				|

		52013DC0284

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Kyproksen julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi /* COM/2013/0284 final - 2013/ () */

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Kyproksen julkisen talouden liiallisen
alijäämän tilanteen lopettamiseksi
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 126 artiklan 7 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen (SEUT) 126 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on vältettävä
liiallisia julkisen talouden alijäämiä.
(2)       Vakaus- ja kasvusopimuksen
tavoitteena on terve julkinen talous, jolla pyritään vahvistamaan hintavakauden
edellytyksiä ja saavuttamaan uusien työpaikkojen syntyä edistävä vahva ja
kestävä kasvu.
(3)       Neuvosto katsoi 13 päivänä
heinäkuuta 2010 SEUT-sopimuksen 126 artiklan 6 kohdan mukaisesti, että
Kyproksella on liiallinen alijäämä[1],
ja antoi SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan ja liiallisia alijäämiä koskevan
menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä 7 päivänä
heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan
mukaisesti suosituksen, jonka mukaan liiallinen alijäämä olisi korjattava
viimeistään vuonna 2012.
(4)       Komissio totesi 27 päivänä
tammikuuta 2011 antamassaan tiedonannossa neuvostolle, että Kypros oli
toteuttanut tuloksellisia toimia neuvoston 13 päivänä heinäkuuta 2010 antaman
suosituksen mukaisesti laskeakseen julkisen talouden alijäämänsä alle 3
prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen, ja katsoi, ettei näin ollen tarvittu
liiallista alijäämää koskevan menettelyn mukaisia lisätoimenpiteitä.
(5)       Komissio vahvisti 11 päivänä
tammikuuta 2012 toisessa tiedonannossa neuvostolle, että Kypros oli toteuttanut
tuloksellisia toimia neuvoston 13 päivänä heinäkuuta 2010 antaman suosituksen
mukaisesti laskeakseen julkisen talouden alijäämänsä alle 3 prosentin viitearvon
suhteessa BKT:hen, ja katsoi, ettei näin ollen tarvittu liiallista alijäämää
koskevan menettelyn mukaisia lisätoimenpiteitä.
(6)       Neuvosto voi asetuksen (EY)
N:o 1467/97 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti päättää komission suosituksesta
hyväksyä SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan mukaisen tarkistetun
suosituksen, jos tuloksellisia toimia on toteutettu, mutta odottamattomat
taloudelliset tapahtumat ovat vaikuttaneet erityisen epäsuotuisasti julkiseen
talouteen alkuperäisen suosituksen antamisen jälkeen. Sitä, onko ollut
julkiseen talouteen erityisen epäsuotuisasti vaikuttavia odottamattomia
taloudellisia tapahtumia, on arvioitava neuvoston suosituksen perustana oleva
talousennuste huomioon ottaen.
(7)       Neuvoston on annettava
SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3
artiklan mukaisesti asianomaiselle jäsenvaltiolle suosituksia, joiden
tavoitteena on liiallisen alijäämän tilanteen lopettaminen tietyn ajan
kuluessa. Suosituksessa on vahvistettava enintään kuuden kuukauden määräaika,
jonka kuluessa kyseisen jäsenvaltion on toteutettava tuloksellisia toimia
liiallisen alijäämän korjaamiseksi. Lisäksi neuvoston olisi alijäämän
korjaamista koskevassa suosituksessa kehotettava jäsenvaltiota saavuttamaan
vuotuiset julkisen talouden tavoitteet, jotka suosituksen perustana olevan
ennuste huomioon ottaen johtavat rakenteellisen rahoitusaseman (eli
suhdannekorjatun rahoitusaseman, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia
eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä) vuotuiseen vähimmäisparannukseen
määrällä, jonka ohjearvona on vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen.
(8)       Komissio totesi toukokuussa
2012 Kyproksen makrotaloudellisen kehityksen luonnetta, alkuperää ja vakavuutta
koskevan perusteellisen tarkastelun perusteella, että Kypros kärsi erityisesti
ulkoisen rahoitusaseman, julkisen talouden ja rahoitussektorin osalta erittäin
vakavista epätasapainotiloista, joihin oli puututtava pikaisesti. Kyproksen
pankkisektorin tilanteen katsottiin uhkaavan maan rahoitusaseman kestävyyttä. Ulkomaantaloudessa
vaihtotase oli jatkuvasti huomattavasti alijäämäinen, mikä liittyi hinta- ja
kustannuskilpailukyvyn asteittaiseen murenemiseen, ja ulkomainen
varallisuusasema todettiin ongelmalliseksi. Lisäksi Kyproksen pankkisektorin
tilanteen katsottiin uhkaavan maan rahoitusaseman kestävyyttä. Kotimaassa
huolta aiheutti erittäin velkaantunut yksityinen sektori, ja erityisesti
rahoitussektorin ulkopuolisten yritysten velkakanta sekä kotitalouksien hyvin
voimakas velkaantuneisuus. Lisäksi julkinen talous on kääntynyt alijäämäiseksi
ja kasvoi, vaikka talous toipui taantumasta, eikä viimeaikaisia toimia
liiallisen alijäämän korjaamiseksi pidetty välttämättä riittävinä. Julkinen
velka on lisääntynyt asteittain yli perussopimuksessa asetetun raja-arvon, ja
sen odotetaan kasvavan jyrkästi.
(9)       Komissio osoitti 10 päivänä
heinäkuuta 2012 Kyprokselle maakohtaisia suosituksia, jotka perustuivat muun
muassa Kyproksen kansallisen uudistusohjelman ja vuosia 2012–2015 koskevan
Kyproksen vakausohjelman arviointiin. Ensimmäisessä suosituksessa kehotetaan
toteuttamaan tinkimättä julkisen talouden strategiaa vuonna 2013 ja sen
jälkeen. Siinä myös kehotetaan nopeuttamaan sellaisten täytäntöönpanokelpoisten
monivuotisten menokattojen asteittaista käyttöönottoa, jotka perustuvat
sitovaan lainsäädäntöön ja joihin liittyy oikaisumekanismeja. Tätä olisi
tuettava myös toteuttamalla ohjelma- ja tulosbudjetointia. Verohallinnon ja
veronkannon tehottomuuden vuoksi on otettava käyttöön toimenpiteitä, joilla
parannetaan verosääntöjen noudattamista ja torjutaan veronkiertoa.
(10)     Yhä vaikeamman talous- ja
rahoitustilanteen vuoksi Kyproksen viranomaiset pyysivät virallisesti 25
päivänä kesäkuuta 2012 lainan muodossa annettavaa rahoitustukea Euroopan
rahoitusvakausvälineestä / Euroopan vakausmekanismista sekä Kansainväliseltä
valuuttarahastolta (IMF) tarkoituksena tukea talouden paluuta kestävään
kasvuun, varmistaa asianmukaisesti toimiva pankkijärjestelmä ja turvata
rahoitusvakaus Euroopan unionissa ja euroalueella. Euroryhmä pyysi 27 päivänä
kesäkuuta 2012 komissiota sopimaan yhteistyössä EKP:n, Kyproksen viranomaisten
ja IMF:n kanssa makrotalouden sopeutusohjelmasta ja rahoitustarpeista sekä
toteuttamaan tarvittavat toimet rahoitusvakauden turvaamiseksi hyvin
haastavassa ympäristössä, jossa vaarana ovat valtion joukkolainojen
markkinoiden myllerryksen heijastusvaikutukset. Euroryhmä pääsi 16 päivänä
maaliskuuta ja 25 päivänä maaliskuuta 2013 Kyproksen kanssa poliittiseen
sopimukseen rahoitustuesta ja ohjelman keskeisistä kohdista. Euroryhmä katsoi
12 päivänä huhtikuuta 2013, että makrotalouden sopeutusohjelman tarpeelliset
osatekijät olivat olemassa, jotta voitiin aloittaa tarvittavat kansalliset
menettelyt Euroopan vakausmekanismin rahoitustukijärjestelyn hyväksymiseksi
virallisesti. Neuvosto antoi 25 päivänä huhtikuuta 2013 SEUT-sopimuksen 136
artiklan mukaisen päätöksen, joka sisältää Kyproksen makrotalouden
sopeutusohjelman tärkeimmät osatekijät. Kyproksen viranomaiset ja komissio,
joka toimi Euroopan vakausmekanismin puolesta, allekirjoittivat 26 päivänä
huhtikuuta 2013 mainitun päätöksen mukaisen yhteisymmärryspöytäkirjan.
(11)     Kyproksen yli vuosikymmenen
jatkunut vahva talouden laajeneminen päättyi vuonna 2009. Talouden
toimeliaisuus väheni 1¾ prosenttia ja heikko kotimainen kysyntä ja epäsuotuisa
ulkoinen ympäristö vaikuttivat kasvuun merkittävästi. Talouden toimeliaisuus
elpyi vuonna 2010, jolloin reaalinen BKT kasvoi 1,1 prosenttia, ja vuoden
2011 alkupuoliskolla kasvua oli vielä 1,5 prosenttia. Komission yksiköiden
kevään 2010 talousennusteessa, joka oli neuvoston SEUT-sopimuksen 126 artiklan
7 kohdan mukaisesti 13 päivänä heinäkuuta 2010 antaman suosituksen perustana,
Kyproksen talouden odotettiin kasvavan 1,3 prosenttia vuonna 2011.
Matkailukausi oli vuonna 2011 erittäin hyvä, mutta elpymisessä koettiin
takaisku, kun Vasilicon sähkölaitoksessa, jonka osuus Kyproksen
sähköntuotantokapasiteetista oli puolet, sattui heinäkuussa 2011 vakava
onnettomuus. Lisäksi Kyproksen taloudessa vallitsevien yksityisen ja julkisen
sektorin erittäin vakavien epätasapainotilojen purkaminen johti
rahoitussektorin ja julkisen talouden edellytysten tiukkenemiseen, mikä
vaikutti kielteisesti talouden toimeliaisuuteen, aiheutti merkittävää
taloudellista epävarmuutta ja jyrkensi työmarkkinaolosuhteiden heikkenemistä.
Kansainvälisen ympäristön jatkuva heikkeneminen esti ulkoista kysyntää
paikkaamasta kotimaisen kysynnän heikkoutta. Tämän tuloksena vuoden 2011
talouskasvu oli 0,5 prosenttia eli miltei yhden prosenttiyksikön vähemmän
kuin komission ennuste neuvoston suosituksen antamisen aikaan. Vuosi 2012 ei
kuulunut neuvoston suosituksen perustana olleeseen komission ennustejaksoon.
Koska kuitenkin oletettiin, että negatiivinen tuotantokuilu sulkeutuisi
vähitellen, vuodeksi 2012 ennakoitiin vuotta 2011 nopeampaa kasvua.
Viimeisimmän komission yksiköiden talousennusteen mukaan reaalisen BKT:n
kasvuksi vuonna 2012 odotetaan –2,4 prosenttia.
(12)     Julkisen talouden alijäämä
vuonna 2011 oli 6,3 prosenttia suhteessa BKT:hen eli se kasvoi vuodesta
2010, jolloin se oli 5,3 prosenttia. Julkisen talouden rahoitusasema
heikkeni huolimatta vuonna 2011 annetussa talousarviolaissa säädetyistä
julkisen talouden vakauttamistoimista ja kolmesta vuoden 2011 mittaan
hyväksytystä alijäämää supistavasta toimenpiteestä, jotka eivät riittäneet
lopettamaan julkisen talouden heikkenemistä. Edellä mainitut taloudelliset
tapahtumat, erityisesti Kyproksen talouden yksityisen ja julkisen sektorin
erittäin vakavien epätasapainotilojen purkaminen, muodostavat taustan julkisen
talouden kehittymiselle, samoin kuin kasvuun vaikuttavat tekijät ja
velkarahoituksen kustannusten kasvu pitkän aikavälin markkinarahoituksen
tyrehdyttyä.
(13)     Komission viimeisimmän
talousennusteen mukaan vuonna 2012 julkisen talouden alijäämä on
6,3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämä alijäämäennuste on huomattavasti
komission yksiköiden aiemmin laatimia ennusteita heikompi ja johtuu erityisesti
siitä, että tulot sekä välittömistä että välillisistä veroista jäävät
merkittävästi ennakoitua pienemmiksi (eritoten arvonlisäveron, yritysverotuksen
ja sosiaaliturvamaksujen vuoksi), ja siitä, että menot ovat ennakoitua
suuremmat lisääntyvän työttömyyden ja odotettua yleisemmän varhaiseläkkeelle
jäämisen. Vuoden 2012 alijäämää sopeutettiin komission yksiköiden talven 2013
talousennusteeseen verrattuna ylöspäin noin ½ prosenttia suhteessa
BKT:hen. Tähän olivat syynä kertaluonteiset menot, jotka liittyivät heinäkuussa
2011 tapahtuneesta Vasilicon sähkölaitoksen räjähdyksestä johtuviin
vakuutusmenoihin, jotka suoritetaan neljän vuoden jakson aikana, mutta
kirjataan kokonaan varainhoitovuoden 2012 tileille, sekä Cyprus Popular Bank
-pankin pääomapohjan vahvistamiseen tarkoitettujen joukkovelkakirjojen
pääomitettuja korkoja koskevan pääomansiirron kirjaaminen.
(14)     Komission yksiköiden viimeisimmän
talousennusteen mukaan rakenteellinen alijäämä oli 5,7 prosenttia
suhteessa BKT:hen vuonna 2010 ja 6,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna
2011. Vuonna 2012 sen odotetaan olevan 6,6 prosenttia suhteessa BKT:hen.
Neuvoston suosituksen perustana olleessa heinäkuussa 2010 laaditussa komission
yksiköiden ennusteessa oletettiin, että sopeutuskaudella potentiaalinen kasvu
on keskimäärin noin 1 prosentti. Komission yksiköiden viimeisimmässä
talousennusteessa vuosien 2011–2012 potentiaalisen tuotoksen katsotaan nyt
olevan negatiivinen (noin –0,5 prosenttia) ja säilyvän negatiivisena
vuosina 2013–2016. Kun tehdään neuvoston suosituksen edellyttämät
potentiaalisen tuotoksen korjaukset alaspäin, julkisen talouden toimien
vaikutukseksi vuosina 2011–2012 tulee keskimäärin noin 0,5 prosenttia.
Rakenteellisen rahoitusaseman arvioituun muutokseen vaikuttivat hyvin
haitallisesti myös tulojen odottamattomat vajaukset, jotka johtuvat
ennustettuja alhaisemmasta kotimaisesta kysynnästä ja vähäisemmästä tuonnista
sekä työmarkkinatilanteen voimakkaammasta heikkenemisestä. Tämä johti
erityisesti välillisistä veroista saatavien tulojen vähenemiseen merkittävästi.
Näiden vaikutusten vuoksi julkisen talouden sopeutukseksi arvioidaan
