title: 2014/478/EU: Komission suositus, annettu 14 päivänä heinäkuuta 2014 , periaatteista kuluttajien ja sähköisten rahapelipalvelujen pelaajien suojelemiseksi sekä alaikäisten sähköisen rahapelaamisen estämiseksi  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               19.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 214/38

         KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 14 päivänä heinäkuuta 2014,
   periaatteista kuluttajien ja sähköisten rahapelipalvelujen pelaajien suojelemiseksi sekä alaikäisten sähköisen rahapelaamisen estämiseksi
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

      (2014/478/EU)

   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 292 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio järjesti vuonna 2011 julkisen kuulemisen vihreästä kirjastaan (1), joka käsittelee sähköisesti välitettäviä rahapelejä sisämarkkinoilla. Kuulemisessa yksilöitiin jäsenvaltioiden yhteiset tavoitteet, jotka liittyvät sähköisten rahapelipalvelujen sääntelyyn, ja se auttoi määrittämään unionin toiminnan ensisijaiset alat.

               (2)

               Lokakuun 23 päivänä 2012 antamassaan tiedonannossa ”Kohti sähköisesti välitettävien rahapelien kattavaa eurooppalaista kehystä” (2) komissio ehdottaa useita toimia, joilla pyritään vastaamaan sähköiseen rahapelaamiseen liittyviin sääntelyllisiin, yhteiskunnallisiin ja teknisiin haasteisiin. Tiedonannossa komissio ilmoittaa erityisesti, että se aikoo antaa suositukset kuluttajien, myös alaikäisten, suojelusta sähköisten rahapelipalvelujen alalla sekä sähköisiä rahapelipalveluja koskevasta vastuullisesta kaupallisesta viestinnästä. Tässä suosituksessa on tarkoitus yhdistää molemmat mainitut aiheet, parantaa kuluttajien ja pelaajien suojelua sekä estää alaikäisten sähköinen rahapelaaminen. Suosituksen tavoitteena on varmistaa, että rahapelaaminen säilyy vain ajanvietteenä, kuluttajille tarjotaan turvallinen rahapeliympäristö ja käytössä on toimenpiteet, joilla torjutaan taloudellisten tai sosiaalisten haittojen riskiä, sekä vahvistaa toimet, jotka tarvitaan alaikäisten sähköisen rahapelaamisen estämiseksi.

               (3)

               Syyskuun 10 päivänä 2013 antamassaan päätöslauselmassa (3), joka käsittelee sähköisesti välitettäviä rahapelejä sisämarkkinoilla, Euroopan parlamentti kehotti komissiota tutkimaan mahdollisuutta saada vapaaehtoisia pelikieltoja koskevat kansalliset rekisterit yhteentoimiviksi, tiedottamaan peliriippuvuuden riskeistä ja harkitsemaan kolmannen osapuolen suorittamia pakollisia henkilöllisyystarkastuksia. Euroopan parlamentti ehdotti myös, että sähköistä rahapelaamista tarjoavat operaattorit velvoitetaan antamaan rahapeliverkkosivustolla tietoja sääntelyviranomaisista, esittämään alaikäisille tarkoitettuja varoituksia ja tiedottamaan vapaaehtoisista pelirajoituksista. Lisäksi Euroopan parlamentti vaati vastuullista kaupallista viestintää koskevia yhteisiä periaatteita. Se suositti, että kaupallisen viestinnän olisi sisällettävä selkeitä varoituksia pakonomaisen pelaamisen seurauksista ja peliriippuvuuden riskeistä. Kaupallinen viestintä ei saisi olla liiallista eikä sisällöltään erityisesti alaikäisille suunnattua tai sellaista, että se todennäköisesti kohdistuu alaikäisiin.

               (4)

               Myös Euroopan talous- ja sosiaalikomitea on kehottanut komissiota puuttumaan asiaan kuluttajansuojan parantamiseksi sähköisen rahapelaamisen osalta sekä alaikäisten suojelemiseksi (4).

               (5)

               Unionin tason yhdenmukaistamisen puuttuessa jäsenvaltiot voivat periaatteessa asettaa vapaasti rahapelipolitiikkansa tavoitteet ja määrittää haluamansa suojan tason kuluttajien terveyden suojelemiseksi. Euroopan unionin tuomioistuin on antanut yleiset tulkintaohjeet perusvapauksista (sähköisten) rahapelien sisämarkkinoilla ottaen huomioon rahapelitoiminnan erityisluonteen. Vaikka jäsenvaltiot voivat rajoittaa sähköisten rahapelipalvelujen rajatylittävää tarjontaa suojatakseen yleisen edun mukaisia tavoitteita, niiden on kuitenkin osoitettava, että kyseinen toimenpide on sopiva ja tarpeellinen. Jäsenvaltioilla on velvollisuus osoittaa, että yleisen edun mukaisiin tavoitteisiin pyritään johdonmukaisella ja järjestelmällisellä tavalla (5).

               (6)

               Euroopan unionin tuomioistuin on myös vahvistanut perussäännöt erityisesti monopoliehdoin tarjottavia rahapelipalveluja koskevasta kaupallisesta viestinnästä. Julkisen monopolin haltijan harjoittaman mainonnan on oltava maltillista ja rajoituttava tiukasti siihen, mikä on tarpeen kuluttajien ohjaamiseksi valvottujen pelien pariin. Mainonnalla ei saa pyrkiä lisäämään kuluttajien luonnollista peliviettiä kannustamalla heitä osallistumaan aktiivisesti rahapelaamiseen esimerkiksi arkipäiväistämällä tällaista pelaamista tai lisäämällä rahapelaamisen kiinnostavuutta huomiota herättävillä mainoksilla, joissa korostetaan mahdollisuutta suuriin voittoihin. Erityisesti on erotettava toisistaan yhtäältä monopolin haltijan strategiat, joiden ainoana tarkoituksena on tiedottaa mahdollisille asiakkaille monopolin haltijan tuotteiden olemassaolosta ja joilla on tarkoitus taata rahapelien säännöllinen saatavuus ohjaamalla pelaajat valvottujen pelimuotojen pariin, ja toisaalta strategiat, joilla kannustetaan ja innostetaan osallistumaan aktiivisesti tällaisten pelien pelaamiseen (6).

               (7)

               Kuluttajien ja terveyden suojelu ovat jäsenvaltioiden tärkeimmät yleisen edun mukaiset tavoitteet kansallisissa rahapelikehyksissä, joiden tavoitteena on ehkäistä ongelmapelaamista ja suojella alaikäisiä.

               (8)

               Säännöissä ja politiikoissa, jotka jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön saavuttaakseen yleisen edun mukaiset tavoitteet, on suuria eroja. Unionin tason toiminnalla jäsenvaltioita kannustetaan tarjoamaan korkeatasoinen suoja koko unionissa ottaen erityisesti huomioon rahapelaamiseen liittyvät riskit, jotka voivat johtaa pelaamishäiriöön tai muihin kielteisiin henkilökohtaisiin ja sosiaalisiin seurauksiin.

               (9)

               Tämän suosituksen tarkoituksena on suojella kuluttajien ja pelaajien terveyttä ja minimoida siten myös mahdolliset taloudelliset vahingot, joita voi aiheutua pakonomaisesta tai liiallisesta rahapelaamisesta. Tätä varten suosituksessa suositetaan periaatteita, joilla pyritään kuluttajien, pelaajien ja alaikäisten korkeatasoiseen suojaan sähköisten rahapelipalvelujen osalta. Valmistellessaan tätä suositusta komissio on ottanut huomioon jäsenvaltioiden hyvät käytännöt.

