pitoisuuskerroin, joka on 7.”


Avis juridique important

|

32000H0225

2000/225/EY: Neuvoston suositus, annettu 13 päivänä maaliskuuta 2000, Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 1998

Virallinen lehti nro L 071 , 18/03/2000 s. 0026 - 0026

NEUVOSTON SUOSITUS,annettu 13 päivänä maaliskuuta 2000,Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 1998(2000/225/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon Loméssa 15 päivänä joulukuuta 1989 allekirjoitetun neljännen AKT-ETY-yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Mauritiuksella 4 päivänä marraskuuta 1995 allekirjoitetulla sopimuksella,ottaa huomioon 25 päivänä heinäkuuta 1991 tehdyn neuvoston päätöksen 91/482/ETY merentakaisten maiden ja alueiden assosioinnista Euroopan talousyhteisöön(1),ottaa huomioon Brysselissä 16 päivänä heinäkuuta 1990 allekirjoitetun sisäisen sopimuksen yhteisön tuen rahoituksesta ja hallinnasta(2) ja erityisesti sen 33 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon 29 päivänä heinäkuuta 1991 annetun seitsemänteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavan varainhoitoasetuksen(3) ja erityisesti sen 69-77 artiklan,on tutkinut Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteisiin liittyvät tulostilit ja taseet, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 1998, sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen varainhoitovuodelta 1998(4) komission vastauksineen,sekä katsoo seuraavaa:(1) Sisäisen sopimuksen 33 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) hallinnasta.(2) Komissio on toteuttanut Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteet varainhoitovuoden 1998 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,SUOSITTELEE Euroopan parlamentille, että tämä myöntää komissiolle vastuuvapauden Euroopan kehitysrahaston (1989) (seitsemäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta varainhoitovuodelta 1998.Tehty Brysselissä 13 päivänä maaliskuuta 2000.Neuvoston puolestaJ. PINA MOURAPuheenjohtaja(1) EYVL L 263, 19.9.1991, s. 1.(2) EYVL L 229, 17.8.1991, s. 288.(3) EYVL L 266, 21.9.1991, s. 1.(4) EYVL C 349, 3.12.1999, s. 181.


