title: Suositus neuvostolle Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen 65. istunnosta Euroopan parlamentin suositus neuvostolle 25. maaliskuuta 2010 Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen 65. istunnosta (2010/2020(INI))

text:
               7.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               CE 4/49

         Torstai 25. maaliskuuta 2010Suositus neuvostolle Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen 65. istunnosta
   P7_TA(2010)0084
   Euroopan parlamentin suositus neuvostolle 25. maaliskuuta 2010 Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen 65. istunnosta (2010/2020(INI))
   2011/C 4 E/08

      Euroopan parlamentti, joka
   ottaa huomioon Alexander Graf Lambsdorffin ALDE-ryhmän puolesta esittämän ehdotuksen suositukseksi neuvostolle Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen 65. istunnosta (B7-0243/2009),
   ottaa huomioon 24. maaliskuuta 2009 antamansa suosituksen neuvostolle Euroopan unionin painopisteistä YK:n yleiskokouksen 64. istuntoa varten (1),
   ottaa huomioon neuvoston 9. kesäkuuta 2009 vahvistamat Euroopan unionin painopisteet YK:n yleiskokouksen 64. istuntoa varten (10809/09),
   ottaa huomioon Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen 64. istunnon ja erityisesti yleiskokouksen päätöslauselmat aiheista ”Kohti maailmanlaajuisia kumppanuuksia” (2), ”Naiset ja kehitys” (3), ”Kansainvälinen strategia suuronnettomuuksien vähentämiseksi” (4), ”Sopusoinnussa luonnon kanssa” (5), ”Iranin islamilaisen tasavallan ihmisoikeustilanne” (6), ”Ihmisoikeussopimuksia käsittelevien elinten jäsenten tasapuolisen maantieteellisen jakautumisen edistäminen” (7), ”Kansainvälisen yhteistyön tehostaminen ihmisoikeuksien alalla” (8), ”Globalisaatio ja sen vaikutukset kaikkien ihmisoikeuksien tosiasialliseen toteutumiseen” (9), ”Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeuksia tukevan toiminnan vahvistaminen edistämällä kansainvälistä yhteistyötä korostamalla valikoimattomuutta, puolueettomuutta ja objektiivisuutta” (10), ”Demokraattisen ja kestävän kansainvälisen järjestyksen edistäminen” (11), ”Lasten oikeudet” (12), ”Tyttölapset” (13), ”Ihmisoikeusneuvoston raportti” (14), ”Maailman ilmastojärjestelmän suojeleminen nykyisiä ja tulevia sukupolvia varten” (15), ”Kattava ydinkoekieltosopimus” (16), ”Kohti ydinaseetonta maailmaa: ydinaseriisuntavelvoitteiden täytäntöönpanon nopeuttaminen” (17), ”Ydinaseriisunta” (18), ”Monenvälisyyden edistäminen aseriisunnassa ja aseiden leviämisen estämisessä” (19),
   ottaa huomioon YK:n vuosituhannen kehitystavoitteet ja EU:n jäsenvaltioiden sitoumukset myöntää apua nälänhädän ja köyhyyden kitkemiseksi,
   ottaa huomioon vuonna 2010 pidettävän ydinsulkusopimuksen tarkistuskonferenssin, vuosituhannen kehitystavoitteiden tarkistamisen sekä ihmisoikeusneuvoston ja rauhanrakennuskomission uudistamisen,
   ottaa huomioon ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen (UNFCCC) ja siihen liitetyn Kioton pöytäkirjan,
   ottaa huomioon 16. joulukuuta 2009 antamansa päätöslauselman Dohan kehitysohjelman näkymistä WTO:n seitsemännen ministerikokouksen jälkeen (20),
   ottaa huomioon 25. marraskuuta 2009 antamansa päätöslauselman Euroopan unionin strategiasta Kööpenhaminan ilmastonmuutoskokouksessa (COP15) (21),
   ottaa huomioon 22. lokakuuta 2009 antamansa päätöslauselman demokratiakehityksestä EU:n ulkosuhteissa (22),
   ottaa huomioon 8. lokakuuta 2009 antamansa päätöslauselman maailmanlaajuisen rahoitus- ja talouskriisin vaikutuksista kehitysmaihin ja kehitysyhteistyöhön (23),
   ottaa huomioon 7. toukokuuta 2009 antamansa päätöslauselman sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamisesta EU:n ulkosuhteissa sekä rauhanrakentamisessa ja valtiorakenteiden kehittämisessä (24),
   ottaa huomioon 24. huhtikuuta 2009 antamansa päätöslauselman ydinaseiden leviämisen estämisestä sekä ydinsulkusopimuksen tulevaisuudesta (25),
   ottaa huomioon 22. huhtikuuta 2009 antamansa kannanoton naisiin kohdistuvan väkivallan vastaiseen ”Say NO to Violence against Women” -kampanjaan (26),
   ottaa huomioon 24. maaliskuuta 2009 antamansa päätöslauselman vuosituhattavoitteita koskevista sopimuksista (27),
   ottaa huomioon 9. kesäkuuta 2005 antamansa päätöslauselman Yhdistyneiden Kansakuntien uudistuksesta (28),
   ottaa huomioon työjärjestyksen 121 artiklan 3 kohdan ja 97 artiklan,
   ottaa huomioon ulkoasiainvaliokunnan mietinnön sekä kehitysyhteistyövaliokunnan lausunnon (A7-0049/2010),

               A.

               ottaa huomioon, että YK-järjestelmä, jonka legitiimiys perustuu sen globaaliin jäsenkuntaan, on edelleen keskeinen maailmanlaajuisen päätöksenteon muokkaamisen ja tehostamisen kannalta sekä maailmanlaajuisten haasteiden kohtaamisen kannalta siten, että noudatetaan kansainväliseen oikeuteen perustuvaa tehokasta monenvälisyyttä, YK:n peruskirjan periaatteita sekä yhteistä sitoumusta panna täytäntöön YK:n vuoden 2005 huippukokouksessa hyväksytyt tavoitteet,

               B.

               ottaa huomioon, että Euroopan unioni on sitoutunut monenväliseen yhteistyöhön ja YK-järjestelmän vahvistamiseen; katsoo, että näin ollen Euroopan unionin tulisi olla YK:n uudistamispyrkimysten liikkeelle paneva voima sekä tukea jatkossakin sen tärkeää roolia kansainvälisessä järjestelmässä,

               C.

               katsoo, että YK:n turvallisuusneuvoston nykyinen rakenne ei heijasta 2000-luvun todellisuutta ja tarpeita; ottaa huomioon, että YK:n pääsihteerin mukaan turvallisuusneuvoston uudistamispyrkimyksiin kuuluu tämän välttämättömän elimen edustuksellisuuden ja tehokkuuden lisääminen,

               D.

               ottaa huomioon, että Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat YK-järjestelmän tärkeimpiä tukijoita ja että niiden tuki kattaa noin 40 prosenttia YK:n vahvistetusta budjetista, yli 40 prosenttia rauhanturvaamiskuluista sekä 12 prosenttia rauhanturvajoukoista, sekä yli puolet YK:n rahastojen ja ohjelmien ydinrahoituksesta,

               E.

               ottaa huomioon, että Lissabonin sopimuksen myötä Euroopan unionia edustaa ulkosuhteissa ja kansainvälisillä foorumeilla yksi taho eli komission varapuheenjohtaja / unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja (”varapuheenjohtaja / korkea edustaja”), jota avustaa EU:n uusi ulkosuhdehallinto; ottaa huomioon, että Lissabonin sopimus on myös tuonut muutoksia unionin ulkosuhteiden valtaoikeuksiin, kuten sen, että unionin ulkoisten toimien eri osa-alueiden, erityisesti kehitysyhteistyöpolitiikan, yhtenäisyys on lisääntynyt,

               F.

               katsoo, että Euroopan unionin on seurattava Euroopan yhteisöä tarkkailijana Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksessa ja muissa elimissä, osapuolena useissa YK:n yleissopimuksissa ja muutamissa erikoistapauksissa FAO:n kaltaisten järjestöjen jäsenenä,

               G.