               (10)

               Sähköisiä rahapelipalveluja tarjotaan ja käytetään laajalti. Sähköinen rahapelaaminen on palvelutoimintaa, joka tuotti EU:ssa 10,54 miljardia euroa tuloja vuonna 2012. Teknologian kehitys, internetin käyttömahdollisuuksien lisääntyminen ja kätevät mobiiliteknologiat lisäävät sähköisen rahapelaamisen saatavuutta ja vauhdittavat sen kasvua. Riittävän selkeiden tai avointen tietojen puute voi kuitenkin johtaa vääriin valintoihin. Lisäksi verkkopelaajat etsivät vaihtoehtoisia pelimahdollisuuksia aina kokiessaan, ettei tarjonta ole riittävän houkuttelevaa.

               (11)

               Rahapelaamista koskevaa kaupallista viestintää levitetään monenlaisen median, kuten lehdistön, suoramainonnan, audiovisuaalisen median ja ulkomainonnan välityksellä sekä sponsoroinnin avulla. Tämä voi johtaa siihen, että alaikäisten kaltaiset muita heikommassa asemassa olevat ryhmät tuntevat houkutusta rahapelaamiseen. Sähköisiä rahapelipalveluja koskevalla kaupallisella viestinnällä voidaan toisaalta ohjata kuluttajia sallitun ja säännellyn tarjonnan pariin esimerkiksi näyttämällä operaattorin tunnistetiedot ja välittämällä totuudenmukaisia tietoja rahapelaamisesta, muun muassa ongelmapelaamisen riskeistä, sekä asianmukaisia varoitusviestejä, missä kaupallisella viestinnällä voi olla tärkeä rooli.

               (12)

               Jotkut rahapelaamista harrastavat henkilöt voivat kärsiä omasta käyttäytymisestään siinä määrin, että se vaikuttaa kyseiseen henkilöön tai hänen perheeseensä, kun taas toisille koituu vakavia vahinkoja patologisesta rahapelaamisesta. Arvion mukaan 0,1–0,8 prosenttia aikuisväestöstä kärsii pelaamishäiriöstä, minkä lisäksi 0,1–2,2 prosentilla aikuisväestöstä esiintyy potentiaalisesti ongelmallista pelaamiskäyttäytymistä (7). Sen vuoksi tarvitaan ennalta ehkäisevää lähestymistapaa, jotta sähköisiä rahapelipalveluja tarjottaisiin ja markkinoitaisiin sosiaalisesti vastuullisella tavalla erityisesti sen varmistamiseksi, että rahapelaaminen pysyy vain virkistystoimintana ja ajanvietteenä.

               (13)

               Alaikäiset altistuvat usein rahapelaamiselle käyttäessään internetiä, mobiilisovelluksia ja mediaa, joissa mainostetaan rahapelejä, sekä rahapelien ulkomainonnan välityksellä. Lisäksi alaikäiset seuraavat urheilukilpailuja, joita rahapeliyritykset sponsoroivat tai joissa esiintyy rahapelaamiseen liittyvää mainontaa, tai osallistuvat tällaisiin kilpailuihin. Sen vuoksi tämän suosituksen yhtenä tavoitteena on estää se, että alaikäisiä vahingoitetaan tai käytetään hyväksi rahapelaamisen yhteydessä.

               (14)

               On yhä yleisempää, että unioniin sijoittautuneilla sähköistä rahapelaamista tarjoavilla operaattoreilla on toimilupia useissa eri jäsenvaltioissa, jotka ovat valinneet toimilupaperusteiset järjestelmät rahapelaamisen sääntelyyn. Operaattorit voisivat hyötyä yhtenäisemmästä lähestymistavasta. Lisäksi moninkertaiset noudattamisvaatimukset voivat johtaa infrastruktuurin ja kustannusten tarpeettomaan päällekkäisyyteen, mikä aiheuttaa sääntelyviranomaisille turhaa hallinnollista rasitusta.

               (15)

               On asianmukaista kehottaa jäsenvaltioita ehdottamaan sääntöjä, joiden mukaisesti kuluttajille annetaan tietoa sähköisestä rahapelaamisesta. Tällaisilla säännöillä olisi ehkäistävä rahapelaamiseen liittyvien häiriöiden kehittymistä, estettävä alaikäisiä käyttämästä rahapelipalveluja ja saatava kuluttajat luopumaan palveluista, jotka eivät ole sallittuja ja voivat sen vuoksi olla haitallisia.

               (16)

               Tarvittaessa tämän suosituksen periaatteet olisi osoitettava paitsi operaattoreille myös kolmansille osapuolille, niin kutsutuille sidosyrityksille, joiden sallitaan markkinoida sähköisiä rahapelipalveluja operaattorin puolesta.

               (17)

               On asianmukaista, että kuluttajille ja pelaajille tiedotetaan paremmin sellaisista sähköisistä rahapelipalveluista, joita ei sallita unionin oikeuden eikä sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, jossa sähköistä rahapelipalvelua käytetään, minkä lisäksi on asianmukaista torjua tällaisia palveluja. Jäsenvaltioiden, jotka eivät salli tiettyä sähköistä rahapelipalvelua, ei pitäisi myöskään sallia kyseistä palvelua koskevaa kaupallista viestintää tässä yhteydessä.

               (18)

               Rekisteröintiprosessissa, jossa pelitili avataan, on tarkoitus todentaa kyseisen henkilön henkilöllisyys ja mahdollistaa pelaajan käyttäytymisen seuraaminen. On olennaisen tärkeää suunnitella rekisteröinti siten, että sillä estetään kuluttajia keskeyttämästä rekisteröintiprosessia ja siirtymästä sääntelemättömille rahapeliverkkosivustoille.

               (19)

               Vaikka rekisteröinti, johon kuuluu toisinaan offline-vaiheita tai manuaalisia vaiheita, on otettu eri jäsenvaltioissa eri tavalla käyttöön, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että henkilötiedot voidaan todentaa tehokkaasti, jotta rekisteröinti saataisiin helpommin päätökseen.

               (20)

               On tärkeää, että pelitileistä tehdään pysyviä vasta sen jälkeen, kun pelaajien antamat henkilötiedot on todennettu. Suotavaa on, että pelaajille annetaan mahdollisuus käyttää väliaikaisia tilejä ennen kuin heidän tileistään tulee pysyviä. Tällaisten tilien tilapäisyyden vuoksi niillä olisi oltava kiinteä nimellisarvo, eikä pelaajille saisi antaa mahdollisuutta nostaa talletuksia tai voittoja.

               (21)

               Pelaajien ja heidän varojensa suojelemiseksi sekä läpinäkyvyyden varmistamiseksi käytössä olisi oltava menettelyt sellaisten pelitilien tarkistamiseksi, joita ei ole käytetty aktiivisesti tietynpituisena aikana, sekä menettelyt pelitilin pysyvää tai väliaikaista sulkemista varten. Lisäksi pelitili olisi peruttava, jos henkilö todetaan alaikäiseksi.

               (22)

               Varoitusilmoitusten osalta ajastinvaihtoehdon olisi tarvittaessa oltava pelaajan nähtävissä pelisession aikana.

               (23)

               Pelaajia olisi tuettava siten, että talletusrajojen asettamisen lisäksi heille voidaan tarjota muita suojatoimenpiteitä, kuten mahdollisuutta asettaa panos- tai tappiorajoja talletusrajojen lisäksi.