Avis juridique important

|

32003H0878

Neuvoston suositus , annettu 2 päivänä joulukuuta 2003, syöpäseulonnasta

Virallinen lehti nro L 327 , 16/12/2003 s. 0034 - 0038

Neuvoston suositus,annettu 2 päivänä joulukuuta 2003,syöpäseulonnasta(2003/878/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 152 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,sekä katsoo seuraavaa:(1) Perustamissopimuksen 152 artiklassa määrätään, että kansallista politiikkaa täydentävä yhteisön toiminta suuntautuu kansanterveyden parantamiseen, ihmisten sairauksien ja tautien ehkäisemiseen sekä ihmisten terveyttä vaarantavien tekijöiden torjuntaan. Kyseiseen toimintaan kuuluu myös laajalle levinneiden vaarallisten sairauksien torjunta edistämällä niiden syiden, leviämisen ja ehkäisemisen tutkimusta sekä terveysvalistusta ja -kasvatusta. Kansanterveyteen liittyvässä yhteisön toiminnassa otetaan täysimääräisesti huomioon terveyspalvelujen ja sairaanhoidon järjestämiseen ja tarjoamiseen liittyvät jäsenvaltioiden velvollisuudet.(2) Syöpäseulontaohjelmia olisi kehitettävä edelleen terveyspalvelujen ja sairaanhoidon järjestämistä koskevan kansallisen lainsäädännön sekä niiden tarjoamiseen liittyvien kansallisten ja alueellisten velvoitteiden mukaisesti.(3) Syöpä on merkittävä sairaus ja kuolinsyy kaikkialla Euroopassa uudet jäsenvaltiot mukaan luettuina. Euroopan unionissa tuli vuonna 1998 ilmi 1580096 uutta syöpätapausta. Tähän lukuun eivät sisälly ne ihosyöpätapaukset, jotka eivät ole melanoomaa. Kyseisistä syöpätapauksista 1,4 prosenttia oli kohdunkaulan syöpiä, 13 prosenttia rintasyöpiä, 14 prosenttia paksusuolen ja peräsuolen syöpiä ja 9 prosenttia eturauhasen syöpiä. Naisten uusista syöpätapauksista oli 3 prosenttia kohdunkaulan syöpiä ja 29 prosenttia rintasyöpiä, ja miesten uusista syöpätapauksista 17 prosenttia eturauhasen syöpiä.(4) Maailman terveysjärjestö julkaisi vuonna 1968 ja Euroopan neuvosto vuonna 1994 periaatteet, jotka koskevat seulontaa kroonisten tarttumattomien tautien ehkäisykeinona. Nämä kaksi asiakirjaa ja nykyiset parhaat toimintatavat kullakin syöpäseulonnan toimintalohkolla muodostavat näiden suositusten perustan.(5) Nämä suositukset perustuvat lisäksi syövän ehkäisemisen neuvoa-antavan komitean antamiin syöpäseulontaa koskeviin suosituksiin sekä niihin kokemuksiin, joita on saatu Eurooppa syöpää vastaan -ohjelman puitteissa tuetuista eri toimista, joissa Euroopan tason yhteistyöstä on ollut apua, esimerkkeinä korkealuokkaiset syöpäseulontaohjelmat parhaita toimintatapoja koskevien tehokkaiden eurooppalaisten ohjeiden antamiseksi sekä väestön suojelemiseksi heikkolaatuiselta seulonnalta.(6) Tärkeitä tekijöitä, joita on arvioitava ennen kuin tehdään päätös seulonnan ulottamisesta koko väestöön, ovat muun muassa seulontatestin käyttöväli sekä kansalliset tai alueelliset epidemiologiset erityispiirteet.(7) Seulonnan ansiosta syövät voidaan havaita invasoitumisen varhaisvaiheessa tai mahdollisesti jopa ennen niiden muuttumista invasiivisiksi. Joitakin muutoksia voidaan tällöin hoitaa tehokkaammin, ja potilaat voidaan parantaa. Seulonnan tehokkuutta mittaava keskeinen indikaattori on seulonnan kohteena olevan taudin aiheuttaman kuolleisuuden vähentyminen. Kun kohdunkaulansyövän yhteydessä on löydetty syövän esiasteita, kohdunkaulansyöpään sairastuvuuden vähenemistä voidaan pitää hyvin hyödyllisenä indikaattorina.(8) Satunnaistetuista kokeista on saatu näyttöä seulonnan tehokkuudesta rintasyövän ja paksusuolen ja peräsuolen syövän osalta ja tarkkailututkimuksista kohdunkaulan syövän osalta.(9) Seulonnalla testataan, onko ihmisillä sairauksia, joiden oireita ei ole vielä havaittu. Seulonnalla voi olla hyödyllisiä vaikutuksia seulonnan kohteena olevan taudin aiheuttamaan kuolleisuuteen, mutta sillä voi olla myös kielteisiä sivuvaikutuksia seulotulle väestölle. Terveydenhoitopalvelujen tarjoajien olisi tunnettava tietyn syöpämuodon seulonnan kaikki mahdolliset hyödyt ja riskit ennen uusien väestöpohjaisten syöpäseulontaohjelmien käynnistämistä. Ihmiset ovat nykyään hyvin perillä asioista, joten nämä hyödyt ja riskit on esitettävä siten, että yksittäinen ihminen voi omalta osaltaan päättää osallistumisesta seulontaohjelmiin.(10) Ennen kuin syöpäseulontaohjelmien järjestämisestä tehdään päätös, on otettava huomioon eettiset, oikeudelliset, sosiaaliset, lääketieteelliset, organisatoriset ja taloudelliset näkökohdat.(11) Olisi otettava asianmukaisesti huomioon niiden henkilöiden erityistarpeet, joilla saattaa olla suurempi syöpäriski erityisistä syistä (joista esimerkkinä mainittakoon biologiset, geneettiset, elämäntyylistä johtuvat ja ympäristöön liittyvät sekä työperäiset syyt).(12) Seulontaohjelmasta saadaan kansaterveydellistä hyötyä ja se saadaan pidettyä kustannuksiltaan tehokkaana, jos ohjelma toteutetaan järjestelmällisesti koko kohdeväestön piirissä ja siinä noudatetaan parhaita toimintatapoja koskevia ohjeita.(13) Syöpäseulonnan kustannustehokkuus riippuu useista tekijöistä, kuten epidemiologiasta sekä terveydenhuoltojärjestelmästä ja -palveluista.(14) Järjestelmällinen täytäntöönpano edellyttää, että järjestelmässä on oltava mahdollista lähettää kutsuja ja uusintakutsuja, laadunvarmistuksesta on huolehdittava kaikilla tasoilla, ja diagnosoinnin, hoidon ja jälkihoidon on oltava tehokasta ja asianmukaista näyttöön perustuvan hoidon suuntaviivojen mukaisesti.(15) Organisoitujen seulontaohjelmien toteuttaminen vaatii keskitettyä tietojärjestelmää. Siihen kuuluu luettelo kaikista niistä ihmisryhmistä, joihin seulontaohjelma on suunnattava, sekä tiedot kaikista seulontatesteistä, niiden arvioinneista ja lopullisista diagnooseista.(16) Kaikki lääketieteellisissä rekistereissä olevien tietojen keräys-, säilytys-, siirto- ja analysointimenettelyt on saatava täysimääräisesti vastaamaan yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24. lokakuuta 1995 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/46/EY(1) tarkoitettua tietosuojan tasoa sekä terveystietojen hallintaa ja käsittelyä koskevia jäsenvaltioiden asiaankuuluvia säännöksiä direktiivin 8 artiklan mukaisesti.(17) Laadukkaaseen seulontaan kuuluu seulontaprosessin ja sen tulosten analysointi sekä näiden tulosten raportoiminen nopeasti väestölle ja seulonnan järjestäjille.(18) Analysointi helpottuu, jos seulontatietokanta voidaan yhdistää syöpärekistereihin ja kuolleisuutta koskeviin tietokantoihin.(19) Henkilöstön riittävä koulutus on korkealuokkaisen seulonnan edellytys.(20) Syöpäseulontakokeille on kehitetty erityisiä tehokkuusindikaattoreita. Niitä olisi seurattava säännöllisesti.(21) Käytettävissä on oltava riittävästi niin henkilöstöä kuin taloudellisia resursseja, jotta voidaan varmistaa asianmukainen organisaatio ja laadunvalvonta kaikissa jäsenvaltioissa.(22) Olisi ryhdyttävä toimiin, jotta varmistetaan yhtäläiset mahdollisuudet osallistua seulontaan ottaen asianmukaisesti huomioon mahdollinen tarve suunnata seulontaohjelma tiettyihin sosioekonomisiin ryhmiin.(23) On eettinen, oikeudellinen ja sosiaalinen ennakkoehto, että syöpäseulontaa pitäisi tarjota vain oireettomille ihmisille, joille on annettu kaikki tarvittavat tiedot, ja ainoastaan jos seulonta todistetusti pienentää seulotun taudin aiheuttamaa kuolleisuutta, jos hyödyt ja riskit ovat hyvin tiedossa ja jos seulonnan kustannukset pysyvät hyötyyn nähden hyväksyttävissä rajoissa.(24) Liitteessä luetellaan ne seulontamenetelmät, jotka nykyisin täyttävät nämä tiukat ennakkoehdot.(25) Muiden kuin liitteessä lueteltujen seulontatestien tarjoamista organisoidun väestöpohjaisen ohjelman puitteissa oireettomille ihmisille ei voida perustella tieteellisesti, ennen kuin niiden on satunnaistetuissa kontrolloiduissa kokeissa osoitettu pienentävän erityisesti seulotun taudin aiheuttamaa kuolleisuutta.