keskimäärin 2,4 prosenttia suhteessa BKT:hen eli selvästi enemmän kuin
neuvoston vuosiksi 2011–2012 suosittama keskimääräinen vuotuinen sopeutus
1½ prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämän vuoksi voidaan katsoa, että Kypros
on toteuttanut tuloksellisia toimia neuvoston suosituksen mukaisesti.
(15)     Joulukuun 16 päivänä 2011
hyväksytyssä vuoden 2012 talousarviota koskevassa laissa säädettiin
menoperusteisesta vakauttamisstrategiasta, jonka pääkohtia ovat seuraavat: i)
julkisen sektorin työntekijöiden eläkemaksut sekä laajemman julkisen sektorin
palkkojen jäädyttäminen kahdeksi vuodeksi, ii) julkisen sektorin uusien
työntekijöiden sisällyttäminen sosiaaliturvarahaston alaiseen yleiseen
eläkejärjestelmään eikä anteliaampaan julkisen sektorin eläkejärjestelmään,
iii) sosiaalisten tulonsiirtojen parempi kohdentaminen, iv) leikkaukset
tietyissä julkisten menojen luokissa, v) alv-kannan nosto 15 prosentista
17 prosenttiin, vi) yksityisen sektorin työntekijöiden ja eläkkeensaajien
bruttoansioista vähennettävä tilapäinen maksu ja vii) verotettavien osinkojen
verokannan nosto. Edellä mainittuihin julkisen talouden ennusteisiin sisältyy
myös vakauttamistoimenpiteitä, jotka Kyproksen viranomaiset toteuttivat
loppuvuoden 2012 osalta sen jälkeen, kun ohjelmakumppanit olivat saaneet
marraskuussa 2012 aikaan alustavan finanssipoliittisen sopimuksen.
Vakauttamistoimenpiteisiin kuuluu muun muassa eläkkeiden ja palkkojen
alentaminen julkisella ja laajemmalla julkisella sektorilla. Kaiken kaikkiaan
Kypros hyväksyi vuosina 2011–2012 vakauttamistoimenpiteitä, joiden alijäämää
supistava suora vaikutus oli yli 5½ prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämä
julkisen talouden vakauttamistoimenpiteiden alhaalta ylös -arviointi vahvistaa,
että Kypros on toteuttanut tehokkaita toimia.
(16)     Julkinen bruttovelka kasvoi
71,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2011, kun 13 päivänä heinäkuuta
2010 annetun SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan mukaisen neuvoston
suosituksen perustana olleessa komission kevään 2010 talousennusteessa arvio
oli 67,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Velkakehityksen taustalla olivat
pääasiassa odotettua suurempi alijäämä, odotettua hitaampi kasvu sekä Kyproksen
vaikeudet saada rahoitusta kansainvälisiltä markkinoilta, mikä johti
varainhankintakustannusten kasvuun. Nämä tekijät sekä hallituksen
osallistuminen yhden liikepankin pääomittamiseen kesäkuussa 2012 kasvattivat
julkista velkaa niin, että sitä oli kesäkuussa 2012 noin 85,8 prosenttia
suhteessa BKT:hen. Seuraavien vuosien aikana julkinen velka kasvaa vääjäämättä
edelleen ja heijastaa näin kasvun heikkoutta ja julkisen talouden merkittävää
rahoitustarvetta. Vuosina 2013–2014 julkinen velka kasvaa vielä lisää
rahoitustuen vastaanottamisen vuoksi. Velan arvioidaan olevan suurimmillaan,
128 prosenttia, suhteessa BKT:hen vuonna 2015, ja supistuvan tämän jälkeen
perusylijäämien ja positiivisen reaalisen BKT:n kasvuvauhdin palautumisen
ansiosta.
(17)     Kaikkien näiden tekijöiden
vuoksi ja erityisesti sen vuoksi, että julkisen talouden rahoitusasema on
heikentynyt merkittävästi, mikä johtuu odotettua pahemmasta talouden
taantumasta ja alkuperäistä SEUT-sopimuksen 126 artiklan 7 kohdan mukaista
neuvoston suositusta laadittaessa arvioitua heikommasta yleisestä talouden
tilasta, Kyproksen liiallisen alijäämän korjaamiselle on syytä asettaa uusi
määräaika. Alijäämän korjaamiseen on tarpeen myöntää neljän vuoden lisäaika,
kun otetaan huomioon arvioitu etäisyys 3 prosentin viitearvoon suhteessa
BKT:hen vuoden 2012 lopussa sekä epäsuotuisat makrotaloudelliset olosuhteet.
(18)     Komission yksiköiden
viimeisimmän nimellisen BKT:n tarkistetun kasvuennusteen mukaan julkisen
talouden perusrahoitusaseman ennakoidaan olevan suhteessa BKT:hen
2,4 prosenttia alijäämäinen vuonna 2013, 4,3 prosenttia alijäämäinen
vuonna 2014, 2,1 prosenttia alijäämäinen vuonna 2015 ja
1,2 prosenttia ylijäämäinen vuonna 2016. Julkisen talouden
suhdannekorjaamattoman alijäämän arvioidaan olevan 6,5 prosenttia vuonna
2013, 8,4 prosenttia vuonna 2014, 6,3 prosenttia vuonna 2015 ja
2,9 prosenttia vuonna 2016. Valvontasyistä ja sen vuoksi, että korkomaksut
ovat vain rajallisesti Kyproksen viranomaisten hallinnassa, Kyproksen
makrotalouden sopeutusohjelmassa asetetaan perusjäämää koskevat julkisen
talouden tavoitteet.
(19)     Jotta liiallinen alijäämä
voitaisiin korjata kestävällä tavalla, sopeuttamisura vahvistetaan ja
arvioidaan kokonaisarvion perusteella siten, että ohjearvona on rakenteellinen
rahoitusasema, jonka vuotuisen vähimmäisparannuksen on oltava vähintään
0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tarkasti määriteltyjen
vakauttamistoimenpiteiden, jotka ovat vuonna 2013 noin 4¾ prosenttia
suhteessa BKT:hen vuonna 2013, ennustetaan johtavan rakenteellisen
rahoitusaseman paranemiseen noin 1,3 prosenttia suhteessa BKT:hen.
Vuodeksi 2014 hyväksyttyjen vakauttamistoimenpiteiden, jotka ovat noin
1¾ prosenttia suhteessa BKT:hen, arvioidaan parantavan rakenteellista
rahoitusasemaa 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014. Vuoden 2015
parannukseksi arvioidaan 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen ja vuoden 2016
parannukseksi 1,8 prosenttia suhteessa BKT:hen.
(20)     Vuosien 2013–2016 sopeutus
sisältää toimenpiteitä menojen kasvun hidastamiseksi pääasiassa alentamalla
julkisen sektorin palkkoja ja sosiaalietuuksia ja tulojen lisäämiseksi
erityisesti korottamalla alv-kantoja, valmisteveroja, korkotulojen verokantaa
sekä kiinteistö- ja yritysverotusta. Julkisen talouden vakauttamista olisi
pidettävä yllä keskipitkällä aikavälillä hillitsemällä menojen kasvua,
parantamalla verotusrakennetta ja toteuttamalla finanssi- ja rakennepoliittisia
uudistuksia.
(21)     Kun otetaan huomioon vuoden
2013 merkittävät lisävakauttamistoimet ja makrotalouden epäsuotuisat ja
erittäin epävarmat olosuhteet, jotka johtuvat muun muassa väliaikaisten
pääomarajoitusten käyttöönotosta, luottamuksen vähenemisestä ja
rahoitussektorin epävakaudesta, ennalta vahvistettua velvoitetta toteuttaa
lisää julkisen talouden vakauttamistoimia vuonna 2014 (joulukuussa 2012
hyväksyttyjen ja 1 päivänä tammikuuta 2014 voimaan tulevien toimenpiteiden
lisäksi) ei katsottu asianmukaiseksi. Talous- ja rahoitussopeutusohjelmaan on
kuitenkin vahvistettu Kyproksen viranomaisten velvoite olla valmiina
toteuttamaan ohjelman tavoitteita lisätoimenpitein, jos tulot jäävät
ennustettua pienemmiksi tai sosiaalimenot lisääntyvät kielteisten
makrotaloudellisten vaikutusten vuoksi.
(22)     Rakenteellisen rahoitusaseman
arvioidaan parantuvan 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014 niiden
julkisen talouden vakauttamistoimenpiteiden perusteella, jotka ovat edelleen
samat kuin yhteisymmärryspöytäkirjan luonnoksessa marraskuussa 2012
vahvistetut. Arvioidut rakennetoimet jäävät vuonna 2014 tämän vuoksi komission
yksiköiden viimeisimmän ennusteen mukaan hieman alle rakenteellisen
rahoitusaseman vuotuisen vähimmäisparannuksen, jonka ohjearvona on vähintään
0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tätä tasoa olisi kuitenkin pidettävä
hyväksyttävänä vallitsevassa poikkeustilanteessa, jossa makrotaloudelliset
olosuhteet ovat erittäin epävarmat, tosiasiallisen ja arvioidun potentiaalisen
tuotoksen välillä on merkittävää vaihtelua ja rakenteellista rahoitusasemaa
koskevat arviot ovat epävarmempia ja alttiimpia vaihtelulle kuin vakaammissa
makrotaloudellisissa olosuhteissa. Komission yksiköiden talven 2013
talousennusteessa otettiin huomioon vakauttamistoimenpiteet vuodeksi 2014 ja
ennakoitiin rakenteellisen rahoitusaseman paranevan vuosien 2013 ja 2014
välillä noin 1,4 prosenttia suhteessa BKT:hen. Rakenteellisen
rahoitusaseman arvioidaan nyt paranevan vuonna 2014 aiempaa vähemmän huolimatta
siitä, että vakauttamistoimenpiteet pysyvät ennallaan. Tämä johtuu seuraavista
syistä: i) vuoden 2013 tulopuolen toimenpiteiden veropohjan heikkeneminen,
minkä perusteella voidaan olettaa, että eräillä näistä toimenpiteistä
ennustetaan olevan pienempi vaikutus vuonna 2014; ii) eräiden vuodeksi 2014 jo
toteutettujen vakauttamistoimenpiteiden vaikutuksen tarkistaminen alaspäin koko
ohjelmakauden aikana vallitsevien heikompien makrotaloudellisten olosuhteiden
vuoksi; iii) verotulojen ennakoitu väheneminen vuonna 2014 eräissä
verotoimenpiteissä(esim. tuloveron ja alv:n kanto), jotka riippuvat talouden
toimeliaisuudesta vuonna 2013, ja iv) julkisen talouden toimenpiteiden
todelliset vaikutukset saattavat olla aliarvioituja siksi, että
suhdannekomponentin ja rakenteellisen rahoitusaseman välisen eron
määrittämisessä on käytetty tavanomaista joustavuutta. Harkinnanvaraisten
vakauttamistoimenpiteiden alhaalta ylös -tarkastelu toimenpiteittäin on tärkeä
osa finanssipolitiikan virityksen arviointia. Sen avulla voidaan saada,
erityisesti erittäin epävarmojen makrotaloudellisten olosuhteiden vallitessa,
hyödyllinen täydentävä kuva taustalla olevista todellisista julkisen talouden
toimenpiteistä. Julkisen talouden vakauttamistoimenpiteiden vaikutus on vuosina
2013–2014 keskimäärin yli 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vaikka rakenteellisen
rahoitusaseman vastaava parannus on merkittävä, se on keskimäärin vain noin
¾ prosenttia suhteessa BKT:hen.
(23)     Kyproksen edistymistä
liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä antamiensa sitoumusten
täyttämisessä valvotaan säännöllisesti. Jos tulot jäävät ennustettua
pienemmiksi tai sosiaalimenot lisääntyvät, Kyproksen olisi oltava valmiina
toteuttamaan lisätoimenpiteitä, jotta julkisen talouden tavoitteiden
saavuttaminen olisi edelleen mahdollista.
(24)     Kypros täyttää liiallisia
alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja
selkeyttämisestä 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o
1467/97 3 artiklan 5 kohdan mukaiset edellytykset liiallisen julkisen talouden
alijäämän korjaamiselle asetetun määräajan pidentämiseksi,
ON
ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
(1)
Kyproksen olisi lopetettava nykyinen julkisen
talouden liiallisen alijäämän tilanne viimeistään vuonna 2016.
(2)
Jotta julkisen talouden alijäämä saataisiin alle 3
prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen viimeistään vuonna 2016, Kyproksen olisi
saavutettava julkisen talouden alijäämätavoitteet, jotka ovat
6,5 prosenttia vuonna 2013, 8,4 prosenttia vuonna 2014,
6,3 prosenttia vuonna 2015 ja 2,9 prosenttia vuonna 2016.
(3)
Kyproksen olisi tätä varten pantava tinkimättömästi
täytäntöön vuoden 2013 talousarviota koskeva laki ja sovitut vähintään 351
miljoonan euron lisävakauttamistoimet vuonna 2013. Kyproksen olisi toteutettava
vuonna 2014 täysimääräisesti joulukuussa 2012 hyväksytyt vähintään 270
miljoonan euron julkisen talouden toimet vuonna 2014. Kyproksen olisi seurattava
toteutettujen vakauttamistoimenpiteiden vaikutuksia julkiseen talouteen
kuukausittain ja oltava valmiina säilyttämään julkisen talouden tavoitteet
entisellään toteuttamalla lisätoimenpiteitä, jos tulot jäävät ennustettua
pienemmiksi tai sosiaalimenot lisääntyvät makrotaloudellisten olosuhteiden
vuoksi.
(4)
Kyproksen olisi pidettävä yllä julkisen talouden
vakauttamista keskipitkällä aikavälillä ja lähennyttävä julkisen talouden
keskipitkän aikavälin tavoitettaan eli tasapainoista julkisen talouden rakenteellista
rahoitusasemaa hillitsemällä menojen kasvua, parantamalla verotusrakennetta ja
toteuttamalla finanssi- ja rakennepoliittisia toimenpiteitä.
(5)
Neuvosto vahvistaa 3 kuukautta määräajaksi, johon
mennessä Kyproksen olisi toteutettava tuloksellisia toimia ja esitettävä
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 4 a kohdan mukaisesti
yksityiskohtainen selvitys tavoitteiden saavuttamiseksi suunnitellusta
vakauttamisstrategiasta.
Suosituksen viidennessä kohdassa tarkoitetun
selvityksen lisäksi ja samaan aikaan rahoitussopeutusohjelman kanssa Kyproksen
olisi raportoitava näiden suositusten täytäntöönpanossa saavutetusta
edistymisestä kolmen kuukauden välein sekä erillisenä kohtana vakausohjelmassa
siihen asti kunnes liiallinen alijäämä on korjattu kokonaisuudessaan.
Tämä suositus on osoitettu Kyproksen
tasavallalle.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EUVL L 186, 20.7.2010,
s. 30.