               (24)

               Jotta estettäisiin pelaamishäiriön kehittyminen, operaattorilla olisi myös oltava mahdollisuus ohjata pelaajaa asettamaan peliestoja tai sulkea pelaaja pois pelistä, jos pelaamiskäyttäytymisessä esiintyy huolestuttavia muutoksia. Tällaisissa tilanteissa operaattorin olisi ilmoitettava pelaajalle perusteensa ja ohjattava pelaaja saamaan apua tai hoitoa.

               (25)

               Operaattorit ovat urheilujoukkueiden ja -tapahtumien merkittäviä sponsoreita Euroopassa. Jotta sähköisten rahapelipalvelujen tarjoajien harjoittama sponsorointi saataisiin vastuullisemmaksi, olisi asetettava selkeät vaatimukset sponsoroinnin avoimuudesta ja vastuullisuudesta. Selkeämpiä vaatimuksia tarvitaan erityisesti sen estämiseksi, että rahapelioperaattoreiden harjoittama sponsorointi vaikuttaa haitallisesti alaikäisiin.

               (26)

               Lisäksi on tarpeen tiedottaa riskeistä, kuten petoksista, joita liittyy sellaisiin yleisiin verkkosivustoihin, jotka ovat kaiken valvonnan ulkopuolella unionissa.

               (27)

               Yleisen edun mukaisten tavoitteiden saavuttamista on suojattava tehokkaalla valvonnalla. Jäsenvaltioiden olisi nimettävä toimivaltaiset viranomaiset, vahvistettava operaattoreita koskevat selkeät ohjeet ja annettava helposti saatavilla olevaa tietoa kuluttajille, pelaajille ja heikommassa asemassa oleville ryhmille, alaikäiset mukaan luettuina.

               (28)

               Käytännesäännöillä voi olla tärkeä rooli tässä suosituksessa esitettyjen kaupallista viestintää koskevien periaatteiden tehokkaassa soveltamisessa ja valvonnassa.

               (29)

               Tämä suositus ei vaikuta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY (8) eikä neuvoston direktiivin 93/13/ETY (9) soveltamiseen.

               (30)

               Tässä suosituksessa säädettyjen periaatteiden soveltamiseen liittyy henkilötietojen käsittelyä. Sen vuoksi sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY (10) sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2002/58/EY (11),

         ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
   I   TARKOITUS

               1.

               Jäsenvaltioille suositetaan, että ne vahvistavat sähköisiä rahapelipalveluja ja niihin liittyvää vastuullista kaupallista viestintää koskevat periaatteet saavuttaakseen kuluttajien, pelaajien ja alaikäisten suojelussa korkean tason ja varjellakseen heidän terveyttään sekä minimoidakseen taloudelliset vahingot, joita pakonomainen tai liiallinen rahapelaaminen voi aiheuttaa.

               2.

               Tämä suositus ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen säännellä rahapelipalveluja.

         II   MÄÄRITELMÄT

               3.

               Tässä suosituksessa tarkoitetaan:

                           a)

                           ’sähköisellä rahapelipalvelulla’ palvelua, johon liittyy sellaisen panoksen asettaminen, jolla on rahallista arvoa, rahapeleissä, mukaan luettuina pelit, joissa taidolla on osuutensa, kuten arpajaiset, kasinopelit, pokeripelit ja vedonlyöntitoiminta, ja jota tarjotaan millä tahansa keinoin etäpalveluna, sähköisessä muodossa tai muun viestintää helpottavan tekniikan avulla ja palvelun vastaanottajan henkilökohtaisesta pyynnöstä;

                           b)

                           ’kuluttajalla’ luonnollista henkilöä, joka toimii muussa kuin elinkeinoonsa, liiketoimintaansa tai ammattiinsa liittyvässä tarkoituksessa;

                           c)

                           ’pelaajalla’ luonnollista henkilöä, jolla on operaattorin tarjoama pelitili ja joka osallistuu sähköiseen rahapelipalveluun;

                           d)

                           ’pelitilillä’ pelaajan avaamaa tiliä, jolle kirjataan kaikki operaattorin kanssa suoritettavat transaktiot;

                           e)

                           ’alaikäisellä’ henkilöä, joka ei ole vielä saavuttanut sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti vahvistettua vähimmäisikää, jota sähköiseen rahapelipalveluun osallistuminen edellyttää;

                           f)

                           ’operaattorilla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka saa tarjota sähköistä rahapelipalvelua, sekä jokaista, joka toimii tällaisen henkilön puolesta tai nimissä;

                           g)

                           ’kaupallisella viestinnällä’ kaikkia viestintämuotoja, joiden tarkoituksena on suoraan tai epäsuorasti edistää operaattorin tavaroiden tai palvelujen myyntiä tai kyseisen operaattorin imagoa;

                           h)

                           ’sponsoroinnilla’ operaattorin ja sponsoroitavan osapuolen välistä sopimussuhdetta, jonka mukaan operaattori tarjoaa rahoitus- tai muuta tukea urheilun tai taiteen alalla järjestölle, tapahtumalle, joukkueelle tai yksittäiselle henkilölle kaupallisen viestinnän tai muiden etujen vastikkeena mielleyhtymän luomiseksi operaattorin imagon, tavaramerkkien tai tuotteiden ja sponsorointikohteen välille.

         III   TIETOVAATIMUKSET

               4.

               Seuraavat tiedot olisi esitettävä näkyvästi operaattorin rahapeliverkkosivuston etusivulla, ja niihin olisi voitava päästä kaikilta verkkosivuston sivuilta:

                           a)

                           yritystä koskevat tiedot tai muut tiedot, joilla varmistetaan, että operaattori on tunnistettavissa ja siihen voidaan ottaa yhteyttä, seuraavat mukaan luettuina:

                                       i)

                                       yrityksen nimi;

                                       ii)

                                       rekisteröintipaikka;

                                       iii)

                                       sähköpostiosoite;

                           b)

                           merkki, jossa ilmaisee rahapelaamisen alaikärajan;

                           c)

                           vastuullista rahapelaamista koskeva viesti, joka antaa enintään yhdellä klikkauksella

                                       i)

                                       tiedot siitä, että rahapelaaminen voi olla vahingollista, jollei sitä hallita;

                                       ii)

                                       tiedot verkkosivustolla olevista pelaajaa tukevista toimenpiteistä;

                                       iii)

                                       itsearviointitestit, joiden avulla pelaajat voivat arvioida pelaamiskäyttäytymistään;

                           d)

                           linkki vähintään yhteen järjestöön, joka tarjoaa pelaamishäiriöihin liittyvää tietoa ja apua.

               5.

               Operaattorin ja kuluttajan välisen sopimussuhteen ehdot ja edellytykset olisi ilmoitettava täsmällisesti ja helposti luettavassa muodossa. Niiden olisi täytettävä seuraavat vaatimukset:

                           a)

                           niissä olisi oltava tiedot ainakin pelitililtä ottojen ajoituksista ja rajoista ja pelitilin transaktioihin mahdollisesti liittyvistä maksuista sekä linkki kuhunkin peliin sovellettavista palautusprosenteista;

                           b)

                           kuluttajan olisi hyväksyttävä ja vahvistettava ne V jaksossa tarkoitetun rekisteröintiprosessin aikana;

                           c)

                           ne olisi annettava sähköisessä muodossa saataville tavalla, joka antaa kuluttajalle mahdollisuuden tallentaa ja hakea kyseiset tiedot sekä kaikki muutokset, joista ilmoitetaan kuluttajalle.

               6.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että tiedot operaattorin rahapeliverkkosivustolla olevia pelejä ja vedonlyöntejä koskevista säännöistä ja niiden muutoksista ovat kuluttajan saatavilla.