(26) Liitteessä lueteltuja seulontatestejä voidaan organisoitujen seulontaohjelmien puitteissa tarjota väestölle siten, että laadunvarmistuksesta on huolehdittu kaikilla tasoilla, ainoastaan, jos saatavilla on asianmukaista tietoa hyödyistä ja riskeistä, riittävästi resursseja varsinaista seulontaa, seurantaa ja täydentäviä diagnoosimenettelyjä varten sekä tarvittaessa positiivisen seulontatuloksen saaneiden hoitoa.(27) Olisi vakavasti pohdittava liitteessä suositeltujen tehokkaiksi osoittautuneiden seulontatestien käyttöönottoa, mutta päätöksessä on otettava huomioon kunkin jäsenvaltion käytettävissä oleva ammatillinen asiantuntemus ja terveydenhoidon voimavarojen painopisteiden asettelu.(28) Kun on saatu näyttöä siitä, että uusi seulontatesti on tehokas, muunnettuja testejä saattaa olla mahdollista arvioida käyttäen muita epidemiologisesti perusteltuja korvaavia vasteita, jos näiden vasteiden ennustearvo on vahvistettu.(29) Seulontamenetelmiä kehitetään koko ajan. Suositeltujen seulontamenetelmien käyttöön olisi siksi yhdistettävä samanaikaisesti suoritettavat arviot uusien menetelmien laadusta, soveltuvuudesta ja kustannustehokkuudesta, jos se on perusteltua käytettävissä olevien epidemiologisten tietojen perusteella. Käynnissä oleva työ voi itse asiassa johtaa uusiin menetelmiin, jotka voivat viime kädessä korvata liitteessä luetellut testit tai täydentää niitä tai joita voidaan soveltaa toisiin syöpätyyppeihin,SUOSITTELEE, ETTÄ JÄSENVALTIOT:1. Syöpäseulontaohjelmien toteuttaminena) tarjoavat näyttöön perustuvaa syöpäseulontaa järjestelmällisellä väestöpohjaisella toimintamallilla, johon sisältyy laadunvarmistus kaikilla asiaankuuluvilla tasoilla. Tässä yhteydessä olisi otettava huomioon liitteessä luetellut testit;b) panevat täytäntöön seulontaohjelmia parhaita toimintatapoja koskevien eurooppalaisten ohjeiden mukaisesti, mikäli tällaiset ovat olemassa, ja helpottavat parhaiden toimintatapojen jatkokehittelyä korkealuokkaisia syöpäseulontaohjelmia varten valtakunnallisella ja tarvittaessa alueellisella tasolla;c) varmistavat, että seulontaohjelmaan osallistuvat ihmiset saavat kaikki tarvittavat tiedot hyödyistä ja riskeistä;d) varmistavat, että huolehditaan positiivisen seulontatuloksen saaneiden riittävistä täydentävistä diagnoosimenettelyistä, hoidosta, psykologisesta tukemisesta ja jälkihoidosta näyttöön perustuvan hoidon suuntaviivojen mukaisesti;e) tarjoavat käyttöön henkilöstöä ja taloudellisia resursseja, jotta voidaan varmistaa asianmukainen organisaatio ja laadunvalvonta;f) arvioivat ja päättävät syöpäseulontaohjelmien toteuttamisesta valtakunnallisesti tai alueellisesti ottaen huomioon sairauksien esiintyvyys ja terveydenhoitoon käytettävissä olevat resurssit, sivuvaikutukset ja syöpäseulonnan kustannusvaikutukset sekä tieteellisistä kokeista ja pilottihankkeista saadut kokemukset;g) perustavat järjestelmällisen kutsu- ja uudelleenkutsujärjestelmän ja laadunvarmistuksen kaikilla asiaankuuluvilla tasoilla sekä tehokkaat ja asianmukaiset diagnosointi-, hoito- ja jälkihoitopalvelut näyttöön perustuvan hoidon suuntaviivojen mukaisesti;h) varmistavat ennen syöpäseulontaohjelmien toteuttamista, että tietosuojalainsäädäntöön, erityisesti kun sitä sovelletaan henkilökohtaisiin terveystietoihin, kiinnitetään asianmukaista huomiota.2. Seulontatietojen rekisteröinti ja käsittelya) tarjoavat käyttöön keskitettyjä tietojärjestelmiä, joita tarvitaan organisoitujen seulontaohjelmien toteuttamisessa;b) varmistavat asianmukaisilla tavoilla, että kaikki henkilöt, joihin seulontaohjelma on suunnattu, kutsutaan osallistumaan ohjelmaan ja kutsu myös tarvittaessa uusitaan;c) keräävät, käsittelevät ja arvioivat tietoja kaikista seulontakokeista, niiden arvioinnista ja lopullisista diagnooseista;d) varmistavat, että tietojen keräys-, käsittely- ja analysointimenettelyissä noudatetaan täysimääräisesti henkilötietojen suojaa koskevaa asiaan liittyvää lainsäädäntöä.3. Seurantaa) järjestävät organisoidun seulontaprosessin ja sen tulosten säännöllisen seurannan ja raportoivat näistä tuloksista nopeasti väestölle ja seulonnan järjestäneelle henkilöstölle;b) noudattavat syöpärekistereiden eurooppalaisen verkoston määrittelemiä standardeja seulontatietokantojen luomisessa ja ylläpidossa varmistaen, että noudatetaan täysimääräisesti henkilötietojen suojaa koskevaa asiaan liittyvää lainsäädäntöä;c) seuraavat seulontaohjelmia riittävän tiheästi.4. Koulutuskouluttavat asianmukaisesti henkilöstöä kaikilla tasoilla varmistaakseen, että se voi toteuttaa korkealuokkaisen seulonnan.5. Seulontaan osallistumisen varmistaminena) pyrkivät organisoitua seulontaa järjestettäessä varmistamaan korkean osallistumisasteen siten, että osallistuminen perustuu kaikkien tarvittavien tietojen pohjalta annettuun suostumukseen;b) ryhtyvät toimiin, jotta varmistetaan yhtäläiset mahdollisuudet osallistua seulontaan ottaen asianmukaisesti huomioon mahdollinen tarve suunnata seulontaohjelma tiettyihin sosioekonomisiin ryhmiin.6. Uusien seulontatestien käyttöönotto ottaen huomioon kansainvälisen tutkimuksen tulokseta) toteuttavat uusia syöpäseulontatestejä rutiinimaisessa terveydenhoidossa vasta kun ne on arvioitu satunnaistetuissa kontrolloiduissa kokeissa;b) tekevät kullekin seulontatyypille ominaisia parametrejä ja kuolleisuutta koskevien kokeiden lisäksi kokeita seulonnan jälkeisistä hoitomenettelyistä, kliinisistä tuloksista, sivuvaikutuksista, sairastuvuudesta ja elämänlaadusta;c) arvioivat uusien menetelmien vaikutuksia koskevan näyttötason yhdistämällä edustavien kokeiden tulokset;d) harkitsevat satunnaistetuissa kontrolloiduissa kokeissa nykyisin arvioitavien mahdollisesti lupaavien uusien seulontatestien ottamista osaksi rutiinimaista terveydenhoitoa, kunhan niistä on saatu pitävää näyttöä ja muut asiaankuuluvat näkökohdat, kuten eri terveydenhuoltojärjestelmien kustannustehokkuus, on otettu huomioon;e) harkitsevat vakiintuneiden seulontatestien mahdollisesti lupaavien uusien muunnosten ottamista osaksi rutiinimaista terveydenhoitoa, kunhan muunnetun testin tehokkuus on arvioitu onnistuneesti, mahdollisesti käyttäen muita epidemiologisesti perusteltuja korvaavia vasteita.7. Täytäntöönpanoraportti ja seurantaraportoivat komissiolle tämän suosituksen täytäntöönpanosta kolmen vuoden kuluessa suosituksen antamisesta ja myöhemmin komission pyynnöstä tavoitteena myötävaikuttaa suosituksen seurantaan yhteisön tasolla,KEHOTTAA KOMISSIOTA:1. raportoimaan jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella syöpäseulontaohjelmien täytäntöönpanosta viimeistään neljän vuoden kuluttua tämän suosituksen antamisesta, tarkastelemaan sitä, missä määrin ehdotetut toimenpiteet toimivat tehokkaasti, sekä pohtimaan lisätoimien tarpeellisuutta;2. edistämään jäsenvaltioiden yhteistyötä tutkimuksessa sekä syöpäseulontaa koskevien parhaiden toimintatapojen vaihtoa tavoitteena kehittää ja arvioida uusia seulontamenetelmiä tai parantaa nykyisiä;3. tukemaan eurooppalaista syöpäseulontatutkimusta, mihin kuuluu uusien syöpäseulonnan suuntaviivojen laatiminen ja nykyisten ajantasaistaminen.Tehty Brysselissä 2 päivänä joulukuuta 2003.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaR. Maroni(1) EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31.LIITESUOSITUKSEN VAATIMUSTEN MUKAISET SEULONTATESTIT(1):- Papa-kokeena tehtävä kohdunkaulan syövän esiasteiden seulonta, joka aloitetaan aikaisintaan 20. ikävuoden ja viimeistään 30. ikävuoden kohdalla,- rintasyövän mammografiaseulonta 50-69-vuotiailla naisilla mammografian laadunvarmistusta koskevien eurooppalaisten ohjeiden mukaisesti,- ulosteen veritesteinä tehtävä paksusuolen ja peräsuolen syövän seulonta 50-74-vuotiailla naisilla ja miehillä.(1) Mainitut ikärajat on ymmärrettävä enimmäisikärajoiksi; kansallisista epidemiologisista havainnoista ja prioriteeteista riippuen alhaisemmat ikärajat voivat olla aiheellisia.


