title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 1 päivänä kesäkuuta 2012 , Euroopan unionin neuvostolle Banka Slovenijen ulkopuolisista tilintarkastajista (EKP/2012/9)

text:
               7.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/1

         EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
   annettu 1 päivänä kesäkuuta 2012,
   Euroopan unionin neuvostolle Banka Slovenijen ulkopuolisista tilintarkastajista
   (EKP/2012/9)
   2012/C 161/01
   EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 27.1 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoston suosittelemat ja Euroopan unionin neuvoston hyväksymät riippumattomat ulkopuoliset tilintarkastajat tarkastavat Euroopan keskuspankin ja kansallisten keskuspankkien tilit.

               (2)

               Banka Slovenijen nykyisten ulkopuolisten tilintarkastajien toimikausi päättyy tilikauden 2011 tilintarkastuksen jälkeen. Tämän vuoksi on tarpeen nimittää uudet ulkopuoliset tilintarkastajat tilikaudesta 2012 alkaen.

               (3)

               Banka Slovenije on valinnut Deloitte revizija d.o.o.:n ulkopuolisiksi tilintarkastajikseen tilikausiksi 2012–2014,

         SUOSITTELEE:
   että Deloitte revizija d.o.o. nimitetään Banka Slovenijen ulkopuolisiksi tilintarkastajiksi tilikausiksi 2012–2014.

      Tehty Frankfurt am Mainissa 1 päivänä kesäkuuta 2012.

            EKP:n puheenjohtaja

         Mario DRAGHI


title: Suositus: neuvoston suositus ranskalle julkistalouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi - perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan soveltaminen

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


title: Suositus: neuvoston suositukseksi ennakkovaroituksen antamisesta Saksalle liiallisen alijäämän syntymisen estämiseksi ja Ehdotus: neuvoston paatokseksi tämän suosituksen julkistamisesta


				|

		52013DC0373

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Romanian vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Romanian vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2013/0373 final - 2013/ () */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Romanian vuoden 2013 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Romanian vuosien 2012–2016 lähentymisohjelmaa
koskeva neuvoston lausunto
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[2],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[3],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi
26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi
kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on
tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin,
joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia
vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.
(2)       Neuvosto antoi 13 päivänä
heinäkuuta 2010 komission ehdotusten perusteella suosituksen jäsenvaltioiden ja
unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21
päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista[4].
Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita
kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja
työllisyyspolitiikassaan.
(3)       Valtion- ja hallitusten
päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen,
joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason
toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He
päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja
ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)       Neuvosto antoi 6 päivänä
heinäkuuta 2012 suosituksen Romanian vuoden 2012 kansallisesta
uudistusohjelmasta ja lausunnon Romanian vuosien 2011–2015 tarkistetusta
lähentymisohjelmasta.
(5)       Komissio hyväksyi
28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen[5]. Tästä alkoi vuoden 2013
talouspolitiikan EU-ohjausjakso. Komissio hyväksyi niin ikään 28 päivänä
marraskuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia
koskevan kertomuksen[6],
jossa se katsoi, että Romania ei kuulu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(6)       Eurooppa-neuvosto hyväksyi 14
päivänä maaliskuuta 2012 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden
vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen
jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa
normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua
työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)       Romania toimitti 30 päivänä
huhtikuuta 2013 vuoden 2013 lähentymisohjelmansa, joka koskee vuosia 2012–2016,
ja vuoden 2013 kansallisen uudistusohjelmansa. Ohjelmat on arvioitu samaan
aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
(8)       Neuvosto on neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vuoden 2013 lähentymisohjelman arvioinnin
perusteella sitä mieltä, että julkisen talouden kehitysarvioiden perustana
oleva makrotalouden skenaario on uskottava ja vastaa viimeisimmässä Euroopan
komission ennusteessa esitettyä arviota. Romania sai merkittävien
vakauttamistoimien ansiosta neuvoston suosituksen mukaisesti supistettua
julkisen talouden alijäämänsä alle 3 prosenttiin vuonna 2012. Lähentymisohjelman mukainen keskipitkän aikavälin
tavoite on –1 prosentti suhteessa BKT:hen (aiemmin –0,7 %), mikä
vastaa vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia. Ohjelmassa esitetyn julkisen
talouden strategian tavoitteena on saavuttaa viimeistään vuonna 2014
keskipitkän aikavälin tavoite. Komission uudelleenlaskemana yhteisesti
sovittuja menetelmiä käyttäen tämä vastaa keskipitkän aikavälin tavoitteen
saavuttamista viimeistään vuonna 2015. Rakenteellisin luvuin ilmaistuna
edistyminen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta on yli 0,5 prosenttia
suhteessa BKT:hen vuonna 2013 ja noin 0,4 prosenttia vuonna 2014. Menojen
kasvulle asetettu vertailuarvo saavutettiin ohjelmakaudella. Sopeutus on vuonna
2013 etupainotteinen ja siihen sisältyy tuloja lisääviä toimenpiteitä:
esimerkiksi verovähennyksiä vähennetään, maatalouden verottamista parannetaan
ja otetaan käyttöön windfall-maksu kaasun hintasääntelyn purkamisen jälkeen
sekä sähkön ja kaasun siirtoa koskeva erityisvero. Lähentymisohjelman pääriskit
liittyvät mahdollisiin myöhemmin tehtäviin rahoitusoikaisuihin, jotka liittyvät
EU:n varojen hyödyntämiseen, tai ensisijaisten hankkeiden rahoittamiseen
valtion talousarviosta, maksurästien kasautumiseen uudelleen erityisesti paikallishallinnon
tasolla sekä valtionyritysten uudelleenjärjestelyn rajalliseen etenemiseen.
Romanian julkinen velka on edelleen vähäinen, 37,8 prosenttia suhteessa
BKT:hen (vuosi 2012). Sen odotetaan nousevan 38,6 prosenttiin vuonna 2014,
mutta säilyvän koko ohjelmakauden edelleen alle kynnysarvon, joka on
60 prosenttia suhteessa BKT:hen.
(9)       Euroopan komissio ja
Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF) neuvottelivat Romanian 17 päivänä
helmikuuta 2011 esittämän pyynnön seurauksena Romanian viranomaisten kanssa talouden
ennalta varautuvan sopeutusohjelman. Romania sitoutui osana EU:n ennalta
varautuvaa tukea toteuttamaan kattavan talouspoliittisen ohjelman, jossa
painotetaan erityisesti rakenteellisia uudistustoimenpiteitä tuote- ja
työmarkkinoiden toimivuuden parantamiseksi ja Romanian talouden
selviytymiskyvyn ja kasvupotentiaalin lisäämiseksi. Samaan aikaan ohjelmalla on
varmistettu, että julkisen talouden vakauttaminen jatkuu, julkisen talouden
hoitoa ja valvontaa parannetaan ja ulko-, raha-, rahoitusvakaus- ja
rahoitusmarkkinapolitiikassa toteutetaan uudistuksia. Romania pyysi
maaliskuussa 2013 virallisesti IMF:n ohjelman jatkamista kolmella kuukaudella.
Mahdollisuus käyttää EU:n ohjelman varoja päättyi maaliskuun 2013 lopussa, ja
ohjelman lopputarkastelu tehdään kesäkuun 2013 loppuun mennessä.
(10)     Romanian julkisen talouden
rahoitusasema on parantunut, sillä budjettialijäämä kaventui alle
3 prosenttiin vuonna 2012, ja julkisen talouden vakauttamisen odotetaan
jatkuvan vuonna 2013. Verolainsäädännön heikko noudattaminen on suuri haaste
Romanian verotusjärjestelmälle erityisesti arvonlisäveron ja työverotuksen
osalta. Ympäristöverot ovat EU:n keskiarvoa alhaisempia. Romanian julkinen
velka on edelleen vähäinen, 34,7 prosenttia suhteessa BKT:hen (vuosi 2011).
Sen odotetaan nousevan 38 prosenttiin vuonna 2014, mutta säilyvän edelleen
alle kynnysarvon (60 prosenttia suhteessa BKT:hen). Lyhyellä tai
keskipitkällä aikavälillä Romanialle ei aiheudu riskiä julkiseen talouteen
kohdistuvista paineista, mutta pitkällä aikavälillä sen riski on keskisuuri
ikääntymiseen liittyvien menojen vuoksi. Romanian eläkejärjestelmän kestävyys
ja riittävyys aiheuttavat huolta, sillä työssä olevia maksajia on vähän
suhteessa eläkkeensaajiin. Romania on nyt toinen kahdesta jäsenvaltiosta, jotka
eivät vielä ole asettaneet naisille ja miehille samaa eläkeikää, ja
ikääntyneiden työntekijöiden työllisyysaste (41,4 % vuonna 2012) on
huomattavasti alle EU:n keskiarvon.
(11)     Romanian
terveydenhuoltosektorilla esiintyy merkittävää eriarvoisuutta tarjolla olevien
palveluiden saatavuudessa ja laadussa. Tämä johtuu myös voimavarojen käytön
tehottomuudesta ja heikosta hallinnoinnista. Terveydenhuoltosektorin
tehostamiseksi on aloitettu uudistuksia, mutta jatkuvaa työtä tarvitaan.
Järjestelmän kustannustehokkuutta voitaisiin lisätä vähentämällä sairaalahoidon
liiallista käyttöä ja vahvistamalla perusterveydenhuoltoa ja
lähetejärjestelmää.
(12)     Romanian työllisyysaste oli
vuonna 2012 edelleen alhainen (63,8 %), vaikka se paranikin hieman
edellisestä vuodesta (62,8 %). Maan Eurooppa 2020 -tavoitteen (70 %)
saavuttaminen on edelleen kaukana. Työn tuottavuus on Romanian edelleen yksi
EU:n alhaisimpia. Työllisyyden edistämiseen, työnhakuun ja
uudelleenkoulutukseen liittyvien julkisten palvelujen laatu on edelleen
verrattain huono. Hallintokapasiteetti on rajallinen, minkä vuoksi ei ole
mahdollista tehostaa aktiivisen työmarkkinapolitiikan toteuttamista
laadukkaiden ja yksilöllisten palvelujen kautta eikä integroida aktiivista ja
passiivista työmarkkinapolitiikkaa paremmin. Aikuisten elinikäiseen oppimiseen
osallistumisen aste pysyy erittäin alhaisena (1,6 % vuonna 2011), ja on
merkittävästi alle EU:n keskiarvon (8,9 %). Vuonna 2012 nuorison
työllisyysaste oli 23,9 prosenttia ja nuorten työvoimaosuus
30,9 prosenttia. Molemmat kuuluivat EU:n alhaisimpiin, kun taas
nuorisotyöttömyysaste oli korkea, 22,7 prosenttia. Romaniassa on suuri
osuus (16,8% vuonna 2012) nuoria, jotka eivät ole työssä eivätkä koulutuksessa,
ja tämä osuus kasvaa.
(13)     Köyhyyden vähentäminen on edelleen
suuri haaste. Vuonna 2011 Romanian väestöstä 40,3 prosenttia oli köyhyys-
ja syrjäytymisvaarassa, mikä on miltei kaksi kolmasosaa enemmän kuin EU:n
keskiarvo (24,2 %). Erityisesti tilanne koskee lapsia (49,1 %).
Sosiaalisten tulonsiirtojen (eläkkeitä lukuun ottamatta) vaikutus köyhyyden
poistamiseen on huomattavasti alle EU:n keskiarvon sekä koko väestön kohdalla
(vuonna 2011 Romaniassa 23,7 % ja EU:ssa 37,5 %) että erityisesti
lasten kohdalla (Romaniassa 22 % ja EU:ssa 42,8 %). Sosiaalietuuksien
köyhyydenpoistamisteholle haasteita ovat edelleen alhainen käyttöaste,
kattavuus ja riittävyys. Sosiaaliturvasektorilla hyväksyttiin vuonna 2012
useita säädöksiä vuoden 2011 uudistuksen jatkotoimina. Muidenkin säädösten
hyväksyminen olisi tärkeä askel kohti uudistuksen täysimääräistä toimeenpanoa.
Yhteyttä aktivointitoimiin voitaisiin kuitenkin vahvistaa edelleen. Romanien
integrointia edistävän kansallisen strategian toteuttaminen alkoi vuonna 2012,
mutta sen tulokset ovat vaatimattomia. Eri sidosryhmien välille tarvitaan
parempaa koordinointia, jotta strategian täytäntöönpanolla on vaikutusta. Tämä
koskee myös rahoituksen jakamista.
(14)     Vuonna 2011 hyväksytty
koulutuslaki oli merkittävä uudistus, jonka yhteydessä vahvistettiin pitkän
aikavälin toimintasuunnitelma kaikkien koulutuksen laadun parantamiseksi
kaikilla tasoilla. Lakia ei kuitenkaan vielä sovelleta täysimääräisesti. Jotta
koulutusuudistuksen toteuttaminen onnistuisi, hallinnollisten valmiuksien ja
päätöksenteon vahvistamiseen on osoitettava tarvittavat varat ja
henkilöresurssit. Opetus- ja koulutusjärjestelmän laadun parantaminen on
Romanialle suuri haaste. Koulunkäynnin keskeyttäminen on merkittävä haaste:
vuonna 2012 koulunkäynnin keskeyttäneiden osuus oli Romaniassa
17,3 prosenttia eli selvästi yli EU:n keskiarvon (13,5 %) ja
kansallisen tavoitteen (11,3 %). Ongelmia on erityisesti maaseudulla ja
syrjäisillä alueilla sekä romaneiden kohdalla. Romanialla ei myöskään ole
riittävää tiedonkeruujärjestelmää koulunsa keskeyttäneistä, mutta myöhemmin tänä
vuonna hyväksyttävä kattava strategia auttanee tässä suhteessa. Myös laadukkaan
ja edullisen varhaiskasvatuksen tarjoaminen aiheuttaa ongelmia. Suurelle osalle
ammatillisia ja korkea-asteen koulutusohjelmia on tyypillistä se, ettei
osaaminen vastaa työmarkkinoiden kysyntää. Ammatillisen osaamisen heikko taso
on erityinen haaste. Korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden ja ylikoulutettujen
suuri työttömyysaste tarkoittaa, että korkea-asteen koulutuksen ja
työmarkkinoiden suhteuttaminen on ensisijaisen tärkeää. Myönteistä mutta
hidasta edistystä on havaittu niiden lasten, jotka eivät ole omien vanhempiensa
huollettavina, siirtämisessä laitoshoidosta vaihtoehtoiseen hoitoon, mutta
lisätyötä tarvitaan.
(15)     Heikot hallinnolliset
valmiudet ovat Romaniassa keskeinen ongelma. Julkishallinnolle tyypillisiä ovat
epäjohdonmukaiset oikeudelliset puitteet, toistuva turvautuminen
poikkeussäädöksiin, ministeriöiden välisen yhteistyön vähyys ja liiallinen
byrokratia. Sitä heikentävät myös ammattitaidon puute, avoimuuden puute
henkilöstön rekrytoinnissa sekä johdon jatkuva vaihtuminen. Hallinnollisten
valmiuksien heikkous johtaa myös EU:n varojen alhaiseen hyödyntämiseen. EU:n
rahoitusapuohjelman mukaisesta vuoden 2012 loppuun asetetusta varojen käyttöä
koskevasta tavoitteesta jäätiin kauas. Kumulatiivinen käyttöaste oli vuoden
2012 lopussa 5,53 miljardia euroa eli 20,2 prosenttia käytettävissä
olevista rakenne-, koheesio- ja maatalousrahastojen kokonaisvaroista. Tämä oli
2,47 miljardia euroa alle ohjelmassa vuoden 2012 loppuun asetetun 8 miljardin
euron tavoitteen. Rakenne- ja koheesiorahastojen käyttöaste on vieläkin
vähäisempi, maaliskuun 2013 lopussa ainoastaan 13 prosenttia. EU:n varojen
hyödyntäminen polki paikallaan suurimman osan vuoden 2012 jälkipuolta sen jälkeen,
kun kansalliset ja EU:n tilintarkastajat olivat havainneet useita puutteita
hallinto- ja valvontajärjestelmissä ja julkisten hankintojen järjestelmissä. On
olemassa merkittävä riski, että huomattava osa rakenne- ja koheesiorahastojen
sitoumuksista vapautetaan vuonna 2013.
(16)     Romanialla on edessään useita
talouden kilpailukykyyn liittyviä haasteita, sillä teollisuuden ja palvelujen
tuottavuus on edelleen alhainen. Suuria haasteita ovat heikko
liiketoimintaympäristö ja tutkimus- ja kehittämistyölle tarjottavan tuen
vähäisyys. Liiketoimintaympäristöä olisi parannettava osana laajaa ja kattavaa
sähköisten viranomaispalvelujen strategiaa, jotta voitaisiin edistää avointa ja
oikeusvarmaa hallintokulttuuria ja tarjota kansalaisille parempia
verkkopalveluja. Romanian olisi myös tehtävä työtä rahoituksen saatavuuden
helpottamiseksi ja pk-yrityksiin kohdistuvan hallinnollisen rasituksen
vähentämiseksi. Maan T&K-intensiteetti on erittäin alhainen (0,48 %
vuonna 2011), ja investointien tehokkuutta ja vaikuttavuutta on parannettava
merkittävästi. T&k-sijoittajien on asetettava etusijalle toiminta, jolla on
mahdollisuuksia houkutella yksityisiä investointeja. Romanian olisi myös
vahvistettava immateriaalioikeuksien puitteita tutkimustyön tulosten
kaupallistamisen helpottamiseksi.
(17)     Energia- ja
kuljetussektoreilla on Romaniassa vähän kilpailua ja niiden tehokkuus on
heikko. Valtionyhtiöiden tehottomuus ja hallinnon läpinäkymättömyys ovat suuri
haaste näillä sektoreilla. Keskeisen lisähaasteen muodostaa rakennusten, kaukolämmön,
teollisuuden ja liikenteen energiatehokkuuden lisääminen. Romania on EU:n
kolmanneksi energiaintensiivisin talous, jonka energiaintensiteetti on
2,5-kertainen EU:n keskiarvoon verrattuna. Se on myös EU:n kolmanneksi
hiili-intensiivisin talous. Romaniassa käytetään asuinrakennuksissa energiaa
kahdeksan kertaa EU-15:n keskiarvoa enemmän, mikä johtuu tehottomasta
kaukolämpöjärjestelmästä ja rakennusten riittämättömästä eristämisestä.
Romanian yhdentyminen EU:n sähkö- ja kaasumarkkinoihin on edelleen kesken, ja
rajatylittävät yhteydet kaasuverkkoihin ovat toteuttamatta.
(18)     Komissio on
EU-ohjausjakson osana analysoinut kattavasti Romanian talouspolitiikkaa. Se on
arvioinut lähentymisohjelman ja kansallisen uudistusohjelman. Se on ottanut
huomioon ei vain niiden merkityksen Romanian finanssipolitiikan sekä sosiaali-
ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n
sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on
tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.
EU-ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä
esitettävistä suosituksista 1–8.
(19)     Neuvosto on tutkinut Romanian
lähentymisohjelman tämän arvioinnin, ja sen lausunto[7] ilmenee erityisesti jäljempänä
esitettävästä suosituksesta 1,
SUOSITTAA, että Romania toteuttaisi
vuosina 2013–2014 toimia, joilla se
1.           saattaa loppuun EU:n/IMF:n
rahoitustukiohjelman;
2.           varmistaa julkisen talouden
kasvuystävällisen vakauttamisen ja toteuttaa vuonna 2013 ja sen jälkeen
julkisen talouden strategiaa suunnitellusti ja saavuttaa näin keskipitkän
aikavälin tavoitteen viimeistään vuonna 2015; parantaa veronkantoa panemalla
verosäännösten noudattamista koskevan strategian täytäntöön ja torjumalla
pimeää työtä; tutkii samalla keinoja lisätä ympäristöverotusta; asettaa
miehille ja naisille saman eläkeiän ja tukee eläkeuudistusta edistämällä
ikääntyneiden työntekijöiden työllistettävyyttä;
3.           toteuttaa
terveydenhuoltosektorilla uudistuksia lisätäkseen terveydenhuollon tehokkuutta,
laatua ja saatavuutta erityisesti vähäosaisten sekä syrjäisten ja eristyneiden
yhteisöjen osalta; vähentää sairaalahoidon liiallista käyttöä esimerkiksi
lisäämällä avohoitoa;
4.           parantaa työvoimaosuutta sekä
työvoiman työllistettävyyttä ja tuottavuutta tarkistamalla ja vahvistamalla
aktiivista työmarkkinapolitiikkaa, tarjoamalla koulutusta ja yksilöllistä
palvelua sekä edistämällä elinikäistä oppimista; lisää kansallisen
työvoimaviraston valmiuksia parantaa palvelujensa laatua ja kattavuutta; panee
nuorisotyöttömyyttä torjuakseen viipymättä täytäntöön kansallisen
nuorisotyöllisyyssuunnitelman esimerkiksi nuorisotakuun kautta; parantaa
sosiaalisten tulonsiirtojen vaikuttavuutta ja tehokkuutta köyhyyden
vähentämiseksi erityisesti lasten tilannetta painottaen; saattaa
sosiaaliturvauudistuksensa loppuun hyväksymällä asiaan liittyvät säädökset ja
vahvistamalla niiden yhteyttä aktivointitoimiin; varmistaa romanien
integrointia edistävän kansallisen strategian käytännön toteuttamisen;
5.           nopeuttaa koulutusuudistusta
esimerkiksi vahvistamalla hallinnollisia valmiuksia sekä keskus- että
paikallishallinnon tasolla ja arvioi uudistusten vaikutusta; tehostaa
ammattikoulutusta koskevia uudistuksia; sovittaa korkea-asteen koulutusta
paremmin yhteen työmarkkinoiden tarpeiden kanssa ja parantaa heikoimmassa
asemassa olevien henkilöiden koulutusmahdollisuuksia; toteuttaa koulunkäynnin
keskeyttämistä koskevan kansallisen strategian, jossa painotetaan parempia
mahdollisuuksia laadukkaaseen varhaiskasvatukseen, myös romanilasten kohdalla;
nopeuttaa niiden lasten hoidon, jotka eivät ole omien vanhempiensa
huollettavina, siirtämistä laitoshoidosta vaihtoehtoiseen hoitoon;
6.           lujittaa julkisten
instituutioiden ja julkishallinnon hallintotapaa ja parantaa niiden laatua
erityisesti lisäämällä strategisen ja taloudellisen suunnittelun valmiuksia,
parantamalla julkishallinnon ammattimaisuutta paremman henkilöstöjohtamisen
avulla sekä vahvistamalla eri hallintotasojen välisiä koordinointimekanismeja;
parantaa merkittävästi sääntelyn laatua käyttämällä vaikutustenarviointeja ja
järjestelmällisiä evaluointeja; tehostaa työtä EU:n varojen hyödyntämisen
nopeuttamiseksi erityisesti lujittamalla hallinto- ja valvontajärjestelmiä ja
parantamalla julkisia hankintamenettelyjä;
7.           parantaa ja yksinkertaistaa
liiketoimintaympäristöä erityisesti vähentämällä pk-yritysten hallinnollista
rasitusta ja toteuttamalla johdonmukaista sähköisten viranomaispalvelujen
strategiaa; helpottaa ja monipuolistaa pk-yritysten rahoitusmahdollisuuksia;
lähentää tutkimuksen, innovoinnin ja teollisuuden yhteyksiä erityisesti
priorisoimalla sellaisia tutkimus- ja kehittämistoimia, joilla on potentiaalia
houkuttaa yksityisiä investointeja; tehostaa työtä oikeusjärjestelmän laadun,
riippumattomuuden ja tehokkuuden parantamiseksi tapausten ratkaisemisessa ja
korruption torjunnassa;
8.           edistää verkkotoimialojen
kilpailua ja tehoa varmistamalla kansallisten sääntelyviranomaisten
riippumattomuuden ja valmiudet sekä jatkamalla valtionyhtiöiden hallinnointi-
ja ohjausjärjestelmien uudistusta energia- ja liikennesektoreilla; hyväksyy
kattavan pitkän aikavälin liikennesuunnitelman ja parantaa
laajakaistainfrastruktuuria; jatkaa sähkön ja kaasun hintojen sääntelyn
poistamista ja energiatehokkuuden parantamista; parantaa rajatylittävien
energiaverkkojen yhteenliittämistä ja vauhdittaa kaasuverkkojen
yhteenliittämishankkeita.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EUVL L 209, 02.08.1997, s. 1.
[2]               COM(2013) 373 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 ja P7_TA(2013)0053.
[4]               Neuvoston päätös 2013/208/EU, annettu 22 päivänä
huhtikuuta 2013.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan
2 kohdan mukaisesti.