               ottaa huomioon, että EU:n jäsenvaltiot olivat äskettäin eri mieltä osallistumisesta Durbanin rasismia koskevaan arviointikokoukseen; ottaa huomioon, että erimielisyyksiä syntyi EU:n harjoittamasta Kiinan ihmisoikeuskäytäntöjen valvonnasta YK:n ihmisoikeusneuvostossa sekä Goldstonen raporttia koskevasta äänestyksestä; katsoo, että nämä asiat heikentävät Euroopan unionin vaikutusvaltaa ja kykyä puolustaa arvojaan YK:ssa,

               H.

               katsoo, että alati kasvava ja valvomaton ydinaseiden leviäminen muodostaa yhä suuremman uhan vapaalle maailmalle; katsoo, että ydinsulkusopimuksen kaikkien kolmen pilarin vahvistaminen – aseiden leviämisen estäminen, aseistariisunta ja ydinenergian siviilikäyttöä koskeva yhteistyö – on olennaisen tärkeää tulevassa ydinsulkusopimuksen tarkistuskonferenssissa,

               I.

               katsoo, että tukemalla vuonna 2000 annettua vuosituhatjulistusta Euroopan unioni sitoutui puolittamaan äärimmäisessä köyhyydessä elävien ihmisten määrän vuoteen 2015 mennessä siten, että se keskittää toimintansa kahdeksaan vuosituhannen kehitystavoitteeseen,

               J.

               ottaa huomioon, että sukupuolten tasa-arvon näkökulman YK-järjestelmässä on saatava uutta pontta institutionaalisista uudistuksista, joilla pyritään kokonaisvaltaiseen ja yhdenmukaiseen toimintatapaan tasa-arvon valtavirtaistamisessa ja naisten voimaannuttamisessa,

               K.

               katsoo, että neuvotteluissa kattavasta ja oikeudellisesti sitovasta vuoden 2012 jälkeistä aikaa koskevasta kansainvälisestä ilmastonmuutossopimuksesta olisi päästävä sopimukseen Mexico Cityssä joulukuussa 2010; katsoo, että ilmastonmuutos voi kärjistää luonnonvaroja koskevia mahdollisia konflikteja,

         1.   suosittaa neuvostolle, että

         Euroopan unioni ja Yhdistyneet Kansakunnat

               (a)

               vahvistetaan keskeisten kumppanien kanssa käytävän tehostetun vuoropuhelun avulla tehokasta monenvälisyyttä entistä vahvemman YK:n rakentamiseksi; kehitetään YK:ssa EU:n yhteistä, yhdenmukaista ja johdonmukaista toimintatapaa, jota kolmannet osapuolet odottavat;

               (b)

               pyritään jatkossakin toimimaan YK:ssa eri jäsenryhmien välisenä rehtinä välittäjänä, jonka tavoitteena on edistää yhteisymmärrystä ja lisätä yhteenkuuluvuutta Yhdistyneiden Kansakuntien kaikissa kolmessa pilarissa (rauha ja turvallisuus, kehitys ja ihmisoikeudet); painotetaan aktiivisesti ja tuodaan järjestelmällisesti esiin tehokkaan monenvälisyyden merkitystä kahdenvälisissä vuoropuheluissa;

               (c)

               pyritään ratkaisuihin, joiden myötä unionin vahvistunut ulkoinen rooli ja suurempi vastuu saavat lisää näkyvyyttä YK:n jäsenvaltioiden keskuudessa, erityisesti kun on kyse riittävän puheajan jakamisesta ja aloiteoikeudesta YK:n yleiskokouksessa; hyödynnetään laaja-alaisesti kaikkia EU:n ulkoisten toimien välineitä, jotta EU voi toimia tehokkaasti ja johdonmukaisesti YK:ssa, ja varmistetaan, että EU:n valtuuskunnalla Yhdistyneissä Kansakunnissa New Yorkissa on riittävät resurssit, etenkin riittävästi henkilöstöä, jotta se kykenee selviytymään lisääntyneistä tehtävistään;

               (d)

               taataan EU:n kannan yhtenäisyys, jotta se saisi äänensä kuuluville, ja otetaan opiksi joulukuussa 2009 pidetystä Kööpenhaminan ilmastokokouksesta;

               (e)

               varmistetaan, että EU:n arvot ja edut ovat edustettuina tehokkaalla ja johdonmukaisella tavalla YK-järjestelmässä; pyritään tässä yhteydessä varmistamaan, että EU:n jäsenvaltioiden kesken sovitut edustajien nimitykset tärkeisiin YK:n virkoihin saavat unionin täyden tuen; tuodaan EU: ta esiin kokoavana voimana, joka kykenee erityisesti tärkeissä äänestyksissä saamaan aikaan tuloksia, jotta päästään yhtenäisiin kantoihin;

               (f)

               edistetään yhteistyötä ja vuoropuhelua Yhdysvaltain uuden hallinnon sekä Kiinan, Intian ja Brasilian kaltaisten nousevien maailmanlaajuisten ja alueellisten toimijoiden kanssa, jotta löydettäisiin yhteinen asialista ja yhteisiä ratkaisuja maailmanlaajuisiin haasteisiin monenvälisissä puitteissa;

               (g)

               otetaan huomioon EU:n uusi potentiaali sisäiseen koordinointiin ja ulkoiseen edustamiseen sekä tehostetaan EU:n pitkän aikavälin suunnittelua erityisesti ennen tulevia tärkeimpiä YK:n hankkeita, joita ovat esimerkiksi vuosituhannen kehitystavoitteiden tarkistaminen ja ydinsulkusopimuksen tarkistuskonferenssi vuonna 2010 sekä ihmisoikeusneuvoston ja rauhanrakennuskomission uudistaminen vuonna 2011;

         Maailman laajuinen hallintotapa ja YK:n uudistaminen

               (h)

               otetaan johtava asema maailmanlaajuisesta hallintotavasta parhaillaan käytävässä keskustelussa ja varmistetaan selkeiden yhteyksien luominen G20:n työskentelyn ja legitiimin maailmanlaajuisen toimijan YK:n välille;

               (i)

               ryhdytään konkreettisiin toimiin ja tehdään uusia aloitteita YK-järjestelmän uudistusprosessin tukemiseksi ja korostetaan, että turvallisuusneuvosto tarvitsee kattavia ja monipuolisia uudistuksia;

               (j)

               kehotetaan varapuheenjohtajaa / korkeaa edustajaa edistämään EU:n jäsenvaltioiden keskuudessa entistä yhtenäisempää kantaa YK:n turvallisuusneuvoston uudistamiseen ja puolustamaan tätä kantaa YK:ssa; painotetaan, että EU:n paikka laajennetussa turvallisuusneuvostossa on Euroopan unionin pitkän aikavälin tavoite;

               (k)

               edistetään kansallisten ja monikansallisten parlamenttien vahvempaa osallistumista YK:n toimintaan tavoitteena YK:n sekä sen ohjelmien ja virastojen demokraattisen luonteen lujittaminen, ja tuetaan kansalaisyhteiskunnan ja parlamenttien pyrkimyksiä edistää tämän päämäärän saavuttamista;

               (l)

               tehostetaan ponnisteluja YK:n yleiskokouksen toiminnan tehostamiseksi yhteisin toimin tärkeimpien kumppanien kanssa muokkaamalla tilapäisten työryhmien ehdotukset ja YK:n virkamiesten, esimerkiksi YK: n 64. yleiskokouksen puheenjohtajan, suositukset konkreettisiksi toimenpiteiksi, joilla kehitetään yleiskokouksen asemaa, arvovaltaa, toimintakykyä ja tehokkuutta sekä lisätään yleiskokouksen työskentelyn avoimuutta;

               (m)

               edistetään uudenlaisen tasa-arvonäkökulman täytäntöönpanoa sekä asiaan liittyviä institutionaalisia uudistuksia, jotta luodaan mahdollisimman pian yhdenmukaisempi kokonaisuus, jolla voidaan edistää sukupuolten tasa-arvoa sekä naisten suojelua ja voimaannuttamista myös konfliktitilanteissa ja kriisitilanteiden jälkihoidossa;