				|

		52015PC0115

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Ranskan julkisen talouden liiallisen alijäämäisyyden lopettamiseksi /* COM/2015/0115 final */

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Ranskan julkisen talouden liiallisen
alijäämäisyyden lopettamiseksi
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 126 artiklan 7 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 126 artiklan mukaan
jäsenvaltioiden on vältettävä liiallisia julkisen talouden alijäämiä.
(2)       Vakaus- ja kasvusopimuksen
tavoitteena on terve julkinen talous, jolla pyritään vahvistamaan hintavakauden
edellytyksiä ja saavuttamaan uusien työpaikkojen syntyä edistävä vahva ja
kestävä kasvu.
(3)       Neuvosto teki 27 päivänä
huhtikuuta 2009 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, jäljempänä ’EY:n
perustamissopimus’, 104 artiklan 6 kohdan mukaisen päätöksen, jonka mukaan
Ranskassa oli liiallinen alijäämä, ja antoi EY:n perustamissopimuksen 104
artiklan 7 kohdan ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon
nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1467/97[1]
3 artiklan mukaisesti suosituksen, jonka mukaan liiallinen alijäämä olisi
korjattava viimeistään vuonna 2012[2].

(4)       Neuvosto teki 2 päivänä
joulukuuta 2009 SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan mukaisesti päätöksen,
jossa se katsoi, että Ranskan viranomaiset olivat toteuttaneet tuloksellisia
toimia, mutta odottamattomat taloudelliset tapahtumat olivat vaikuttaneet
erityisen epäsuotuisasti julkiseen talouteen 27 päivänä huhtikuuta 2009 annetun
neuvoston suosituksen antamisen jälkeen. Sen vuoksi neuvosto suositti, että
Ranska korjaisi liiallisen alijäämänsä viimeistään vuonna 2013.
(5)       Neuvosto katsoi 21 päivänä
kesäkuuta 2013 SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan mukaisesti, että Ranskan
viranomaiset olivat toteuttaneet tuloksellisia toimia, mutta odottamattomat
taloudelliset tapahtumat olivat vaikuttaneet erityisen epäsuotuisasti julkiseen
talouteen 2 päivänä joulukuuta 2009 annetun neuvoston suosituksen antamisen
jälkeen. Sen vuoksi neuvosto suositti, että Ranska korjaisi liiallisen
alijäämänsä viimeistään vuonna 2015. Jotta julkisen talouden alijäämä
saataisiin uskottavalla ja kestävällä tavalla alle 3 prosentin suhteessa
BKT:hen, suositettiin, että Ranskan olisi a) saavutettava julkisen talouden
alijäämätavoitteet, jotka ovat BKT:hen suhteutettuna 3,9 prosenttia vuonna
2013, 3,6 prosenttia vuonna 2014 ja 2,8 prosenttia vuonna 2015, minkä
katsottiin vastaavan rakenteellisen rahoitusaseman paranemista 1,3 prosenttia
suhteessa BKT:hen vuonna 2013, 0,8 prosenttia vuonna 2014 ja 0,8 prosenttia
vuonna 2005 komission yksiköiden kevään 2013 talousennusteen mukaisesti; b)
toteutettava vuodeksi 2013 hyväksytyt toimenpiteet (1½ prosenttia
suhteessa BKT:hen) kokonaisuudessaan sekä määritettävä, hyväksyttävä ja
toteutettava nopeasti vuosina 2014 ja 2015 tarvittavat vakauttamistoimenpiteet,
jotta rakenteellinen rahoitusasema paranisi suosituksen mukaisesti, ja
jatkettava suunnitellulla tavalla kaikkia julkisyhteisöjen alasektoreita, mukaan
lukien sosiaaliturvaa ja paikallishallintoa, koskevien menoluokkien
tarkistuksia; c) käytettävä kaikki odottamattomat tulot alijäämän korjaamiseen.
Lisäksi suositettiin, että julkisen talouden rakenteellisen rahoitusaseman
pysyvä paraneminen olisi varmistettava julkisen talouden
vakauttamistoimenpiteillä kasvua edistävällä tavalla. Neuvosto vahvisti
suosituksissaan 1 päivän lokakuuta 2013 määräajaksi, johon mennessä Ranskan
olisi toteutettava tuloksellisia toimia ja esitettävä neuvoston asetuksen (EY) N:o
1467/97 3 artiklan 4 a kohdan mukaisesti yksityiskohtainen selvitys
tavoitteiden saavuttamiseksi suunnitellusta vakauttamisstrategiasta.
(6)       Komissio totesi 15 päivänä
marraskuuta 2013 komission syksyn 2013 talousennusteen perusteella, että Ranska
oli toteuttanut tuloksellisia toimia neuvoston 21 päivänä kesäkuuta 2013
antaman suosituksen mukaisesti saadakseen julkisen talouden alijäämänsä alle 3
prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen, ja katsoi, ettei liiallista alijäämää
koskevassa menettelyssä näin ollen tarvittu lisätoimia.
(7)       Ranska toimitti 1 päivänä
lokakuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 473/2013 9 artiklan 1 kohdan
ja 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti talouskumppanuusohjelman
komissiolle ja neuvostolle. Neuvosto katsoi 10 päivänä joulukuuta antamassaan
lausunnossa, että Ranskan talouskumppanuusohjelma sisältää finanssipoliittisia
ja rakenteellisia uudistuksia, jotka osittain riittävät tukemaan liiallisen
alijäämän korjaamista tehokkaalla ja kestävällä tavalla.
(8)       Komissio antoi 5 päivänä
maaliskuuta 2014 suosituksen toimenpiteistä, jotka Ranskan olisi toteutettava,
jotta voidaan varmistaa sen liiallisen alijäämän korjaaminen ajoissa.
Antamassaan suosituksessa komissio katsoi, että Ranskan olisi toteutettava
lisätoimia sen varmistamiseksi, että se noudattaa täysin 21 päivänä kesäkuuta
2013 annettua neuvoston suositusta. Ranska esitteli 7 päivänä toukokuuta 2014
toimittamassaan vakausohjelmassa useita lisätoimenpiteitä vuodelle 2014. Kun
otetaan myös huomioon, että vuonna 2013 toteutunut julkisen talouden
vakauttaminen ylitti sen, mitä odotettiin komission antaessa suosituksensa,
vakausohjelman katsottiin pitkälti vastaavan komission suositusta.
(9)       Komissio esitti 13 päivänä
tammikuuta 2015 tiedonannon ”Vakaus- ja kasvusopimukseen sisältyvän jouston mahdollisimman
tehokas hyödyntäminen” (COM(2015) 12). Tiedonannossa selvennetään, että
suosittaessaan määräaikaa liiallisen alijäämän korjaamiselle tai kyseisen
määräajan pidentämistä komissio ottaa huomioon, onko olemassa asiaa koskeva