title: 2013/105/EY: Komission suositus, tehty 9 päivänä lokakuuta 2009 , tieto- ja viestintätekniikan hyödyntämisestä siirryttäessä energiatehokkaaseen ja vähähiiliseen talouteen

text:
               23.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 51/18

      KOMISSION SUOSITUS,
   tehty 9 päivänä lokakuuta 2009,
   tieto- ja viestintätekniikan hyödyntämisestä siirryttäessä energiatehokkaaseen ja vähähiiliseen talouteen
   (2013/105/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan parlamentti ja neuvosto antoivat huhtikuussa 2006 direktiivin energian loppukäytön tehokkuudesta ja energiapalveluista (1), jossa säädettiin puitteet toimenpiteille energiansäästöpotentiaalin hyödyntämiseksi niillä energian loppukäyttöaloilla, jotka eivät kuulu päästökauppajärjestelmään.

               (2)

               Direktiivissä 2006/32/EY edellytetyt kansalliset energiatehokkuuden toimintasuunnitelmat ovat keskeinen väline päästökauppajärjestelmän ulkopuolisten kansallisten energiatehokkuustoimenpiteiden suunnittelussa ja niiden toteutusta koskevassa raportoinnissa. Useat jäsenvaltiot ovat ensimmäisissä kansallisissa energiatehokkuuden toimintasuunnitelmissaan ilmoittaneet aikovansa hyödyntää tieto- ja viestintätekniikan (TVT) tarjoamia energiansäästömahdollisuuksia (2).

               (3)

               Komissio antoi lokakuussa 2006 tiedonannon Energiatehokkuuden toimintasuunnitelma: Mahdollisuuksien toteuttaminen
                   (3), jossa korostetaan tarvetta asennemuutokseen yhteiskuntiemme käyttäytymismallien uudistamiseksi niin, että käytämme vähemmän energiaa elämänlaadustamme tinkimättä.

               (4)

               Tämän jälkeen maaliskuussa 2007 Eurooppa-neuvosto asetti tavoitteeksi vähentää EU:n energiankulutusta 20 prosenttia vuoden 2020 kulutusennusteisiin verrattuna. Samalla Eurooppa-neuvosto vahvisti tavoitteen vähentää kasvuhuonekaasupäästöjä 20 prosentilla vuoteen 2020 mennessä. Lisäksi se peräänkuulutti EU:lle kestävää ilmasto- ja energiapolitiikkaa tunnustaen energiankulutuksen yhteyden hiilidioksidipäästöihin. EU:n energiankulutuksen vähentämisen 20 prosentilla odotetaan johtavan merkittäviin kustannussäästöihin ja ympäristöhyötyihin.

               (5)

               Komissio antoi tammikuussa 2008 tiedonannon Kaksi kertaa 20 vuonna 2020 – Ilmastonmuutostoimet – mahdollisuus Euroopalle, joka sisältää joukon kauaskantoisia konkreettisia ehdotuksia ja jossa osoitetaan, että sovitut ilmastonmuutostavoitteet ovat teknologisesti ja taloudellisesti saavutettavissa ja tarjoavat ainutlaatuisen liiketoimintamahdollisuuden tuhansille eurooppalaisille yrityksille (4). Eurooppa-neuvosto ja Euroopan parlamentti hyväksyivät ehdotukset joulukuussa 2008 (5).

               (6)

               Komissio antoi toukokuussa 2008 tiedonannon Parempaan energiatehokkuuteen tieto- ja viestintäteknologian avulla
                   (6), jossa se nostaa esiin tieto- ja viestintätekniikan mahdollisuudet toimia kustannustehokkaana tapana parantaa energiatehokkuutta eri toimialoilla ja laajemmin koko yhteiskunnassa.

               (7)

               Komissio antoi heinäkuussa 2008 tiedonannon Kestävän kulutuksen ja tuotannon ja kestävän teollisuuspolitiikan toimintasuunnitelmasta
                   (7), jonka ehdotuksilla pyritään parantamaan tuotteiden ympäristötehokkuutta koko niiden elinkaaren aikana ja lisäämään kestävämpien tavaroiden kysyntää, ja samalla kannustetaan EU:n teollisuutta hyödyntämään innovointimahdollisuuksia.

               (8)

               Komissio laatii parhaillaan kestävän kulutuksen ja tuotannon ja kestävän teollisuuspolitiikan toimintasuunnitelman tueksi ja tiedonannossa Yhdennetty tuotepolitiikka – Elinkaariajattelu politiikan perustana
                   (8) annetun valtuutuksen perusteella Yhteisen tutkimuskeskuksen (YTK) kautta ohjekirjaa (9) tuotteiden ja prosessien elinkaaren aikaisten ympäristövaikutusten kvantifioinnista ja analysoinnista, mukaan luettuina hiilidioksidipäästöt ja energiatehokkuus.

               (9)

               Komissio hyväksyi marraskuussa 2008 Euroopan talouden elvytyssuunnitelman (10), jolla pyritään nopeuttamaan paluuta talouden kasvu-uralle. Suunnitelmassa korostetaan, että tarvitaan pikaisesti investointeja energiatehokkuuteen ja puhtaisiin teknologioihin. Suunnitelman toteuttamiseksi komissio ehdottaa tiedonannossaan Eurooppa investoi tulevaisuuteen
                   (11) sarjaa toimenpiteitä, joilla suunnataan suoraa taloudellista tukea energiaverkkoihin ja nopeisiin laajakaistaverkkoihin.

               (10)

               Osana Euroopan talouden elvytyssuunnitelmaa komissio on käynnistänyt julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuushankkeita, joilla pyritään edelleen kehittämään vihreitä teknologioita ja älykkäitä energiainfrastruktuureja rakennusalalla, valmistusteollisuudessa ja liikenteessä: hankkeissa kehitetään energiatehokkaita rakennuksia, tulevaisuuden tehtaita ja vähäpäästöisiä autoja.

               (11)

               Komissio hyväksyi joulukuussa 2008 – osana ympäristön kannalta kestävän liikenteen aloitetta – toimintasuunnitelman älykkäiden liikennejärjestelmien käyttöönottamiseksi Euroopassa sekä ehdotuksen direktiiviksi tieliikennealan älykkäiden liikennejärjestelmien käyttöönoton sekä tieliikenteen ja muiden liikennemuotojen rajapintojen puitteista (12). Komissio ehdotti erityisiä toimia, joilla on tarkoitus nopeuttaa älykkäiden liikennejärjestelmien käyttöönottoa liikennejärjestelmien energiatehokkuuden parantamiseksi.

               (12)

               TVT-laitteiden ja -palvelujen energiankäyttö aiheuttaa noin 8 prosenttia EU:n sähkönkulutuksesta ja noin 2 prosenttia hiilidioksidipäästöistä (13). Energiaa käyttävien tuotteiden ekologiselle suunnittelulle asetettavien vaatimusten puitteista 6 päivänä heinäkuuta 2005 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2005/32/EY (14) säädetään EU:n laajuisista säännöistä energiaa käyttävien tuotteiden markkinoillesaattamiselle, mukaan luettuina TVT-tuotteet, suhteessa niiden energia- ja ympäristötehokkuuteen koko niiden elinkaaren aikana. Direktiivissä tarjotaan myös teollisuudelle mahdollisuudet omiin vapaaehtoisiin aloitteisiin.

               (13)

               Tiedonannossaan tieto- ja viestintätekniikan (TVT) hyödyntämisestä siirtymisessä energiatehokkaaseen ja vähähiiliseen talouteen
                   (15) komissio korostaa TVT-toimialan käyttämätöntä potentiaalia saavuttaa systeemisiä parannuksia omissa prosesseissaan, mukaan luettuina toiminnot, valmistus, palveluntarjonta ja toimitusketjun hallinta.

               (14)

               Syyskuussa 2009 julkaistun julkisen kuulemisen (16) tulokset vahvistivat, että eri yritykset noudattavat nykyisin eri strategioita parantaakseen energia- ja ympäristötehokkuuttaan. Koordinoitu lähestymistapa toisi paremmin esiin mahdollisuuksia, kohdentaisi investointeja ja johtaisi taloudellisiin hyötyihin koko toimialalle tukien samalla energiatehokkuustavoitteita.

               (15)

               On olennaisen tärkeää, että TVT-toimiala asettaa kunnianhimoiset tavoitteet prosessiensa energia- ja ympäristötehokkuuden parantamiselle. Tavoitteiden saavuttamista olisi voitava mitata ja se olisi voitava todentaa. Tavoitteita olisi tarkistettava sitä mukaa, kun saataville tulee luotettavampaa tietoa lähtötilanteesta. TVT-ala on ilmaissut kiinnostuksensa ICT for Energy Efficiency (ICT4EE) Forumin perustamiseen. Foorumin tarkoituksena olisi hyväksyä ja toteuttaa puitteet toimialan energia- ja hiilijalanjälkien mittaamiselle, tavoitteiden asettamiselle ja edistymisen seurannalle.

               (16)

               Tässä suosituksessa tarkoitetaan TVT-toimialalla TVT-valmistusteollisuutta, TVT-kauppaa ja TVT-palvelualoja taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön OECD:n määritelmän mukaisesti (17).

               (17)

               TVT:n mahdollistamilla parannuksilla voitaisiin muilla toimialoilla säästää arvioiden mukaan noin 15 prosenttia kokonaishiilidioksidipäästöistä vuoteen 2020 mennessä (18). Merkittävien TVT:n mahdollistamien energiatehokkuushyötyjen odotetaan olevan saavutettavissa lyhyellä aikavälillä rakennuksissa ja rakentamisessa, liikenteen logistiikassa sekä energian loppukäytössä.

               (18)

               TVT-toimiala pystyy toimittamaan simulointi-, mallinnus-, analysointi-, valvonta- ja visualisointityökaluja, joilla voidaan olennaisella tavalla edistää kokonaisvaltaista lähestymistapaa rakennusten suunnitteluun ja toimintaan, jotta niissä voitaisiin ottaa huomioon ne lukuisat tekijät, joita energian kysyntään liittyy. Investointeja jarruttaa kuitenkin se tosiseikka, että käytettävissä ei ole koko toimialan kattavia luotettavia ja läpinäkyviä tapoja määrittää ja seurata energia- ja kustannussäästöjä tietyllä aikavälillä; ideaalitapauksessa ne muodostaisivat perustan suunnittelustrategioille ja -työkaluille.

               (19)

               Liikenne- ja logistiikka-alat tukeutuvat voimakkaasti TVT:n käyttöön kokonaistoimintojen ja erityisesti kuljetus- ja varastointitarpeiden ohjauksessa ja optimoinnissa. Alalla on siis hyvät lähtökohdat nousta johtavaan asemaan palvelujensa energia- ja hiilijalanjälkien optimoinnissa ja niitä koskevan tiedon tarjoamisessa asiakkaille.

               (20)

               Rakennusten ja rakentamisen sekä liikenteen ja logistiikan alalla on jo todettu vertailukelpoisten menetelmien tarve energiatehokkuuden ja hiilidioksidipäästöjen mittaukselle, ja tähän liittyvä työ on jo aloitettu. Yhteisten menetelmien on tarkoitus tuottaa luotettavaa mittausdataa ja tietopohjaa, jonka perusteella TVT-työkaluja voidaan kehittää.

               (21)

               Toimialojen välisillä kumppanuuksilla voitaisiin nopeuttaa TVT-pohjaisten ratkaisujen kehittämistä ja laajamittaista käyttöönottoa energiankäytön ja hiilidioksidipäästöjen seuraamiseksi, hallitsemiseksi ja mittaamiseksi energiaa käyttävissä toiminnoissa, mikä auttaisi luomaan luotettavan perustan energiansäästö- ja päästövähennyspäätöksille.