               7.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että operaattorin rahapeliverkkosivustolla annetaan tiedot rahapelaamisen sääntelyviranomaisesta sen osoittamiseksi, että operaattorilla on toimilupa.

         IV   ALAIKÄISET

               8.

               Kukaan alaikäinen ei saisi pelata rahapeliverkkosivustolla tai olla pelitilin haltija.

               9.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että operaattorilla on käytössään menettelyt, joiden tavoitteena on estää alaikäisten rahapelaaminen ja joihin kuuluvat muun muassa iänvarmistukset V jaksossa tarkoitetun rekisteröintimenettelyn aikana.

               10.

               Jäsenvaltioiden olisi edistettävä sitä, että rahapelisivustoilla annetaan linkit esto-ohjelmiin, jotta estettäisiin alaikäisten pääseminen rahapelisivustoille.

               11.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että sähköisiä rahapelipalveluja koskevalla viestinnällä ei vahingoiteta alaikäisiä tai yllytetä heitä pitämään rahapelaamista vapaa-ajan toimintansa luonnollisena osana.

               12.

               Kaupallisessa viestinnässä olisi mainittava selvästi, että alaikäiset eivät saa pelata rahapelejä, ja ilmoitettava rahapelaamisen alaikäraja.

               13.

               Jäsenvaltioiden olisi edistettävä sitä, että kaupallista viestintää ei lähetetä, näytetä tai helpoteta

                           a)

                           mediassa tai ohjelmissa, joissa alaikäisten odotetaan olevan kohderyhmänä;

                           b)

                           alaikäisille suunnatuilla verkkosivustoilla;

                           c)

                           sellaisten paikkojen läheisyydessä, joissa alaikäiset yleensä viettävät aikaa ja joissa heidän odotetaan olevan kohderyhmänä ja joihin kuuluvat ainakin koulut.

               14.

               Kaupallisessa viestinnässä ei saisi

                           a)

                           käyttää hyväksi alaikäisten kokemattomuutta tai tiedonpuutetta;

                           b)

                           käyttää alaikäisiä tai nuoria esittäviä kuvia tai erityisesti alaikäisiin vetoavia kampanjoita;

                           c)

                           vedota alaikäisiin tai nuoriin heijastamalla nuorisokulttuuritoimintaa tai yhdistämällä rahapelaaminen tällaiseen toimintaan;

                           d)

                           antaa ymmärtää, että rahapelaaminen merkitsee siirtymistä nuoruudesta aikuisuuteen.

         V   PELAAJAN REKISTERÖIMINEN JA PELITILI

               15.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että henkilö saa käyttää sähköistä rahapelipalvelua vain, jos hänet on rekisteröity pelaajaksi ja hän on operaattorin tarjoaman pelitilin haltija.

               16.

               Rekisteröintiprosessissa olisi vaadittava seuraavat tiedot pelitilin avaamiseen:

                           a)

                           nimi;

                           b)

                           osoite;

                           c)

                           syntymäaika;

                           d)

                           sähköpostiosoite tai matkapuhelinnumero.

               17.

               Pelaajan olisi vahvistettava tai operaattorin olisi todennettava ilmoitettu sähköpostiosoite tai matkapuhelinnumero. Näiden tietojen olisi mahdollistettava operaattorin ja pelaajan välinen suora ja tuloksellinen yhteydenpito ja viestintä.

               18.

               Pelaajan henkilötiedot olisi todennettava. Jos suora sähköinen todentaminen ei ole mahdollista tai käytössä, jäsenvaltioita kannustetaan helpottamaan pääsyä kansallisiin rekistereihin, tietokantoihin tai muihin virallisiin asiakirjoihin, joiden avulla operaattorit voivat todentaa henkilötiedot.

               19.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että aina kun henkilön henkilöllisyyttä tai ikää ei voida todentaa, rekisteröintiprosessi, jossa pelitili avataan, väliaikainen pelitili mukaan luettuna, peruutetaan.

               20.

               Jäsenvaltioita kannustetaan ottamaan rekisteröintiprosessissa käyttöön sähköiset tunnistusjärjestelmät.

               21.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että

                           a)

                           rekisteröintiprosessi mahdollistaa henkilöllisyyden todentamisen kohtuullisessa ajassa eikä se ole tarpeettoman työläs kuluttajien tai operaattoreiden kannalta;

                           b)

                           rekisteröintijärjestelmät antavat mahdollisuuden käyttää henkilöllisyyden todentamiseen vaihtoehtoisia keinoja erityisesti silloin, kun kuluttajalla ei ole kyseisen jäsenvaltion antamaa kansallista henkilötunnusta, jos sellainen vaaditaan, tai kun tietokantoihin pääsy on väliaikaisesti estynyt.

               22.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että pelaajilla on

                           a)

                           mahdollisuus käyttää sen operaattorin tarjoamaa väliaikaista tiliä, jonka palvelussa tiliä pidetään, kunnes henkilöllisyys on onnistuttu todentamaan;

                           b)

                           sen operaattorin antama yksilöllinen käyttäjätunnus ja salasana tai muu käyttöön liittyvä turvaominaisuus, jonka palvelussa tiliä pidetään.

               23.

               Jäsenvaltioilla olisi oltava voimassa olevat säännöt, joilla

                           a)

                           varmistetaan, että pelaajien varat on suojattu, ne voidaan maksaa ainoastaan kyseiselle pelaajalle ja ne pidetään erillään operaattorin omista varoista;

                           b)

                           estetään pelaajien salainen yhteistoiminta ja pelaajien väliset rahansiirrot, mukaan luettuina säännöt, jotka koskevat siirtojen peruttamista tai varojen perimistä takaisin pelitileiltä sellaisissa tapauksissa, joissa havaitaan salaista yhteistoimintaa tai petoksia.

         VI   PELAAJAN TOIMINTA JA TUKEMINEN

               24.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että pelaaja voi rekisteröintivaiheessa operaattorin rahapeliverkkosivustolla oletusarvoisesti asettaa rahatalletusrajat sekä aikarajat.

               25.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että pelaajalla on operaattorin rahapeliverkkosivustolla aina käytettävissään

                           a)

                           pelitilinsä saldo;

                           b)

                           pelaajalle tarkoitettu tukitoiminto, jolla edistetään vastuullista rahapelaamista verkkolomakkeiden tai henkilökohtaisen kontaktin, ainakin online-keskustelun tai puhelimen, välityksellä;

                           c)

                           4 kohdan d alakohdassa tarkoitettujen, tietoa ja apua tarjoavien järjestöjen puhelinpalvelut.

               26.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että pelaaja voi operaattorin verkkosivustolla oletusarvoisesti saada säännöllisin väliajoin ilmoituksia voitoista ja tappioista pelin aikana tai vedonlyönnistä sekä pelaamastaan ajasta. Pelaajan olisi vahvistettava ilmoitus ja voitava keskeyttää pelaaminen tai jatkaa sitä.

               27.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että pelaaja ei voi operaattorin rahapeliverkkosivustolla

                           a)

                           tehdä talletuksia, jotka ylittävät tietyksi ajanjaksoksi asetetun rahatalletusrajan;

                           b)

                           osallistua rahapelaamiseen, jollei pelitilillä ole riittävästi varoja pelaamisen tai vedonlyönnin kattamiseksi.

               28.

               Jäsenvaltioiden ei pitäisi sallia, että operaattori antaa pelaajalle luottoa.