rakenneuudistussuunnitelma, joka sisältää yksityiskohtaisia ja todennettavia
tietoja sekä uskottavat hyväksymis- ja toteutusaikataulut. Komissio seuraa
tiiviisti uudistusten täytäntöönpanoa. Jos sovittuja uudistuksia ei panna
täytäntöön, komissio pitää sitä raskauttavana tekijänä, kun se arvioi
liiallisia alijäämiä koskevassa menettelyssä annetun suosituksen mukaisia
tuloksellisia toimia ja vahvistaa uuden määräajan liiallisen alijäämän
korjaamiselle. Jos tuloksellisia toimia ei ole toteutettu, menettelyä
tehostetaan ja Euroopan rakenne- ja investointirahastoista myönnetty rahoitus
voidaan keskeyttää. Euroalueen jäsenvaltioiden tapauksessa tämä merkitsee, että
komissio suosittaa neuvostolle, että niille määrätään sakkoa.
(10)     Neuvosto voi asetuksen (EY)
N:o 1467/97 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti päättää komission suosituksesta
hyväksyä SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan mukaisen tarkistetun
suosituksen, jos tuloksellisia toimia on toteutettu mutta odottamattomat
taloudelliset tapahtumat ovat vaikuttaneet erityisen epäsuotuisasti julkiseen
talouteen suosituksen antamisen jälkeen. Sitä, onko ollut julkiseen talouteen
erityisen epäsuotuisasti vaikuttavia odottamattomia haitallisia taloudellisia
tapahtumia, on arvioitava neuvoston suosituksen perustana oleva talousennuste
huomioon ottaen.
(11)     Neuvoston on annettava
SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3
artiklan mukaisesti asianomaiselle jäsenvaltiolle suosituksia, joiden
tavoitteena on liiallisen alijäämän tilanteen lopettaminen tietyn ajan
kuluessa. Suosituksessa on vahvistettava enintään kuuden kuukauden määräaika,
jonka kuluessa kyseisen jäsenvaltion on toteutettava tuloksellisia toimia
liiallisen alijäämän korjaamiseksi. Määräaika voidaan lyhentää kolmeen
kuukauteen. Lisäksi neuvoston olisi alijäämän korjaamista koskevassa
suosituksessa kehotettava jäsenvaltiota saavuttamaan vuotuiset julkisen
talouden tavoitteet, jotka suosituksen perustana oleva ennuste huomioon ottaen
johtavat rakenteellisen rahoitusaseman (eli suhdannekorjatun rahoitusaseman,
jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia
toimenpiteitä) vuotuiseen vähimmäisparannukseen määrällä, jonka ohjearvona on
vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen.
(12)     Komission yksiköiden 29
päivänä toukokuuta 2013 antamassa valmisteluasiakirjassa arvioitiin, että
Ranskan talous supistuisi 0,1 prosenttia vuonna 2013 ja sen jälkeen
kasvaisi 0,6 prosenttia vuonna 2014 ja 1,1 prosenttia vuonna 2015.
Lisäksi komission kevään 2013 talousennusteessa, johon 29 päivänä toukokuuta
2013 annetussa komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa esitetty skenaario
perustui, odotettiin yhdenmukaistetun kuluttajahintaindeksin (YKHI) kasvavan
1,2 prosenttia vuonna 2013 ja 1,7 prosenttia vuonna 2014. Näitä
kasvu- ja inflaatioennusteita käytettiin perustana 21 päivänä kesäkuuta 2013
annetussa 126 artiklan 7 kohdan mukaisessa neuvoston suosituksessa. Vuonna 2013
BKT:n kasvu oli itse asiassa hieman suurempaa kuin komissio odotti, sillä BKT
kasvoi 0,3 prosenttia. Toisaalta YKHI kasvoi vain 1,0 prosenttia.
(13)     Komission talven 2015
talousennusteessa BKT:n ennustetaan kasvaneen 0,4 prosenttia vuonna 2014.
Tämä on 0,2 prosenttiyksikköä vähemmän kuin liiallista alijäämää koskevan
suosituksen taustalla olevassa perusskenaariossa odotettiin. BKT:n kasvun
arvioidaan olleen seurausta pääasiassa varastojen sekä julkisen ja yksityisen
kulutuksen kasvusta, kun taas investointien ja nettoviennin odotetaan
vähentyneen. Vertailun vuoksi voidaan todeta, että suosituksen antamishetkellä
investointien odotettiin kasvavan vuonna 2014 seurauksena yritysten
luottamuksen parantumisesta. Lisäksi ulkomaisen kysynnän odotettiin olevan
paljon voimakkaampaa. Tällä välin energian hintojen lasku ja heikko talouden
toimeliaisuus ovat kumonneet tammikuussa 2014 käyttöönotetun alv-uudistuksen
vaikutuksen hintoihin. Tämän seurauksena YKHI-inflaatio on hidastunut
0,6 prosenttia vuonna 2014. Inflaatio oli näin ollen vuosina 2013 ja 2014
huomattavasti hitaampaa kuin mitä keväällä 2013 ennustettiin. Vuonna 2015 BKT:n
odotetaan kasvavan 1,0 prosenttia, kun taas YKHI:n odotetaan pysyvän
ennallaan (inflaatio 0,0 prosenttia).
(14)     Vuonna 2013 julkisen talouden
alijäämä oli 4,1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämä ylittää 21 päivänä
kesäkuuta 2013 annetussa suosituksessa tavoitteeksi asetetun
3,9 prosenttia suhteessa BKT:hen. Julkisiin tuloihin vaikutti kielteisesti
etenkin verotulojen odotettua huomattavasti heikompi jousto päätösperäisistä
toimenpiteistä huolimatta, joiden määrä oli komission mukaan 27 miljardia euroa
(1,3 prosenttia suhteessa BKT:hen). Julkisen talouden toimien vaikutus
rakenteelliseen rahoitusasemaan oli 1,0 prosenttia suhteessa BKT:hen. Koska
potentiaalista kasvua ja tulovajeita on tarkistettu (0,2 prosenttiyksikköä
suhteessa BKT:hen), rakenteellisen rahoitusaseman muutos vuonna 2013 oli
1,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämä on niukasti vähemmän kuin neuvoston
21 päivänä kesäkuuta 2013 suosittama 1,3 prosenttia suhteessa BKT:hen.
Tulopuolella hyväksyttyjen päätösperäisten toimenpiteiden sekä sen perusteella,
kuinka kokonaismenot ovat kehittyneet verrattuna 21 päivänä kesäkuuta 2013
annetussa neuvoston suosituksessa esitettyyn skenaarioon, julkisen talouden
toimien alhaalta ylös -tarkastelun perusteella lisätoimenpiteiden vaikutus on
–0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen eli jälleen hieman alle
0,0 prosentin suhteessa BKT:hen, joka katsotaan tarpeelliseksi neuvoston
suosituksessa asetettujen julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseksi.
(15)     Komission talven 2015
talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämän odotetaan kasvaneen edelleen