               (22)

               Älykkäällä mittaustekniikalla voidaan tuottaa reaaliaikaista informaatiovirtaa ja mahdollisuuksia uudenlaisiin säätöpiireihin, mikä mahdollistaa energian kulutuksen paremman hallinnan ja ohjaamisen ja vaikuttaa kuluttajien loppukulutukseen, varsinkin kun mittaamiseen yhdistetään selkeän informatiivinen laskutus. Useat jäsenvaltiot ovat asettaneet tai asettamassa lakisääteisiä vaatimuksia älykkäiden mittausmenetelmien käyttöön ottamiseksi. Jos jäsenvaltiot laatisivat älykkäiden mittarien toiminnalliset vähimmäisvaatimukset yhteensovitetusti, voitaisiin välttää tekniset esteet, varmistaa yhteentoimivuus ja mahdollistaa innovatiivisten TVT-pohjaisten sovellusten käyttöönotto energian loppukäytön hallinnassa.

               (23)

               Älykkäät mittausjärjestelmät ja verkot ovat tärkeitä keinoja rakennusten energiasäästöjen maksimointiin, sähköautojen laajamittaiseen käyttöönottoon ja tehokkaaseen energian tarjontaan ja jakeluun sekä uusiutuvien energialähteiden integrointiin. Näiden järjestelmien kehittämisen tuloksena syntyvät sovellukset ja palvelut luovat todennäköisesti uutta taloudellista toimintaa, jossa on mukana toimijoita niin energia- kuin TVT-alaltakin. Pilottihankkeiden ja muiden tutkimusaloitteiden rinnalla olisi pohdittava uusien markkinoiden syntymistä edistäviä olosuhteita.

               (24)

               Tässä suosituksessa TVT:n dematerialisoinnilla tarkoitetaan tarvetta vähentää sähköisten palvelujen tarjonnan taustalla olevien fyysisten laitteiden määrää. Dematerialisointi on erityisen tärkeää julkisissa TVT-hankinnoissa. Tämä voidaan saavuttaa optimoimalla olemassa olevien fyysisten resurssien käyttö ja TVT-järjestelmien kokoonpano sekä varmistamalla, että nykyisten järjestelmien laajennuksiin tai päivityksiin ei liity sopimuksellisia tai teknisiä rajoituksia.

               (25)

               Kaikilla hallinnon tasoilla on halukkuutta ryhtyä energiatehokkuutta parantaviin ja hiilidioksidipäästöjä vähentäviin toimiin, mikä kävi ilmi johdanto-osan 14 kappaleessa viitatussa julkisessa kuulemisessa. TVT:n rooli näiden tavoitteiden saavuttamisessa on myös keskeisellä sijalla meneillään olevissa viranomaishankkeissa kaikkialla Euroopassa. Tarvitaan tosiasiallista yhteistyötä jäsenvaltioiden kansallisten, alueellisten ja paikallisten hallintojen välillä, jotta voidaan varmistaa toimenpiteiden johdonmukaisuus, hyödyntää niiden välisiä myönteisiä synergioita ja rakentaa tulosten jakamisen kautta kollektiivista osaamista.

               (26)

               Sähköisten viranomaispalvelujen ja -sovellusten sekä kehittyneiden yhteistyötekniikoiden kaltaisten sovellusalojen laajemmalla käytöllä voitaisiin arvioiden mukaan säästää vähintään 1–2 prosenttia koko maailman energiankulutuksesta vuoteen 2020 mennessä (19). Jotta EU voisi päästä suuriin säästöihin, tarvitaan ehdottomasti Euroopan laajuista laajakaistainfrastruktuuria.

               (27)

               Mikään yksittäinen organisaatio tai sidosryhmä ei tässä asiassa pääse tuloksiin yksin. Yhteiskunnan systeemisiä muutoksia saadaan aikaan ainoastaan sekä julkista että yksityistä sektoria edustavien monien organisaatioiden koordinoiduilla toimilla, kuten kaupunki- ja aluetason kumppanuuksilla. Komissio haluaa myös rohkaista eri toimijoita vaihtamaan tietoa hyvistä tavoista, joilla TVT-ratkaisuilla voidaan parantaa energiatehokkuutta.

               (28)

               Jos asiassa halutaan edistyä, tarvitaan sitoutumista kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla. Jäsenvaltioiden valtakunnallisten, alueellisten ja paikallisten päätöksentekijöiden on siis vahvistettava, että he ovat täysin sitoutuneita tässä suosituksessa esitettyjen toimenpiteiden toteuttamiseen mahdollisimman nopeassa aikataulussa,

         SUOSITTAA, että tieto- ja viestintätekniikan toimiala,
   voidakseen vähentää kasvavaa osuuttaan maailmanlaajuisista hiilidioksidipäästöistä ja lisätäkseen tieto- ja viestintätekniikan (TVT) potentiaalia toimia keskeisessä ja kriittisessä roolissa siirryttäessä kohti energiatehokasta, vähähiilistä taloutta,

               (1)

               sitoutuu asteittaiseen hiili-intensiteetin alentamisprosessiin, joka johtaa mitattavissa ja todennettavissa olevaan energiaintensiteetin ja hiilidioksidipäästöjen alentamiseen kaikissa prosesseissa, joita liittyy TVT-laitteiden ja -komponenttien tuotantoon, kuljetukseen ja myyntiin;

               (2)

               osallistuu toimialajärjestöjensä kautta hankkeeseen, jonka Euroopan komissio tulee käynnistämään ja jossa

                           (a)

                           kehitetään puitteet toimialan energia- ja ympäristötehokkuuden mittaamiselle, mitä varten toimialan odotetaan toimittavan lähtötilannetta koskevat tiedot vuoteen 2010 mennessä;

                           (b)

                           hyväksytään ja toteutetaan yhteiset metodologiat tätä varten vuoteen 2011 mennessä;

                           (c)

                           määritellään vuoteen 2011 mennessä energiatehokkuustavoitteet, joilla pyritään ylittämään EU:n 2020-tavoitteet vuoteen 2015 mennessä;

                           (d)

                           vahvistetaan etenemissuunnitelma kolmen kuukauden kuluessa tämän suosituksen antamisesta, ja laaditaan sen jälkeen vuosiraportit;

               (3)

               kehittää yhteistyössä Euroopan komission ja muiden asiaan liittyvien julkisten elinten ja kansainvälisten organisaatioiden kanssa auditointi- ja todennuskehyksen, jossa arvioidaan, yltävätkö yksittäiset yritykset energiaintensiteetin ja hiilidioksidipäästöjen vähentämistavoitteisiin ja miten;

               (4)

               määrittelee tiiviissä yhteistyössä kiinteistö- ja rakennusalan kanssa TVT-ratkaisuja uusien ja olemassa olevien rakennusten sekä rakentamis- ja remontoimiskäytäntöjen ympäristö- ja energiatehokkuuden parantamiseksi; tuloksena odotetaan yhteistä etenemissuunnitelmaa tällaisten ratkaisujen laajamittaista käyttöönottoa varten;

               (5)

               pyrkii tiiviissä yhteistyössä kiinteistö- ja rakennusalan kanssa poistamaan esteitä TVT-mallinnus- ja simulointityökalujen ja muiden sellaisten sovellusten laajemmalta käytöltä, jotka helpottavat ja auttavat rakennusten energiatehokkuutta ohjaavien soveltuvien sääntelyjärjestelmien noudattamista;

               (6)

               määrittelee tiiviissä yhteistyössä liikenne- ja logistiikka-alan kanssa TVT-ratkaisuja sen palvelujen ympäristö- ja energiatehokkuuden parantamiseksi; tuloksena odotetaan yhteistä etenemissuunnitelmaa tällaisten ratkaisujen laajamittaista käyttöönottoa varten; prosessia koordinoidaan älykkäitä liikennejärjestelmiä koskevassa toimintasuunnitelmassa suoritetun työn kanssa;

               (7)

               laatii tiiviissä yhteistyössä liikenne- ja logistiikka-alan kanssa järjestelmällisen kehyksen, jonka avulla voidaan kaikille potentiaalisille käyttäjille tarjota kattavaa, vertailukelpoista ja luotettavaa tietoa tavaraliikenteen toimintojen ja palvelujen energiankulutuksesta ja hiilidioksidipäästöistä;

         SUOSITTAA, ETTÄ JÄSENVALTIOT,
   voidakseen varmistaa TVT-politiikkojen täydellisen johdonmukaisuuden energiatehokkaaseen ja vähähiiliseen talouteen siirtymiseen liittyvien kansallisten, paikallisten ja alueellisten lähestymistapojen kanssa,

               (8)

               kansallisten toimivaltaisten viranomaistensa kautta:

                           (a)

                           sopivat vuoden 2012 loppuun mennessä yhteisistä toiminnallisista vähimmäisvaatimuksista älykkäälle mittausjärjestelmälle, joka ennen muuta tarjoaa kuluttajille parempaa tietoa heidän energiankulutuksestaan ja antaa kuluttajille paremmat valmiudet hallita energiankulutustaan;

                           (b)

                           laativat vuoden 2012 loppuun mennessä johdonmukaisen aikataulun älykkäiden mittausjärjestelmien käyttöönotolle.

               (9)

               hyväksyvät ja toteuttavat hankintakäytännöt, jotka vahvistavat julkiselta sektorilta tulevan kysynnän painoarvoa TVT-tavaroiden ja -palvelujen dematerialisoinnin edistämisessä;

               (10)

               helpottavat kaikilla hallinnon tasoilla TVT-työkalujen käyttöä, jotta voitaisiin paremmin ymmärtää erilaisten politiikkojen vaikutuksia ja välttää niiden vuorovaikutuksen kielteiset heijastusvaikutukset;

               (11)

               edistävät energian simuloinnin ja mallinnuksen käyttöä ammattilaisten koulutuksessa kriittisillä sektoreilla ja erityisesti seuraavilla aloilla:

                           (a)

                           arkkitehdit, rakentajat ja asentajat;

                           (b)

                           energiatarkastajat;

                           (c)

                           logistiikka ja tavaroiden tai henkilöiden kuljetus;

                           (d)

                           julkiset palvelut, suunnittelu ja poliittiset toiminnot;

               (12)

               noudattavat ja tarpeen mukaan ajantasaistavat kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaistensa kautta strategioita luotettavan ja nopean laajakaistainfrastruktuurin käyttöön ottamiseksi helpottamaan energian kulutuksen, jakelun ja tuotannon valvontaa ja hallintaa, mukaan luettuina uusiutuvat energialähteet, sekä yhteisön laajuisten järjestelmien, kuten älykkäiden mittausjärjestelmien, älykkäiden verkkojen ja älykkäiden kaupunkien käyttöönottoa;

               (13)

               sähkön sisämarkkinoista annetun direktiivin 2009/72/EY (20) 3 artiklan 11 kohdassa ja liitteessä I olevassa 2 kohdassa tarkoitettujen velvoitteidensa lisäksi ottavat kaikki keskeiset sidosryhmät mukaan älykkäiden mittausjärjestelmien ja älykkäiden verkkojen suuren mittakaavan pilotti- ja demonstrointihankkeisiin, jotta voitaisiin rakentaa yhteisymmärrystä tulevaisuuden TVT-pohjaisten innovaatioiden syntymisen edellytyksille;

               (14)

               hyödyntävät kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaistensa kautta avoimia digitaalisia alustoja helpottamaan kokonaisvaltaista lähestymistapaa kaupunkisuunnitteluun ja julkisten palvelujen tarjontaan ja tukemaan osaamisen jakamista, parhaiden toimintatapojen kokoamista ja helposti saatavissa olevien tietoarkistojen ylläpitoa;

               (15)

               tarjoavat kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaistensa kautta mahdollisuuksia vapaamuotoiseen yhteistyöhön ja ongelmien ratkaisuun yhteisön tasolla ideapyyntöjen ja kilpailujen kautta ja, mahdollisuuksien mukaan, tarjoamalla vapaa ja laajamittainen pääsy julkisiin digitaalisiin resursseihin ja julkiseen tietoon;

               (16)

               laajentavat kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaistensa kautta omien yhteisöjensä kaikilla lohkoilla hyötyjä, joita koituu perinteisten hallinnollisten prosessien korvaamisella sähköisillä sovelluksilla ja palveluilla energiatehokkuutta parantavalla tavalla.

         KEHOTTAVAT jäsenvaltioita:
   ilmoittamaan komissiolle tämän suosituksen johdosta suorittamistaan toimenpiteistä 12 kuukauden kuluessa sen julkaisemisesta ja sen jälkeen vuosittain.

      Tehty Brysselissä 9 päivänä lokakuuta 2009.

            Komission puolesta

         Viviane REDING

            Komission jäsen

      (1)  EUVL L 114, 27.4.2006, s. 64.

      (2)  Tämä käy ilmi kaikkien 27 kansallisen energiatehokkuuden toimintasuunnitelman kokonaisarvioinnin koosteesta Moving forward together on saving energy, SEC(2009)889 lopullinen, jota direktiivissä 2006/32/EY edellytetään.

      (3)  KOM(2006) 545.

      (4)  KOM(2008) 30.

      (5)  Eurooppa-neuvoston päätelmät 11. ja 12. joulukuuta 2008, puheenjohtajan päätelmät, 17271/1/08 REV 1, 13. helmikuuta 2009.

      (6)  KOM(2008) 241.

      (7)  KOM(2008) 397.

      (8)  KOM(2003) 302.