               29.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että pelaaja voi operaattorin verkkosivustolla

                           a)

                           alentaa välittömästi talletusrajaansa;

                           b)

                           nostaa talletusrajaansa. Uuden rajan olisi tultava voimaan vasta vähintään kahdenkymmenenneljän tunnin kuluttua pelaajan pyynnöstä;

                           c)

                           asettaa itselleen pelieston ja vapaaehtoisen pelikiellon.

               30.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että operaattorilla on toimintaperiaatteet ja -menettelyt, joilla helpotetaan vuorovaikutusta pelaajien kanssa aina, kun pelaajien pelaamiskäyttäytymisessä esiintyy merkkejä pelaamishäiriön kehittymisen riskistä.

               31.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että operaattori pitää kirjaa ainakin pelaajan talletuksista ja voitoista tietyn määräajan. Kirjatut tiedot olisi annettava pyynnöstä pelaajan saataville.

         VII   PELIESTO JA VAPAAEHTOINEN PELIKIELTO

               32.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että pelaaja voi milloin tahansa aktivoida operaattorin verkkosivustolla pelieston tai vapaaehtoisen pelikiellon tietystä tai kaikentyyppisistä sähköisistä rahapelipalveluista.

               33.

               Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että

                           a)

                           peliesto keskeyttää rahapelaamisen vähintään kahdeksikymmeneksineljäksi tunniksi;

                           b)

                           vapaaehtoinen pelikielto voidaan asettaa operaattorin palvelussa vähintään kuuden kuukauden ajaksi.

               34.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että pelitili suljetaan vapaaehtoisen pelikiellon johdosta.

               35.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että pelaaja voidaan rekisteröidä uudelleen vain hänen omasta kirjallisessa tai sähköisessä muodossa esittämästään pyynnöstä ja joka tapauksessa vasta sen ajanjakson jälkeen, joksi vapaaehtoinen pelikielto on asetettu.

               36.

               Jäsenvaltioilla olisi oltava säännöt pyynnöistä, joita asianomaiset kolmannet osapuolet esittävät operaattorille pelaajan sulkemiseksi pois rahapeliverkkosivustolta.

               37.

               Jäsenvaltioita kannustetaan perustamaan vapaaehtoisen pelikiellon asettaneita pelaajia koskeva kansallinen rekisteri.

               38.

               Jäsenvaltioiden olisi helpotettava operaattoreiden pääsyä vapaaehtoisen pelikiellon asettaneita pelaajia koskeviin kansallisiin rekistereihin, jos sellaiset on perustettu, sekä varmistettava, että operaattorit käyttävät säännöllisesti näitä rekistereitä, jotta vapaaehtoisen pelikiellon asettaneita pelaajia estettäisiin jatkamasta rahapelaamista.

         VIII   KAUPALLINEN VIESTINTÄ

               39.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että operaattori, jonka puolesta kaupallista viestintää harjoitetaan, on selvästi tunnistettavissa.

               40.

               Jäsenvaltioiden olisi tarvittaessa varmistettava, että sähköisiä rahapelipalveluja koskevassa kaupallisessa viestinnässä tiedotetaan ainakin ongelmapelaamisen terveysriskeistä käytännöllisellä ja avoimella tavalla.

               41.

               Kaupallisessa viestinnässä ei saisi

                           a)

                           esittää perusteettomia väittämiä voittomahdollisuuksista tai tuotosta, jonka pelaajat voivat odottaa saavansa rahapelaamisesta;

                           b)

                           antaa ymmärtää, että taito voi vaikuttaa pelin tulokseen, jos tämä ei pidä paikkaansa;

                           c)

                           painostaa rahapelaamiseen tai arvostella rahapelaamisesta pidättymistä käyttämällä kaupallisessa viestinnässä tietynlaista ajoitusta, paikkaa tai viestintää;

                           d)

                           kuvata rahapelaamista sosiaalisesti houkuttelevana tai esittää yleisesti tunnettujen tai kuuluisien henkilöiden myönteisiä lausuntoja, joiden mukaan rahapelaaminen edistäisi sosiaalista menestymistä;

                           e)

                           antaa ymmärtää, että rahapelaaminen voi olla ratkaisu sosiaalisiin, ammatillisiin tai henkilökohtaisiin ongelmiin;

                           f)

                           antaa ymmärtää, että rahapelaaminen voi olla vaihtoehto ansiotyölle, ratkaisu taloudellisiin ongelmiin tai eräänlainen taloudellinen sijoitus.

               42.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kaupallisessa viestinnässä käytettäviin ilmaispeleihin sovelletaan samoja sääntöjä ja teknisiä ehtoja kuin vastaaviin rahapeleihin.

               43.

               Kaupallisessa viestinnässä ei saisi ottaa kohderyhmäksi muita heikommassa asemassa olevia pelaajia erityisesti kohdistamalla ei-toivottu kaupallinen viestintä pelaajiin, jotka ovat sulkeneet itsensä pois rahapelaamisesta tai jotka on jätetty sähköisten rahapelipalvelujen saannin ulkopuolelle ongelmapelaamiseen liittyvistä syistä.

               44.

               Jäsenvaltioiden, jotka sallivat ei-toivotun sähköpostivälitteisen kaupallisen viestinnän, olisi varmistettava, että

                           a)

                           tällainen kaupallinen viestintä voidaan tunnistaa selkeästi ja yksiselitteisesti;

                           b)

                           operaattori noudattaa rekistereitä, joihin luonnolliset henkilöt, jotka eivät halua tällaista kaupallista viestintää, voivat kirjoittautua.

               45.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että markkinoitavan sähköisen rahapelipalvelun mahdolliset riskit otetaan kaupallisessa viestinnässä huomioon.

         IX   SPONSOROINTI

               46.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että operaattoreiden harjoittama sponsorointi on läpinäkyvää ja että operaattori on selvästi tunnistettavissa sponsoroivaksi osapuoleksi.

               47.

               Sponsorointi ei saisi vaikuttaa haitallisesti alaikäisiin. Jäsenvaltioita kannustetaan varmistamaan, että

                           a)

                           alaikäisille tarkoitettuja tai heille pääasiallisesti suunnattuja tapahtumia ei sponsoroida;

                           b)

                           sponsoroivan osapuolen mainosmateriaalia ei käytetä alaikäisille tarkoitetussa tai heille pääasiallisesti suunnatussa mainonnassa.

               48.

               Jäsenvaltioiden olisi kannustettava sponsoroituja osapuolia todentamaan, sallitaanko sponsorointi kansallisen lainsäädännön mukaan siinä jäsenvaltiossa, jossa sitä on määrä harjoittaa.

         X   KOULUTUS JA TIEDOTUS

               49.

               Jäsenvaltioita kehotetaan järjestämään ja edistämään, tarvittaessa kuluttajajärjestöjen ja operaattoreiden kanssa, säännöllisiä koulutus- ja tiedotuskampanjoita, joilla lisätään kuluttajien ja muita heikommassa asemassa olevien ryhmien, kuten alaikäisten, tietoisuutta sähköisestä rahapelaamisesta.

               50.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että operaattorit ja rahapelaamisen sääntelyviranomaiset velvoitetaan tiedottamaan sähköiseen rahapelaamiseen liittyvistä riskeistä työntekijöilleen, joiden työ liittyy rahapelitoimintaan. Työntekijöiden, jotka ovat suorassa vuorovaikutuksessa pelaajien kanssa, olisi saatava koulutusta sen varmistamiseksi, että he ymmärtävät ongelmapelaamiseen liittyviä kysymyksiä ja osaavat reagoida niihin.