title: Komission suositus, annettu  7 päivänä kesäkuuta 2006 , ohjeista sovellettaviksi neuvoston direktiivin 76/768/ETY mukaisissa väitteissä, joiden mukaan valmistetta ei ole testattu eläinkokeilla   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               10.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 158/18

      KOMISSION SUOSITUS,

   annettu 7 päivänä kesäkuuta 2006,
   ohjeista sovellettaviksi neuvoston direktiivin 76/768/ETY mukaisissa väitteissä, joiden mukaan valmistetta ei ole testattu eläinkokeilla
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2006/406/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 27 päivänä heinäkuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/768/ETY (1) ja erityisesti sen 6 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan toisen virkkeen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivin 76/768/ETY 6 artiklan 3 kohdassa säädetään, että kosmeettisen valmisteen valmistaja tai sen yhteisön markkinoille saattamisesta vastaava henkilö voi kiinnittää valmisteen pakkauksessa ja kaikissa valmisteen mukana seuraavissa tai siihen viittaavissa asiakirjoissa, ilmoituksissa, etiketeissä, renkaissa ja päällyksissä huomiota siihen, ettei valmistetta varten ole tehty eikä teetetty eläinkokeita, ainoastaan siinä tapauksessa, että valmistaja tai sen tavarantoimittajat eivät ole tehneet eläinkokeita valmista valmistetta, sen esiastetta tai mitään sen ainesosaa varten tai käyttäneet ainesosia, joita varten muut ovat tehneet eläinkokeita uusien kosmeettisten valmisteiden kehittämistarkoituksessa.

               (2)

               Näin ollen on mahdollista esittää väite, ettei kosmeettisen valmisteen kehittämisen yhteydessä ole tehty eläinkokeita.

               (3)

               On tarpeen vahvistaa ohjeet, joilla varmistetaan, että tällaisten väitteitten yhteydessä sovelletaan yhteisiä kriteerejä, että väitteitten merkityksestä päästään yhteisymmärrykseen ja erityisesti etteivät väitteet johda kuluttajia harhaan eivätkä aiheuta markkinoilla epätervettä kilpailua valmistajien kesken.

               (4)

               Yleinen yhteisymmärrys direktiivin 76/768/ETY 6 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa olevasta säännöksestä edesauttaisi hyvän hallinnollisen yhteistyön puitteissa sitä, että valvontaviranomaiset panevat säännöksen toimeen yhtenäisellä tavalla. Näin voitaisiin muun muassa ehkäistä sisämarkkinoiden toiminnan vääristymistä.