      (9)  The International Reference Life Cycle Reference System (ILCD) Handbook and supporting Data Network. http://lct.jrc.ec.europa.eu/eplca/deliverables/international-reference-life-cycle-data-system-ilcd-handbook.

      (10)  KOM (2008) 800, Euroopan talouden elvytyssuunnitelma.

      (11)  KOM(2009) 36.

      (12)  KOM(2008) 886: Toimintasuunnitelma älykkäiden liikennejärjestelmien käyttöönottamiseksi Euroopassa, ja KOM(2008) 887, Ehdotus direktiiviksi tieliikennealan älykkäiden liikennejärjestelmien käyttöönoton sekä tieliikenteen ja muiden liikennemuotojen rajapintojen puitteista.

      (13)  Bio Intelligence: Impacts of Information and Communication Technologies on Energy Efficiency.

      (14)  EUVL L 191, 22.7.2005, s. 29.

      (15)  KOM(2009) 111 lopullinen.

      (16)  Julkinen kuuleminen tieto- ja viestintätekniikan roolista vähähiilisessä yhteiskunnassa 30.3.–14.6.2009.

      (17)  OECD Guide to Measuring the Information Society, versio heinäkuu 2009. www.oecd.org/sti/measuring-infoeconomy/guide.

      (18)  SMART 2020: The Climate Group on behalf of the Global eSustainability Initiative (GeSI) -ryhmän laatima raportti Enabling the low carbon economy in the information age.

      (19)  SMART 2020: The Climate Group on behalf of the Global eSustainability Initiative (GeSI) -ryhmän laatima raportti Enabling the low carbon economy in the information age.

      (20)  EUVL L 211, 14.8.2009, s. 55.


title: Neuvoston suositus, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016, Ranskan vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ranskan vuoden 2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

text:
               18.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 299/114

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 12 päivänä heinäkuuta 2016,
   Ranskan vuoden 2016 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ranskan vuoden 2016 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto
   (2016/C 299/27)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat,
   ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
   ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,
   ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean lausunnon,
   ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 vuotuisen kasvuselvityksen, mikä aloitti vuoden 2016 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Eurooppa-neuvosto vahvisti vuotuisen kasvuselvityksen ensisijaiset tavoitteet 17 ja 18 päivänä maaliskuuta 2016. Komissio hyväksyi 26 päivänä marraskuuta 2015 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen, jossa se katsoi, että Ranska kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu. Samana päivänä komissio hyväksyi myös suosituksen neuvoston suositukseksi euroalueen talouspolitiikasta. Eurooppa-neuvosto vahvisti suosituksen 18 ja 19 päivänä helmikuuta 2016, ja neuvosto antoi sen 8 päivänä maaliskuuta 2016 (3). Koska Ranska kuuluu maihin, joiden rahayksikkö on euro, ja koska taloudet ovat talous- ja rahaliitossa tiiviisti yhteydessä toisiinsa, Ranskan olisi varmistettava, että suositus pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti.

               (2)

               Ranskaa koskeva vuoden 2016 maaraportti julkaistiin 26 päivänä helmikuuta 2016. Siinä arvioitiin Ranskan edistymistä neuvoston 14 päivänä heinäkuuta 2015 hyväksymien maakohtaisten suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa. Lisäksi siihen sisältyi asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laadittu perusteellinen tarkastelu. Komissio esitteli 8 päivänä maaliskuuta 2016 perusteellisen tarkastelun tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Ranskan makrotaloudessa on liiallisia epätasapainoja. Tilanteessa, jossa kasvu on maltillista ja inflaatio alhainen, Ranskan julkinen velka on suuri ja kasvaa edelleen, ja maan kilpailukyky on heikentynyt. On erityisen tärkeää toteuttaa toimia, joilla voidaan pienentää Ranskan talouteen kohdistuvien haittavaikutusten riskiä, ja kun otetaan huomioon sen talouden suuruusluokka, myös talous- ja rahaliittoon kohdistuvien kielteisten heijastusvaikutusten riskiä.

               (3)

               Ranska toimitti vuoden 2016 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2016 vakausohjelmansa 29 päivänä huhtikuuta 2016. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

               (4)

               Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon asiaankuuluvat maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (4) 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa tämän säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla Euroopan rakenne- ja investointirahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

               (5)

               Ranskaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen korjaavaa osiota. Hallitus suunnittelee vuoden 2016 vakausohjelmassaan liiallisen alijäämän korjaamista vuonna 2017, neuvoston 10 päivänä maaliskuuta 2015 antaman suosituksen mukaisesti. Julkisen sektorin alijäämän suunnitellaan supistuvan edelleen 1,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2019. Julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite, joka on 0,4 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, on tarkoitus saavuttaa vuonna 2018. Vakausohjelman mukaan julkisen talouden velan odotetaan kasvavan 96,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2017 ja supistuvan sitten 93,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2019. Julkisen talouden kehitysarvioiden perustana oleva makrotalouden skenaario on pitkälti uskottava. Toimenpiteitä, joita tarvitaan tukemaan suunniteltujen alijäämätavoitteiden saavuttamista vuodesta 2017 eteenpäin, ei kuitenkaan ole vielä riittävästi täsmennetty. Komission kevään 2016 talousennusteen mukaan julkisen sektorin alijäämän odotetaan olevan 3,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016, mikä on neuvoston vuonna 2015 suositteleman alijäämätavoitteen mukaista. Jos politiikka säilyy muuttumattomana, vuonna 2017 julkisen sektorin alijäämän ennustetaan olevan 3,2 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä vaarantaa liiallisen alijäämän korjaamiselle asetetun määräajan noudattamisen. Suositetun julkisen talouden sopeutuksen ei ennusteta toteutuvan vuosina 2016 ja 2017, koska Ranskan noudattama vakauttamisstrategia perustuu ensisijaisesti suhdannetilanteen paranemiseen ja matalan korkotason säilymiseen. Viranomaiset eivät kuitenkaan voi vaikuttaa näihin tekijöihin, ja siksi on vaarana, että vaatimuksia ei pystytä noudattamaan. Neuvosto katsoo vakausohjelmasta tekemänsä arvioinnin ja komission kevään 2016 talousennusteen perusteella olevan vaarana, että Ranska ei noudata vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia, vaikka sen näillä näkymin arvellaankin saavuttavan julkisen sektorin alijäämää koskevan tavoitteensa vuonna 2016. Tämän vuoksi tarvitaan lisätoimenpiteitä, joilla varmistetaan liiallisen alijäämän korjaaminen kestävällä tavalla vuoteen 2017 mennessä.

               (6)

               Julkisten menojen suhde BKT:hen on Ranskassa yksi EU:n korkeimmista, ja huolimatta hienoisesta laskusta vuonna 2015 se on edelleen huomattavasti euroalueen keskiarvoa korkeampi. Ranska toteuttaa parhaillaan suunnitelmaa, jonka avulla julkisia menoja on tarkoitus vähentää 50 miljardia euroa vuosien 2015–2017 kasvusuuntaukseen verrattuna julkishallinnon kaikilla tasoilla. Tämä ei kuitenkaan välttämättä vähennä julkisia menoja merkittävästi. Suunnitelman tehostamiseksi olisi määriteltävä yksityiskohtaisesti menoleikkauksia koskevat toimenpiteet ja huolehdittava siitä, että säästötoimenpiteissä otetaan huomioon lähellä nollaa oleva inflaatioaste.

               (7)

               Menosuhteen supistaminen edelleen suunnitelmien mukaisesti on yhä haasteellista, koska suurien potentiaalisten säästökohteiden määrittely ei ole tuottanut tulosta ja menojen uudelleenarviointien tulokset ovat olleet toistaiseksi vaatimattomia. Asuntosektorilla Ranskan menot ovat muihin jäsenvaltioihin verrattuna lähes kaksinkertaiset, mutta tulokset eivät silti ole merkittävästi paremmat. Paikallishallinnon investointikapasiteetti voitaisiin säilyttää toteuttamalla suunniteltu keskushallinnon myöntämien avustusten supistaminen ja tiukentamalla paikallishallinnon menojen valvontaa erityisesti hillitsemällä hallintomenojen kasvua. Menojen uudelleenarvioinnit voisivat olla sopiva väline tällaisten säästöjen määrittämiseen. Myös äskettäin toteutettu paikallishallintouudistus voi parantaa järjestelmän tehokkuutta keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä.

               (8)

               Koska sosiaaliturvamenot muodostavat yli puolet julkisen sektorin kokonaismenoista, lyhyellä aikavälillä ei voida saada aikaan merkittäviä säästöjä, ellei niiden kasvua saada kuriin. Eläkejärjestelmän kestävyyttä saatiin parannettua, kun vuonna 2015 sovittiin täydentävistä eläkejärjestelmistä, mutta se näyttäisi pysyvän alijäämäisenä lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä, etenkin jos makrotaloudellinen toimintaympäristö pysyy epäsuotuisana. Lisäksi aiempien eläkeuudistusten odotetaan saavan tällä hetkellä suuret julkiset eläkemenot kuriin vasta vuoden 2025 jälkeen. Ranska on asettanut vuosiksi 2016 ja 2017 kunnianhimoiset tavoitteet terveysmenojen kasvun rajoittamiseksi. Näitä tavoitteita voitaisiin täydentää määrittämällä lisää tehostamistoimia keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä.

               (9)

               Ranskassa on toteutettu politiikkatoimia työvoimakustannusten vähentämiseksi ja yritysten voittomarginaalien kasvattamiseksi myöntämällä 20 miljardin euron verohyvitys kilpailukyvyn ja työllisyyden tukemiseen ja leikkaamalla työnantajien sosiaaliturvamaksuja vielä 10 miljardia euroa osana vastuu- ja solidaarisuussopimusta. Näiden toimenpiteiden vaikutus on 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja ne supistavat osaltaan Ranskan ja euroalueen keskimääräisten työvoimakustannusten välistä eroa. Toimenpiteiden toteuttamistapa voi kuitenkin heikentää niiden tehoa. Näitä kustannusten vähentämistoimia koskevien suunniteltujen arviointien tuloksia voidaan vastedes hyödyntää näiden järjestelmien muokkaamisessa, jotta voidaan varmistaa, että halutut tavoitteet saavutetaan. Arvioinneissa on erityisen kiinnostavaa selvittää toimien vaikutus palkanmuodostukseen ja työllisyyteen.

               (10)

               Vallitsevana korkean työttömyyden aikana on olemassa riski, että työvoimakustannukset vaikeuttavat vähimmäispalkkatasolla matalan osaamistason työntekijöiden työllistymistä. Vaikka vähimmäispalkka on mediaanipalkkaan verrattuna suuri, vapautukset sosiaaliturvamaksuista ovat vähentäneet työvoimakustannuksia vähimmäispalkkatasolla. Vähimmäispalkan korotukset johtavat palkankorotuksiin useimmissa työntekijäryhmissä ja aiheuttavat riskin palkkaerojen kaventumisesta ylöspäin. Vähimmäispalkan indeksointimekanismin vuoksi keskipalkkojen nousu ja vähimmäispalkan muutokset ovat sidoksissa toisiinsa, mikä hidastaa heikon taloudellisen tilanteen vuoksi tarvittavaa palkkojen sopeutusta.

               (11)

               Hiljattain toteutetuilla uudistuksilla on annettu työnantajille vain vähän mahdollisuuksia poiketa alakohtaisista työehtosopimuksista. Tämä koskee kaikkia työehtoja, eli palkkaa, työaikaa, työnteon edellytyksiä ja työskentelyolosuhteita, ja rajoittaa yritysten mahdollisuuksia sopeuttaa työvoimaa tarpeidensa mukaan. Eri toimialoilla voidaan tätä nykyä estää yrityksiä määrittämästä tapauskohtaisesti ja työmarkkinaosapuolten kanssa neuvottelemalla ehtoja, joiden puitteissa työaika voisi poiketa alakohtaisista sopimuksista. Poikkeamista alakohtaisista sopimuksista ja työehtoja koskevista yleisistä säännöksistä voitaisiin helpottaa yrityksen tasolla tehtävillä sopimuksilla työmarkkinaosapuolia kuullen.

               (12)

               Vuonna 2015 työttömyysaste nousi 10,4 prosenttiin. Työttömyys on yleisempää nuorten, EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisten ja vähemmän koulutettujen työntekijöiden keskuudessa. Työmarkkinoiden rakenne on yhä enemmän kahtiajakautunut niin, että korkeasti koulutettuja työntekijöitä palkataan toistaiseksi voimassa olevin sopimuksin ja vakio-osuus matalan osaamistason töistä käy yhä epävarmemmiksi. Alle kuukauden mittaisten määräaikaisten työsopimusten osuus kaikista uusista työsopimuksista nousi vuonna 2015 lähes 70 prosenttiin. Työmarkkinoiden voimakasta segmentoitumista saattaa lisätä myös työsopimuksia säätelevä oikeudellinen kehys ja etenkin toistaiseksi voimassa olevia työsopimuksia koskeva irtisanomissuoja. Työmarkkinoiden pitkään jatkunut heikkeneminen rasittaa työttömyysetuusjärjestelmän kestävyyttä. Helmikuussa 2016 järjestelmän alijäämän ennustettiin olevan 4,5 miljardia euroa vuonna 2015, 4,2 miljardia euroa vuonna 2016 ja 3,6 miljardia euroa vuonna 2017. Järjestelmän velka oli 25,8 miljardia euroa vuonna 2015, ja tämä lisäisi sitä 30,0 miljardiin euroon vuonna 2016 ja 33,6 miljardiin euroon vuonna 2017. Etuuksien laskentatapa suosii useita lyhytaikaisia kokopäivätöitä suhteessa pitkäaikaisiin osapäivätöihin ja kannustaa työnantajia tarjoamaan lyhytaikaisia työsuhteita, joita täydennetään työssä oleville maksettavilla etuuksilla. Lisäksi työttömyysetuusjärjestelmän toimintaperiaatteet, etenkin etuuksien myöntämisehdot ja etuuksien asteittainen aleneminen, voivat heikentää työhönpaluun kannustimia.