         Rauha ja turvallisuus

               (n)

               tuetaan täysimääräisesti YK: n pääsihteerin ponnisteluja, joilla pyritään määrittelemään paremmin suojeluvelvollisuuden periaatteen (R2P) käsite, jotta voidaan korostaa sen merkitystä ehkäistäessä konflikteja ja samalla kannustaa sen täytäntöönpanoon;

               (o)

               tuetaan EU:n jäsenvaltioiden pyrkimyksiä, joilla tähdätään siihen, että hyväksytään YK: n päätöslauselma mereen upotetuista kemiallisista aseista ja niiden vaarallisuudesta ympäristölle, terveydelle, turvallisuudelle ja taloudelle sekä tarpeesta vahvistaa kansainvälistä ja alueellista yhteistyötä tässä asiassa ja vaihtaa tietoa, kokemuksia ja teknologiaa vapaaehtoisuuteen perustuvalla tavalla;

      Kriisinhallinta, rauhanturvaaminen ja rauhanrakentaminen

               (p)

               osallistutaan YK: n rauhanturvavalmiuksien tehostamiseen, jotta vähennetään liiallisen kuormituksen vaaraa ja edistetään rauhanrakentamiskäsitteen sisällyttämistä rauhanpalauttamistoimintaan; otetaan johtava asema määritettäessä uusia näkymiä YK: n rauhanturvatoiminnalle painottamalla siviili- ja sotilasosapuolten välistä synergiaa ja kehittämällä eri alueellisten kumppaneiden välistä koordinointia erityisesti EU:n ja Afrikan unionin välillä;

               (q)

               kehitetään osana EU:n ja YK: n kumppanuutta yhteistä toimintavalmiutta YK: n valtuuttamia rauhanturvatehtäviä varten; kannustetaan asiasta vastaavia YK: n elimiä tehostamaan edelleen kansainvälisiä ja alueellisia rauhanpalauttamiskumppanuuksia, jotta varmistetaan etenkin rajallisten voimavarojen paras mahdollinen hyödyntäminen;

               (r)

               pyritään saamaan aikaan yhdenmukainen EU:n kanta ja toiminta uudistettaessa rauhanrakennuskomissiota vuonna 2011; tuetaan pyrkimyksiä laajentaa rauhanrakennuskomission tehtävää, joka on helpottaa rauhansopimusten tekemistä ja varmistaa niiden kestävyys, ja vahvistetaan sen asemaa turvallisuusneuvoston neuvoa-antavana elimenä;

               (s)

               edistetään jatkossakin EU:n ja YK: n välistä yhteistyötä kriisin jälkeisessä toipumisessa ja tähdätään kattaviin kokonaisvaltaisiin tarkastelutapoihin, joilla pyritään säilyttämään rauha, välttämään konflikteja ja käsittelemään erilaisia poliittisia, taloudellisia, sosiaalisia ja ympäristöön liittyviä näkökohtia, jotka vaikuttavat yhteiskunnallisten konfliktien kärjistymiseen;

      Ydinaseriisunta ja ydinsulku, perinteinen aseriisunta ja asevalvonta sekä terrorismin torjunta

               (t)

               toimitaan yhdenmukaisesti, johdonmukaisesti ja tehokkaasti EU:n jäsenvaltioiden kanssa pyrittäessä menestyksellisiin tuloksiin vuoden 2010 ydinsulkusopimuksen tarkistuskonferenssissa; sitoudutaan täydellisen ydinaseriisunnan päämäärään YK: n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1887 mukaisesti siten, että hyväksytään ehtojen täyttyessä ydinaseettoman maailman tavoite sekä aseriisunta tarkassa ja tehokkaassa kansainvälisessä valvonnassa; syvennetään vuoropuhelua kaikkien ydinasevaltojen kanssa, jotta noudatettaisiin yhteistä asialistaa ja erityistä aikataulua, joilla tähdätään ydinkärkien varastojen asteittaiseen vähentämiseen ja viime kädessä hävittämiseen, ja kehitetään samalla varmennusmenetelmiä; edistetään täydellisen ydinkoekieltosopimuksen (CTBT) ratifiointia ja voimaantuloa;

               (u)

               tuetaan Yhdysvaltain hallintoa ja sen antamaa lupausta sitoutua maailmanlaajuiseen ydinaseriisuntaan, johon kannustaa presidentti Obaman visio ydinaseettomasta maailmasta, ja suhtaudutaan myönteisesti joidenkin EU:n jäsenvaltioiden pyrkimyksiin neuvotella Euroopan alueella olevien ydinaseiden poistamisesta täydessä yhteistyössä Venäjän kanssa suhteutetun vetäytymisen mahdollistamiseksi;

               (v)

               korostetaan tarvetta tehokkaaseen asevalvontaan, joka kattaa myös pienaseet ja köyhdytettyä uraania sisältävät ammukset, ja käytetään vaikutusvaltaa laajempien, käytännöllisempien ja tehokkaampien aseriisuntapyrkimysten ja -toimien edistämiseksi; korostetaan, että on tarpeen panna täytäntöön kemiallisten aseiden täyskieltosopimus (CWC), biologisia aseita ja toksiiniaseita koskeva yleissopimus (BTWC), rypäleammuksia koskeva yleissopimus (CCM) sekä miinakieltosopimus (APMC) painottaen samalla tarvetta kehittää edelleen kansainvälistä järjestelmää joukkotuhoaseiden leviämisen estämiseksi;

               (w)

               tehostetaan yhteistyötä ja koordinointia tärkeimpien kumppanien kanssa terrorismin torjunnassa siten, että noudatetaan täysimääräisesti kansainvälistä oikeutta ja ihmisoikeuksia, ja tuetaan YK: n monenvälisiä terrorismintorjuntapyrkimyksiä (mukaan luettuna pyrkimykset saattaa YK: n terroristiluettelojärjestelmä vastaamaan kansainvälisen ihmisoikeuslainsäädännön normeja) sekä sen maailmanlaajuisen terrorismintorjuntastrategian täytäntöönpanoa; vauhditetaan pyrkimyksiä päästä yksimielisyyteen kattavan kansainvälistä terrorismia koskevan yleissopimuksen solmimisesta; toimitaan tiiviissä yhteistyössä tilanteissa, joissa panttivankien henki on vaarassa;

         Kehitysyhteistyö ja ilmastonmuutos

               (x)

               omaksutaan johtava asema YK: n kehitysavun tehostamisessa, koska nykyinen pirstoutuneisuus voi johtaa YK: n asteittaiseen syrjäytymiseen ensisijaisen toimijan asemasta kehitysavun alalla; vaaditaan yhdenmukaisempaa YK: n suunnittelua ja toimintakehystä, joiden avulla voidaan maksimoida YK: n kehitysavun vaikutukset;

               (y)

               vaaditaan, että kriisiä ei käytetä tekosyynä sille, että vältellään tai viivytetään vastaamista ilmastomuutoksen ja ympäristön pilaantumisen päivänpolttaviin haasteisiin, vaan että kriisiä pidetään tilaisuutena luoda perusta uudelle modernille vihreälle taloudelle; näin ollen YK: n ympäristöohjelman vihreää taloutta koskevalle aloitteelle olisi annettava täysi tuki ja siihen liittyvää keskustelua Global Green New Deal -ohjelmasta olisi edistettävä;

               (z)

               painotetaan kestävän talouskasvun ja kehityksen tarvetta;

               (aa)

               painotetaan jälleen periaatetta, jonka mukaan kehitysapupolitiikka olisi suunniteltava yhdessä vastaanottavien maiden kanssa;

      Vuosituhannen kehitystavoitteet

               (ab)

               valmistauduttaessa vuosituhannen kehitystavoitteiden tarkistuskonferenssiin vahvistetaan uudelleen sitoumus saavuttaa vuosituhannen kehitystavoitteet vuoteen 2015 mennessä; kehotetaan kaikkia kumppaneita toimimaan samoin ja kiinnitetään huomiota siihen, että lahjoittajat ovat jäämässä jälkeen vuoden 2005 lupauksistaan vuosittaisen kehitysavun määrästä ja että yleinen kehitys on ollut liian hidasta useimpien vuodelle 2015 asetettujen tavoitteiden osalta;