               (5)

               Tässä suosituksessa suositellut toimenpiteet ovat kosmeettisten valmisteiden pysyvän komitean lausunnon mukaiset,

         SUOSITTELEE:
   Jäsenvaltioiden olisi noudatettava direktiivin 76/768/ETY 6 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan soveltamisessa seuraavia ohjeita.
   1.   Pääperiaatteet
   Kosmeettisen valmisteen yhteydessä käytettävällä väitteellä ei pitäisi johtaa kuluttajaa harhaan. Tuotemerkinnöissä olevan ”ei testattu eläinkokeilla” -väitteen olisi annettava kuluttajalle todellinen mahdollisuus tehdä tietoinen valinta. Tietojen pitäisi olla kuluttajan kannalta hyödyllisiä.
   Väitteitten käytön ei pitäisi aiheuttaa markkinoilla epätervettä kilpailua tällaisia väitteitä markkinointivälineenä käyttävien valmistajien ja/tai tavarantoimittajien kesken.
   2.   Väitteiden vapaaehtoinen käyttö
   Direktiivin 76/768/ETY 6 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaan valmisteen valmistaja tai sen markkinoille saattamisesta vastaava henkilö voi esittää valmisteen yhteydessä väitteen, jonka mukaan valmistetta ei ole testattu eläinkokeilla. Valmisteen valmistajan tai markkinoille saattamisesta vastaavan henkilön ei siis ole pakko esittää tällaista väitettä, vaan heillä on siihen mahdollisuus, kunhan direktiivin 76/768/ETY 6 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan vaatimukset – nämä ohjeet huomioon otettuina – täyttyvät.
   3.   Direktiivin 76/768/ETY 6 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa vahvistettujen vaatimusten tulkinta
   Seuraavassa palautetaan selkeyden vuoksi mieliin tiettyjen näissä ohjeissa käytettävien termien määritelmät:

               —

               ’Kosmeettisella valmisteella’ tarkoitetaan direktiivin 76/768/ETY 1 artiklassa annetun määritelmän mukaista kosmeettista valmistetta.

               —

               ’Valmiilla kosmeettisella valmisteella’ tarkoitetaan direktiivin 76/768/ETY 4 a artiklan 3 kohdan a alakohdassa annetun määritelmän mukaista valmista kosmeettista valmistetta.

               —

               ’Ainesosalla’ tarkoitetaan kemiallista ainetta tai valmistetta, joka on synteettistä tai luonnollista alkuperää, myös kosmeettisten valmisteiden koostumukseen kuuluvia hajusteiden ja aromaattisten aineiden yhdistelmiä (ks. tästä direktiivin 76/768/ETY 5 a artiklan 1 kohta, jossa ”hajusteiden ja aromaattisten aineiden yhdistelmät” jätetään määritelmän ulkopuolelle pelkästään siltä osin kuin kyse on ainesosaluettelon kokoamisesta).

               —

               ’Kosmeettisen valmisteen esiasteella’ tarkoitetaan direktiivin 76/768/ETY 4 a artiklan 3 kohdan b alakohdassa annetun määritelmän mukaista prototyyppiä.

               —

               ’Eläimellä’ tarkoitetaan neuvoston direktiivin 86/609/ETY (2) 2 artiklan a alakohdassa annetun määritelmän mukaista eläintä.

               —

               ’Testillä’ tarkoitetaan kokeita, jotka on tehty valmisteen tai sen ainesosien kehittämisen tai niiden turvallisuuden arvioinnin yhteydessä (ks. tästä direktiivin 76/768/ETY 7 a artiklan 1 kohdan h alakohta).

               —

               ’Uusintatestillä’ tarkoitetaan valmisteen tai sen ainesosien uutta testaamista.

         Direktiivin 76/768/ETY 6 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa säädettyjä vaatimuksia olisi tulkittava seuraavasti:

               a)

               Ilmaisulla ’ei testattu eläinkokeilla’ tarkoitetaan, ettei kyseisen kosmeettisen valmisteen tai sen ainesosien kehittämisen tai niiden turvallisuuden arvioinnin yhteydessä ole tehty minkäänlaisia eläinkokeita. Väitettä voidaan käyttää vain silloin, kun eläinkokeet on täysin korvattu vaihtoehtoisella menetelmällä, joten eläinkokeitten vähentäminen tai täsmentäminen ei riitä perusteeksi. Merkitystä ei niin ikään ole sillä, missä testi (tai uusintatesti) on tehty (yhteisössä vai sen ulkopuolisissa maissa) tai milloin se on tehty.

               b)

               Ilmaisulla ’valmistaja tai sen tavarantoimittajat eivät ole tehneet eläinkokeita […]’ tarkoitetaan, että valmistaja tai sen tavarantoimittajat toimitusketjun kaikkia osia myöten

                           —

                           eivät ole itse suoraan tehneet eläinkokeita,

                           —

                           eivät ole teettäneet eläinkokeita eli pyytäneet eläinkokeiden tekemistä tai maksaneet siitä esimerkiksi tukemalla tutkimuslaitosten tutkimusta.

               c)

               Vaatimuksella, jonka mukaan valmistaja tai sen tavarantoimittajat eivät ole ’käyttäneet ainesosia, joita varten muut ovat tehneet eläinkokeita uusien kosmeettisten valmisteiden kehittämistarkoituksessa’, tarkoitetaan sitä, etteivät valmistaja tai sen tavarantoimittajat saa käyttää sellaisia ainesosia, joiden osalta on saatavana esimerkiksi tieteellisessä kirjallisuudessa tietoja, jotka perustuvat eläinkokeisiin, joita muut tahot ovat tehneet uuden kosmeettisen valmisteen kehittämiseksi. ’Uuden kosmeettisen valmisteen kehittämisellä’ tarkoitetaan tässä yhteydessä joko jo markkinoilla olevan tuotteen uudelleenmuotoilua tai täysin uuden tuotteen kehittämistä (innovaatiota). Uutta pakkausta ei voida pitää uutena kosmeettisena valmisteena.

         4.   Todistustaakka
   Kun esitetään väite, jonka mukaan kosmeettisen tuotteen kehittämisen yhteydessä ei ole tehty eläinkokeita, väitteen esittäjän olisi oltava vastuussa väitteestä ja pystyttävä osoittamaan väitteen olevan direktiivin 76/768/ETY mukainen.
   Tässä yhteydessä muistettakoon, että kaikki valvonnan kannalta tähdelliset tiedot on direktiivin 76/768/ETY 7 a artiklan 1 kohdan ja etenkin sen d ja h alakohdan mukaisesti pidettävä saatavilla. Kyseisissä alakohdissa tarkoitetut tiedot ovat seuraavat:

               ”d)

               arviointi valmiin valmisteen turvallisuudesta ihmisten terveydelle
               […]

               h)

               tiedot kaikista eläinkokeista, joita valmistaja, sen edustajat tai tavarantoimittajat ovat tehneet ja jotka liittyvät valmisteen tai sen ainesosien kehittämiseen tai turvallisuuden arviointiin, mukaan lukien eläinkokeet, jotka on tehty yhteisön ulkopuolisten maiden laissa tai säännöksissä asetettujen vaatimusten täyttämiseksi.”

         5.   Väitteitten sanamuoto
   Se, joka haluaa esittää väitteen, jonka mukaan eläinkokeita ei ole tehty, voi vapaasti valita väitteen sanamuodon ja käyttää siinä kuvia taikka figuratiivisia tai muita merkkejä, kunhan asiaan liittyvät direktiivin 76/768/ETY vaatimukset täyttyvät.

      Tehty Brysselissä 7 päivänä kesäkuuta 2006.

            Komission puolesta

         Günter VERHEUGEN

            Varapuheenjohtaja

      (1)  EYVL L 262, 27.9.1976, s. 169. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2005/80/EY (EUVL L 303, 22.11.2005, s. 32).

      (2)  EYVL L 358, 18.12.1986, s. 1.


title: Euroopan keskuspankin suositus, annettu 17 päivänä joulukuuta 2015, osingonjakopolitiikasta (EKP/2015/49)

text:
                  30.12.2015

                  FI

                  Euroopan unionin virallinen lehti

                  C 438/1

            EUROOPAN KESKUSPANKIN SUOSITUS,
      annettu 17 päivänä joulukuuta 2015,
      osingonjakopolitiikasta
      (EKP/2015/49)
      (2015/C 438/01)
      EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 127 artiklan 6 kohdan ja 132 artiklan,
      ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 34 artiklan,
      ottaa huomioon luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille 15 päivänä lokakuuta 2013 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 (1) ja erityisesti sen 4 artiklan 3 kohdan,
      ottaa huomioon kehyksen perustamisesta yhteisen valvontamekanismin puitteissa tehtävälle yhteistyölle EKP:n ja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten välillä sekä kansallisten nimettyjen viranomaisten kanssa 16 päivänä huhtikuuta 2014 annetun Euroopan keskuspankin asetuksen (EU) N:o 468/2014 (YVM-kehysasetus) (EKP/2014/17) (2),
      sekä katsoo seuraavaa:
      Luottolaitosten on valmistauduttava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (3) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU (4) oikea-aikaiseen ja täysimääräiseen soveltamiseen haastavassa makrotalous- ja rahoitusympäristössä, joka luo paineita luottolaitosten kannattavuudelle ja tämän seurauksena niiden kyvylle vahvistaa pääomapohjaansa. On lisäksi todettava, että vaikka luottolaitosten on rahoitettava taloutta, varovainen jakopolitiikka on osa tarkoituksenmukaista riskienhallintajärjestelmää ja vakaata pankkijärjestelmää. Olisi sovellettava menetelmää, joka vahvistettiin Euroopan keskuspankin suosituksessa EKP/2015/2 (5),
      ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
      I

                  1.

                  Luottolaitosten osingonjakopolitiikan tulisi perustua konservatiivisiin ja varovaisiin oletuksiin siten, että luottolaitokset täyttävät sovellettavat vakavaraisuusvaatimukset mahdollisen osingonjaon jälkeen.

                              a)

                              Luottolaitosten on kaikissa olosuhteissa täytettävä sovellettavat vähimmäisvakavaraisuusvaatimukset (pilari 1:n vaatimukset). Näitä ovat asetuksen (EU) N:o 575/2013 92 artiklan mukaisesti 4,5 prosentin ydinpääoman (CET1) osuus, 6 prosentin ensisijaisen pääoman (T1) osuus ja 8 prosentin kokonaispääomaosuus.

                              b)

                              Luottolaitosten on lisäksi kaikissa olosuhteissa täytettävä vakavaraisuusvaatimukset, jotka perustuvat vakavaraisuuden arviointiprosessia koskevaan sovellettavaan päätökseen asetuksen (EU) N:o 1024/2013 16 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti ja jotka ovat pilari 1:n vaatimuksia tiukemmat (pilari 2:n vaatimukset).

                              c)

                              Luottolaitosten on myös täytettävä direktiivin 2013/36/EU 128 artiklan 2, 3, 4 ja 5 kohdassa tarkoitetut vastasykliset pääomapuskurit ja järjestelmäriskipuskurit sekä kaikki muut kansallisten toimivaltaisten viranomaisten ja nimettyjen viranomaisten hyväksymät puskurit.

                              d)

                              Luottolaitosten on myös täytettävä täysiin vaatimuksiin perustuva (6) ydinpääoman (CET1) osuus, ensisijaisen pääoman (T1) osuus sekä kokonaisuuspääomaosuus sovellettavaan määräpäivään mennessä. Tällä tarkoitetaan edellä mainittujen osuuksien sekä direktiivin 2013/36/EU 128 artiklan 2, 3, 4 ja 5 kohdassa tarkoitettujen vastasyklisten pääomapuskureiden ja järjestelmäriskipuskureiden ja kaikkien muiden kansallisten toimivaltaisten viranomaisten ja nimettyjen viranomaisten hyväksymien puskureiden täysimääräistä soveltamista siirtymäsäännösten soveltamisajan päättymisen jälkeen. Siirtymäsäännökset vahvistetaan direktiivin 2013/36/EU XI osastossa ja asetuksen (EU) N:o 575/2013 10 osassa.

                        Näiden vaatimusten on täytyttävä sekä konsolidoidulla tasolla että yksittäisen laitoksen tasolla paitsi jos vakavaraisuusvaatimuksia ei sovelleta yksittäisen laitoksen tasolla asetuksen (EU) N:o 575/2013 7 ja 10 artiklassa säädetyn mukaisesti.

                  2.

                  Ottaen huomioon, että luottolaitokset maksavat tilikauden 2015 osingot (7) vuoden 2016 aikana, EKP suosittaa seuraavaa:

                        a)

                           Ryhmä 1

                      Luottolaitosten, jotka täyttävät 1 kohdan a, b ja c alakohdassa kuvatut sovellettavat pääomavaatimukset ja jotka ovat jo saavuttaneet 1 kohdan d alakohdassa kuvatut täysiin vaatimuksiin perustuvat osuudet 31 päivänä joulukuuta 2015, olisi jaettava nettovoittonsa osinkoina varovaisuutta noudattaen siten, että ne pystyvät jatkuvasti täyttämään kaikki vaatimukset siinäkin tapauksessa, että taloudelliset ja rahoitukselliset edellytykset heikentyvät;

                        b)

                           Ryhmä 2

                      Luottolaitosten, jotka täyttävät 1 kohdan a, b ja c alakohdassa kuvatut sovellettavat pääomavaatimukset 31 päivänä joulukuuta 2015 mutta jotka eivät vielä ole saavuttaneet 1 kohdan d alakohdassa kuvattuja täysiin vaatimuksiin perustuvia osuuksia 31 päivänä joulukuuta 2015, olisi jaettava nettovoittonsa osinkoina varovaisuutta noudattaen siten, että ne pystyvät jatkuvasti täyttämään kaikki vaatimukset siinäkin tapauksessa, että taloudelliset ja rahoitukselliset edellytykset heikentyvät. Niiden olisi lisäksi lähtökohtaisesti maksettava osinkoja vain siinä määrin kuin voidaan varmistaa vähintäänkin lineaarinen (8) kehitys 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuja täysiin vaatimuksiin perustuvia pääomavaatimuksia kohti.