               (13)

               Siirtyminen koulutuksesta työhön on edelleen haasteellista, ja vaikeinta se on vähiten koulutetuille nuorille. Oppisopimuskoulutuksen suosio vähenee matalan osaamistason työntekijäryhmissä, sillä alueelliset strategiat eroavat toisistaan eikä järjestelmä pysty mukautumaan riittävästi talouden uusiin tarpeisiin. Työttömille, vähemmän koulutetuille ja pk-yritysten työntekijöille suunnattu koulutustarjonta on riittämätöntä. Vireillä on ammattikoulutuksen uudistuksia, jotka koskevat muun muassa hallintotapaa, kannustimia ja neuvontaa sekä uutta kohdennettua työttömyyskoulutussuunnitelmaa, mutta ne on vielä pantava täytäntöön kokonaisuudessaan ja niitä olisi tehostettava. Yhteistyö ammatillisen jatkokoulutuksen eri toimijoiden välillä ei toimi kunnolla, mikä estää resurssien tehokkaan jakamisen. Tuleva henkilökohtainen työllisyystili (compte personnel d'activité) voi edistää koulutukseen pääsyä.

               (14)

               Ranskan liiketoimintaympäristö on edelleen vain keskitasoa, erityisesti kun tarkastellaan sääntelyrasitusta, jonka suhteen Ranska suoriutuu kansainvälisissä vertailuissa heikosti. Yksinkertaistamisohjelman toteuttaminen jatkuu suunnitellusti, mutta edistyminen on epätasaista etenkin yrityksiin kohdistuvien toimenpiteiden osalta ja monilla aloilla on edelleen haasteita.

               (15)

               Pienyritysten osuus on Ranskassa muihin jäsenvaltioihin verrattuna suhteettoman suuri, mikä heikentää yritysten tuottavuustasoa. Viime aikoina on toteutettu aloitteita, joilla on pyritty lieventämään yrityksen kokoon liittyvien vaatimusten vaikutusta, mutta erityisesti rajallisen soveltamisalansa ja joidenkin toimenpiteiden väliaikaisuuden vuoksi niiden ei odoteta vaikuttavan merkittävästi yritysten kasvuun. Tämän seurauksena kynnysarvojen vaikutukset rajoittavat myös jatkossa ranskalaisyritysten kasvua.

               (16)

               Kilpailu palvelualalla on parantunut joillakin sektoreilla, mutta kilpailun esteitä on edelleen jäljellä erityisesti yrityspalveluissa, joihin viimeaikaiset uudistukset eivät ole juuri vaikuttaneet, sekä verkkotoimialoilla. Useat säänneltyjä ammatteja koskevat säännökset ja niihin pääsyä koskevat rajoitukset sekä tariffit rajoittavat talouden toimeliaisuutta ja heikentävät tuottavuutta aloilla, jotka käyttävät näitä palveluja. Loi Macron -lain hyväksyminen vuonna 2015 on vähentänyt joitakin rajoituksia, mutta lisätoimia tarvitaan. Lisäongelmia aiheutuu lupavaatimusten rajoittavasta soveltamisesta.

               (17)

               Ranska on edelleen jäljessä EU:n innovointijohtajista, vaikka julkista tukea myönnetään tällä alalla runsaasti. Innovoinnille annettavan julkisen tuen järjestelmiä on leimannut 15 viime vuoden aikana heikkous ja epävakaisuus, mikä herättää huolta niiden yleisen koordinoinnin, yhtenäisyyden ja tehokkuuden suhteen. Tästä kärsivät erityisesti pk-yritykset.

               (18)

               Verojen suhde BKT:hen on EU:n korkeimpia. Sen koostumus ei edistä talouskasvua, koska se rasittaa merkittävästi tuotannontekijöitä mutta suhteellisen vähän kulutusta. Yritysverotus alkoi keventyä hieman vuonna 2014, ja Ranska on alkanut kuroa kiinni eroa EU:n keskiarvoon ympäristöverotuksen alalla. Alv-tulot ovat kuitenkin edelleen alhaiset sekä suhteessa BKT:hen että kokonaisverotuloihin, mikä johtuu alhaisista verokannoista, alennettujen verokantojen yleisestä soveltamisesta ja lukuisista verovapautuksista EU:n keskiarvoon verrattuna. Sen lisäksi, että Ranska lakkauttaa asteittain yrityksiltä kannetun solidaarisuuslisän ja poistaa yritysten maksaman poikkeuksellisen yhtiöveron, on määriteltävä tarkoin konkreettisia toimia, jotta tavoite yritysten lakisääteisen veroasteen alentamisesta 28 prosenttiin vuonna 2020 voisi toteutua.

               (19)

               Verojärjestelmä on erittäin monimutkainen. Siihen kuuluu paljon tehottomia veroja, jotka eivät tuota lainkaan tai tuottavat vain vähän tuloja. Ansiotuloverotus on erityisen monimutkainen, mikä aiheuttaa huomattavat hallintokustannukset. Vaikka julkisen rahoituksen suunnittelua vuosina 2014–2019 koskevassa laissa otettiin käyttöön vaatimus arvioida ja seurata verotukia säännöllisesti, verotukien suunniteltu vähennys vuonna 2016 jää usean vuoden kasvun jälkeen vähäiseksi.

               (20)

               Yksityisten investointien esteet ovat kaiken kaikkiaan kohtalaiset, ja suurimpia esteitä ovat raskas sääntelytaakka ja korkea yritysveroaste. Investointiympäristöä voitaisiin parantaa tehostamalla liiketoimintaympäristöä, alentamalla tuotantoveroja ja yhtiöveroja sekä yksinkertaistamalla verojärjestelmää. Kaikki toimenpiteet Ranskan kustannuskilpailukyvyn ja reaalisen kilpailukyvyn parantamiseksi voivat lisätä investointien määrää ja kannustaa yrityksiä investoimaan sekä fyysiseen että inhimilliseen pääomaan tuottavuuden parantamiseksi. Pitkän aikavälin kasvupotentiaalia rajoittaa myös vähäinen investointi innovointitoimiin.

               (21)

               Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana tehnyt kattavan analyysin Ranskan talouspolitiikasta ja julkaissut sen vuoden 2016 maaraportissa. Se on arvioinut myös vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman sekä jatkotoimenpiteet, joita on toteutettu Ranskalle viime vuosina annettujen suositusten noudattamiseksi. Se on ottanut huomioon niiden merkityksen Ranskan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta mutta myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska EU:n yleistä talouden ohjausta on tarpeen vahvistaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–5.

               (22)

               Neuvosto on tutkinut vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto (5) ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

               (23)

               Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset on otettu huomioon jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–5,

         SUOSITTAA, että Ranska toteuttaa vuosina 2016 ja 2017 toimia, joilla se

               1.

               varmistaa liiallisen alijäämän korjaamisen kestävällä tavalla viimeistään vuonna 2017 toteuttamalla edellytetyt rakenteelliset toimenpiteet ja käyttämällä kaikki odottamattomat tuotot alijäämän ja velan supistamiseen; täsmentää tuleviksi vuosiksi suunnitellut menoleikkaukset ja nopeuttaa toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on lisätä muun muassa paikallishallinnon menoja koskevista uudelleenarvioinneista saatavia säästöjä vuoden 2016 loppuun mennessä; lujittaa riippumattomia politiikan arviointeja, jotta voidaan yksilöidä tehokkuushyötyjä kaikilla julkishallinnon alasektoreilla;

               2.

               varmistaa, että työvoimakustannusten supistukset ovat kestävällä pohjalla ja että vähimmäispalkan kehitys noudattaa työllisyyden ja kilpailukyvyn kehitystä; uudistaa työlainsäädäntöä lisäkannustimien tarjoamiseksi työnantajille, jotta nämä tekisivät uusien työntekijöiden kanssa toistaiseksi voimassa olevia työsopimuksia;

               3.

               parantaa koulutussektorin ja työmarkkinoiden välisiä yhteyksiä erityisesti uudistamalla oppisopimuskoulutusta ja ammattikoulutusta matalan osaamistason töitä painottaen; toteuttaa vuoden 2016 loppuun mennessä toimenpiteitä työttömyysetuusjärjestelmän uudistamiseksi, jotta järjestelmä olisi jälleen taloudellisesti kestävä ja tarjoaisi työttömille enemmän kannustimia palata työelämään;

               4.

               poistaa palvelusektorilla ja erityisesti yrityspalvelujen ja säänneltyjen ammattien alalla toimimisen esteitä; toteuttaa toimenpiteitä innovaatiopolitiikan järjestelmien yksinkertaistamiseksi ja tehostamiseksi; vuoden 2016 loppuun mennessä uudistaa edelleen sääntelyyn sisältyviä yritysten kasvua haittaavia kokoon liittyviä kriteerejä ja jatkaa yrityksiin sovellettavien hallinto-, vero- ja kirjanpitosääntöjen yksinkertaistamista tähän liittyvän ohjelman mukaisesti;

               5.

               toteuttaa toimenpiteitä, joilla alennetaan tuotantoveroja ja yritysten lakisääteistä veroastetta sekä laajennetaan kulutusveropohjaa erityisesti alv:n avulla; poistaa tehottomat verotuet ja verot, jotka eivät tuota lainkaan tai tuottavat vain vähän tuloja, ja hyväksyy ansiotuloveron ennakonpidätystä koskevan uudistuksen vuoden 2016 loppuun mennessä.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2016.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. KAŽIMÍR

      (1)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUVL C 96, 11.3.2016, s. 1.

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.


title: Komission suositus, annettu 21 päivänä joulukuuta 2009 , vähärikkisen polttoaineen turvallisesta käytöstä yhteisön satamissa laiturissa olevissa aluksissa (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               29.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 348/73

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 21 päivänä joulukuuta 2009,
   vähärikkisen polttoaineen turvallisesta käytöstä yhteisön satamissa laiturissa olevissa aluksissa
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2009/1020/EU)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämisestä 26 päivänä huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/32/EY (1), sellaisena kuin se on muutettuna, 4 b artiklassa säädetään yhteisön satamissa laiturissa olevissa aluksissa käytettävien meriliikenteessä käytettävien polttoaineiden enimmäisrikkipitoisuudesta. Artiklassa säädetään muun muassa jäsenvaltioiden velvollisuudesta varmistaa 1 päivästä tammikuuta 2010 alkaen, että aluksissa ei käytetä meriliikenteessä käytettäviä polttoaineita, joiden rikkipitoisuus on yli 0,1 painoprosenttia, ja että jäsenvaltioiden alueilla ei saateta markkinoille meriliikenteessä käytettäviä kaasuöljyjä, joiden rikkipitoisuus on yli 0,1 painoprosenttia.

               (2)

               Lisäksi direktiivin 6 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on tarkastettava näytteiden perusteella, että meriliikenteessä käytettävien polttoaineiden rikkipitoisuus on 4 b artiklan säännösten mukainen, ja näytteidenotto on aloitettava rikkipitoisuutta koskevan vaatimuksen voimaantulopäivänä.

               (3)

               Kuten komission tiedonannossa ilmoituksista, jotka koskevat ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 21 päivänä toukokuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/50/EY 22 artiklan mukaista määräaikojen pidentämistä ja tiettyjen raja-arvojen soveltamisvelvoitteita koskevaa poikkeusta (2), todetaan, PM10-pitoisuuksien vuorokausiraja-arvot ylitetään nykyään yli 40 prosentissa yhteisössä olevista alueista ja taajamista. Ilmanlaadun parantamiseksi on olennaisen tärkeää, että rikkipitoisuuden alhaista raja-arvoa ryhdytään noudattamaan aluksissa, jotka ovat laiturissa yhteisön satamissa, mitä on tähdennetty myös komission Euroopan parlamentille ja neuvostolle antamassa tiedonannossa, joka koskee Euroopan unionin strategiaa merialuksista peräisin olevien ilmakehään joutuvien päästöjen vähentämiseksi (3), sekä vuonna 2005 annetussa ilman pilaantumista koskevassa teemakohtaisessa strategiassa (4).

               (4)

               Kansainvälinen merenkulkujärjestö (IMO) hyväksyi lokakuussa 2008 aluksista aiheutuvan meren pilaantumisen ehkäisemisestä tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen (Marpol-yleissopimuksen) tarkistamisen yhteydessä vaatimuksia, jotka on määrä panna täytäntöön 1 päivästä tammikuuta 2015 alkaen niiden alusten osalta, jotka purjehtivat direktiivin 1999/32/EY 2 artiklan 3 e kohdassa määritellyillä rikkioksidipäästöjen valvonta-alueilla.

               (5)

               Ottaen huomioon asiaan liittyvät turvallisuusriskit komissio katsoo tarpeelliseksi antaa jäsenvaltioille asianmukaiset ohjeet, jotta voidaan varmistaa korkea turvallisuustaso ja tehokas aluksista aiheutuvan meren pilaantumisen ehkäiseminen mainitun direktiivin säännösten täytäntöönpanossa koko yhteisössä.

               (6)

               Alusten, jotka käyttävät raskasta polttoöljyä merellä ollessaan, on 1 päivästä tammikuuta 2010 alkaen siirryttävä käyttämään kevyempiä meriliikenteessä käytettäviä polttoaineita, kuten meriliikenteessä käytettävää dieselöljyä tai kaasuöljyä, ollessaan laiturissa yhteisön satamissa, koska riittävän vähärikkistä raskasta polttoöljyä ei ole yleisesti saatavilla.