               (ac)

               otetaan vahva johtoasema vuosituhannen kehitystavoitteita käsittelevää korkean tason täysistuntoa varten edistämällä etenkin seuraavia tavoitteita:

                           —

                           vahvistetaan, että vähintäänkin vuosituhannen kehitystavoitteet on saavutettava vuoteen 2015 mennessä, ja torjutaan kaikkia pyrkimyksiä laimentaa, heikentää tai lykätä annettuja lupauksia;

                           —

                           sovitaan teollisuusmaiden ja kehitysmaiden pikaisista toimista, myös selkeistä ja konkreettisista suunnitelmista ja sitoumuksista, koska maailmassa ei ole pystytty täyttämään lupausta vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamisesta ja yli miljardi ihmistä elää yhä äärimmäisessä köyhyydessä ja määrän odotetaan nousevan;

                           —

                           annetaan selkeä viesti siitä, että ennen vuotta 2015 hyväksytään köyhyyden poistamiseksi entistäkin kunnianhimoisempi toimintasuunnitelma, jotta voidaan jatkaa toimia köyhyyden poistamiseksi täysin;

                           —

                           vaaditaan parantamaan YK: n virastojen koordinointia ja YK: n toimintakehyksen johdonmukaisuutta pirstoutumisen välttämiseksi ja vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseksi;

               (ad)

               todetaan painokkaasti, että vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttaminen on moraalinen velvoite ja voi myös merkittävästi edistää kansainvälistä hyvinvointia, vakautta, turvallisuutta ja sosiaalista oikeudenmukaisuutta;

               (ae)

               korostetaan, että kansainvälisen yhteisön on toteutettava lisätoimia maailmanlaajuisen talouskriisin ja ilmastonmuutoksen haittavaikutusten torjumiseksi kehitysmaissa; ehdotetaan innovatiivisia rahoitusjärjestelyjä, kuten taloudellisiin transaktioihin kohdistuvaa kansainvälistä veroa;

               (af)

               tehdään konkreettisia sitoumuksia koordinoinnin ja politiikan johdonmukaisuuden parantamiseksi ja vuosituhannen kehitystavoitteen nro 8 saavuttamiseksi sekä rahoituskuilun kaventamiseksi, jotta saavutetaan vuodeksi 2010 asetettu Gleneaglesin tavoite, jonka mukaan yhteenlaskettu julkinen kehitysapu on noin 154 miljardia Yhdysvaltain dollaria (vuoden 2008 hintoina);

               (ag)

               kehotetaan vahvistamaan vuosituhannen kehitystavoitteita käsittelevän korkean tason täysistunnon yhteydessä yhteinen sitoutuminen siihen, että julkiseen kehitysapuun käytetään vuoteen 2015 mennessä 0,7 prosenttia BKTL:stä kutakin jäsenvaltiota koskevan selkeän ja sitovan aikataulun mukaisesti;

               (ah)

               kielletään vuosituhannen kehitystavoitteiden varojen käyttö rahoituskriisin ja ilmastonmuutoksen seurausten hoitoon; otetaan sen sijaan käyttöön lisää määrärahoja ja käynnistetään tehokkaampia toimia tavoitteiden saavuttamiseksi aloilla, joilla edistyminen on ollut hyvin rajallista, kuten vuosituhannen kehitystavoitteet nro 5 (odottavien äitien terveys) ja nro 4 (lapsikuolleisuus); keskitetään huomio vuosituhannen kehitystavoitteiden uudelleenaktivointiin jaksoa 2010–2015 koskevan asialistan ja suunnitelman mukaisesti;

         Ilmastonmuutos

               (ai)

               edistetään keskustelua ennen Meksikossa joulukuussa 2010 järjestettävää ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen sopimuspuolten konferenssia (COP16) ja ryhdytään rakentamaan yksimielisyyttä ilmastonmuutosta koskevan uuden sitovan kansainvälisen sopimuksen hyväksymiseksi vuoden 2012 jälkeiseksi ajaksi;

               (aj)

               vältetään sellaiset organisatoriset ja rakenteelliset virheet, joita tehtiin Kööpenhaminan COP15-konferenssissa, jossa ei saatu aikaan kansainvälistä sitovaa sopimusta, ja ehdotetaan erityisiä äänestyssääntöjä, jotka perustuvat huomattaviin enemmistöihin, jotta helpotetaan neuvottelujen etenemistä;

         Ihmisoikeudet

      Institutionaaliset kysymykset

               (ak)

               kehotetaan varapuheenjohtajaa / korkeaa edustajaa puhumaan yhteisesti kaikkien EU:n jäsenvaltioiden puolesta käsiteltäessä ihmisoikeuskysymyksiä, ja kehotetaan kutakin jäsenvaltiota myös painottamaan näitä EU:n yhteisiä kantoja, jotta ne saavat enemmän painoarvoa, kun otetaan huomioon, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklan mukaan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien yleismaailmallisuus ja jakamattomuus on yksi unionin kansainvälisen tason toiminnan johtoajatuksista ja demokratian ja ihmisoikeuksien puolustaminen yksi sen ulkoisen toiminnan tavoitteista;

               (al)

               kehitetään EU:n jäsenvaltioiden ja YK: n jäsenistön kanssa käytävän varhaisen ja konkreettisen vuoropuhelun puitteissa tehokas ennakoiva neuvottelustrategia sekä yhteinen kanta, jotka koskevat ihmisoikeusneuvoston uudistamista vuonna 2011, kun otetaan huomioon, että työskentelymenetelmiä tarkistetaan Genevessä ja elimen asemasta keskustellaan New Yorkissa; vahvistetaan kaikille avoimen kolmannen komitean asemaa ihmisoikeusneuvostossa käsiteltävien ihmisoikeustapausten viestintäkanavana ottaen huomioon, että kolmas komitea voisi myös paikata ihmisoikeusneuvoston puutteita;

               (am)

               sovitaan ihmisoikeusneuvoston uudistamisen yhteydessä eri alueiden kumppanien kanssa jäsenyysperusteista ja ihmisoikeusneuvoston valinnoissa käytettävistä suuntaviivoista; tuetaan ihmisoikeusneuvoston ja erityistoimenpiteiden lujittamista avaamatta neuvoston toimintatapoja koskevaa pakettia ja säilyttämällä ihmisoikeusvaltuutetun toimiston riippumattomuus; tuetaan ihmisoikeusneuvoston mahdollisuutta käsitellä yksittäisiä ihmisoikeusrikkomuksia maakohtaisissa päätöslauselmissa;

               (an)

               tuetaan YK: n ihmisoikeusvaltuutetun toimistossa työskentelevää uutta apulaispääsihteeriä, jotta ihmisoikeuskysymykset saadaan sisällytettyä tärkeimpiin toimintaa ja johtamista koskeviin päätöksiin YK: n päämajassa New Yorkissa;

      Ihmisoikeuskysymykset

               (ao)

               puolustetaan voimakkaasti näkemystä, jonka mukaan YK: n yleiskokouksen olisi jatkossakin käsiteltävä maakohtaisia tilanteita päätöslauselmissaan siten, että pyritään välttämään toiminnasta pidättymistä koskevia esityksiä;

               (ap)

               otetaan johtoasema ihmisoikeuksien edistämisessä ja suojelussa, mukaan luettuna suojattomimpien ryhmien ja vähemmistöjen oikeudet, sananvapaus ja median vapaus, uskonnonvapaus, lasten oikeudet, ihmisoikeuksien puolustajien suojelu ja yhteistyö kansalaisyhteiskunnan kanssa;

               (aq)

               puolustetaan voimakkaasti sitä, että ihmisoikeudet asetetaan etusijalle pyrittäessä vastaamaan maailmanlaajuisen taantuman haasteisiin, koska sen negatiiviset vaikutukset kohdistuvat suhteettoman voimakkaasti jo ennestään syrjäytyneisiin väestöryhmiin monissa valtioissa, joissa ihmisoikeudet toteutuvat vain rajoitetusti tai eivät lainkaan;