                        c)

                           Ryhmä 3

                      Luottolaitosten, jotka eivät noudata 1 kohdan a, b tai c alakohdassa mainittuja vaatimuksia, ei lähtökohtaisesti pidä jakaa osinkoja.
                  Luottolaitosten, jotka eivät ne voi noudattaa tätä suositusta, koska ne katsovat, että niiden on lain mukaan maksettava osinkoja, olisi otettava viipymättä yhteyttä yhteiseen valvontaryhmäänsä.

            II
      Tämä suositus on osoitettu asetuksen (EU) N:o 468/2014 (EKP/2014/17) 2 artiklan 16 ja 22 kohdassa tarkoitetuille merkittäville valvottaville yhteisölle ja merkittäville valvottaville ryhmittymille.
      III
      Tämä suositus on niin ikään osoitettu kansallisille toimivaltaisille viranomaisille ja nimetyille viranomaisille, kun on kyse asetuksen (EU) N:o 468/2014 (EKP/2014/17) 2 artiklan 7 ja 23 kohdassa tarkoitetuista vähemmän merkittävistä valvottavista yhteisöistä ja vähemmän merkittävistä valvottavista ryhmittymistä. Kansallisten toimivaltaisten ja nimettyjen viranomaisten odotetaan soveltavan tätä suositusta edellä mainittuihin yhteisöihin ja ryhmittymiin sikäli kuin se on tarkoituksenmukaista (9).

         Annettu Frankfurt am Mainissa 17 päivänä joulukuuta 2015.

               EKP:n puheenjohtaja

            Mario DRAGHI

         (1)  EUVL L 287, 29.10.2013, s. 63.

         (2)  EUVL L 141, 14.5.2014, s. 1.

         (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 575/2013, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1).

         (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 338).

         (5)  Euroopan keskuspankin suositus EKP/2015/2, annettu 28 päivänä tammikuuta 2015, osingonjakopolitiikasta (EUVL C 51, 13.2.2015, s. 1).

         (6)  Kaikki puskurit täysiin vaatimuksiin perustuvalla tasolla lukuun ottamatta yleistä pääomapuskuria, joka metodologisista syistä kiinnitettäisiin vuoden 2016 tasolle täysiä vaatimuksia laskettaessa.

         (7)  Luottolaitosten oikeudellinen muoto voi vaihdella; ne voivat olla esim. listattuja yhtiöitä tai muita kuin osakeyhtiöitä, kuten keskinäisiä yhtiöitä, osuuskuntia tai säästöpankkeja. Termillä ”osinko” viitataan tässä suosituksessa kaikentyyppisiin rahasuorituksiin, jotka edellyttävät ylimmän päättävän elimen hyväksyntää.

         (8)  Tämä tarkoittaa käytännössä sitä, että 31.12.2014 alkavalla nelivuotiskaudella luottolaitosten olisi lähtökohtaisesti säilytettävä vähintään 25 prosenttia vuodessa 1 kohdan d alakohdassa mainitun täysiin vaatimuksiin perustuvan ydinpääoman osuutensa, ensisijaisen pääoman osuutensa ja kokonaispääomaosuutensa vajeesta.

         (9)  Jos suositusta sovelletaan vähemmän merkittäviin valvottaviin yhteisöihin ja vähemmän merkittäviin valvottaviin ryhmittymiin, jotka katsovat, etteivät ne voi noudattaa tätä suositusta, koska niiden näkemyksen mukaan niiden on lain mukaan maksettava osinkoja, niiden olisi otettava viipymättä yhteyttä kansallisiin toimivaltaisiin viranomaisiin.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52005SC0226