               (7)

               Meriliikenteessä käytettävän dieselöljyn tai kaasuöljyn käyttöön aluksissa, joita ei ole suunniteltu käyttämään tällaisia polttoaineita tai joita ei ole teknisesti mukautettu niiden käyttöön, voi liittyä toiminnallisia ongelmia ja turvallisuusriskejä. Komissio on tarkastellut polttoaineiden vaihtoon liittyviä riskejä ja tullut siihen tulokseen, että suurin turvallisuusriski liittyy vaaditun tyyppisen polttoaineen käyttöön sellaisissa alusten kattiloissa, joita ei ole vielä arvioitu ja sertifioitu kyseisen polttoaineen käyttöä varten. Vaikka kattiloissa voidaan käyttää raskasta polttoöljyä tai kevyitä polttoöljyjä, riski aiheutuu siitä, että meriliikenteessä käytettävien dieselöljyjen ja kaasuöljyjen viskositeetti on pienempi ja haihtuvuus suurempi kuin raskaan polttoöljyn eivätkä kevyet polttoöljyt vaadi polttoainejärjestelmän lämmittämistä kuten raskas polttoöljy. Tällaisten alusten määrää ja tapausten todennäköisyyttä on vaikea arvioida tarkasti.

               (8)

               Direktiivissä 1999/32/EY merenkulkualalle on annettu riittävästi aikaa tehdä tekniset mukautukset, jotka mahdollistavat sen, että yhteisön satamissa laiturissa olevissa aluksissa voidaan käyttää merellä käytettäviä polttoaineita, joiden rikkipitoisuus on enintään 0,1 painoprosenttia. Saatavilla on teknisiä ratkaisuja, joilla riskejä voidaan rajoittaa. Vielä on kuitenkin aluksia, joihin ei ole tehty tarpeellisia mukautuksia, ja hyvin harvat alukset ovat käyneet läpi tarpeellisen tarkastus- ja sertifiointiprosessin.

               (9)

               Saatavilla on teknisiä ratkaisuja niiden seurausten lieventämiseksi, joita polttoaineen vaihtaminen laiturissa voi aiheuttaa. Koska kysyntä on ollut merenkulkualan taholta heikkoa, tarpeellisten teknisten ratkaisujen kehittäminen on viivästynyt, mikä on johtanut viivästyksiin tarkastus- ja sertifiointiprosessissa.

               (10)

               Komission käytettävissä olevien tietojen mukaan koko prosessin loppuunsaattamisen pitäisi kestää enintään kahdeksan kuukautta sellaisten alusten osalta, joihin teknisiä mukautuksia ei ole tehty.

               (11)

               Kattiloiden ja moottoreiden valmistajien olisi kehitettävä erityisiä suosituksia ja menettelyjä kyseisten ratkaisujen mukaisia jälkiasennuksia varten, ja alusten omistajien olisi kehitettävä ja pantava täytäntöön erityisiä toiminnallisia menettelyjä ja annettava asianmukaista koulutusta miehistöille,

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:

               1.

               Jäsenvaltioiden olisi osana sellaisiin aluksiin kohdistuvia täytäntöönpanotoimiaan, jotka eivät täytä sitä vaatimusta, että laiturissa olevissa aluksissa on käytettävä polttoaineita, joiden suurin sallittu rikkipitoisuus on 0,1 painoprosenttia, vaadittava kyseisiä aluksia toimittamaan yksityiskohtaiset todisteet toimista, joita ne toteuttavat vaatimuksen noudattamiseksi. Todisteisiin olisi sisällyttävä valmistajan kanssa tehty sopimus ja hyväksytty jälkiasennussuunnitelma, joka on hyväksytetty aluksen luokituslaitoksella tai, kun on kyse jäsenvaltion lipun alla purjehtivista aluksista, laitoksella, jolla on Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 391/2009 (5) mukainen hyväksyntä. Jälkiasennussuunnitelmassa olisi selvästi ilmoitettava päivämäärä, jolloin mukautus- ja sertifiointiprosessi saadaan päätökseen.

               2.

               Jäsenvaltiot voivat ottaa huomioon hyväksytyn jälkiasennussuunnitelman olemassaolon päättäessään siitä, kuinka ankaria seuraamuksia sovelletaan aluksiin, jotka eivät noudata vaatimusta.

               3.

               Jäsenvaltioiden olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet, joilla lisätään alusten omistajien, liikenteenharjoittajien ja merenkulkijoiden tietoisuutta turvallisuusriskistä, joka liittyy polttoainetyypin vaihtamiseen ilman tarvittavaa aluksen polttoainejärjestelmän teknistä mukautusta, sekä koulutuksen tarpeesta.

      Tehty Brysselissä 21 päivänä joulukuuta 2009.

            Komission puolesta

         Antonio TAJANI

            Varapuheenjohtaja

      (1)  EYVL L 121, 11.5.1999, s. 13.

      (2)  EUVL L 152, 11.6.2008, s. 1.

      (3)  KOM(2002) 595.

      (4)  KOM(2005) 446.

      (5)  EUVL L 131, 28.5.2009, s. 11.


title: Komission suositus, annettu 31 päivänä maaliskuuta 2008 , tiivistetystä hallinnollisesta yhteistyöstä, joka koskee palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvaa työntekijöiden lähettämistä työhön toiseen jäsenvaltioon (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               4.4.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 85/1

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 31 päivänä maaliskuuta 2008,
   tiivistetystä hallinnollisesta yhteistyöstä, joka koskee palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvaa työntekijöiden lähettämistä työhön toiseen jäsenvaltioon
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2008/C 85/01)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16 päivänä joulukuuta 1996 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 96/71/EY (1) asetetaan selvät velvoitteet kansallisten viranomaisten välisen yhteistyön suhteen ja annetaan jäsenvaltioiden tehtäväksi luoda tarpeelliset edellytykset tällaista yhteistyötä varten. Tähän velvoitteeseen kuuluu nimetä kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaisesti yksi tai useampi valvontaviranomainen, joka on organisoitu ja varustettu siten, että se voi toimia tehokkaasti ja käsitellä viipymättä tietopyynnöt, jotka koskevat direktiivin 96/71/EY kattamia työehtoja ja -oloja.

               (2)

               Lisäksi direktiivissä 96/71/EY asetetaan jäsenvaltioille selkeä velvollisuus toteuttaa aiheelliset toimenpiteet, jotta työehtoja ja -oloja koskevat tiedot olisivat yleisesti paitsi ulkomaisten palveluntarjoajien myös asianomaisten lähetettyjen työntekijöiden saatavilla.

               (3)

               Vaikka tiedonsaanti onkin parantunut, on edelleen perusteltua asettaa kyseenalaiseksi se, miten jäsenvaltiot ovat panneet täytäntöön ja/tai soveltavat käytännössä direktiivissä 96/71/EY vahvistettuja hallinnolliseen yhteistyöhön liittyviä sääntöjä (2). Direktiivin 96/71/EY tyydyttävä täytäntöönpano, asianmukainen soveltaminen ja tosiasiallinen noudattaminen ja täytäntöönpanon valvonta käytännössä eivät näytä mahdollisilta, ellei tätä tilannetta korjata (3).

               (4)

               Valvontaohjelma, jonka komissio käynnisti palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvaa työntekijöiden lähettämistä työhön toiseen jäsenvaltioon koskevista suuntaviivoista antamansa tiedonannon (4) perusteella, osoitti lisäksi, että monilla jäsenvaltioilla on taipumus tukeutua pelkästään omiin kansallisiin toimenpiteisiinsä ja välineisiinsä, kun ne valvovat palveluntarjoajien lähetettyihin työntekijöihin soveltamia työehtoja ja -oloja. Tilanteen taustalla tai jopa aiheuttajana voi hyvin olla se, ettei hallinnollista yhteistyötä juurikaan tehdä, että tiedonsaannissa on edelleen puutteita ja että rajatylittävässä täytäntöönpanon valvonnassa on ongelmia (5).

               (5)

               Sen jäsenvaltion viranomaiset, jossa palveluja tarjotaan, soveltavat tiettyjä valvontatoimenpiteitä tai hallinnollisia muodollisuuksia lähettäviin yrityksiin maansa työehtojen ja -olojen noudattamisen varmistamiseksi (6). Lähetettyjen työntekijöiden suojeluun tarkoitettujen ennaltaehkäisevien toimien ja asianmukaisten seuraamusten tarve on kiistaton. Tarkastelu osoittaa kuitenkin, että valvontatoimenpiteiden valikoima vaihtelee erittäin paljon jäsenvaltiosta toiseen ja että kaikki toimenpiteet eivät ehkä ole oikeasuhteisia eivätkä sen vuoksi vastaa perustamissopimuksen 49 artiklaa sellaisena kuin Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on sitä tulkinnut taikka direktiiviä 96/71/EY.

               (6)

               Oikeutettuja valvontatarpeita ei voida täyttää yhteisön lainsäädäntöä täysimääräisesti noudattaen, elleivät jäsenvaltiot paranna ja tarvittaessa vahvista tapaa, jolla ne tekevät tosiasiallisesti yhteistyötä toistensa kanssa ja/tai ellei tiedonsaantia paranneta siten kuin direktiivissä 96/71/EY (7) edellytetään.

               (7)

               Sääntöjen asianmukainen ja tehokas täytäntöönpano ja täytäntöönpanon valvonta ovat keskeisiä tekijöitä lähetettyjen työntekijöiden oikeuksien suojaamisessa, kun taas heikko täytäntöönpanon valvonta horjuttaa alalla sovellettavien yhteisön sääntöjen tehokkuutta. Tiivis yhteistyö komission ja jäsenvaltioiden välillä on sen vuoksi olennaisen tärkeää unohtamatta myöskään työsuojeluhallinnon ja työmarkkinaosapuolten tärkeää tehtävää tässä suhteessa.

               (8)

               Kun on kyse palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon, erilaiset hallinnolliset kulttuurit, rakenteet ja kielet sekä selvien menettelyjen puuttuminen on selvästi todettu tekijöiksi, jotka muodostavat huomattavia esteitä tehokkaalle yhteistyölle jäsenvaltioiden välillä tällä alueella. Jäsenvaltioiden välisen keskinäisen avunannon ja tietojenvaihdon helpottamiseen suunnitellun soveltuvan ja hyvin toimivan sähköisen tietojärjestelmän käyttö on erittäin tehokas keino pyrittäessä poistamaan monia näistä esteistä ja olennaista, jotta jäsenvaltiot voivat tehdä läheistä yhteistyötä. Tällaisen järjestelmän avulla olisi voitava antaa toimivaltaisille viranomaisille ja muille asiaan liittyville toimijoille kuten työmarkkinosapuolille mahdollisuus tunnistaa helposti vastaavat toimijat muissa jäsenvaltioissa ja viestiä tehokkaalla tavalla. Lisäksi sen avulla olisi voitava luoda keskinäisen luottamuksen ilmapiiri, joka on välttämätöntä, jotta hallinnollinen yhteistyö voi toimia tehokkaasti.

               (9)

               Helposti saatavien, oikeiden ja ajantasaisten tietojen tarjoaminen yrityksille ja työntekijöille työehdoista ja -oloista, joita lähetettyihin työntekijöihin sovelletaan vastaanottavassa jäsenvaltiossa, on välttämätön edellytys sille, että voidaan ehkäistä riitatilanteiden, ongelmatapausten ja väärinkäytösten syntymistä. Sen vuoksi olisi ryhdyttävä tarvittaviin toimenpiteisiin, jotta lähetetyille työntekijöille ja heidän työnantajilleen tarjotaan tosiasiallisesti mahdollisuus tiedonsaantiin (8).

               (10)

               Työntekijöiden lähettämistä koskevan lainsäädännön täytäntöönpanon, soveltamisen ja täytäntöönpanon valvonnan puutteiden korjaamiseksi olisi ryhdyttävä pikaisesti tiivistämään hallinnollista yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä; tämä toteutetaan käyttämällä tehokkaampia tietojenvaihdon järjestelmiä, parantamalla tiedonsaantia ja edistämällä tietojen ja parhaiden käytänteiden vaihtoa,

         SUOSITTAA:
   1.   Tietojenvaihtojärjestelmä

      Jäsenvaltioiden olisi ryhdyttävä tarpeellisiin toimenpiteisiin perustaakseen sähköisen tietojenvaihtojärjestelmän, kuten sisämarkkinoiden tiedotusjärjestelmän (IMI)
       (9)
      , ja erityisesti kehittääkseen läheisessä yhteistyössä komission yksiköiden kanssa ensisijaisesti — erityisen — sovelluksen tukemaan hallinnollista yhteistyötä, joka on tarpeen direktiivin 96/71/EY käytännön täytäntöönpanon parantamiseksi.

   Tällaisen hallinnollista yhteistyötä varten tarkoitetun sähköisen tietojenvaihtojärjestelmän kehittäminen direktiivin 96/71/EY yhteyteen merkitsisi seuraavia tehtäviä jäsenvaltioille:

               1)

               niiden tärkeimpien aiheiden ja kysymysten määrittely, joista tietoa on vaihdettava ja jotka olisi sen vuoksi sisällytettävä tietojenvaihtojärjestelmään;

               2)

               niiden toimivaltaisten viranomaisten ja tarvittaessa muiden toimijoiden yksilöinti, jotka ovat mukana lähetettyjen työntekijöiden työolojen seurannassa ja valvonnassa ja jotka osallistuvat tietojenvaihtojärjestelmään;

               3)

               yhteysvirastojen tehtävien selventäminen;

               4)

               riittävien suojatoimenpiteiden tarkastelu siltä osin kuin on kyse jäsenvaltioiden viranomaisten ja tarvittaessa muiden asiaan liittyvien toimijoiden välillä suoritetun tietojenvaihdon aikana vaihdettujen henkilötietojen suojasta (10).