vuonna 2014 huolimatta merkittävistä toimista julkisten menojen kasvun
hillitsemiseksi. Säästöjä odotetaan saatavan julkisen sektorin
palkkajäädytyksen jatkamisen, eläkeuudistusten vaikutusten sekä paikallistason
menojen pienentymisen kautta. Kilpailukykyä ja työllisyyttä edistävän
verohyvityksen odotetaan kuitenkin kumonneen nämä säästöt. Kyseinen verohyvitys
on EKT 2010:n sääntöjen mukaan julkinen meno, ja sen kustannusten arvioidaan
olevan 11 miljardia euroa (0,4 % suhteessa BKT:hen) vuonna 2014.
Tulopuolella 1 päivänä tammikuuta toteutetulla alv-uudistuksella ja suurten
yritysten maksaman poikkeuksellisen yritystuloveron kaksinkertaistamisella oli
myönteisiä vaikutuksia verotuloihin. Odotettua hitaampi reaalisen BKT:n kasvu
ja inflaatio yhdessä edelleen alhaisen verotulojen jouston kanssa ovat
heikentäneet verotuloja.
(16)     Komission talven 2015
talousennusteen perusteella rakenteellisen alijäämän arvioidaan supistuvan
3,3 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2013 2,9 prosenttiin vuonna
2014. Kun otetaan huomioon korjaukset, jotka liittyvät potentiaalisen tuotannon
kasvun tarkistamiseen alaspäin (+0,0 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen)
ja odottamattomiin tuloihin (+0,2 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen)
verrattuna neuvoston suosituksen antamisajankohtana tehtyyn ennusteeseen,
vuotuiset julkisen talouden vakauttamistoimet vuonna 2014 ovat
0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Kun korjataan EKT 2010 ‑järjestelmään
siirtymisestä aiheutunut kielteinen vaikutus maksettuihin verohyvityksiin, jonka
ei katsota olevan hallituksen määräysvallassa, julkisen talouden vakauttaminen
on ylhäältä alas -tarkastelun mukaan 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen eli
se jää hieman suositellusta 0,8 prosentista suhteessa BKT:hen. Neuvoston
21 päivänä kesäkuuta 2013 antaman suosituksen perustana olleeseen
taloudelliseen skenaarioon verrattuna toteutetut tulopuolen lisätoimenpiteet
yhdessä EKT 2010 ‑järjestelmään mukautetun menokehityksen kanssa ovat
1,1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämä vastaa neuvoston 21 päivänä kesäkuuta
2013 tarpeellisena pitämää tasoa (”yli 1 prosenttia suhteessa BKT:hen”).
Kaikkien vuosina 2013–2014 toteutettujen toimien yhteenlaskettu määrä on näin
ollen 1,9 prosenttia suhteessa BKT:hen rakenteellisen rahoitusaseman
tarkistetun muutoksen perusteella. Tämä alittaa neuvoston suosituksen, joka oli
2,1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Alhaalta ylös -tarkastelun perusteella
toimien yhteenlaskettu määrä on hieman yli 1,0 prosenttia. Tämä vastaa
neuvoston tarpeellisena pitämää tasoa.
(17)     Julkisen talouden
vakauttamistoimien ylhäältä alas- ja alhaalta ylös -tarkastelun välinen ero
johtuu pääasiassa siitä, että inflaatiota on tarkistettu alaspäin kesäkuun 2013
jälkeen. Vuoden 2014 BKT-deflaattorin kasvuennustetta on tarkistettu alaspäin
0,9 prosenttiyksikköä 21 päivänä kesäkuuta 2013 annetun neuvoston suosituksen
ja komission talven 2015 talousennusteen välisenä aikana. Inflaation
tarkistaminen alaspäin vaikuttaa voimakkaasti verotuloihin. Vertailun vuoksi
voidaan todeta, että vuoden aikana tehtävät inflaation tarkistukset vaikuttavat
vähemmän julkisiin menoihin, jotka Ranskassa usein perustuvat
nimellismääräisinä vahvistettuihin normeihin. Tästä johtuvaa julkisen talouden
rahoitusaseman heikkenemistä ei ole korjattu rakenteellista rahoitusasemaa
koskevassa laskelmassa, jossa otetaan huomioon vain määrällinen tuotantokuilu.
Sen vuoksi julkisen talouden vakauttamistoimien ylhäältä alas ‑tarkastelu
on herkkä inflaatiota koskevien arvioiden tarkistamiselle. Alhaalta ylös ‑indikaattorin
osalta odotettua hitaammalla inflaatiolla voidaan katsoa olleen vain
vähäpätöinen vaikutus vuonna 2014 toteutettujen päätösperäisten toimenpiteiden
vaikutukseen. Siltä osin kuin joitakin hallituksen määräysvallassa olevia
julkisia menoeriä on mukautettu inflaation hidastumiseen, alhaalta ylös ‑indikaattoriin
olisi voinut kohdistua myönteisiä vaikutuksia. Inflaation tarkistaminen
alaspäin on kuitenkin todennäköisesti vaikuttanut alhaalta ylös -tarkasteluun
vain vähän, koska useat julkiset menot jäädytettiin vuonna 2014
(18)     Kaiken kaikkiaan edellä
esitetyn perusteella ei voida päätellä, ettei tuloksellisia toimia ole
toteutettu.
(19)     Julkinen velka suhteessa
BKT:hen oli 78,8 prosenttia vuonna 2009 ja se on kasvanut nopeasti sen
jälkeen niin, että se oli 92,2 prosenttia vuonna 2013. Komission talven
2015 talousennusteen mukaan velkasuhde kasvaa edelleen koko ennustejakson ajan
ja nousee 95,3 prosenttiin vuonna 2014, 97,1 prosenttiin vuonna 2015 ja 98,2
prosenttiin vuonna 2016. Samaan aikaan julkisen talouden alijäämä pysyy
verraten korkeana ja BKT:n nimelliskasvu on vaimeaa. Velkakannan korjauserien
odotetaan vaikuttavan negatiivisesti velkakehitykseen ennustejaksolla.
(20)     Komission talven 2015
talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämän odotetaan kasvavan
4,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2015. Tämä ylittää selvästi 21
päivänä kesäkuuta 2013 annetussa neuvoston suosituksessa tavoitteeksi asetetun
2,8 prosenttia suhteessa BKT:hen ja viitearvon, joka on 3 prosenttia
suhteessa BKT:hen. Julkisen talouden rahoitusasema on heikentynyt
merkittävästi, mikä johtuu siitä, että yleinen talouden tila on heikompi kuin
arvioitiin 21 päivänä kesäkuuta 2013 annettua neuvoston suositusta
laadittaessa. Sen vuoksi on vakaus- ja kasvusopimuksen sääntöjen mukaisesti
perusteltua tarkistaa SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan mukaista Ranskaa
koskevaa suositusta ja asettaa uusi määräaikaa liiallisen alijäämän
korjaamiselle.
(21)     Ranskan viranomaiset
toimittivat 21 päivänä marraskuuta 2014 komissiolle kirjeen, jossa Ranska