               (ar)

               keskitetään ponnistelut kuolemanrangaistuksen vastaisen maailmanlaajuisen trendin vahvistamiseen pyrkimällä hyväksymään kuolemanrangaistusta koskeva päätöslauselma; tuetaan kaikkia pyrkimyksiä päästä eroon kidutuksesta ja edistetään erityisesti kidutuksen vastaisen YK: n yleissopimuksen valinnaisen pöytäkirjan hyväksymistä;

      Sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistaminen ja naisten voimaannuttaminen

               (as)

               pyritään voimaannuttamaan yhä enemmän naisia, jotta he voivat täyttää heillä olevan tärkeän roolin kestävän rauhan, turvallisuuden ja sovinnon edistämisessä, sekä lisäämään heidän osallistumistaan sovitteluun ja konfliktien ratkaisuun, etenkin kun otetaan huomioon, että YK: n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1325 antamisesta on pian kulunut 10 vuotta; kannustetaan niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ole vielä aktivoituneet tällä alalla, laatimaan kansallinen toimintasuunnitelma päätöslauselman panemiseksi täytäntöön;

               (at)

               osoitetaan vahva sitoutuminen YK: n turvallisuusneuvoston vuonna 2000 antamaan päätöslauselmaan 1325 osallistumalla päätöslauselman 10. vuosipäivän kunniaksi järjestettäviin tapahtumiin;

               (au)

               torjutaan päättäväisesti ja kaikin mahdollisin tavoin raiskauksia ja seksuaalista väkivaltaa sodankäyntimenetelmänä; ajetaan kantaa, jonka mukaan näitä rikoksia olisi käsiteltävä sotarikoksina ja rikoksina ihmisyyttä vastaan ja tällaisten rikosten uhreille olisi tarjottava erityisiä tukiohjelmia; tuetaan YK: n pääsihteerin vastikään nimittämää erityisedustajaa, jonka vastuualueena on naisiin kohdistuvan seksuaalisen väkivallan torjunta;

         Loppusuositukset

               (av)

               pyritään sisällyttämään YK: n yleiskokouksen 65. istunnon asialistalle erillinen kohta, joka koskee Yhdistyneiden Kansakuntien, alueellisten yhteistyöelinten, kansallisten parlamenttien ja Parlamenttienvälisen liiton välistä yhteistyötä, jolla edistetään keskustelua siitä, miten kansanedustuslaitosten jäsenet, kansalliset parlamentit ja alueelliset parlamentaariset yhteistyöelimet voivat toimia aktiivisemmin Yhdistyneissä Kansakunnissa noudattaen YK: n yleiskokouksen 63. istunnon päätöstä, joka sisältyy sen YK: n ja Parlamenttienvälisen liiton yhteistyöstä antamaan päätöslauselmaan (A/RES/63/24);

         *
   * *
   2.   kehottaa puhemiestä välittämään tämän suosituksen varapuheenjohtajalle / korkealle edustajalle, neuvostolle ja tiedoksi komissiolle.

      (1)  Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2009)0150.

      (2)  A/RES/64/223.

      (3)  A/RES/64/217.

      (4)  A/RES/64/200.

      (5)  A/RES/64/196.

      (6)  A/RES/64/176.

      (7)  A/RES/64/173.

      (8)  A/RES/64/171.

      (9)  A/RES/64/160.

      (10)  A/RES/64/158.

      (11)  A/RES/64/157.

      (12)  A/RES/64/146.

      (13)  A/RES/64/145.

      (14)  A/RES/64/143.

      (15)  A/RES/64/73.

      (16)  A/RES/64/69.

      (17)  A/RES/64/57.

      (18)  A/RES/64/53.

      (19)  A/RES/64/34.

      (20)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2009)0110.

      (21)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2009)0089.

      (22)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2009)0056.

      (23)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2009)0029.

      (24)  Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2009)0372.

      (25)  Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2009)0333.

      (26)  Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2009)0259.

      (27)  Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2009)0152.

      (28)  EUVL C 124 E, 25.5.2006, s. 549.


title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016, Itävallan vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Itävallan vuoden 2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 299/57

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016,
   Itävallan vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Itävallan vuoden 2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2016/C 299/14)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2016 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 17 ja 18 päivänä maaliskuuta 2016. Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Itävalta kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu. Samana päivänä komissio hyväksyi myös suosituksen neuvoston suositukseksi euroalueen talouspolitiikasta. Eurooppa-neuvosto vahvisti suosituksen 18 ja 19 päivänä helmikuuta 2016, ja neuvosto antoi sen 8 päivänä maaliskuuta 2016 (3). Koska Itävalta kuuluu maihin, joiden rahayksikkö on euro, ja koska taloudet ovat talous- ja rahaliitossa tiiviisti yhteydessä toisiinsa, Itävallan olisi varmistettava, että suositus pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti.

               (2)

               Itävaltaa koskeva vuoden 2016 maaraportti julkaistiin 26 päivänä helmikuuta 2016. Siinä arvioitiin Itävallan edistymistä neuvoston 14 päivänä heinäkuuta 2015 hyväksymien maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa. Lisäksi siihen sisältyi asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laadittu perusteellinen tarkastelu. Komissio esitteli 8 päivänä maaliskuuta 2016 perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Itävallan makrotaloudessa ei ole epätasapainoja.

               (3)

               Itävalta toimitti vuoden 2016 kansallisen uudistusohjelmansa 26 päivänä huhtikuuta 2016 ja vuoden 2016 vakausohjelmansa 27 päivänä huhtikuuta 2016. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (4)

               Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (4) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa tämän säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla Euroopan rakenne- ja investointirahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

               (5)

               Vakausohjelma viittaa siihen, että poikkeuksellisen pakolaisvirran vaikutus julkiseen talouteen on merkittävä. Vakausohjelmassa annetaan riittävä näyttö näiden julkisen talouden lisäkustannusten laajuudesta ja luonteesta. Hyväksyttävät lisämenot olivat komission mukaan 0,09 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015, ja niiden arvioidaan tällä hetkellä olevan 0,26 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016. Lukuja on tarkistettu ylöspäin verrattuna vuoden 2016 alustavassa talousarviosuunnitelmassa esitettyihin arvioihin, joiden mukaan lisämenojen odotettiin vuonna 2015 olevan noin 0,08 prosenttia suhteessa BKT:hen ja vuonna 2016 noin 0,16 prosenttia suhteessa BKT:hen. Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan ja 6 artiklan 3 kohdan säännöksissä otetaan huomioon tällaiset lisämenot, sillä pakolaisvirta on poikkeuksellinen tapahtuma, jonka vaikutus Itävallan julkiseen talouteen on merkittävä, eikä kestävyys vaarannu, jos tilapäinen poikkeaminen julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeuttamisuralta sallitaan. Koska Itävalta pysyi vuonna 2015 julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteessaan, se ei hyödyntänyt mahdollisuutta tilapäiseen poikkeamiseen. Jotta kuitenkin voidaan varmistaa, että Itävallalle sallitaan vastaava tilapäinen poikkeaminen kuin maille, jotka eivät ole vielä saavuttaneet julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitettaan, Itävallan sallitaan poiketa julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteestaan vuosina 2016 ja 2017 siten, että poikkeama vastaa vuonna 2015 hyväksyttyä määrää. Vuoden 2016 mahdollisen lisäpoikkeaman osalta tehdään keväällä 2017 Itävallan viranomaisten toimittamien havaittujen tietojen perusteella lopullinen arviointi hyväksyttävine määrineen.