Suositus Neuvoston Suositus Unkarille julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi  /* SEK/2005/0226 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 16.2.2005SEK(2005) 226 lopullinenSuositusNEUVOSTON SUOSITUS UNKARILLEjulkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi(komission esittämä)  PERUSTELUTLiiallisia alijäämiä koskevaan menettelyyn sovelletaan EY:n perustamissopimuksen 104 artiklaa ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä 7. heinäkuuta 1997 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1467/97, joka on osa vakaus- ja kasvusopimusta. Näitä säännöksiä täydennetään lisäksi poliittisilla sitoumuksilla, jotka Amsterdamissa 17. kesäkuuta 1997 kokoontunut Eurooppa-neuvosto antoi vakaus- ja kasvusopimusta koskevassa päätöslauselmassaan.Komissio aloitti kevään 2004 talousennusteiden perusteella liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn Unkarin osalta 12. toukokuuta 2004 hyväksymällä perustamissopimuksen 104 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kertomuksen. Talousennusteissa, joissa oli huomioitu Unkarin maaliskuussa 2004 toimittamat tiedot, Unkarin julkisen talouden alijäämän arvioitiin olleen 5,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2003[1]. Komission suosituksesta neuvosto päätti 5. heinäkuuta 2004 perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohdan mukaisesti, että Unkarilla oli liiallinen alijäämä. Tämän vuoksi neuvosto antoi Unkarin viranomaisille 104 artiklan 7 kohdan nojalla suosituksen liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi[2]. Suosituksessaan neuvosto kehotti Unkarin viranomaisia toteuttamaan toukokuun 2004 lähentymisohjelmassa suunnitellut toimenpiteet, joiden tavoitteena on liiallisen alijäämän korjaaminen vuoteen 2008 mennessä. Unkarin olisi erityisesti oltava valmis toteuttamaan tarvittaessa lisätoimenpiteitä vuoden 2004 julkisen talouden alijäämän tavoitteen saavuttamiseksi sekä toteutettava tehokkaita toimia 5. marraskuuta 2004 mennessä vuoden 2005 alijäämätavoitteen saavuttamiseen tähtäävien toimenpiteiden osalta.[3] Neuvosto teki komission 22. joulukuuta 2004 antaman suosituksen pohjalta 18. tammikuuta 2005 perustamissopimuksen 104 artiklan 8 kohdan mukaisen päätöksen, että Unkari ei ollut toteuttanut neuvoston 5. heinäkuuta 2004 antamissa suosituksissa edellytettyjä tehokkaita toimia. Neuvosto myönsi, että Unkarin viranomaiset olivat toteuttaneet useita toimia alijäämän supistamiseksi vuosina 2004 ja 2005, mutta kyseiset toimet eivät riittäneet estämään huomattavaa poikkeamista kummallekin vuodelle asetetuista alijäämätavoitteista ja toukokuun lähentymisohjelmassa esitetystä sopeutussuunnitelmasta. Neuvosto korosti tässä yhteydessä, että vaikka Unkarin hallitus on sitoutunut korjaamaan liiallisen alijäämän vuoteen 2008 mennessä, sen on lisäksi pyrittävä päättäväisesti vakauttamaan julkista taloutta ja jatkettava rakenneuudistusten täytäntöönpanoa aiempaa määrätietoisemmin.Koska Unkari ei vielä kuulu euroalueeseen eikä siihen näin ollen sovelleta liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn kahta viimeistä vaihetta, joista määrätään perustamissopimuksen 104 artiklan 9 ja 11 kohdassa, neuvosto voi antaa vielä toisen 104 artiklan 7 kohdassa tarkoitetun suosituksen. Suosituksessa olisi otettava huomioon tiedot, jotka koskevat 1. joulukuuta 2004 esitettyyn Unkarin tarkistettuun lähentymisohjelmaan sisältyvää julkisen talouden strategiaa.Aiempaan ohjelmaan verrattuna tarkistetussa lähentymisohjelmassa arvioidaan julkisen talouden alijäämän kehittyvän vuosittain seuraavasti: 4,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004, 3,8 prosenttia vuonna 2005, 3,1 prosenttia vuonna 2006, 2,4 prosenttia vuonna 2007 ja 1,8 prosenttia vuonna 2008. Nämä luvut perustuvat Eurostatin 23. syyskuuta 2004 tekemään päätökseen, jonka mukaan maaliskuussa 2007 tehtävään julkista taloutta koskevaan ilmoitukseen päättyvällä siirtymäkaudella toisen pilarin eläkerahastot voidaan luokitella osaksi julkista taloutta. Unkarin viranomaiset päättivät hyödyntää tätä mahdollisuutta ja esittivät alijäämää koskevat luvut vähentämällä julkisen talouden alijäämästä vuoden 1998 eläkeuudistuksessa luodusta toisesta pilarista aiheutuvat menot. Toukokuussa 2004 esitettyyn lähentymisohjelmaan verrattuna vuosia 2004–2008 koskevat alijäämäluut ovat nyt 0,8–1 prosenttiyksikköä alhaisemmat. Jos vuoden 1998 eläkeuudistuksesta aiheutuvat menot otetaan huomioon, kuten Eurostatin myöntämän siirtymäkauden päätyttyä on tehtävä, julkisen talouden alijäämän ennustetaan kehittyvän seuraavasti: 5,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004, 4,7 prosenttia vuonna 2005, 4,1 prosenttia vuonna 2006, 3,4 prosenttia vuonna 2007 ja 2,8 prosenttia vuonna 2008. Vaikka tarkistettu lähentymisohjelma ei ole yhtä etupainotteinen kuin edeltäjänsä, liiallisen alijäämän korjaamiselle asetettu määräpäivä on pysynyt samana. Jotta lukuja voitaisiin verrata komission syksyn 2004 talousennusteisiin, edelliseen lähentymisohjelmaan ja 104 artiklan 7 kohtaan perustuvaan neuvoston suositukseen ja ottaen huomioon, että vuoden 2008 tavoite jää mainitun siirtymäkauden ulkopuolelle, laskelmat on tehty sekä eläkerahastorasitteen kanssa että ilman sitä.Komission yksiköt ovat suorittaneet tarkistetun ohjelman teknisen arvioinnin. Komission 16. helmikuuta 2005 antamassa suositusluonnoksessa neuvoston lausunnoksi tarkistetusta lähentymisohjelmasta[4] todetaan, että lähentymisohjelmassa kuvattu sopeutusstrategia riittänee korjaamaan liiallisen alijäämän vuoteen 2008 mennessä edellyttäen, että strategian tueksi toteutetaan riittäviä toimenpiteitä täytäntöönpanoon liittyvien riskien minimoimiseksi. Tämä koskee myös vuoden 2005 uutta alijäämätavoitetta (3,8 prosenttia suhteessa BKT:hen; 4,7 prosenttia, jos eläkeuudistuksesta aiheutuvat menot otetaan huomioon). Tavoite on erityisen merkittävä siksi, että siitä lipsuminen vaikuttaisi tuleviin vuosiin ja voisi siten vaikeuttaa vuodeksi 2008 asetetun alijäämätavoitteen saavuttamista eli alijäämän supistamista alle 3 prosentin suhteessa BKT:hen.Komissio huomautti, että julkisen talouden toteutuma voi myös jäädä ennakoitua huonommaksi, jolloin ohjelmassa esitetty finanssipolitiikan viritys ei riittäisi varmistamaan alijäämätavoitteen saavuttamista. Komission yksiköt arvioivat syksyn 2004 talousennusteissa, että vuonna 2005 alijäämä on 5,2 prosenttia suhteessa BKT:hen (4,3 prosenttia, jos eläkeuudistuksesta aiheutuvia menoja ei oteta huomioon). Talousennusteiden mukaan suurimmat riskit ovat, että (1) korkomenot voivat kasvaa ennustettua enemmän ja (2) äskettäin käyttöön otetut säännöt menojen rajoittamiseksi voivat osoittautua riittämättömiksi. Lisäksi julkishallinnon sekä terveydenhoito- ja koulutusjärjestelmien uudistamiseen tähtäävien lisätoimenpiteiden täytäntöönpano suunnitellussa aikataulussa on epävarmaa. Nämä toukokuun 2004 lähentymisohjelmassa ja (3) tarkistetussa lähentymisohjelmassa kuvatut toimenpiteet ovat keskeinen edellytys suunnitellun sopeutuksen onnistumiselle. Kolmas riski liittyy eräisiin tuloennusteisiin (lähinnä alv ja sosiaaliturvamaksut), jotka vaikuttavat turhan optimistisilta. Lisäksi aiemmin näytti uhkaavasti siltä, että vuotta 2004 koskevat alv-palautukset siirrettäisiin vuodelle 2005. Viranomaiset päättivät kuitenkin nopeuttaa maksattamista, jotta vuoden 2005 talousarvio ei kuormittuisi liikaa. Talousarvio sisältää ”hätäapuvarauksena” käytettävän toimenpidepaketin, joka on yhteensä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Sillä varaudutaan vuoden 2005 tavoitteen mahdolliseen ylittymiseen. Sillä pyritään kattamaan yllättävät talouden sopeutustarpeet tilanteissa, joihin hallitus ei pysty vaikuttamaan. Vaikka varaus on sinänsä hyvä asia, siihen osoitetut varat tuskin riittävät kattamaan vuoden 2005 talousarvioon liittyviä riskejä. Lisäksi kyseisten varojen vapauttaminen liian aikaisessa vaiheessa vuotta saattaa vähentää halukkuutta pysytellä talousarvion rajoissa. Riskejä liittyy myös käynnissä oleviin investointeihin, jotka on tarkoitus siirtää julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuusjärjestelyihin. Jos siirtoja ei toteuteta ajallaan, ne on rahoitettava talousarviosta. Mahdolliset käynnissä olevan verouudistuksen yhteydessä toteutettavat arvonlisäverokannan leikkaukset saattavat vaarantaa ennakoidut tulot, vaikka tätä kompensoitaisiin muita verokantoja korottamalla. Ellei kyseistä toimenpidettä ajoiteta tarkasti, se saattaa vaarantaa vuoden 2005 tarkistetun tavoitteen saavuttamisen ja näin ollen koko alijäämän supistamisstrategian.[5] Näin ollen vaikuttaa siltä, että vuoden 2005 alijäämätavoitteen (3,8 prosenttia suhteessa BKT:hen; 4,7 prosenttia eläkeuudistuksen vaikutus mukaan luettuna) saavuttaminen edellyttää lisätoimenpiteitä, jotka vastaavat puolta prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen.Tämän arvioinnin perusteella näyttää välttämättömältä, että Unkarin viranomaiset (i) toteuttavat ylimääräisiä, mielellään rakenteellisia toimia uuden alijäämätavoitteen (3,8 prosenttia suhteessa BKT:hen; 4,7 prosenttia, jos vuoden 1998 eläkeuudistuksesta aiheutuvat menot otetaan huomioon, kuten Eurostatin kyseisten menojen kirjanpitoon myöntämän siirtymäkauden päätyttyä on tehtävä) saavuttamiseksi vuonna 2005; erityisesti hätäapuvarauksena käytettävää toimenpidepakettia olisi kasvatettava huomattavasti, sen käytön olisi oltava mahdollisimman rajoitettua ja käytön ehdoksi olisi asetettava selkeiden todisteiden esittäminen vuoden 2005 alijäämätavoitteen saavuttamisesta; (ii) asettavat mahdollisten veronalennusten täytäntöönpanon ja ajoittamisen ehdoksi joulukuussa 2004 komissiolle toimitetun tarkistetun lähentymisohjelman alijäämätavoitteiden saavuttamisen; ja (iii) jatkavat julkishallinnon ja terveydenhoito- ja koulutusjärjestelmien suunniteltuja uudistuksia julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden parantamiseksi.Komissio antaa täten neuvostolle perustamissopimuksen 104 artiklan 7 mukaisen suosituksen Unkarille osoitettavasta uudesta neuvoston suosituksesta julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi.SuositusNEUVOSTON SUOSITUS UNKARILLEjulkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksiEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 104 artiklan 7 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,sekä katsoo seuraavaa:(1) EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on vältettävä liiallisia julkistalouden alijäämiä.(2) Vakaus- ja kasvusopimus perustuu terveen julkisen talouden tavoitteeseen, jolla pyritään vahvistamaan hintavakauden edellytyksiä ja saavuttamaan uusien työpaikkojen syntyä edistävä vahva ja kestävä kasvu.(3) Neuvosto päätti 5 päivänä heinäkuuta 2004 perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohdan mukaisesti, että Unkarilla on liiallinen alijäämä.(4) Päätettyään, että Unkarilla on liiallinen alijäämä, neuvosto suositteli perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97[6] 3 artiklan mukaisesti, että Unkarin viranomaiset toteuttavat keskipitkällä aikavälillä toimenpiteitä saattaakseen maan julkisen talouden alijäämän vuoteen 2008 mennessä alle 3 prosentin suhteessa BKT:hen uskottavalla ja kestävällä tavalla sen mukaisesti, mitä neuvoston 5 päivänä heinäkuuta 2004 antamassa lausunnossa Unkarin toukokuussa 2004 toimittamasta lähentymisohjelmasta todetaan alijäämän supistamisesta. Neuvosto suositteli erityisesti, että Unkarin viranomaisten olisi oltava valmiita panemaan täytäntöön lisätoimenpiteitä vuoden 2004 julkisen talouden alijäämän tavoitteen saavuttamiseksi ja toteuttamaan 5 päivään marraskuuta 2004 mennessä tehokkaita toimia vuoden 2005 alijäämätavoitteen saavuttamiseen tähtäävien toimenpiteiden osalta.(5) Neuvosto totesi 18 päivänä tammikuuta 2005, että Unkari oli toteuttanut 5 päivään marraskuuta 2004 mennessä useita toimenpiteitä julkisen talouden alijäämän supistamiseksi vuosina 2004 ja 2005. Se kuitenkin katsoi, että toimenpiteet eivät olleet riittävät tavoitteiden saavuttamiseksi ja toukokuussa 2004 esitettyyn lähentymisohjelmaan sisältyvän sopeutusstrategian noudattamiseksi. Neuvosto katsoi, että vaikka Unkarin hallitus on sitoutunut korjaamaan liiallisen alijäämän vuoteen 2008 mennessä, sen on lisäksi pyrittävä päättäväisesti vakauttamaan julkista taloutta ja jatkettava rakenneuudistusten täytäntöönpanoa aiempaa määrätietoisemmin. Tätä taustaa vasten neuvosto päätti perustamissopimuksen 104 artiklan 8 kohdan nojalla, että Unkari ei ollut toteuttanut 5 päivään marraskuuta 2004 mennessä sellaisia tehokkaita toimia, joita neuvoston 5 päivänä heinäkuuta 2004 antamassa suosituksessa[7] edellytettiin.(6) Unkari liittyi Euroopan yhteisöön 1 päivänä toukokuuta 2004. Unkariin sovelletaan perustamissopimuksen 122 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua poikkeusta, jonka mukaan maan on vältettävä liiallisia alijäämiä, mutta siihen ei kuitenkaan sovelleta perustamissopimuksen 104 artiklan 9 ja 11 kohtaa. Sen tähden on asianmukaista antaa 104 artiklan 7 kohdan nojalla uusi suositus.(7) Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 4 kohdan mukaan perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti annetussa suosituksessa olisi vahvistettava, että kyseisen jäsenvaltion on toteutettava tehokkaita toimia neljän kuukauden kuluessa ja liiallisen alijäämän korjaaminen olisi saatettava päätökseen sen toteamista seuraavana vuonna, paitsi jos on olemassa asiaan vaikuttavia erityisiä seikkoja. Unkarin osalta on edelleen olemassa tällaisia erityisiä seikkoja, sillä maan liittyessä EU:hun julkisen talouden alijäämä oli huomattavasti yli 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen ja taloudessa on edelleen käynnissä rakennemuutos.(8) Poikkeuksellisten olosuhteiden vallitessa jäsenvaltiolle voidaan antaa lupa korjata liiallinen alijäämä keskipitkällä aikavälillä. Unkarin joulukuussa 2004 toimittamassa tarkistetussa lähentymisohjelmassa esitetään tarkistetut puitteet ja seuraavat julkisen alijäämän vuotuiset tavoitteet: 4,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004, 3,8 prosenttia vuonna 2005, 3,1 prosenttia vuonna 2006, 2,4 prosenttia vuonna 2007 ja 1,8 prosenttia vuonna 2008. Jos vuoden 1998 eläkeuudistuksesta aiheutuvat menot otetaan huomioon, kuten on tehtävä siinä vaiheessa, kun Eurostatin myöntämä siirtymäkausi päättyy maaliskuussa 2007 annettavaan julkista taloutta koskevaan ilmoitukseen, julkisen talouden alijäämä kehittyy seuraavasti: 5,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004, 4,7 prosenttia vuonna 2005, 4,1 prosenttia vuonna 2006, 3,4 prosenttia vuonna 2007 ja 2,8 prosenttia vuonna 2008. Tarkistetun lähentymisohjelman tavoitteena on siis edelleen liiallisen alijäämän korjaaminen vuoteen 2008 mennessä. Neuvoston [8 päivänä maaliskuuta 2005] antaman lausunnon mukaan julkisen talouden sopeutusstrategia, jonka mukaan vuoden 2005 alijäämätavoite on 3,8 prosenttia suhteessa BKT:hen (4,7 prosenttia suhteessa BKT:hen eläkeuudistuksen vaikutus mukaan luettuna) ja vuoden 2008 tavoite 2,8 prosenttia, riittää korjaamaan liiallisen alijäämän vuoteen 2008 mennessä edellyttäen, että alijäämätavoitteiden saavuttamiseksi toteutetaan riittävät toimenpiteet.(9) Vaikka julkisen talouden sopeutusstrategia ja erityisesti vuoden 2005 uusi alijäämätavoite (3,8 prosenttia suhteessa BKT:hen; 4,7 prosenttia, jos eläkeuudistuksesta aiheutuvat menot otetaan huomioon) vaikuttavat asianmukaisilta, Unkarin viranomaisten parhaillaan soveltama finanssipolitiikan viritys ei riitä tavoitteen saavuttamiseksi. Vuoden 2005 talousarvioesityksen ja vuodeksi 2005 ennakoidun 3,7 prosentin kasvuvauhdin perusteella komission yksiköt ennustivat syksyllä 2004, että Unkarin julkisen talouden alijäämä vuonna 2005 on 5,2 prosenttia suhteessa BKT:hen (eläkeuudistuksesta aiheutuvat menot mukaan luettuina). Talousennusteiden mukaan suurimmat riskit ovat, että (i) korkomenot voivat kasvaa ennustettua enemmän ja (ii) äskettäin käyttöön otetut säännöt menojen rajoittamiseksi voivat osoittautua riittämättömiksi. Lisäksi julkishallinnon sekä terveydenhoito- ja koulutusjärjestelmien uudistamiseen tähtäävien lisätoimenpiteiden täytäntöönpano suunnitellussa aikataulussa on epävarmaa. Nämä toukokuun 2004 lähentymisohjelmassa ja (iii) tarkistetussa lähentymisohjelmassa kuvatut toimenpiteet ovat ratkaisevan tärkeitä suunnitellun sopeutuksen onnistumiselle. Kolmas riski liittyy eräisiin tuloennusteisiin (lähinnä alv ja sosiaaliturvamaksut), jotka vaikuttavat turhan optimistisilta. Lisäksi aiemmin näytti uhkaavasti siltä, että vuotta 2005 koskevat alv-palautukset siirrettäisiin vuodelle 2005. Koska Unkarin viranomaiset ovat kuitenkin äskettäin päättäneet nopeuttaa maksattamista, siirrot eivät todennäköisesti kuormita vuoden 2005 talousarviota, eikä ylimääräisiä sopeutustoimia näin ollen tarvita. Riskejä liittyy myös käynnissä oleviin investointeihin, jotka on tarkoitus siirtää julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuusjärjestelyihin. Jos siirtoja ei toteuteta ajallaan, ne on rahoitettava talousarviosta. Talousarvio sisältää ”hätäapuvarauksena” käytettävän toimenpidepaketin, joka on yhteensä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Sillä varaudutaan vuoden 2005 tavoitteen mahdolliseen ylittymiseen. Vaikka varaus on sinänsä hyvä asia, siihen osoitetut varat eivät näytä riittävän kattamaan vuoden 2005 talousarvioon liittyviä riskejä. Lisäksi on olemassa vaara, että kyseiset varat vapautetaan liian aikaisessa vaiheessa vuotta. Näin ollen vaikuttaa siltä, että vuoden 2005 alijäämätavoitteen (3,8 prosenttia suhteessa BKT:hen; 4,7 prosenttia eläkeuudistuksen vaikutus mukaan luettuna) saavuttaminen edellyttää lisätoimenpiteitä, jotka vastaavat puolta prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen.(10) Julkista taloutta vakauttavien toimenpiteiden pitäisi varmistaa julkisen talouden rahoitusaseman kestävä vahvistuminen, minkä lisäksi niillä olisi pyrittävä parantamaan julkisen talouden laatua ja lisäämään talouden kasvupotentiaalia,SUOSITTELEE, että:-  Unkarin viranomaiset lopettavat nykyisen julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen mahdollisimman pian,-  Unkarin viranomaiset toteuttavat keskipitkällä aikavälillä toimenpiteitä saadakseen maan julkisen talouden alijäämän vuoteen 2008 mennessä alle 3 prosentin suhteessa BKT:hen uskottavalla ja kestävällä tavalla sen mukaisesti, mitä neuvoston [8 päivänä maaliskuuta 2005] antamassa lausunnossa Unkarin joulukuussa 2004 toimittamasta tarkistetusta lähentymisohjelmasta todetaan alijäämän supistamisesta,-  Unkarin viranomaiset toteuttavat [8 päivään heinäkuuta 2005 mennessä] tehokkaita, mielellään rakenteellisia toimia lähentymisohjelmassa esitetyn vuoden 2005 uuden alijäämätavoitteen (3,8 prosenttia suhteessa BKT:hen; 4,7 prosenttia, jos vuoden 1998 eläkeuudistuksesta aiheutuvat menot otetaan huomioon, kuten on tehtävä siinä vaiheessa, kun Eurostatin myöntämä siirtymäkausi päättyy maaliskuussa 2007 annettavaan julkista taloutta koskevaan ilmoitukseen) saavuttamiseksi. Erityisesti hätäapuvarauksena käytettävää vuoden 2005 talousarvioon sisältyvää toimenpidepakettia voitaisiin kasvattaa huomattavasti, sen käyttö voisi olla mahdollisimman rajoitettua ja käytön ehdoksi voitaisiin asettaa selkeiden todisteiden esittäminen vuoden 2005 alijäämätavoitteen saavuttamisesta,-  Unkarin viranomaiset asettavat mahdollisten veronalennusten täytäntöönpanon ja ajoittamisen ehdoksi joulukuussa 2004 komissiolle toimitetun tarkistetun lähentymisohjelman alijäämätavoitteiden saavuttamisen.Lisäksi neuvosto kehottaa Unkarin viranomaisia:-  hyödyntämään kaikki tilaisuudet julkisen talouden sopeutuksen nopeuttamiseksi,-  jatkamaan julkishallinnon ja terveydenhoito- ja koulutusjärjestelmien suunniteltuja uudistuksia julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden parantamiseksi.Tämä suositus on osoitettu Unkarin tasavallalle.Tehty Brysselissä [8 päivänä maaliskuuta 2005].Neuvoston puolestaPuheenjohtaja [1] Syyskuussa 2004 Unkari ilmoitti oikaistut tiedot, ja julkisen talouden alijäämäksi vuonna 2003 korjattiin 5,9 prosentin sijaan 6,2 prosenttia suhteessa BKT:hen.[2] Ks. http://register.consilium.eu.int/pdf/fi/04/st11/st11218.fi04.pdf.[3] Lisäksi neuvosto kehotti Unkarin viranomaisia hyödyntämään kaikki tilaisuudet julkisen talouden sopeutuksen nopeuttamiseksi, toteuttamaan julkishallinnon sekä terveydenhoito- ja koulutusjärjestelmien suunnitellut uudistukset sen varmistamiseksi, että menosuhde alenee suunnitelmien mukaisesti ja julkisen talouden kestävyys paranee pitkällä aikavälillä, ja varmistamaan, että suunnitelluilla veroleikkauksilla on riittävä rahoituspohja ja että niiden toteutuminen riippuu alijäämätavoitteiden saavuttamisesta.[4] SEK(2005) 229.[5] Vuoden 2004 lopullinen alijäämä saattaa vielä kasvaa, sillä kassa- ja suoriteperusteisten tietojen eroihin liittyy eräitä epävarmuustekijöitä. Erityisesti maataloustukien ja julkishallinnon työntekijöille maksettavan 13. kuukauden palkan maksun kirjaamiseen liittyy edelleen epäselvyyksiä, joiden takia vuoden 2004 suoriteperusteinen alijäämä saattaa edelleen kasvaa, ja niillä voi olla vaikutusta vuoden 2005 alijäämään.[6] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6.[7] Ks. http://register.consilium.eu.int.