sitoutui lukuisiin rakenteellisiin uudistuksiin, joilla pannaan täytäntöön
neuvoston 8 päivänä heinäkuuta 2014 antamat vuoden 2014 maakohtaiset
suositukset. Hallitus julkisti 12 päivänä joulukuuta 2014 uudistusohjelman,
jossa esitetään ensisijaiset uudistukset vuoteen 2017 asti. Tämä
uudistusohjelma vahvistettiin kansallista uudistusohjelmaa koskevassa
tiedonannossa, joka julkistettiin 18 päivänä helmikuuta 2015. Viranomaiset
toimittivat myös määrälliset tiedot tärkeimpien vuoden 2012 jälkeen
aloitettujen rakenteellisten uudistusten odotetusta makrotaloudellisesta
vaikutuksesta. Tärkeimpiin kaavailtuihin uudistuksiin sisältyvät erityisesti
työvoimakustannusten alentaminen kilpailukykyä ja työllisyyttä edistävän
verohyvityksen kautta ja lisäalennukset työnantajan sosiaaliturvamaksuihin
vastuu- ja solidaarisuussopimuksen kautta (pacte de responsabilité et de
solidarité). Näiden toimenpiteiden odotetaan osaltaan edistävän kasvua ja
parantavan julkisen talouden kestävyyttä, eikä niitä sen vuoksi pitäisi
peruuttaa. Työvoimakustannusten alentamisen täysi vaikutus edellyttäisi
kuitenkin täydentäviä työmarkkinauudistuksia, joilla vähennetään
palkkajäykkyyttä. Hallituksen esittämiä lisäuudistuksia ovat muun muassa vuoden
2014 eläkeuudistus sekä toimenpiteet paikallishallinnon uudistamiseksi,
liiketoimintaympäristön parantamiseksi ja kilpailun lisäämiseksi palvelujen
alalla. Kasvua ja taloudellista toimintaa koskevassa lakiesityksessä
käsitellään oikeusalan ammattilaisia koskevia kilpailuongelmia, avataan
linja-autoliikenne kilpailulle, vähennetään vähittäiskaupan markkinoille pääsyn
esteitä ja lievennetään sunnuntaityötä koskevia sääntöjä. Lisäksi siinä
esitetään irtisanomista koskeviin yksittäisiin riitoihin liittyvien
menettelyjen uudistamista. Kaiken kaikkiaan vuoden 2013 jälkeen aloitettujen
rakenteellisten uudistusten odotetaan edistävän talouskasvua ja julkisen
talouden pitkän aikavälin kestävyyttä. Viranomaisten ilmoitus, jonka mukaan
nämä uudistukset kasvattaisivat BKT:tä 3,3 prosenttiyksikköä vuoteen 2020
mennessä, vaikuttaa kuitenkin yliarvioidulta.
(22)     Ranskan viranomaisten
rakenteellisista uudistuksista antamat tiedot ja sitoumukset ovat
oikeansuuntaisia niiden vaatimusten perusteella, jotka on esitetty 13 päivänä
tammikuuta 2015 annetussa komission tiedonannossa COM(2015) 12 ”Vakaus- ja
kasvusopimukseen sisältyvän jouston mahdollisimman tehokas hyödyntäminen”,
jotta Ranskalle voidaan myöntää yli vuoden pidennys liiallisen alijäämän
korjaamiselle asetettuun määräaikaan. Tiedonannossaan ”EU-ohjausjakso 2015:
Kasvun haasteiden arviointi, makrotalouden epätasapainotilojen ehkäisy ja
korjaaminen sekä asetuksen (EU) N:o 1176/2011 nojalla tehtävien perusteellisten
tarkastelujen tulokset” komissio kuitenkin viittasi Ranskan aikaisempien
suositusten johdosta toteuttamiin toimiin, jotka makrotalouden epätasapainojen
perusteella ovat vähäisiä, ja päätteli, että Ranskan makrotaloudessa on
liiallisia epätasapainotiloja, jotka edellyttävät erityisseurantaa ja
määrätietoisia politiikkatoimia. Komissio harkitsee toukokuussa kansallisen
uudistusohjelman ja muiden kyseiseen ajankohtaan mennessä esitettyjen
sitoumusten kunnianhimoisuuden huomioon ottaen, pitäisikö sen suositella, että
neuvosto antaisi asetuksen (EY) N:o 1176/2011 7 artiklan 2 kohdan
mukaisen suosituksen, jossa todetaan liiallisen epätasapainon olemassaolo ja
suositellaan, että Ranska toteuttaa korjaavia toimia, jotka on esitettävä
korjaussuunnitelmassa. Rakenteelliset uudistukset ovat välttämättömiä
liiallisten epätasapainojen korjaamiseksi ja potentiaalisen kasvun
vahvistamiseksi, mutta myös julkisen talouden kestävyyden varmistamiseksi.
(23)     Neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1467/97 mukaan sääntönä on yhden lisävuoden myöntäminen. Ranskalle
vain yhden lisävuoden myöntäminen olisi liian vaativaa nykyisessä heikossa
taloudellisessa ympäristössä, koska se edellyttäisi, että rakenteellinen
rahoitusasema kohenee vuosina 2015 ja 2016 vuosittain keskimäärin yli
1,0 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämä ylittää neuvoston 21 päivänä
kesäkuuta 2013 suosittaman keskimääräisen vuotuisen sopeutuksen vuosina
2013–2015. Komission talven 2015 talousennusteen mukaan tällaisella
sopeutuksella olisi hyvin kielteinen vaikutus kasvuun sekä vuonna 2015 että
vuonna 2016. Sen vuoksi, ja ottaen huomioon Ranskan ilmoittamat
rakenneuudistussuunnitelmat ja tulossa olevan kansallisen uudistusohjelman,
edellä mainitun 13 päivänä tammikuuta 2015 annetun tiedonannon mukaisesti
näyttää olevan aiheellista pidentää Ranskan määräaikaa liiallisen alijäämän
tilanteen lopettamiseksi kahdella vuodella. Ranskan viranomaisten olisi varmistettava,
että hyväksytyt ja suunnitellut uudistukset toteutetaan kaikilta osin ja että
niitä tehostetaan tarvittaessa. Jos Ranska ei pysty toteuttamaan
kunnianhimoista uudistusohjelmaa, komissio pitää sitä edellä mainitun 13
päivänä tammikuuta 2015 annetun tiedonannon mukaisesti raskauttavana tekijänä
arvioidessaan tämän suosituksen noudattamiseksi toteutettavia tuloksellisia
toimia.
(24)     Kahden lisävuoden myöntäminen
Ranskalle mahdollistaisi julkisen talouden alijäämän supistamisen 4,0
prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2015, 3,4 prosenttiin vuonna 2016 ja 2,8
prosenttiin vuonna 2017. Tällöin rakenteellinen rahoitusasema paranisi 0,5
prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015, 0,8 prosenttia vuonna 2016 ja 0,9
prosenttia vuonna 2017. Vuonna 2015 sopeutus olisi näin ollen 0,2
prosenttiyksikköä suurempi kuin komission talven 2015 talousennusteen
perusteella odotettu rakenteellisen rahoitusaseman parantuminen
0,3 prosentilla suhteessa BKT:hen. Komission talven 2015
talousennusteeseen perustuvassa vuosien 2015 ja 2016 perusskenaariossa