               (6)

               Itävaltaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota ja väliaikaista velkasääntöä. Hallitus odottaa vuoden 2016 vakausohjelmassaan julkisen sektorin alijäämän kasvavan 1,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2016 ja supistuvan sen jälkeen asteittain 0,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2020. Julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite, joka on 0,45 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen vuoteen 2016 saakka ja tarkistettuna 0,5 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen vuodesta 2017 lähtien, aiotaan saavuttaa vuodesta 2018 alkaen. Uudelleenlasketun rakenteellisen rahoitusaseman perusteella julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite saavutettaisiin kuitenkin vasta vuodesta 2019 alkaen. Vakausohjelman mukaan julkisen talouden velan odotetaan olleen suurimmillaan 86,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2015 ja supistuvan vähitellen 76,6 prosenttiin vuonna 2020. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on uskottava. Samanaikaisesti toimenpiteitä, joita tarvitaan tukemaan suunniteltujen alijäämätavoitteiden saavuttamista vuodesta 2017 eteenpäin, ei kuitenkaan ole vielä riittävästi täsmennetty. Komission kevään 2016 talousennusteen mukaan on olemassa riski, että tavoitteesta poiketaan jonkin verran vuonna 2016. Jos arviossa kuitenkin jätetään huomiotta myös vuodeksi 2016 tällä hetkellä ennustetut lisävaikutukset, jotka aiheutuvat poikkeuksellisesta pakolaisvirrasta, Itävallan odotetaan noudattavan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia vuonna 2016. Jos politiikka säilyy muuttumattomana, riskinä on merkittävä poikkeaminen suositetulta sopeutusuralta vuonna 2017. Ennustettu poikkeama vuonna 2017 ei kuitenkaan ole enää merkittävä, jos otetaan huomioon vuodeksi 2016 mahdollisesti hyväksytty lisämäärä, joka liittyy poikkeuksellisen pakolaisvirran vaikutuksiin julkiseen talouteen. Itävallan ennustetaan noudattavan väliaikaista velkasääntöä vuonna 2016 ja siirtymäkauden päättymisen jälkeen myös velan supistamista koskevaa vertailuarvoa vuonna 2017. Neuvosto katsoo vakausohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2016 talousennusteen perusteella olevan vaarana, että Itävalta ei noudata vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Tämän vuoksi tarvitaan lisätoimenpiteitä, joilla varmistetaan vaatimusten noudattaminen vuosina 2016 ja 2017.

               (7)

               Hiljattain toteutetun verouudistuksen vaikutukset julkiseen talouteen ovat edelleen jossain määrin epäselvät. Toteuttaessa toimenpiteitä julkisen talouden kestävyyden varmistamiseksi olisi otettava huomioon, että viimeaikaisista uudistuksista huolimatta työhön kohdistuu edelleen suuri verorasitus ja että Itävallassa on suuri verokiila verrattuna muihin Euroopan maihin. Kasvuystävällisempiä verotulojen lähteitä, joiden avulla voitaisiin keventää työn verotusta, ei hyödynnetä riittävästi. Ongelman ratkaisemista voitaisiin edistää toteuttamalla toimia työhön kohdistuvan verorasituksen keventämiseksi siirtämällä sitä kasvun kannalta vähemmän haitallisiin lähteisiin.

               (8)

               Vuonna 2015 työllisyysaste 55–64-vuotiaiden ikäryhmässä oli 46,3 prosenttia (EU:n keskiarvo 53,3 prosenttia). Näin ollen Itävalta oli 19. sijalla vertailussa muihin jäsenvaltioihin. Todellisen eläkkeellesiirtymisiän nostamiseen tähtäävät lisätoimenpiteet ovat olleet voimassa vuodesta 2014, ja niillä on ollut jonkin verran vaikutusta. Nähtäväksi jää, käännetäänkö näillä toimilla suuntaus, jossa todellinen eläkeikä on Itävallassa jäljessä EU:n keskiarvosta keskipitkällä aikavälillä. Lisäksi eläkkeelläoloaika on pitenemässä korkeamman elinajanodotteen vuoksi. Naisten lakisääteisen eläkeiän nostaminen ja yhdenmukaistaminen miesten eläkeiän kanssa toteutetaan vain asteittain, alkaen vuodesta 2024 ja päättyen vuonna 2033. Lakisääteistä eläkeikää ei ole Itävallassa kytketty nousussa olevaan elinajanodotteeseen. Komission arvion mukaan eläkemenot lisääntyvät vuoteen 2040 mennessä 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuoteen 2013 verrattuna. Pitkällä aikavälillä (vuoteen 2060 mennessä) eläkemenojen odotetaan kasvavan 0,5 prosenttia BKT:hen suhteutettuna. Vastaavasti terveydenhuoltomenojen odotetaan kasvavan vuosien 2013 ja 2040 välillä 1 prosentin suhteessa BKT:hen ja 1,3 prosenttia vuoteen 2060 mennessä. Tämä menojen lisääntyminen yhdessä pitkäaikaishoidon kustannusten odotetun kasvun kanssa muodostaa Itävallan julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvan keskisuuren riskin.

               (9)

               Julkisen talouden järjestelyt eri hallintotasojen (liittovaltion, osavaltioiden ja paikallishallinnon) välillä ovat monimutkaiset, ja monilla politiikan aloilla, kuten terveydenhuollossa, tulo- ja menovastuita ei ole yhdenmukaistettu. OECD:n vuoden 2014 tietojen mukaan valtiotasoa alempien hallintotasojen vastuualueeseen kuuluu 16 prosenttia julkisen talouden menoista suhteessa BKT:hen, mutta valtiotasoa alemman hallintotason verojen osuus on vain noin 2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Nämä monimutkaisuustekijät tulevat kalliiksi ja voivat heikentää budjettikuria. Parhaillaan neuvotellaan tulojen jakamisesta kolmen hallintotason kesken vuonna 2017 alkavalla kaudella, mikä tarjoaa tilaisuuden puuttua tähän ongelmaan.

               (10)

               Itävallan työttömyysaste on perinteisesti kuulunut EU:n alhaisimpiin. Se on kuitenkin ollut kasvussa vuodesta 2011 lähtien ja nousi 5,7 prosenttiin vuonna 2015. Myös nuorisotyöttömyyttä on vähän: vuonna 2015 työttöminä oli 10,6 prosenttia työvoimaan kuuluvista 15–24-vuotiaista. Lisäksi Itävallan työllisyysaste on korkea. Vaikka naisten työllisyysaste on 70,2 prosenttia, mikä on yli EU:n keskiarvon, suhteellisen suuri osuus naisista työskentelee kuitenkin osa-aikaisesti lastenhoitovelvoitteiden tai vanhusten hoitoon osallistumisen vuoksi. Tämä vaikuttaa osaltaan siihen, että sukupuolten välinen palkkaero kuuluu EU:n suurimpiin ja että sukupuolten välinen eläke-ero on suuri. Ikääntyneiden työntekijöiden (55–64-vuotiaiden) osalta työllisyysaste on alle EU:n keskiarvon.

               (11)

               Koulutusalalla Itävalta on jo ylittänyt kansalliset Eurooppa 2020 -tavoitteensa. Vuonna 2015 koulunkäynnin keskeyttäneiden määrä oli 7,3 prosenttia ja korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden osuus 38,7 prosenttia. Koulutustulokset riippuvat kuitenkin pitkälti sosioekonomisesta taustasta. Sukupolvien välinen liikkuvuus on koulutuksen osalta vähäisimpiä kaikkien niiden OECD-maiden joukossa, joista tietoja on saatavilla. Koulunkäynnin keskeyttäneiden osuus on maahanmuuttajataustaisten oppilaiden kohdalla lähes kolme kertaa suurempi kuin niillä, joilla ei ole maahanmuuttajataustaa. Lisähaasteena on integroida oppivelvollisuusikäiset ja sitä vanhemmat nuoret pakolaiset ja maahanmuuttajat koulutusjärjestelmän piiriin.

               (12)

               Itävallan pankkeihin kohdistuu haasteita sekä kotimaan että ulkomaan markkinoilla, mutta kansallisella ja Euroopan tasolla toteutetut valvontatoimet ovat auttaneet lieventämään riskejä, jotka aiheutuvat omaisuuserien laadun heikkenemisestä Keski-, Itä- ja Kaakkois-Euroopassa. Kansallisessa tilinpidossa on jo otettu huomioon julkisen talouden riskit, jotka liittyvät vaikeuksiin joutuneiden rahoituslaitosten rakenneuudistukseen ja toiminnan lopettamiseen. Vaikka lisäriskien mahdollisuutta ei voida sulkea pois, ne näyttävät rajoittuvan pelkästään heikkolaatuisiin omaisuuseriin joidenkin tiettyjen laitosten kohdalla.