				|

		52014PC0253

			Suositus NEUVOSTON PÄÄTÖS Alankomaissa sijaitsevan kaupungin nimeämisestä Euroopan kulttuuripääkaupungiksi vuodeksi 2018 /* COM/2014/0253 final */

			   	PERUSTELUT
Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa
koskevasta yhteisön toiminnasta vuosina 2007–2019 24. lokakuuta 2006 tehdyssä
Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 1622/2006/EY[1] vahvistetaan menettely,
jolla Euroopan kulttuuripääkaupungit nimetään. Päätöksen 2 artiklan
nojalla vuodesta 2009 lähtien Euroopan kulttuuripääkaupungiksi nimetään kaksi
kaupunkia kahdesta eri jäsenvaltiosta päätöksen liitteessä olevan kronologisen
järjestyksen mukaisesti. Maltalla ja Alankomailla on oikeus järjestää tapahtuma
vuonna 2018. Malta päätti toteuttaa valintamenettelynsä vuotta ennen
normaaliaikataulua, ja Valletta nimettiin 17. toukokuuta 2013 annetulla
neuvoston päätöksellä 2013/286/EU[2]
vuoden 2018 Euroopan kulttuuripääkaupungiksi Maltalla.
Euroopan kulttuuripääkaupungin nimeäminen
vuodeksi 2018 Alankomaissa tapahtuu seuraavan menettelyn mukaisesti.
Asianomainen jäsenvaltio julkaisee
hakemuspyynnön viimeistään kuusi vuotta ennen tapahtumaa. Viimeistään viisi
vuotta ennen tapahtumaa kolmestatoista riippumattomasta kulttuurialan
asiantuntijasta koostuva valintalautakunta kutsutaan kokoon esivalintakokousta
varten. Valintalautakunta arvioi hakemukset päätöksen N:o 1622/2006/EY 4
artiklassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti ja laatii luettelon esivalinnan
läpäisseistä ehdokaskaupungeista, joiden hakemuksia tarkastellaan uudelleen
niiden täydentämisen jälkeen.
Yhdeksän kuukauden kuluttua
esivalintakokouksesta kyseinen jäsenvaltio kutsuu valintalautakunnan kokoon
lopullista valintaa varten. Valintalautakunta arvioi esivalinnan läpäisseet
kaupungit kattavasti sitä varten vahvistettujen perusteiden pohjalta ja
suosittelee tämän jälkeen kulttuuripääkaupungiksi yhtä kaupunkia kyseisestä
jäsenvaltiosta.
Tämän suosituksen pohjalta kyseinen
jäsenvaltio nimeää yhden kaupungin Euroopan kulttuuripääkaupungiksi ja
ilmoittaa siitä Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja alueiden
komitealle viimeistään neljä vuotta ennen tapahtuman suunniteltua alkua.
Euroopan parlamentti voi antaa komissiolle
lausunnon kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun nimeämisestä on ilmoitettu.
Neuvosto nimeää komission suosituksesta
asianomaiset kaupungit virallisesti Euroopan kulttuuripääkaupungeiksi siksi
vuodeksi, joksi niitä on esitetty.
Kun edellä kuvatut kaksi valintavaihetta oli
saatu päätökseen, valintalautakunta suositteli syyskuussa 2013 antamassaan
kertomuksessa, että Leeuwarden (Alankomaat) järjestää tapahtuman vuonna 2018.
Alankomaat ilmoitti tästä nimeämisestä Euroopan parlamentille, neuvostolle,
komissiolle ja alueiden komitealle joulukuussa 2013.
Euroopan parlamentti toimitti myönteisen
lausuntonsa komissiolle helmikuussa 2014.
Edellisen perusteella komissio toimittaa
päätöksen N:o 1622/2006/EY 9 artiklan 3 kohdan mukaisesti neuvostolle
oheisen suosituksen Leeuwardenin nimeämisestä virallisesti vuoden 2018 Euroopan
kulttuuripääkaupungiksi Alankomaissa.
Suositus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
Alankomaissa sijaitsevan kaupungin
nimeämisestä Euroopan kulttuuripääkaupungiksi vuodeksi 2018

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon Euroopan kulttuuripääkaupunki
-tapahtumaa koskevasta yhteisön toiminnasta vuosina 2007–2019 24 päivänä
lokakuuta 2006 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o
1622/2006/EY[3]
ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon
Euroopan komission suosituksen,
ottaa huomioon
valintalautakunnan syyskuussa 2013 antaman kertomuksen, joka koskee Euroopan
kulttuuripääkaupungin valintamenettelyä Alankomaissa,
sekä katsoo
seuraavaa:
Päätöksen N:o
1622/2006/EY 4 artiklassa tarkoitetut perusteet täyttyvät kokonaisuudessaan,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Nimetään Leeuwarden (Alankomaat) ”Euroopan
kulttuuripääkaupungiksi vuodeksi 2018”.
2 artikla
Tämä päätös
tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan
unionin virallisessa lehdessä.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EUVL L 304, 3.11.2006, s. 1.
[2]               EUVL L 162, 14.6.2013, s. 9.
[3]               EUVL L 304, 3.11.2006, s. 1.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52008DC0413

Komission suositus neuvostolle ehdotuksista, jotka tehdään Euroopan yhteisön puolesta yhdessä jäsenvaltioiden kanssa YK:n Euroopan talouskomission valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaan yleissopimukseen liittyvän pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevan pöytäkirjan liitteen I muuttamisesta  /* KOM/2008/0413 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 1.7.2008KOM(2008) 413 lopullinenKOMISSION SUOSITUS NEUVOSTOLLEehdotuksista, jotka tehdään Euroopan yhteisön puolesta yhdessä jäsenvaltioiden kanssa YK:n Euroopan talouskomission valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaan yleissopimukseen liittyvän pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevan pöytäkirjan liitteen I muuttamisestaA. PERUSTELUT1. YK:n Euroopan talouskomission valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevan yleissopimuksen toimeenpaneva elin hyväksyi pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevan pöytäkirjan kesäkuussa 1998. Tässä pöytäkirjassa keskitytään tällä hetkellä 16 aineeseen, joihin kuuluu yksitoista torjunta-ainetta, kaksi teollisuuskemikaalia ja kolme tahatonta sivutuotetta. Lopullisena tavoitteena on eliminoida kaikki pysyvien orgaanisten yhdisteiden vuodot, päästöt ja hävikit. Pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskeva pöytäkirja tuli voimaan 23. lokakuuta 2003. Pöytäkirjan on ratifioinut 29 osapuolta, mukaan luettuna Euroopan yhteisö ja 21 sen jäsenvaltiota[1].2. Neuvosto teki 19. helmikuuta 2004 päätöksen[2] pöytäkirjan tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta. Yhteisön hyväksymiskirja talletettiin 30. huhtikuuta 2004.3. Pöytäkirjan 14 artiklan mukaan jokainen osapuoli voi ehdottaa muutoksia pöytäkirjaan ja sen liitteisiin. Toimeenpanevassa elimessä kokoontuvat osapuolet käsittelevät muutosehdotukset. Muutosehdotuksen hyväksyminen edellyttää kokouksessa läsnä olevien osapuolten yksimielisyyttä.4. EY:n perustamissopimuksen 10 artiklasta johtuvan yhteistoimintavelvollisuuden ja yhteisön kansainvälisen edustuksen yhtenäisyyden vaatimuksen vuoksi ehdotuksia yleissopimuksen tai pöytäkirjan liitteiden muuttamisesta olisi tehtävä ainoastaan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden puolesta.5. Jotta voitaisiin aloittaa menettelyt, jotka tähtäävät neuvotteluihin pöytäkirjan liitteiden mahdollisista muutoksista, komissio esitti vuonna 2005 yhteisön toimivaltaan kuuluvien asioiden osalta toimeenpanevalle elimelle yhteisön puolesta ja niiden jäsenvaltioiden kanssa, jotka ovat yleissopimuksen sopimuspuolia, ehdotuksen asiaa koskevien pöytäkirjan liitteiden muuttamisesta siten, että niihin lisättäisiin seuraavat aineet: heksaklooributadieeni (HCBD); kaupallinen oktabromidifenyylieetteri (c-OctaBDE); pentaklooribentseeni (PeCB); polyklooratut naftaleenit (PCN); lyhytketjuiset klooratut parafiinit (SCCP) ja perfluorioktaanisulfonaatti (PFO).6. Saatavilla olevien tutkimustulosten ja arviointiraporttien perusteella endosulfaanilla ja trifluraliinilla on pysyvien orgaanisten yhdisteiden ominaisuuksia. Nämä kaksi ainetta on arvioitu kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY[3] mukaisesti. Tämän tuloksena endosulfaania sisältävät kasvinsuojelutuotteet vedettiin kokonaan ja lopullisesti markkinoilta joulukuuhun 2007 mennessä[4], ja trifluraliinia sisältävät kasvinsuojelutuotteet olisi kokonaan ja lopullisesti vedettävä markkinoilta joulukuuhun 2008 mennessä[5]. Koska nämä kemikaalit voivat kaukokulkeutua ympäristössä, kansallisella tai yhteisön tasolla toteutetut toimenpiteet eivät riitä turvaamaan ympäristön ja ihmisten terveyden suojelun korkeaa tasoa, vaan tarvitaan laajempia kansainvälisiä toimia. Yhteisö ja jäsenvaltiot ehdottivat vuonna 2007 näiden aineiden sisällyttämistä pysyviä orgaanisia yhdisteitä (POP) koskevaan Tukholman yleissopimukseen. Siksi on aiheellista, että yhteisö ja jäsenvaltiot, jotka ovat yleissopimuksen sopimuspuolia, ehdottavat näiden aineiden sisällyttämistä asiaa koskeviin pöytäkirjan liitteisiin.B. SUOSITUSEdellä mainitun perusteella komissio suosittelee, että:Jotta voitaisiin aloittaa menettelyt, jotka tähtäävät neuvotteluihin YK:n Euroopan talouskomission pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevan pöytäkirjan liitteiden mahdollisista muutoksista, neuvosto valtuuttaa komission esittämään pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevan pöytäkirjan toimeenpanevalle elimelle ajoissa sen joulukuussa 2008 pidettävää kokousta varten yhteisön puolesta ja niiden jäsenvaltioiden kanssa, jotka ovat yleissopimuksen sopimuspuolia, ehdotuksen asiaa koskevien pöytäkirjan liitteiden muuttamisesta siten, että liitteeseen I lisätään seuraavat aineet:- endosulfaani- trifluraliiniKomissio varmistaa yhdessä jäsenvaltioiden kanssa, että toimivaltaiselle elimelle toimitetaan asianmukaiset ehdotuksia tukevat tiedot.Tehty Brysselissä,Neuvoston puolesta, puheenjohtaja [1] Tiedot ovat pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevan pöytäkirjan sihteeristön tuoreimmista tiedoista 18. syyskuuta 2007.[2] Neuvoston päätös 2004/259/EY, tehty 19. helmikuuta 2004, valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaan vuoden 1979 yleissopimukseen liittyvän pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevan pöytäkirjan hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta, EUVL L 81, 19.3.2004, s. 37.[3] EYVL L 230, 19.8.1991, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2005/58/EY (EUVL L 246, 22.9.2005, s. 17).[4] EUVL L 317, 3.12.2005, s. 25.[5] Komission päätös, tehty 20. syyskuuta 2007, trifluraliinin sisällyttämättä jättämisestä neuvoston direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I ja tätä ainetta sisältäville kasvinsuojeluaineille annettujen lupien peruuttamisesta. EUVL L 255, 29.9.2007, s. 42.