         XI   VALVONTA

               51.

               Jäsenvaltioita kehotetaan nimeämään tässä suosituksessa vahvistettuja periaatteita soveltaessaan toimivaltaiset rahapelaamisen sääntelyviranomaiset, jotka riippumattomalla tavalla varmistavat sellaisten kansallisten toimenpiteiden noudattamisen, jotka toteutetaan tässä suosituksessa vahvistettujen periaatteiden soveltamiseksi, sekä valvovat niiden noudattamista.

         XII   RAPORTOINTI

               52.

               Jäsenvaltioita kehotetaan antamaan komissiolle tiedoksi kaikki tämän suosituksen mukaisesti toteutetut toimenpiteet viimeistään 19 päivänä tammikuuta 2016, jotta komissio voisi arvioida tämän suosituksen täytäntöönpanoa.

               53.

               Jäsenvaltioita kehotetaan keräämään vuosittain tilastotarkoituksiin luotettavat tiedot

                           a)

                           sovellettavista suojatoimenpiteistä, erityisesti (avattujen ja suljettujen) pelitilien, vapaaehtoisen pelikiellon asettaneiden pelaajien, pelaamishäiriöstä kärsivien henkilöiden ja pelaajien esittämien valitusten määristä;

                           b)

                           kaupallisen viestinnän osalta periaatteiden rikkomisista luokittain ja tyypeittäin.

                     Jäsenvaltioita kehotetaan ilmoittamaan nämä tiedot komissiolle ensimmäisen kerran viimeistään 19 päivänä heinäkuuta 2016.

               54.

               Komission olisi arvioitava suosituksen täytäntöönpanoa viimeistään 19 päivänä tammikuuta 2017.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 2014.

            Komission puolesta

         Michel BARNIER

            Varapuheenjohtaja

      (1)  KOM(2011) 128 lopullinen.

      (2)  COM(2012) 596 final.

      (3)  P7_TA(2013)0348.

      (4)  2012/2322(INI).

      (5)  Asiat C-186/11 ja C-209/11, Stanleybet International, asia C-316/07, Stoss ja muut, sekä oikeuskäytäntö, johon viitataan.

      (6)  Asia C-347/09, Dickinger ja Omer, sekä oikeuskäytäntö, johon viitataan.

      (7)  ALICE RAP policy paper series: ”Gambling: two sides of the same coin — recreational activity and public health problem”. ALICE RAP on tutkimushanke, jota rahoitetaan seitsemännestä tutkimuksen ja kehittämisen puiteohjelmasta (www.alicerap.eu).

      (8)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/29/EY, annettu 11 päivänä toukokuuta 2005, sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) (EUVL L 149, 11.6.2005, s. 22).

      (9)  Neuvoston direktiivi 93/13/ETY, annettu 5 päivänä huhtikuuta 1993, kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista (EYVL L 95, 21.4.1993, s. 29).

      (10)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/46/EY, annettu 24 päivänä lokakuuta 1995, yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta (EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31).

      (11)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/58/EY, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2002, henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla (EYVL L 201, 31.7.2002, s. 37).


title: Neuvoston suositus, annettu 18 päivänä helmikuuta 2014 , Euroopan kehitysrahaston (kymmenes EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2012

text:
               29.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 289/4

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 18 päivänä helmikuuta 2014,
   Euroopan kehitysrahaston (kymmenes EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2012
   2014/C 289/03
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun kumppanuussopimuksen (1), jota on muutettu Luxemburgissa 25 päivänä kesäkuuta 2005 allekirjoitetulla sopimuksella (2),
   ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen vuosia 2008–2013 koskevaan monivuotiseen rahoituskehykseen perustuvan yhteisön avun rahoituksesta AKT–EY-kumppanuussopimuksen mukaisesti sekä rahoitustuen myöntämisestä EY:n perustamissopimuksen neljännessä osassa tarkoitetuille merentakaisille maille ja alueille (3), jäljempänä ’sisäinen sopimus’, jolla on muun muassa perustettu kymmenes Euroopan kehitysrahasto (kymmenes EKR), ja erityisesti sen 11 artiklan 8 kohdan,
   ottaa huomioon kymmenenteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 18 päivänä helmikuuta 2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 215/2008 (4) ja erityisesti sen 142–144 artiklan,
   on tutkinut kymmenennen EKR:n toimiin liittyvän tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2012, ja tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen kahdeksannesta, yhdeksännestä ja kymmenennestä Euroopan kehitysrahastosta (EKR) rahoitetuista toimista (5) varainhoitovuodelta 2012 sekä mainittuun vuosikertomukseen sisältyvät komission vastaukset,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Sisäisen sopimuksen 11 artiklan 8 kohdan nojalla Euroopan parlamentti myöntää neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden kymmenennen EKR:n varainhoidosta.

               (2)

               Komissio on toteuttanut kymmenennen EKR:n toimet varainhoitovuoden 2012 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,

         SUOSITTAA, että Euroopan parlamentti myöntää komissiolle vastuuvapauden kymmenennen EKR:n toimien toteuttamisen osalta varainhoitovuodelta 2012.

      Tehty Brysselissä 18 päivänä helmikuuta 2014.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         G. STOURNARAS

      (1)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUVL L 287, 28.10.2005, s. 4.

      (3)  EUVL L 247, 9.9.2006, s. 32.

      (4)  EUVL L 78, 19.3.2008, s. 1.

      (5)  EUVL C 331, 14.11.2013, s. 261.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52007SC0190

Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Liettuan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2006-2009  /* SEK/2007/0190 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 13.2.2007SEC(2007) 190 lopullinenSuositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/979 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Liettuan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2006–2009(komission esittämä)PERUSTELUTYleistä taustaaHeinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Kun sopimusta vuonna 2005 uudistettiin, todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen finanssipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelma, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistettu ohjelma vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetun) vakausohjelman, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetun) lähentymisohjelman). Liettua toimitti ensimmäisen lähentymisohjelmansa toukokuussa 2004. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 5 päivänä heinäkuuta 2004 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.Taustaa tarkistetun ohjelman arvioimiseksiKomissio on tutkinut Liettuan uusimman tarkistetun lähentymisohjelman, joka toimitettiin sille 13 päivänä joulukuuta 2006, ja on antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi (ks. jäljempänä keskeiset kohdat, joita on arvioitu).Jotta voitaisiin saada kuva siitä, millaisessa kehyksessä tarkistetussa lähentymisohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa arvioidaan, jäljempänä esitetään tiivistelmä seuraavista seikoista:1.  talouden ja finanssipolitiikan kehitys kymmenen viime vuoden aikana2.  viimeisin arvio maan tilanteesta vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten perusteella (tiivistelmä edellistä tarkistettua lähentymisohjelmaa koskevasta neuvoston lausunnosta) ja3.  komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta.Talouden ja finanssipolitiikan viimeaikainen kehitysLiettua on siirtynyt onnistuneesti toimivaan markkinatalouteen, ja sen tuotannon kasvuluvut ovat nykyisin EU:n jäsenvaltioiden korkeimpia. BKT asukasta kohden oli vain hieman yli 50 prosenttia EU:n keskiarvosta vuonna 2005. Kotimaan kysyntä on kasvanut nopeasti viime vuosina osittain luottokannan voimakkaan kasvun vuoksi. Siitä on tullut tärkein talouskasvua vauhdittava tekijä, ja se on kasvattanut ulkoista vajetta. Inflaatiota kiihdyttämättömän kasvun jälkeen inflaatio kiihtyi vuoden 2004 puolivälin jälkeen eri tekijöiden vuoksi, kuten jalostamattomien elintarvikkeiden määrän kasvu, energianhintojen nousu ja huomattavat palkankorotukset verrattuna kiristyviin työmarkkinoihin. Hallitus on saavuttanut viime vuosina hyviä tuloksia julkista taloutta koskevien tavoitteiden saavuttamisessa, vaikka Liettuassa vallinneita taloudellisesti hyviä aikoja olisi voitu hyödyntää vieläkin paremmin.Neuvoston edellisestä ohjelmasta esittämä lausuntoNeuvosto antoi 14 päivänä maaliskuuta 2006 lausunnon edellisestä tarkistetusta lähentymisohjelmasta, joka kattoi vuodet 2005–2008. ”Vahvat kasvunäkymät huomioon ottaen ja jatkuvan lähentymisen varmistamiseksi muihin EU-maihin" neuvosto kehotti Liettuaa ”i) tiukentamaan rakenteellisia julkisen talouden sopeuttamistoimia, jotta keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamista voidaan nopeuttaa ja ii) erityisesti tähtäämään kunnianhimoisempaan julkisen talouden alijäämätavoitteeseen vuonna 2006 ja varmistamaan, että julkisen talouden vuoden 2005 odotettua paremman alijäämätuloksen vaikutukset siirtyvät vuodelle 2006 ja sen jälkeisille vuosille”.Komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmastaLiettua on esittänyt kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman, jonka täytäntöönpanosta toimitettiin kertomus 13 päivänä lokakuuta 2006. Liettuan kansallisessa uudistusohjelmassa pidetään keskeisinä haasteina/painopisteinä seuraavia: nopean talouskasvun ja vakaan makrotalouden ylläpitäminen, liettualaisten yritysten kilpailukyvyn parantaminen sekä työllisyyden ja inhimilliseen pääomaan tehtävien investointien edistäminen.Komission tätä ohjelmaa koskevasta arviosta (joka hyväksyttiin osana joulukuussa 2006 esitettyä vuotuista seurantakertomusta[2]) kävi ilmi, että Liettua edistyy hyvin kansallisen uudistusohjelmansa täytäntöönpanossa useimmilla keskeisillä politiikan aloilla niin makro- ja mikrotalouden kuin työllisyyden suhteen. Koska monet tärkeät toimenpiteet ovat kuitenkin vasta suunnitteilla, täytäntöönpanon osalta on paljon tehtävää.Ottaen huomioon havaitut vahvuudet ja heikkoudet suositettiin, että Liettua toteuttaisi toimia T&K:n ja ammattitaitoisen työvoiman tarjonnan aloilla.Keskeiset kohdat, joita on arvioitu Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan (vakausohjelmat) ja 9 artiklan 1 kohdan (lähentymisohjelmat) nojalla on arvioitu seuraavat seikat: ovatko ohjelman taustalla olevat taloutta koskevat oletukset realistisia; mikä on jäsenvaltioiden esittämä keskipitkän aikavälin tavoite ja onko sopeutusura sopiva; ovatko sopeutusuran suhteen toteutettavat ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi suhdannekierron aikana; arvioitaessa keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa: toteutetaanko sopeutustoimia enemmän taloudellisesti hyvinä aikoina (taloudellisesti huonoina aikoina sopeutustoimia voidaan toteuttaa vähemmän) ja – euroalueen ja ERM II -jäsenvaltioiden osalta – pyrkiikö jäsenvaltio vuosittain parantamaan suhdannetasoitettua rahoitusasemaansa ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi); määriteltäessä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa (jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tavoitettaan) tai sallittaessa väliaikainen poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta (jäsenvaltiot, jotka ovat saavuttaneet tavoitteensa): sellaisten huomattavien rakenneuudistusten toteuttaminen, jotka tuovat suoria pitkäaikaisia kustannussäästöjä (myös potentiaalista kasvua lisäämällä) ja joilla on sen vuoksi todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen (edellyttäen, että säilytetään riittävä varmuusmarginaali, jolla varmistetaan, ettei 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity, ja edellyttäen, että julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan palaavan takaisin keskipitkän aikavälin tavoitteeseen ohjelmakaudella); erityistä huomiota on kiinnitettävä eläkeuudistuksiin, joilla otetaan käyttöön monipilarinen järjestelmä, johon sisältyy pakollinen täysin rahastoiva pilari; vastaako jäsenvaltion talouspolitiikka talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelmassa esitettyjen makrotaloudellisten oletusten realistisuutta arvioidaan komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen perusteella ja soveltaen yhteisesti sovittuja menetelmiä, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa. Arvioitaessa, vastaako ohjelma talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, käytetään perustana vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyviä julkista taloutta koskevia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Arviointi kattaa myös seuraavat: kuinka velkasuhde on kehittynyt ja miltä julkisen talouden kestävyys näyttää pitkällä aikavälillä. Näihin olisi vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2005 annetun neuvoston selvityksen mukaan kiinnitettävä riittävästi huomiota julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnassa. Komission 12 päivänä lokakuuta 2006 antamassa tiedonannossa määritellään, kuinka pitkän aikavälin kestävyyttä olisi arvioitava[3]; kuinka hyvin ohjelma on sopusoinnussa jäsenvaltion esittämän, kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman kanssa. Eurooppa-neuvostolle 7 päivänä kesäkuuta 2005 esittämiensä vuosien 2005–2008 julkista taloutta koskevien laajojen suuntaviivojen saatteessa Ecofin-neuvosto totesi, että kansallisten uudistusohjelmien olisi vastattava vakaus- ja lähentymisohjelmia; onko noudatettu käytännesääntöjä[4], joissa muun muassa määrätään vakaus- ja lähentymisohjelmien yhteisestä rakenteesta ja tietotaulukoista. |-  Suositus:7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/979 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Liettuan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2006–2009EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission suosituksen,on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:4.  Neuvosto tarkasteli [27 päivänä helmikuuta 2007] Liettuan tarkistettua lähentymisohjelmaa, joka kattaa vuodet 2006–2009. Tarkistettu ohjelma toimitettiin lähes kaksi viikkoa käytännesäännöissä asetetun määräajan eli 1 päivän joulukuuta jälkeen, koska ohjelman hyväksymismenettelyä oli muutettu siten, että myös parlamentti osallistuu siihen.5.  