               (13)

               Itävallassa on EU:n keskiarvoa korkeampi investointiaste kaikkien muiden BKT:n erien paitsi asuntojen osalta. Investointitoiminta on kuitenkin ollut vuodesta 2012 lähtien heikkoa Itävallassa huolimatta yritysten vakaasta likviditeetistä ja suotuisista rahoitusehdoista. Investointien ja kasvun vauhdittamiseksi olisi vähennettävä hallinnon monimutkaisuutta ja sen aiheuttamia esteitä. Esimerkiksi palvelujen tarjoamisen alalla vallitsevat sääntelyesteet ja hallinnolliset rasitteet eivät edistä uusien yritysten perustamista. Itävallassa on alettu kartoittaa mahdollisuuksia vähentää monialayritysten perustamisen pidäkkeitä, mikä mainittiin vuoden 2015 maakohtaisissa suosituksissa, mutta päätöksiä ei ole vielä tehty. Yrityspalvelujen alalla erityisiä haasteita aiheuttavat rajoittavat lupavaatimukset sekä tiettyjen ammattien kohdalla oikeudellista muotoa ja osakkuutta koskevat rajoitukset, mikä johtaa heikkoon markkinadynamiikkaan ja tuottavuuden laskuun. Toimintasuunnitelmassa, jonka Itävalta esitti säänneltyihin ammatteihin pääsyä ja niiden harjoittamista koskevan keskinäisen arvioinnin johdosta, ehdotetaan vain joitakin toimia, vaikka kunnianhimoisempien ehdotusten esittämiseen olisi selvästi mahdollisuuksia.

               (14)

               Viime vuonna koetulla pakolaisten laajamittaisella maahantulolla on sosiaalisia ja taloudellisia seurauksia Itävallalle. Lyhyellä aikavälillä pakolaisvirta lisää julkisia menoja ja kotimaista kysyntää ja sen myötä kasvattaa BKT:tä. Keskipitkän aikavälin vaikutukset työllisyyteen ja kasvuun riippuvat kuitenkin siitä, miten pakolaisten integroituminen työmarkkinoille ja yhteiskuntaan onnistuu esimerkiksi koulutuksen tukitoimien kautta. Asia on poliittisen asialistan kärjessä sekä EU:n että jäsenvaltioiden tasolla, joten sitä seurataan ja analysoidaan tarkasti, myös vuoden 2017 maaraportissa.

               (15)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Itävallan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2016 maaraportissa. Se on arvioinut myös vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Itävallalle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Itävallan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska EU:n yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–3.

               (16)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (5) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

         SUOSITTAA, että Itävalta toteuttaa vuosina 2016 ja 2017 toimia, joilla se

               1.

               varmistaa, että poikkeaminen julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteesta vuosina 2016 ja 2017 rajoittuu sallittuun määrään, joka liittyy vuoden 2015 poikkeuksellisen pakolaisvirran aiheuttamiin vaikutuksiin julkiseen talouteen, ja tämän mukaisesti sopeuttaa julkista taloutta vuositasolla 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2017, mikäli julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen ei päästä vähäisemmillä sopeutustoimilla; varmistaa terveydenhuoltojärjestelmän kestävyyden ja eläkejärjestelmän kestävyyden kytkemällä lakisääteisen eläkeiän elinajanodotteeseen; yksinkertaistaa, järkeistää ja virtaviivaistaa julkisen talouden suhteita ja vastuita hallinnon eri tasoilla;

               2.

               lisää naisten osallistumista työmarkkinoille; toteuttaa toimia vähäosaisten, erityisesti maahanmuuttajataustaisten nuorten koulutustulosten parantamiseksi;

               3.

               vähentää palvelujen alalla investointien hallinnollisia ja sääntelystä johtuvia esteitä, kuten rajoittavia lupavaatimuksia sekä oikeudellista muotoa ja osakkuutta koskevia rajoituksia, ja monialayritysten perustamisen hidasteita.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2016.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. KAŽIMÍR

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1176/2011, annettu 16 päivänä marraskuuta 2011, makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta (EYVL L 306, 23.11.2011, s. 25).

      (3)  EUVL C 96, 11.3.2016, s. 1.

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Neuvoston suositus, annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013 , Viron vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Viron vuosien 2012–2017 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               30.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/21

      NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 9 päivänä heinäkuuta 2013,
   Viron vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Viron vuosien 2012–2017 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   2013/C 217/06
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään kasvuun ja sen kilpailukykyä.

               (2)

               Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (2). Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

               (3)

               Jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.

               (4)

               Neuvosto antoi 10 päivänä heinäkuuta 2012 suosituksen (3) Viron vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Viron vuosien 2012–2015 tarkistetusta vakausohjelmasta.

               (5)

               Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2013 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio hyväksyi niin ikään 28 päivänä marraskuuta 2012 makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (4) perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa Viron ei katsottu kuuluvan niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

               (6)

               Euroopan parlamentti on asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti osallistunut asianmukaisesti talouspolitiikan eurooppalaiseen ohjausjaksoon, ja se on 7 päivänä helmikuuta 2013 hyväksynyt päätöslauselman vuotuisen kasvuselvityksen 2013 työllisyys- ja sosiaalinäkökohdista sekä päätöslauselman osallistumisesta vuotuiseen kasvuselvitykseen 2013.

               (7)

               Eurooppa-neuvosto hyväksyi 14 päivänä maaliskuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

               (8)

               Viro toimitti vuoden 2013 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuosia 2012–2017 koskevan vakausohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2013. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (9)

               Asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vuoden 2013 vakausohjelman arvioinnin perusteella neuvosto katsoo, että julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on realistinen vuosien 2013–2014 osalta, jolloin BKT:n kasvun odotetaan olevan keskimäärin noin 3,3 prosenttia. Komission yksiköiden kevään 2013 talousennusteen mukaan kasvu on 3,5 prosenttia vuosina 2013–2014. Viron julkisen sektorin alijäämä oli 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2012. Vakausohjelmassa vahvistetaan aiemmin asetettu keskipitkän aikavälin tavoite, joka on rakenteellinen ylijäämä. Tämä tavoite ylittää vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisen tavoitteen. Koska Viron julkisen talouden rakenteellinen rahoitusasema oli ylijäämäinen vuonna 2012, Viro saavutti keskipitkän aikavälin tavoitteensa vuotta aikaisemmin kuin vuosien 2012–2015 vakausohjelmassa ennakoitiin. Vuosia 2012–2017 koskevassa vakausohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian tavoitteena on varmistaa tasapainoista kasvua tukeva kestävä finanssipolitiikka pysymällä keskipitkän aikavälin tavoitteessa samalla kun varmistetaan riittävät finanssipoliittiset puskurit ja kevennetään työn verotusta. Suunniteltu julkisen sektorin alijäämä, 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013, korjautuu vakausohjelman mukaan ennustejaksolla niin, että tasapaino saavutetaan vuonna 2014 ja ylijäämä sen jälkeen. Uudelleenlasketun rakenteellisen rahoitusaseman yleisarvioinnin, johon sisältyi vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen menojen kasvun vertailuarvon analyysi, perusteella Viro ei poikkea merkittävästi keskipitkän aikavälin tavoitteesta vuonna 2013 ja palaa rakenteelliseen ylijäämään vuonna 2014. Velkasuhde on reilusti alle 60 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja vakausohjelman mukaan on todennäköistä, että se supistuu vuoden 2013 jälkeen ja on noin 9 prosenttia vuosina 2015–2016. Viro aikoo ottaa käyttöön rakenteellista rahoitusasemaa koskevan säännön vuonna 2013 talous- ja rahaliiton vakaudesta, yhteensovittamisesta sekä ohjauksesta ja hallinnasta tehdyn ja Brysselissä 2 päivänä maaliskuuta 2012 allekirjoitetun sopimuksen mukaisesti. Rakenteellista rahoitusasemaa koskevaa sääntöä olisi täydennettävä vahvistamalla monivuotisten menotavoitteiden sitovaa luonnetta heti kun tämä sääntö on hyväksytty.