               19.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/162

         P7_TA(2013)0234
   Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen 68. istunto
   Euroopan parlamentin suositus neuvostolle 11. kesäkuuta 2013 Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen 68. istunnosta (2013/2034(INI))
   (2016/C 065/23)

      Euroopan parlamentti, joka

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) ja erityisesti sen 21 ja 34 artiklan,

               —

               ottaa huomioon Alexander Graf Lambsdorffin Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän puolesta antaman ehdotuksen Euroopan parlamentin suositukseksi neuvostolle Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen 68. istunnosta (B7-0083/2013),

               —

               ottaa huomioon 21. maaliskuuta 2011 Kansainvälisestä rikostuomioistuimesta ja yhteisen kannan 2003/444/YUTP kumoamisesta annetun neuvoston päätöksen 2011/168/YUTP,

               —

               ottaa huomioon 23. heinäkuuta 2012 neuvostossa hyväksytyt Euroopan unionin painopisteet YK:n yleiskokouksen 67. istuntoa varten (1),

               —

               ottaa huomioon 10. syyskuuta 2003 annetun komission tiedonannon nimeltä ”Euroopan unioni ja Yhdistyneet kansakunnat: monenvälisyys”(COM(2003)0526),

               —

               ottaa huomioon YK:n yleiskokouksen 67. istunnon ja erityisesti yleiskokouksen päätöslauselmat asekauppasopimuksesta (2), neljän vuoden välein tehtävästä kattavasta politiikan uudelleentarkastelusta Yhdistyneiden kansankuntien toiminnan kehittämiseksi (3), uskonnon ja vakaumuksen vapaudesta (4), demokraattisen ja tasa-arvoisen kansainvälisen järjestyksen edistämisestä (5), kansainvälisen yhteistyön tehostamisesta ihmisoikeuksien alalla (6), oikeusvaltiosta kansallisella ja kansainvälisellä tasolla (7), sekä naisista, aseistariisunnasta, ydinaseiden leviämisen kieltämisestä ja asevalvonnasta (8),

               —

               ottaa huomioon 3. toukokuuta 2011 annetun YK:n yleiskokouksen päätöslauselman Euroopan unionin osallistumisesta Yhdistyneiden kansakuntien työhön (9),

               —

               ottaa huomioon 31. lokakuuta 2003 annetun YK:n yleiskokouksen päätöslauselman, jolla se hyväksyi Yhdistyneiden kansakuntien korruption vastaisen yleissopimuksen (10),

               —

               ottaa huomioon YK:n turvallisuusneuvoston 31. lokakuuta 2000 antaman päätöslauselman 1325 naisista, rauhasta ja turvallisuudesta,

               —

               ottaa huomioon 5. heinäkuuta 2012 annetun YK:n ihmisoikeusneuvoston päätöslauselman ”The promotion, protection and enjoyment of human rights on the Internet”, jossa tunnustetaan ihmisoikeuksien suojelun ja verkossa tapahtuvan tiedonkulun vapauden merkitys,

               —

               ottaa huomioon 13. kesäkuuta 2012 neuvostolle antamansa suosituksen YK:n yleiskokouksen 67. istunnosta (11),

               —

               ottaa huomioon 18. huhtikuuta 2013 neuvostolle antamansa suosituksen Yhdistyneiden kansakuntien suojeluvastuun periaatteesta (12),

               —

               ottaa huomioon 11. toukokuuta 2011 antamansa päätöslauselman ”EU maailmanlaajuisena toimijana: sen rooli monenvälisissä järjestöissä” (13),

               —

               ottaa huomioon 7. heinäkuuta 2011 antamansa päätöslauselman demokratiakehitystä edistävästä EU:n ulkopolitiikasta (14),

               —

               ottaa huomioon 7. helmikuuta 2013 antamansa päätöslauselman Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeusneuvoston 22. istunnosta (15),

               —

               ottaa huomioon YK:n yleiskokouksen 67. istuntoon osallistuneen ulkoasiainvaliokunnan ja ihmisoikeuksien alivaliokunnan yhteisen valtuuskunnan 28.–29. lokakuuta 2012 päivätyn kertomuksen,

               —

               ottaa huomioon työjärjestyksen 121 artiklan 3 kohdan ja 97 artiklan,

               —

               ottaa huomioon ulkoasiainvaliokunnan mietinnön sekä kehitysyhteistyövaliokunnan lausunnon (A7-0202/2013),

               A.

               ottaa huomioon, että jatkuvan globalisoitumisen sekä valtioiden ja yhteiskuntien lisääntyvien keskinäisten yhteyksien vuoksi tarvitaan ja on tilaisuus ottaa käyttöön enemmän yhteisiä sääntöjä ja päätöksentekomekanismeja, joiden avulla voidaan yhdessä vastata uusiin maailmanlaajuisiin haasteisiin;

               B.

               ottaa huomioon, että maailmanlaajuisen päätöksenteon hajanaisuus ja kansainvälisten ja ylikansallisten foorumien lukumäärän lisääntyminen luo uusia ongelmia kansainvälisiin suhteisiin;

               C.

               ottaa huomioon, että EU on sitoutunut tehokkaaseen monenvälisyyteen, jonka ytimenä toimii vahva YK ja että YK on globaalin hallinnan keskus;

               D.

               toteaa, että EU:n ja YK:n vankka ja vakaa kumppanuus myötävaikuttaa YK:n toimintaan ja muodostaa sille vahvan perustan kaikilla kolmella osa-alueella – rauha ja turvallisuus, ihmisoikeudet ja kehitysyhteistyö – ja että EU:n on tämän kumppanuuden kautta kannettava vastuunsa maailmanlaajuisten haasteiden yhteisestä ratkaisemisesta;

               E.

               toteaa, että ihmisoikeuksien yleismaailmallisuuden ja jakamattomuuden kunnioittaminen, edistäminen ja turvaaminen ovat EU:n kansainvälisten toimien kulmakiviä; katsoo, että demokratia ja oikeusvaltion periaatteet ovat kestävän rauhan perustekijöitä, sillä niiden avulla taataan ihmisoikeudet ja perusvapaudet;

               1.

               antaa neuvostolle seuraavat suositukset:

         EU maailmanlaajuisena toimijana

               (a)

               varmistetaan EU:n jatkuva johdonmukaisuus ja näkyvyys globaalina toimijana YK:ssa; vahvistetaan EU:n kykyä toimia maailmannäyttämöllä koordinoidusti, nopeasti ja kokonaisvaltaisesti oikea-aikaisia ja yhtenäisiä tuloksia tuottavana toimijana; varmistetaan YK:n yleiskokouksen EU:n osallistumisesta Yhdistyneiden kansakuntien työhön 3. toukokuuta 2011 antaman päätöslauselman täysimääräinen täytäntöönpano;

               (b)

               edistetään tehokasta monenvälisyyttä edistämällä YK:n edustavuutta, avoimuutta, vastuullisuutta ja tehokkuutta siten, että tavoitteena on parantaa YK:n toimien vaikuttavuutta paikan päällä; muistutetaan, että G20-ryhmän kasvavan aseman, YK:n ja sen virastojen sekä kansainvälisten rahoituslaitosten välillä on saatava aikaan uusi institutionaalinen tasapaino;

               (c)

               sitoudutaan aktiivisemmin yhteistyössä strategisten ja muiden kahdenvälisten ja monenvälisten kumppanien kanssa edistämään ongelmien tehokasta ratkaisemista ja pyrkimään yhteisten toimien kautta parempiin tuloksiin aina kun se on mahdollista;

         EU ja globaali hallinta

               (d)

               edistetään kumppanien kanssa harjoitettavaa yhteistyötä, jonka pyrkimyksenä on tehostaa YK:n organisaation tehokkuutta ja yhtenäisyyttä 2000-luvulla;

               (e)

               edistetään YK:n turvallisuusneuvoston kokonaisvaltaista ja yhteisymmärryksessä toteutettavaa uudistamista; esitetään konkreettisia ehdotuksia siitä, kuinka saadaan EU:lle sen keskeisenä pitkän aikavälin tavoitteena yhtenäinen edustus laajentuneessa turvallisuusneuvostossa; tehdään tämän saavuttamiseksi aloite jäsenvaltioiden yhteiseksi kannaksi; kehotetaan edelleen edistämään YK:n turvallisuusneuvoston jäseninä toimivien EU:n jäsenvaltioiden toimien ja kantojen avoimuutta ja koordinoinnin tehostamista; varmistetaan, että turvallisuusneuvoston pysyvinä jäseninä olevat EU:n jäsenvaltiot edistävät unionin kantoja keinona taata se, että EU toimii koordinoidusti turvallisuusneuvostossa;

               (f)

               pyritään koordinoidusti vahvistamaan YK:n yleiskokouksen roolia ja toimivaltaa ja lisäämään sen vaikuttavuutta ja tehokkuutta, myös parantamalla sen työskentelytapoja;

               (g)

               tuetaan muiden toimijoiden (kansalaisyhteiskunnan edustajien ja tutkijoiden) järjestäytynyttä osallistumista YK:n yleiskokouksen toimintaan; pyritään vahvistamaan YK:n järjestelmää laajentamalla ja syventämällä siviiliasiantuntijoiden hyödyntämistä;

               (h)

               edistetään rajat ylittävää toimintaa harjoittavien, kumppanien oikeudenkäyttöalueella rekisteröityjen tai rahoitusmarkkinoilla listattujen yritysten maksutietojen pakollisen maakohtaisen julkistamisen käyttöönottoa erityisesti pankkialalla ja kaivannaisteollisuudessa;

         Rauha ja turvallisuus

               (i)

               edistetään rauhanrakentamisen sisällyttämistä rauhanturvaoperaatioihin ja rauhanturvaoperaatioiden, YK:n maakohtaisten operaatioiden ja kehitysyhteistyötoimijoiden läheisempää yhteistyötä;

               (j)

               harjoitetaan yhteistyötä, jonka tavoitteena on vahvistaa alueellisten järjestöjen roolia ja valmiuksia rauhanturvaamisessa, konfliktinehkäisyssä, sotilaallisessa ja siviilikriisinhallinnassa ja konfliktien ratkaisemisessa; kannatetaan yhteisiä arviointikäyntejä ja vahvistetaan EU:n ja sen kumppaneiden (kuten Afrikan unionin ja osa-alueita kattavien järjestöjen, Naton, Etyjin, ASEANin, CELACin, Arabiliiton jne.) välistä yhteistyötä konfliktien ehkäisemisessä ja konflikteista toipuvissa maissa;

               (k)

               tarjotaan Yhdistyneille kansakunnille pyydettäessä EU:n taisteluosastojen tukea rauhaanpakottamisoperaatioissa ja varmistetaan, että jäsenvaltiot tekevät täysimääräistä yhteistyötä joukkojen käytössä YK:n turvallisuusneuvoston tai yleiskokouksen hyväksymissä operaatioissa;

               (l)

               varmistetaan, että rauhanturvatehtävien toimeksiannoissa näkyy, että vaalimenettelyjä on tuettava, vaalitarkkailuvaltuuskunnat mukaan luettuina;

               (m)

               edistetään suojeluvelvoitteen vahvistamista uudeksi kansainvälisen oikeuden standardiksi YK:n jäsenvaltioiden vuoden 2005 huippukokouksessa hyväksymässä laajuudessa;

               (n)

               varmistetaan suojeluvastuun periaatteen mahdollisten muutosten ja uusien sovellusten täysimääräinen johdonmukaisuus ja yhdenmukaisuus kansainvälisen humanitaarisen oikeuden kanssa samalla kun tehdään työtä sen yleistämiseksi ehkäisevän diplomatian välineeksi ja inhimillistä kehitystä eteenpäin vieväksi voimaksi;

               (o)

               noudatetaan parlamentin YK:n suojeluvastuun periaatteesta neuvostolle antamassa suosituksessa (16) esittämiä ehdotuksia ja toimitaan yhteistyössä kumppaneiden kanssa, jotta voidaan varmistaa, että suojeluvastuun periaatteen täytäntöönpanossa keskitytään ehkäisemiseen, suojeluun ja konfliktin jälkeiseen jälleenrakennukseen tilanteissa, joissa herää huoli joukkotuhonnasta, etnisistä puhdistuksista, sotarikoksista tai rikoksista ihmisyyttä vastaan, mutta että sitä ei koskaan käytetä verukkeena erityisten tai kansallisten intressien ajamiseen tai geostrategisiin tai taloudellisiin näkökohtiin perustuvien kansainvälisten liittoumien intressien ajamiseen hallinnon muuttamiseksi; avustetaan valtioita edellä mainittua koskevien valmiuksien kehittämisessä;

               (p)

               kehitetään suojeluvastuun toimeksiannon ja erityisesti sen kolmannen pilarin täytäntöönpanoon sovellettavat kriteerit, myös sotilaallisissa väliintuloissa, mukaan luettuna oikeasuhteisuus, poliittisten tavoitteiden selvyys etukäteen ja perusteellisten vaikutustenarviointien käyttö;

               (q)

               vahvistetaan EU:n asemaa maailmanlaajuisena poliittisena toimijana toimimalla aktiivisesti ennaltaehkäisevässä diplomatiassa;

               (r)

               vaaditaan kaikkia valtiollisia ja ei-valtiollisia aseellisten konfliktien välittömiä ja välillisiä osapuolia kunnioittamaan täysin kansainvälisen oikeuden mukaisia velvoitteitaan, kuten humanitaarisen alueen ja humanitaarisen avun esteettömän tarjoamisen varmistaminen sen tarpeessa oleville kiinnittäen erityistä huomiota siviilien suojeluun, ja edistämään rauhanomaisia ja diplomaattisia ratkaisuja kaikentyyppisiin konflikteihin;