tulopuolella huomioon otetut toimenpiteet ovat arviolta 0,1 prosenttia
suhteessa BKT:hen vuonna 2015 ja –0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna
2016. Vuonna 2017 talousennusteeseen sisältyvät päätösperäiset toimenpiteet
ovat –0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Näitä ovat ilmoitettu yritysten
sosiaalisen solidaarisuusmaksun (contribution sociale de solidarité des
sociétés) poistaminen ja lakisääteisen yhtiöveroasteen asteittainen
alentaminen.
(25)     Jotta julkisen talouden tavoitteet
saavutettaisiin, on ratkaisevan tärkeää, että viranomaiset toteuttavat kaikilta
osin kaikki vuodelle 2015 jo ilmoitetut toimenpiteet ja määrittävät, hyväksyvät
ja toteuttavat nopeasti lisätoimenpiteitä, joita tarvitaan julkisen talouden
tavoitteiden saavuttamiseksi vuosina 2015, 2016 ja 2017. Useimmat niistä
toimenpiteistä, joihin Ranskan sitoumus vähentää julkisia menoja 50 miljardia
euroa vuoteen 2017 mennessä perustuu, on vielä määrittämättä vuosien 2016 ja
2017 osalta. Kaiken kaikkiaan tilannetta on seurattava tiiviisti, ja
viranomaisten on oltava valmiina toteuttamaan korjaustoimia, jos menoissa
lipsutaan tai tulopuolen päätösperäisten toimenpiteiden vaikutus on odotettua
pienempi,
ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
(1)
Ranskan olisi lopetettava nykyinen julkisen
talouden liiallisen alijäämän tilanne viimeistään vuonna 2017.
(2)
Ranskan olisi saavutettava julkisen talouden
alijäämätavoitteet, jotka ovat BKT:hen suhteutettuna 4,0 prosenttia vuonna
2015, 3,4 prosenttia vuonna 2016 ja 2,8 prosenttia vuonna 2017, mikä vastaa
rakenteellisen rahoitusaseman paranemista 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen
vuonna 2015, 0,8 prosenttia vuonna 2016 ja 0,9 prosenttia vuonna 2017. Tämä
edellyttää lisätoimenpiteitä, joiden vaikutus on komission talven 2015
talousennusteen perusteella 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015,
1,2 prosenttia vuonna 2016 ja 1,3 prosenttia vuonna 2017.
(3)
Ranskan olisi toteutettava kaikilta osin vuodelle
2015 jo hyväksytyt toimenpiteet ja varmistettava huhtikuun 2015 loppuun
mennessä 2 kohdassa tarkoitetut julkisen talouden lisätoimet. Tämä edellyttäisi
sitä, että määritetään, hyväksytään ja toteutetaan päätösperäisiä
rakenteellisia lisätoimenpiteitä, joiden vaikutus on 0,2 prosenttia suhteessa
BKT:hen. Näin voidaan kuroa umpeen ero suosituksen mukaiseen rakenteellisen
rahoitusaseman 0,5 prosentin suuruiseen parannukseen suhteessa BKT:hen
vuonna 2015.
(4)
Ranskan olisi tehostettava toimia säästöjen
yksilöimiseksi kaikilla julkisyhteisöjen alasektoreilla, kuten sosiaaliturvan
ja paikallishallinnon tasolla, ja käytettävä kaikki odottamattomat tulot
alijäämän supistamiseen. Julkista taloutta vakauttavien toimenpiteiden pitäisi
varmistaa julkisen talouden rakenteellisen rahoitusaseman kestävä parantuminen,
eivätkä ne saisi haitata Ranskan talouden kilpailukyvyn parantumista.
(5)
Neuvosto vahvistaa 10 päivän kesäkuuta 2015
määräajaksi, johon mennessä Ranskan olisi toteutettava tuloksellisia toimia ja
esitettävä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 4 a kohdan
mukaisesti yksityiskohtainen selvitys tavoitteiden saavuttamiseksi
suunnitellusta vakauttamisstrategiasta. Ranskan olisi raportoitava
yksityiskohtaisesti i) päätösperäisistä rakenteellisista lisätoimenpiteistä,
joiden vaikutus on 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen ja joiden tavoitteena
on varmistaa rakenteellisen rahoitusaseman suosituksen mukainen parantuminen
vuonna 2015; ja ii) tärkeimmistä kaavailluista julkisen talouden toimenpiteistä
tavoitteiden saavuttamiseksi vuosina 2016 ja 2017. Julkisen talouden
suunnittelua koskevaa lakia ”Loi de Programmation des Finances Publiques”
olisi päivitettävä uuden sopeutusuran huomioon ottamiseksi. Ranskan
viranomaisten olisi toimitettava etukäteen riippumaton arviointi tärkeimmistä
sopeutustoimenpiteistä vuosina 2016 ja 2017 ennen määräajan päättymistä.
(6)
Ranskan olisi annettava neuvoston asetuksen (EU)
N:o 473/2013 10 artiklan mukaisesti komissiolle ja talous- ja
rahoituskomitealle selvitys komission delegoidussa asetuksessa (EU)
N:o 877/2013 säädettyjä vaatimuksia noudattaen. Selvitys olisi
toimitettava ensimmäisen kerran viimeistään 10 päivänä joulukuuta 2015 ja sen
jälkeen kuuden kuukauden välein. Joulukuun 10 päivään mennessä toimitettavassa
selvityksessä olisi annettava tietoja tarkistetusta talousarvioesityksestä
vastauksena komission lausuntoon vuoden 2016 alustavasta
talousarviosuunnitelmasta. Kesäkuun 10 päivään mennessä annettavassa
selvityksessä olisi päivitettävä ja täsmennettävä yksityiskohtaisia tietoja
julkisen talouden toimenpiteistä, joita on suunniteltu tai jo toteutettu
suositettujen parannusten saavuttamiseksi seuraavan vuoden rakenteellisessa
rahoitusasemassa ja liiallisen alijäämän oikea-aikaisen ja kestävän korjaamisen
varmistamiseksi määräaikaan mennessä.
Ranskan on raportoitava 18 päivänä helmikuuta
2015 julkistetussa tiedonannossa esitetystä uudistusohjelmasta, jota on
myöhemmin täydennettävä kansallisessa uudistusohjelmassa, jota on toteutettava
kurinalaisesti, jotta voidaan parantaa kasvunäkymiä ja edistää julkisen
talouden kestävyyttä pitkällä aikavälillä.
Julkisen talouden vakauttamista on tärkeää
tukea kattavilla ja kunnianhimoisilla rakenteellisilla uudistuksilla niiden
suositusten mukaisesti, jotka neuvosto on antanut Ranskalle talouspolitiikan
EU-ohjausjakson ja erityisesti makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn
yhteydessä.
Tämä suositus on osoitettu Ranskan
tasavallalle.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6.
[2]               Kaikki asiakirjat, jotka liittyvät Ranskan liiallista
alijäämää koskevaan menettelyyn, ovat saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/france_en.htm.