               (10)

               Työmarkkinoista voidaan todeta, että vaikka työllisyys paranee, jäljellä on yhä kasvua hidastavia pullonkauloja, kuten jatkuva nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömyys, ammattitaidon kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuus sekä kasvava työvoimapula, mukaan lukien työvoiman supistuminen pitkäaikaisten terveysongelmien vuoksi. Sosiaaliturvajärjestelmästä olisi tehtävä joustavampi ja kohdennetumpi, ja sen olisi tarjottava tukipalveluja ja kannustimia työttömille ja niille, jotka eivät ole työelämässä mutta jotka voisivat työllistyä uudelleen. Aktivointitoimenpiteitä olisi myös tehostettava siten, että ne tavoittavat niitä eniten tarvitsevat. Perhepoliittisten menojen kustannustehokkuutta voitaisiin parantaa ilman talousarviovaikutuksia, mukaan lukien perhe-etuuksien rahoituksen kohdentaminen uudelleen tehokkaampiin toimenpiteisiin, kuten lastenhoitopalveluihin, joilla olisi myönteinen vaikutus naisten työllisyyteen. Alueiden talouskehitystä on edistettävä paremmin yhteensovitetulla tavalla näkyvämpien tulosten aikaansaamiseksi.

               (11)

               Koulutuksen ja ammattikoulutuksen alalla Viro on osittain pannut täytäntöön neuvoston suosituksen vuodelta 2012: korkeakoulutuksen uudistus hyväksyttiin vuonna 2012, ja uusi kattava ammattikoulutusuudistus on tarkoitus hyväksyä vuonna 2013. Erityistä huomiota on kiinnitettävä työmarkkinaosapuolten riittävään osallistumiseen, jotta voidaan varmistaa oppisopimuspaikkojen riittävä määrä ammattikoulutuksessa. Keskiasteen koulutuksen rationalisoitu tarjonta on edelleen tärkeä sitoumus, jota ei ole vielä täytetty. Edelleen suhteellisen korkeaan nuorisotyöttömyyteen on puututtava ottaen huomioon niiden henkilöiden suuri osuus, joilla ei ole ammattiin tai tutkintoon tähtäävää koulutusta. Matalan taitotason työntekijöiden pääsyä elinikäiseen oppimiseen ei ole vielä riittävästi parannettu ja nuorisotyöttömyyden vähentämiseen tarkoitetut toimenpiteet eivät aina uskottavasti vastaa työmarkkinoiden tarpeisiin. Julkisen tutkimussektorin ja talouselämän välisen yhteyden puuttuminen on edelleen haaste tuottavuuden kasvulle ja Viron kilpailukyvylle. Lisäksi tutkimus- ja innovaatiojärjestelmän kansainvälistäminen ja priorisointi on edelleen haasteellista ottaen huomioon talouden pieni koko.

               (12)

               Viron energiaintensiivisyys on edelleen erittäin suuri. Vaikka hallitus on toteuttanut joitain toimenpiteitä, tällaisia pyrkimyksiä on jatkettava ja lisättävä ja enemmän painoa on pantava asuinrakennusten remontointiin. Uusien autojen energiaintensiivisyys on Virossa unionin suurin, eivätkä kulutusmallit ole muuttuneet polttoaineiden valmisteverojen korottamisesta huolimatta. Ilman lisätoimenpiteitä on epätodennäköistä, että Viro saavuttaa kasvihuonekaasupäästöjä koskevan tavoitteensa, varsinkaan jos liikenne- ja asuntoaloilla ei toteuteta toimenpiteitä. Viron energiamarkkinat ovat edelleen suhteellisen eristyneet, sillä rajat ylittävät liittymät eivät ole riittäviä.

               (13)

               Paikallishallinnon vastuulle lakisääteisesti kuuluvien palvelujen tarjoaminen on useimmilla aloilla tehotonta. Tämä koskee erityisesti pitkäaikaishoitoa, perheiden tukipalveluja, koulutusta ja liikennettä; sama koskee paikallistason tukitoimia, jotka ovat välttämättömiä terveyspalvelujen tehokkaaksi tarjoamiseksi. Syynä ovat paikallishallinnon vähäinen hallinnollinen kapasiteetti sekä niiden tulojen ja niille annettujen tehtävien välinen epätasapaino. Paikallishallinnon parantamiseksi ei ole vielä laadittu toteutuskelpoista suunnitelmaa.

               (14)

               Komissio on talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä analysoinut kattavasti Viron talouspolitiikkaa. Se on arvioinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Viron finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, kun otetaan huomioon tarve tehostaa unionin yleistä talouden ohjausta antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. EU-ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–5.

               (15)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (5) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (16)

               Komissio on talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson osana myös analysoinut koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro (6). Koska Viron rahayksikkö on euro, sen olisi varmistettava, että nämä suositukset pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,

         SUOSITTAA, että Viro toteuttaa vuosina 2013–2014 toimia, joilla se

               1.

               noudattaa kasvua edistävää finanssipolitiikkaa ja säilyttää suunnitellulla tavoin julkisen talouden rahoitusaseman vakauden varmistamalla, että julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan vakausohjelmakauden aikana; täydentää suunniteltua rakenteellista rahoitusasemaa koskevaa sääntöä sitovammilla monivuotisilla menosäännöillä keskipitkän aikavälin talousarviokehyksessä ja tehostaa edelleen julkisten menojen käyttöä;

               2.

               parantaa työnteon kannustimia tekemällä eri sosiaalietuusjärjestelmistä keskenään johdonmukaisempia ja lisäämällä etuuksien jakamisen joustavuutta ja kohdentamista; parantaa sosiaalipalvelujen tarjontaa, mukaan lukien lastenhoito, ja lisää samalla perhepolitiikan yleistä tehokkuutta ja kustannustehokkuutta; tehostaa aktivointitoimia, joilla helpotetaan pitkäaikaistyöttömien sekä vajaakuntoisuus- ja työkyvyttömyysetuuksia saavien palaamista työmarkkinoille; laatii yhteensovitetun strategian talouskehityksen edistämiseksi korkeasta työttömyydestä kärsivillä alueilla;

               3.

               jatkaa pyrkimyksiä kehittää koulutus- ja ammattikoulutusjärjestelmiä työmarkkinoiden tarpeiden ottamiseksi paremmin huomioon esimerkiksi ottamalla työmarkkinaosapuolet toimintaan paremmin mukaan ja toteuttamalla kohdennettuja toimenpiteitä nuorisotyöttömyyden vähentämiseksi; lisää huomattavasti matalan taitotason työntekijöiden osallistumista elinikäiseen oppimiseen; tehostaa toimia tutkimus- ja innovaatiojärjestelmien asettamiseksi etusijalle ja niiden kansainvälistämiseksi sekä lisää yritysten, korkeakoulujen ja tutkimuslaitosten välistä yhteistyötä;

               4.

               parantaa erityisesti rakennusten ja liikenteen energiatehokkuutta sekä lisää ajoneuvoihin ja jätteisiin liittyviä ympäristökannusteita; vauhdittaa rajat ylittävien energiaverkkojen kehittämistä energialähteiden monipuolistamiseksi ja energiamarkkinoiden kilpailun edistämiseksi;

               5.

               tasapainottaa paikallishallinnon tulot paremmin vastaamaan paremmin niiden tehtäviä; parantaa paikallishallinnon tehokkuutta ja varmistaa laadukkaiden paikallisten julkisten palvelujen tarjonnan.

      Tehty Brysselissä 9 päivänä heinäkuuta 2013.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         R. ŠADŽIUS

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Pidetty voimassa vuodelle 2013 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 22 päivänä huhtikuuta 2013 annetulla neuvoston päätöksellä 2013/208/EU (EUVL L 118, 30.4.2013, s. 21).

      (3)  EUVL C 219, 24.7.2012, s. 25.

      (4)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

      (6)  Katso tämän virallisen lehden sivu 97.