      Jäsenvaltioiden olisi näiden alustavien tarkastelujen tulosten perusteella lisäksi arvioitava ja päätettävä yhteistyössä komission yksiköiden kanssa, tarjoaako IMI soveltuvimman tuen tietojenvaihdolle sellaisena kuin siitä säädetään direktiivin 96/71/EY 4 artiklassa.

   Komissio tarjoaa tukea ja neuvontaa jäsenvaltioille tässä asiassa ja sitoutuu tekemään läheistä yhteistyötä niiden kanssa, jotta tarvittaviin tuloksiin päästään hyvissä ajoin. Erityisesti komissio edistää ja koordinoi vapaaehtoispohjalta perustettavan operatiivisen toimintaryhmän työtä ja tarjoaa tarvittaessa ulkopuolista teknistä apua erityissovelluksen kehittämistyössä.
   2.   Tiedonsaanti

      Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä edelleen parantamaan tiedonsaantia niistä työehdoista ja -oloista, joita palveluntarjoajien on sovellettava, sekä varmistamaan, että jäsenvaltioiden yhteysvirastot kykenevät suorittamaan tehtävänsä tehokkaasti.

   Tiedonsaannin parantamiseksi jäsenvaltioiden olisi:

               1)

               vältettävä viittaamasta pelkästään työlainsäädäntöön tai tarjoamasta pelkästään sitä koskevaa yleistä tietoa ja sen sijaan ilmoitettava selvästi ne työehdot ja -olot ja/tai se osa (kansallista ja/tai alueellista) lainsäädäntöä, joita on sovellettava niiden alueelle lähetettyihin työntekijöihin;

               2)

               ryhdyttävä tarvittaviin toimenpiteisiin sellaisten tietojen antamiseksi yleisesti saataville, jotka koskevat eri tilanteissa (ja eri henkilöihin) sovellettavia työehtosopimuksia ja ulkomaisten palveluntarjoajien sovellettaviksi tulevia työehtoja ja -oloja; mahdollisuuksien mukaan olisi tarjottava linkkejä olemassa oleviin internetsivustoihin ja muihin yhteyspisteisiin, joita ovat erityisesti asiaankuuluvat työmarkkinaosapuolet;

               3)

               annettava nämä tiedot työntekijöiden ja palveluntarjoajien saataville muilla kielillä kuin sen maan kansallisella kielellä (kansallisilla kielillä), jossa palvelut tarjotaan; jos mahdollista, tiivistettynä lehtiseen, jossa ilmoitetaan tärkeimmät sovellettavat työehdot;

               4)

               hyödynnettävä paremmin internetin tarjoamia mahdollisuuksia ja parannettava kansallisilla verkkosivustoilla (11) tarjottavien tietojen saatavuutta ja selkeyttä.

         Lisäksi jäsenvaltioiden olisi:

               5)

               mahdollistettava se, että yhteysvirastojen rakenne on organisoitu tehokkaasti ja että niillä on käytössään asianmukainen henkilöstö ja muut resurssit, jotta ne voivat täyttää tietojen tarjoamiseen liittyvät tehtävänsä;

               6)

               ilmoitettava mahdollisuuksien mukaan yhteysvirastossa toimiva yhteyshenkilö, joka on vastuussa tietopyyntöjen käsittelystä.

         Komissio tukee edelleen jäsenvaltioita tällä alalla erityisesti EUROPA-verkkosivustolla jo olevan portaalin kautta; se sisältää linkkejä työntekijöiden lähettämistä koskeviin kansallisiin verkkosivustoihin.
   3.   Hyvien käytänteiden vaihto

      Jäsenvaltioiden olisi osallistuttava aktiivisesti prosessiin, jossa järjestelmällisesti ja virallisesti yksilöidään ja vaihdetaan hyviä käytänteitä työntekijöiden lähettämisen alalla komission tätä tarkoitusta varten mahdollisesti perustamien yhteistyöfoorumien, kuten suunnitellun korkean tason komitean (ks. lisätiedot liitteestä), kautta.

      Tehty Brysselissä 31 päivänä maaliskuuta 2008.

            Komission puolesta

         Vladimír ŠPIDLA

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 18, 21.1.1997, s. 1.

      (2)  Komission yksiköiden valmisteluasiakirjat SEC(2006) 439 ja SEC(2007) 747 sekä tiedonanto Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuva työntekijöiden lähettäminen työhön toiseen jäsenvaltioon: mahdolrlisuuksista täysi hyöty ja työntekijöille taattu suoja, erityisesti kohta 6. Päätelmät, KOM(2007) 304 lopullinen, 13. kesäkuuta 2007, s. 9.

      (3)  Ks. myös Euroopan parlamentin päätöslauselma, 11. heinäkuuta 2007, B6-0266/2007.

      (4)  KOM(2006) 159 lopullinen, 4. huhtikuuta 2006.

      (5)  Tiedonanto Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuva työntekijöiden lähettäminen työhön toiseen jäsenvaltioon: mahdollisuuksista täysi hyöty ja työntekijöille taattu suoja, erityisesti kohta 6. Päätelmät, KOM(2007) 304 lopullinen, 13. kesäkuuta 2007, sekä siihen liittyvä komission yksiköiden valmisteluasiakirja SEC(2007) 747.

      (6)  Ks. Euroopan parlamentin päätöslauselma Schroedterin mietinnöstä, 26. lokakuuta 2006.

      (7)  Samaa seikkaa korostetaan Euroopan parlamentin päätöslauselmassa, ks. erityisesti 21 kohta ja 32 kohta ja sitä seuraavat kohdat. Työlainsäädännön uudistamista koskevan julkisen kuulemismenettelyn yhteydessä (KOM(2006) 708, 22. marraskuuta 2006) saaduista vastauksista kävi ilmi myös, että jäsenvaltiot tukevat laajalti pyrkimystä parantaa yhteistyötä (ks. KOM(2007) 627 lopullinen, 24. lokakuuta 2007, ja siihen liittyvä komission yksiköiden valmisteluasiakirja SEC(2007) 1373).

      (8)  Euroopan parlamentti korosti samaa seikkaa ja toiminnan tarvetta päätöslauselmassaan 11. heinäkuuta 2007, ks. 18 kohta.

      (9)  IMI on tiedotusjärjestelmä, jolla pyritään helpottamaan jäsenvaltioiden keskinäistä avunantoa ja tietojenvaihtoa. Se tarjoaa eurooppalaisille viranomaisille keinon suojattuun ja nopeaan tiedonsiirtoon ja auttaa niitä toimimaan tehokkaasti yhdessä huolimatta erilaisista kielistä ja hallintomenettelyistä ja -rakenteista. Ensimmäisillä sovelluksilla tuetaan ammattipätevyyden tunnustamista koskevan tarkistetun direktiivin (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/36/EY) ja palveludirektiivin (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/123/EY) soveltamista.

      (10)  Ks. tässä yhteydessä myös komission päätös 2008/49/EY, tehty 12. joulukuuta 2007, sisämarkkinoiden tietojenvaihtojärjestelmän (IMI) täytäntöönpanosta henkilötietojen suojelun osalta (EUVL L 13, 16.1.2008, s. 18).

      (11)  Kansallisilla verkkosivustoilla on linkkejä työntekijöiden lähettämistä koskevaan komission verkkosivustoon:
   http://europa.eu.int/comm/employment_social/labour_law/postingofworkers_en.htm

      LIITE
      Työntekijöiden lähettämistä käsittelevä korkean tason komitea (joka on määrä perustaa): suunniteltu rooli, tehtävät ja vastuualueet
      Tähän mennessä vapaaehtoispohjalta tapahtunut tietojenvaihto työntekijöiden lähettämistä käsittelevässä epävirallisessa kansallisten asiantuntijoiden ryhmässä osoitti, että ryhmä paransi tehokkaasti käytettävissä olevia keinoja tietojen vaihtamiseksi lähetettyjä työntekijöitä koskevista työehdoista ja -oloista. Lisäksi komissio on saanut sitä kautta hyödyllistä tietoa direktiivin 96/71/EY täytäntöönpanosta ja soveltamisesta.
      Hallinnollisen yhteistyön tiivistäminen edellyttää myös sitä, että kehitetään tehokkaat keinot hyvien käytänteiden tunnistamiseksi ja vaihtamiseksi kaikissa asioissa, joilla on merkitystä direktiivin 96/71/EY oikean soveltamisen ja täytäntöönpanon valvonnan kannalta käytännössä. Siten on mahdollista parantaa huomattavasti hallinnollista yhteistyötä ja estää riitatilanteiden syntyminen ja tiuha turvautuminen riitojen ratkaisuun tuomioistuimessa.
      Sen vuoksi ja kuten komissio jo ilmoitti tiedonannossaan 13. kesäkuuta 2007, se aikoo perustaa korkean tason komitean, jolle on tarkoitus antaa seuraavat tehtävät ja tavoitteet:

                  1)

                  yksilöidä parhaita käytänteitä ja edistää niiden ja kokemusten vaihtoa;

                  2)

                  edistää asiaan liittyvän tiedon vaihtoa, mukaan luettuna tiedot olemassa olevista (kahdenvälisen) hallinnollisen yhteistyön muodoista jäsenvaltioiden ja/tai työmarkkinaosapuolten välillä;

                  3)

                  tarkastella (hallinnollisia) kysymyksiä, ongelmia ja erityisaiheita, jotka koskevat direktiivin 96/71/EY tai työntekijöiden lähettämiseen liittyvien kansallisten täytäntöönpanotoimenpiteiden täytäntöönpanoa, soveltamista sekä tosiasiallista noudattamista ja täytäntöönpanon valvontaa;

                  4)

                  tarkastella mahdollisia vaikeuksia, joita voi ilmetä direktiivin 96/71/EY 3 artiklan 10 kohdan soveltamisen yhteydessä;

                  5)

                  seurata edistymistä hallinnollisen yhteistyön parantamisessa, erityisesti hallinnollisen yhteistyön tueksi tarkoitetun — erityisen — sovelluksen kehittämistä ja IMI:n mukauttamista ja toteutusta sekä tiedonsaannin paranemista, ja tarvittaessa ehdottaa toteutettavia toimia tai edistysaskelia;

                  6)

                  tarkastella mahdollisuuksia tarvittaessa lisätä työntekijöiden oikeuksien tosiasiallista noudattamista ja täytäntöönpanon valvontaa ja heidän asemansa suojaa;

                  7)

                  sitoutua tutkimaan yksityiskohtaisesti rajatylittävään täytäntöönpanon valvontaan liittyviä käytännön ongelmia.

            Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi korkean tason komitean olisi otettava läheisesti mukaan toimintaan ne viranomaiset, jotka ovat vastuussa lähetettyihin työntekijöihin sovellettavan lainsäädännön valvonnasta jäsenvaltioissa, kuten työsuojeluviranomaiset. Sen olisi myös kansallista lainsäädäntöä ja/tai käytäntöä noudattaen otettava virallisesti mukaan säännölliseen toimintaan työmarkkinaosapuolet, erityisesti alakohtaisten työmarkkinaosapuolten edustajat niillä aloilla, joilla työntekijöiden lähettäminen on yleistä.
      Komissio on valmis tekemään lähitulevaisuudessa tällaisen korkean tason komitean perustamista koskevan komission päätöksen, jossa määritellään sen kokoonpano, tavoitteet ja työskentelymenetelmät. Tätä varten se ottaa huomioon tämän suosituksen johdosta neuvostossa käydyn keskustelun tulokset.


title: Neuvoston suositus, annettu 21 päivänä maaliskuuta 2013 , Euroopan kehitysrahaston (kymmenes EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2011

text:
               26.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 88/3

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 21 päivänä maaliskuuta 2013,
   Euroopan kehitysrahaston (kymmenes EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2011
   2013/C 88/03
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun Kumppanuussopimuksen (1), jota on muutettu Luxemburgissa 25 päivänä kesäkuuta 2005 allekirjoitetulla sopimuksella (2),
   ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen vuosia 2008–2013 koskevaan monivuotiseen rahoituskehykseen perustuvan yhteisön avun rahoituksesta AKT–EY-kumppanuussopimuksen mukaisesti sekä rahoitustuen myöntämisestä EY:n perustamissopimuksen neljännessä osassa tarkoitetuille merentakaisille maille ja alueille (3), jäljempänä ’sisäinen sopimus’, jolla on muun muassa perustettu kymmenes Euroopan kehitysrahasto (kymmenes EKR), ja erityisesti sen 11 artiklan 8 kohdan,
   ottaa huomioon kymmenenteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 18 päivänä helmikuuta 2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 215/2008 (4) ja erityisesti sen 142–144 artiklan,
   on tutkinut kymmenennen EKR:n toimiin liittyvän tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2011, ja tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen kahdeksannesta, yhdeksännestä ja kymmenennestä Euroopan kehitysrahastosta (EKR) rahoitetuista toimista (5) varainhoitovuodelta 2011 sekä mainittuun vuosikertomukseen sisältyvät komission vastaukset,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Sisäisen sopimuksen 11 artiklan 8 kohdan nojalla Euroopan parlamentti myöntää neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden kymmenennen EKR:n varainhoidosta.

               (2)

               Komissio on toteuttanut kymmenennen EKR:n toimet varainhoitovuoden 2011 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,

         SUOSITTAA, että Euroopan parlamentti myöntää komissiolle vastuuvapauden kymmenennen EKR:n toimien toteuttamisen osalta varainhoitovuodelta 2011.

      Tehty Brysselissä 21 päivänä maaliskuuta 2013.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. HOGAN

      (1)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUVL L 287, 28.10.2005, s. 4.

      (3)  EUVL L 247, 9.9.2006, s. 32.

      (4)  EUVL L 78, 19.3.2008, s. 1.

      (5)  EUVL C 344, 12.11.2012, s. 243.