               (s)

               tuetaan YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmia 1325 (2000) ja 1820 (2008) naisista, rauhasta ja turvallisuudesta; painotetaan naisten osallistumista rauhanprosesseihin ja varmistetaan se; tunnustetaan tarve valtavirtaistaa sukupuolten tasa-arvoa koskevat näkökulmat konfliktinehkäisyn, rauhanoperaatioiden, humanitaarisen avun ja konfliktien jälkeisen jälleenrakennuksen osalta;

               (t)

               toimitaan yhteistyössä YK:n kanssa globaalien turvallisuusuhkien, kuten ydinaseiden leviämisen, järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjumiseksi; vauhditetaan pyrkimyksiä kansainvälistä terrorismia koskevan yleissopimuksen solmimiseksi;

               (u)

               toimitaan yhteistyössä monenvälisten ja kahdenvälisten kumppanien kanssa siten, että tavoitteena on päättäväinen ja tehokkaampi painostaminen, jonka tavoitteena on Syyrian ihmisoikeusrikkomusten ja väkivaltaisuuksien lopettaminen välittömästi; tutkitaan yhdessä kumppanivaltioiden, erityisesti Yhdysvaltojen, Turkin ja Arabiliiton kanssa vaihtoehtoja, jotka liittyvät suojeluvelvoitteen periaatteen soveltamiseen, jotta voidaan auttaa Syyrian kansaa ja lopettaa verenvuodatus; painostetaan Syyrian hallitusta ja kaikkia kriisin osapuolia noudattamaan täysimääräisesti kansainvälistä humanitaarista oikeutta ja sallimaan rajat ylittävän humanitaarisen avun ja julkisten peruspalvelujen nopea antaminen ja humanitaaristen järjestöjen esteetön pääsy; kehotetaan kansainvälisiä kumppaneita noudattamaan rahoitussitoumuksiaan syyrialaispakolaisten auttamiseksi, jotta UNHCR ja muut järjestöt voivat antaa tarvittavaa apua; tutkitaan kumppanien kanssa keinoja Syyrian kriisin naapurimaihin kohdistuvien vaikutusten minimoimiseksi;

               (v)

               edistetään turvallisuusneuvoston päätöslauselmien mukaisesti alueellisten toimijoiden ja kansainvälisen yhteisön toimia poliittisen ratkaisun löytämiseksi Malin konfliktiin ja edistetään maan siirtymistä demokratiaan, tukemalla siirtymävaiheen instituutioita, edistämällä muun muassa sovittelun avulla osallistavaa kansallista vuoropuhelua ja sovittelua sekä vapaita, oikeudenmukaisia ja avoimia vaaleja; tuetaan myös Malin alueellisen koskemattomuuden ja maan väestön turvallisuuden tukemista koskevia hankkeita; korostetaan vakauden säilyttämisen merkitystä Sahelin alueella ja sen merkitystä, ja että Malin tapahtumien kielteisten vaikutusten leviäminen naapurimaihin on ehkäistävä; sovitetaan toimet läheisesti yhteen alueellisten ja kansainvälisten kumppaneiden toimien kanssa, Afrikan unioni ja ECOWAS mukaan lukien; tarjotaan tukea ja kannustetaan EU:n jäsenvaltioita osallistumaan YK:n johtamiin rauhanturvaoperaatioihin ja antamaan sotilaallista koulutusta Malin asevoimille EUTM Mali -operaation puitteissa; jatketaan avun toimittamista kansainväliselle Malin tukioperaatiolle (MISMA);

               (w)

               pidetään myönteisenä YK:n yleiskokouksen 2. huhtikuuta 2013 hyväksymää asekauppasopimusta, jota sovelletaan suureen määrään aseita, myös ampumatarvikkeisiin; edistetään aktiivisesti asekauppasopimuksen nopeaa allekirjoittamista ja ratifiointia sekä tehokasta ja maailmanlaajuista täytäntöönpanoa kaikissa YK:n jäsenvaltioissa, myös suurissa aseidenvalmistusta harjoittavissa maissa; johdetaan ponnisteluja tiukimpien yhteisten vaatimusten määrittelemiseksi ottaen huomioon myös vastaanottajamaiden ihmisoikeustilanteen, jotta voitaisiin säännellä kansainvälistä asekauppaa ja torjua laitonta asekauppaa ja siten ehkäistä konflikteja, mikä vähentää ihmisten kärsimyksiä ja korruptiota ja edistää osaltaan kansainvälistä rauhaa ja turvallisuutta;

               (x)

               voimistetaan pyrkimyksiä ydinaseiden vähentämistä koskevien monenvälisten sitoumusten aikaansaamiseksi;

         Ihmisoikeudet, demokratia ja oikeusvaltion periaatteet

               (y)

               vahvistetaan kansainvälisiä pyrkimyksiä varmistaa, että kaikki YK:n yleissopimuksissa vahvistetut ihmisoikeudet katsotaan yleismaailmallisiksi, jakamattomiksi, toisistaan riippuvaisiksi ja toisiinsa liittyviksi ja että niiden noudattamista valvotaan; vastustetaan pyrkimyksiä heikentää humanitaarista oikeutta terrorismin torjunnassa; edistetään ihmisoikeuksien, myös digitaalisten vapauksien, ja perusvapauksien valtavirtaistamista kaikessa YK:n toiminnassa;

               (z)

               pyritään tehostamaan määräaikaisen arviointiprosessin merkitystä sisällyttämällä kahdenvälistä ja monenvälistä vuoropuhelua koskevat suositukset YK:n jäsenvaltioiden kanssa käytävään vuoropuheluun, erityisesti ihmisoikeusvuoropuheluun; edistetään toimintaympäristöä, jossa kansalaisjärjestöt toteuttavat oman osuutensa määräaikaisen arviointiprosessin eri vaiheissa;

               (aa)

               torjutaan suvaitsemattomuus, kielteisten käsitysten muodostaminen, leimaaminen, syrjintä ja väkivaltaan yllyttäminen; pannaan syvästi huolestuneena merkille enenevä väkivalta, joka kohdistuu uskonnollisten ja muiden yhteisöjen jäseniin eri puolilla maailmaa;

               (ab)

               puututaan lehdistön ja tiedostusvälineiden vapauden rajoituksiin kaikkialla maailmassa; torjutaan toimittajiin ja bloggaajiin kohdistuvaa väkivaltaa; turvataan ilmaisunvapaus ja edistetään sitä niin verkossa kuin sen ulkopuolella;

               (ac)

               edistetään Kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussäännön maailmanlaajuista kannatusta ja toteutetaan toimia Kansainvälisen rikostuomioistuimen (ICC) työskentelyvalmiuksien vahvistamiseksi ihmisoikeusrikkomusten rankaisemattomuuden vähentämiseksi;

               (ad)

               edistetään sitoutumista oikeusvaltion periaatteisiin perustuvaan kansainväliseen järjestykseen, joka on ratkaisevan tärkeä valtioiden rauhanomaisen rinnakkaiselon ja kestävämpien valtioiden rakentamisen ja kestävän rauhan kannalta; muistutetaan tämän osalta, että demokratian tukeminen ja oikeusvaltion periaatteiden noudattaminen liittyvät toisiinsa ja että niitä on näin edistettävä EU:n ulkopolitiikan tavoitteina;

               (ae)

               tehostetaan tukea valtioille, jotka pyytävät EU:ta tukea kansainvälisten velvoitteiden täytäntöönpanolle asianomaisessa valtiossa siten, että EU antaa tehostettua teknistä apua ja tukee instituutioiden ja valmiuksien kehittämistä;

               (af)

               noudatetaan syyskuussa 2012 pidetyn oikeusvaltion periaatteita käsitelleen korkean tason kokouksen hyväksymän poliittisen julistuksen suosituksia; tuetaan oikeusvaltion periaatteita koskevan maailmanlaajuisen yhteyspisteen perustamista; annetaan täysi tuki oikeusvaltioperiaatteen koordinointi- ja resurssiryhmän toimille yleisen koordinoinnin ja johdonmukaisuuden varmistamisessa, mikä koskee myös yksiköiden pirstoutumisen välttämistä (poliittinen osasto, YK:n kehitysohjelma jne.);

               (ag)

               palautetaan mieliin, että korruptio on ihmisoikeusrikkomus ja että Euroopan unioni on vaatinut yksinomaisen toimivallan YK:n korruption vastaisen yleissopimuksen allekirjoittamiseen; kehotetaan komission varapuheenjohtajaa / korkeaa edustajaa esittämään EU:n korruption vastainen toimintasuunnitelma, jotta voidaan seurata tehokkaasti yleissopimuksen suosituksia, kuten jäsenvaltioiden velvoitteita julkistaa ja levittää tietoa korruptiosta; perustetaan kanavat näistä rikkomuksista raportoimiselle sekä oikeudellinen kehys todistajien suojelemiselle ja välineet kansalaisyhteiskunnan osallistumisen varmistamiselle;

         Kestävä kehitys

               (ah)

               edistetään kehitykseen vaikuttavien politiikkojen ja köyhyyden määrätietoisen torjumisen johdonmukaisuuden tehostamista ja vaikuttavuuden parantamista, koska nämä ovat ratkaisevan tärkeitä vuosituhattavoitteiden saavuttamisen kannalta;

               (ai)

               kehotetaan sisällyttämään katastrofiriskin vähentämisen arvioinnin ja hallinnoinnin kehitysstrategioihin väestöryhmien elämän ja toimeentulon turvaamiseksi;

               (aj)

               kehotetaan parantamaan hätäavun, kunnostustoimien, katastrofiriskin vähentämisen ja kehitysyhteistyön välisiä yhteyksiä sekä tiivistämään humanitaarisen avun ja kehitysyhteistyön toimijoiden välistä koordinointia, jotta varmistetaan avun jatkuvuus ja parannetaan selviytymiskykyä, jonka tarve korostuu Sahelin alueen ja Afrikan sarven toistuvissa elintarvikekriiseissä;

               (ak)

               pyritään edistämään Rio+20 -konferenssin tavoitteiden täydellistä täytäntöönpanoa muun muassa edistämällä kestävää kehitystä maailmanlaajuisen pitkän aikavälin kehityksen johtavana periaatteena; noudatetaan EU:n ja jäsenvaltioiden velvoitteita niistä rahoitus- ja talouskriisin konkreettisista vaikutuksista riippumatta, jotka kohdistuvat 27:ään EU:n jäsenvaltioon, osoittaa kehitysapuun 0,7 prosenttia bruttokansantulostaan;

               (al)

               harjoitetaan yhteistyötä, jonka tavoitteena on kestävää kehitystä käsittelevän korkean tason poliittisen foorumin toiminnan käynnistäminen aikataulun mukaisesti siten, että mainittu foorumi koordinoi asetettujen tavoitteiden saavuttamisen seurantaa ja arviointia;

               (am)

               edistetään vedensaantia kaikille sekä edullisia ja kestäviä energiapalveluita, koska nämä ovat avaintekijöitä köyhyyden poistamisessa ja osallistavassa kasvussa;

               (an)

               edistetään vuosituhannen kehitystavoitteita koskevan EU:n toimintasuunnitelman laatimista johdonmukaisella ja koordinoidulla tavalla vuoden 2015 jälkeiselle ajalle; neuvotellaan yhdestä kestävän kehityksen tavoitekokonaisuudesta, joka on maailmanlaajuinen ja toimintakeskeinen, mitattavissa oleva ja helposti selitettävä; pyritään sisällyttämään tavoitteisiin kestävyys, oikeudenmukaisuus sekä hallinta;

               (ao)

               tuetaan YK:n yleiskokouksen puheenjohtajan aloitetta kansalaisyhteiskunnan osallistamisesta vuoden 2015 jälkeisessä kehitysohjelmassa järjestämällä erityinen vuosituhattavoitteiden saavuttamista käsittelevä tapahtuma YK:n yleiskokouksen 68. istunnon yhteydessä vuonna 2013; kyse on merkittävästä kansalaisyhteiskunnan kuulemisesta, sillä tapahtumassa voidaan yhdistää toisiinsa kestävän kehityksen tavoitteet ja vuoden 2015 jälkeinen kehitysprosessi ”samalle raiteelle”;

               (ap)

               pyydetään, että vuoden 2015 jälkeisiä vuosituhattavoitteita koskevaan uuteen yhteistyökehykseen liitetään ennustettavissa oleva ja realistinen rahoitusohjelma sovittujen tavoitteiden toteuttamiseksi;

         Parlamenttien välinen maailmanlaajuinen yhteistyö

               (aq)

               edistetään hallitusten ja parlamenttien yhteistoimintaa globaaleissa asioissa; vahvistetaan globaalia hallintaa ja mahdollistetaan enenevä julkinen ja parlamentaarinen osallistuminen YK:n toimintaan;

         Yleisiä näkökohtia

               (ar)

               edistetään parlamentin hyväksymien suositusten seurantaa muun muassa siten, että kehotetaan Euroopan ulkosuhdehallintoa raportoimaan vuosittain YK:n yleiskokouksen istuntojen tuloksista;

               2.

               kehottaa puhemiestä välittämään tämän suosituksen neuvostolle, komission varapuheenjohtajalle / unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkealle edustajalle ja tiedoksi komissiolle.

      (1)  Euroopan unionin neuvosto, 9820/1/12.

      (2)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/67/234.

      (3)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/67/226.

      (4)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/67/179.

      (5)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/67/175.

      (6)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/67/169.

      (7)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/67/97.

      (8)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/67/48.

      (9)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/65/276.

      (10)  YK:n yleiskokouksen päätöslauselma A/RES/58/4.

      (11)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2012)0240.

      (12)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2013)0180.

      (13)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2011)0229.

      (14)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2011)0334.

      (15)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2013)0055.

      (16)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2013)0180.