Ohjelman perustana olevan makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu hidastuu asteittain vuoden 2006 7,8 prosentista 4,5 prosenttiin vuonna 2009. Saatavilla olevien tietojen perusteella tämä skenaario näyttää perustuvan varovaisiin kasvuennusteisiin vuodesta 2007 alkaen. Ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat viimeaikaisen kehityksen perusteella matalilta.6.  Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämäksi arvioidaan 1 prosentti suhteessa BKT:hen vuonna 2006, kun edellisen tarkistetun lähentymisohjelman tavoite oli 1,4 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tarkistetussa ohjelmassa alijäämä arvioidaan 1,2 prosentiksi suhteessa BKT:hen. Koko vuotta 2006 koskevat alustavat tiedot viittaavat kuitenkin tätäkin parempaa alijäämätulokseen, joka olisi lähellä tasapainoa. Tulos johtuu paljon odotettua vilkkaammasta taloudellisesta toiminnasta ja korkeammasta työllisyydestä, nopeammasta palkkakehityksestä ja verokannon tehostumisesta, ja se saavutettiin huolimatta siitä, että talousarviota muutettiin heinäkuussa 2006 siten, että menot kasvoivat noin 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen.7.  Ohjelman päätavoitteena on supistaa julkisen talouden alijäämää asteittain koko ohjelmakauden ajan siten, että keskipitkän aikavälin tavoite (ks. jäljempänä) saavutetaan vuoteen 2008 mennessä ja tasapainoinen rahoitusasema vuonna 2009. Perusjäämän odotetaan oleva tasapainossa vuoteen 2007 mennessä ja 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen ylijäämäinen ohjelmakauden lopussa. Edelliseen tarkistukseen verrattuna suunniteltu sopeuttaminen on kunnianhimoisempi mutta painottuu enemmän ohjelmakauden loppuun makrotalouden skenaarion ollessa vähemmän suotuisa. Suunniteltu julkisen talouden vakauttaminen perustuu siihen, että tulot suhteessa BKT:hen kasvavat enemmän kuin menot suhteessa BKT:hen (2,6 prosenttiyksikköä verrattuna 1,4 prosenttiyksikköön). Tulopuolella 0,5 prosenttiyksikköä selittyy veroasteen nousulla, joka johtuu pääasiassa veronkannon odotetusta tehostumisesta. Ohjemassa ei selvitetä, mistä muu kasvu johtuu, mutta se näyttää liittyvän EU:sta saataviin varoihin. Menopuolen muutokset johtuvat julkisten investointien kasvusta, sosiaalisista tulonsiirroista ja ”muista perusmenoista”, mitä julkisen kulutuksen huomattava vähentäminen suhteessa BKT:hen (yli 2 prosenttiyksiköllä) ei täysin kompensoi.8.  Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen rahoitusaseman (eli suhdannetasoitetun julkisen talouden rahoitusaseman ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä) odotetaan kohenevan vähitellen vuoden 2006 1 ¾ prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen ½ prosentin ylijäämään vuonna 2009. Edellisen tarkistetun lähentymisohjelman tapaan ohjelmassa esitetään julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteeksi 1 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, joka ohjelmassa pyritään saavuttamaan vuoteen 2008 mennessä. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arviolta noin 2 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) tiukempi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoite on vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille määritellyn vaihteluvälin sisällä ja heijastaa riittävästi velkasuhdetta ja keskimääräistä potentiaalista tuotannon kasvua pitkällä aikavälillä.9.  Ohjelmassa esitettyihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin liittyvät riskit näyttävät olevan pitkälti tasapainossa vuoteen 2007, mutta julkisen talouden toteutuma voi olla vuodesta 2008 alkaen ohjelmassa ennakoitua heikompi. Finanssipoliittinen strategia perustuu siihen, että tulot suhteessa BKT:hen kasvavat huomattavasti ja julkista kulutusta suhteessa BKT:hen leikataan merkittävästi. Tästä olisi voitu esittää parempaa näyttöä, sillä julkisen talouden keskipitkän aikavälin suunnittelu- ja valvontakehys ei ole riittävän sitova. Vaikka odotettua alhaisempi alijäämätoteutuma vuonna 2006 merkitsee todennäköisesti sitä, että vuoden 2007 tavoite voidaan saavuttaa, suunniteltuja toimenpiteitä koskevien yksityiskohtaisten tietojen puuttumisen vuoksi on erittäin epävarmaa, voidaanko julkisen talouden tavoitteet saavuttaa vuodesta 2008 alkaen.10.  Kun tämä riskinarviointi otetaan huomioon, on mahdollista, ettei ohjelmassa esitetty finanssipolitiikan viritys riitä varmistamaan keskipitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamista vuoteen 2008 mennessä ohjelmassa suunnitellulla tavalla. Varmuusmarginaali näyttää kuitenkin olevan riittävä, jotta alijäämän 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ei ylity talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa missään vaiheessa ohjelmakautta. Ohjelman mukaan vauhti, jolla julkista taloutta sopeutetaan keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, on vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä ja sitä voidaan sopeuttaa vähemmän suhdannetilanteen ollessa huono. Edellä mainittujen riskien perusteella suunniteltua rakenteellista sopeuttamista olisi kuitenkin tehostettava tukemalla sen toteuttamista erilaisin toimenpitein, jotta rakenteellinen rahoitusasema paranisi vuosittain 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille määritellyn viitearvon mukaisesti.11.  Julkisen bruttovelan arvioidaan olleen 18 ½ prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006 eli merkittävästi alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Ohjelmassa velkasuhteen odotetaan pysyttelevän noin 19 prosentissa suhteessa BKT:hen vuosina 2007 ja 2008 ja supistuvan tämän jälkeen 17 ¾ prosenttiin vuonna 2009.12.  Ikääntymisestä julkiseen talouteen aiheutuvat pitkän aikavälin vaikutukset ovat Liettuassa EU:n keskiarvon alapuolella ja eläkemenot kasvavat toteutettujen eläkeuudistusten ansiosta vain vähän tulevina vuosikymmeninä. Bruttovelan nykyinen taso on Liettuassa hyvin alhainen, ja julkisen talouden rahoitusaseman parantaminen tarkistetussa lähentymisohjelmassa suunnitellulla tavalla edistäisi julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen kohdistuvien riskien hillitsemistä. Kaiken kaikkiaan Liettuan julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän vähän riskejä.13.  Lähentymisohjelma ei sisällä laadullista arviota siitä, miten kansallisen uudistusohjelman täytäntöönpanosta lokakuussa 2006 esitetty kertomus kaiken kaikkiaan vaikuttaa keskipitkän aikavälin finanssipoliittiseen strategiaan. Ohjelmassa esitetään kuitenkin järjestelmällisesti tietoja siitä, millaisia suoria julkisen talouden kustannuksia aiheutuisi kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitelluista tärkeimmistä uudistuksista. Julkista taloutta koskevissa ennusteissa näytetään otettavan huomioon, miten kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitellut toimet vaikuttavat julkiseen talouteen. Lähentymisohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimet vaikuttavat kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien mukaisilta. Molemmissa ohjelmissa korostetaan erityisesti käynnissä olevia eläke-, terveydenhuolto- ja verouudistuksia. Lähestymisohjelmassa esitetyt julkisen talouden alijäämätavoitteet ovat kuitenkin huomattavasti alhaisemmat kuin kansallisessa uudistusohjelmassa esitetään.14.  Ohjelmaan sisältyvä finanssipoliittinen strategia on pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen.15.  Vakaus- ja lähentymisohjelmia koskevissa käytännesäännöissä täsmennettyjen tietovaatimusten osalta voidaan todeta, että ohjelmassa esitetään kaikki pakolliset tiedot ja suurin osan vapaaehtoisista tiedoista[6].Yleisenä päätelmänä voidaan todeta, että vahvat kasvunäkymät huomioon ottaen ohjelman tavoitteena on edetä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisessa ja saavuttaa se vuoteen 2008 mennessä. Julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseen liittyy kuitenkin riskejä vuodesta 2008 alkaen.Edellä olevan arvion perusteella kehotetaan, että Liettua:i) hyödyntää taloudellisesti hyviä aikoja asettamalla vuoden 2006 todennäköisesti paremman alijäämätuloksen perusteella kunnianhimoisemman alijäämätavoitteen vuodeksi 2007 ja tukee vauhtia, jolla julkista taloutta sopeutetaan keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, toimenpitein, joilla varmistetaan, että rakenteellinen rahoitusasema paranee vuosittain 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille määritellyn viitearvon mukaisesti;ii) parantaa julkisen talouden keskipitkän aikavälin suunnittelu- ja valvontakehystä.Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |BKT:n määrä (% muutos) | LO joulukuu 2006 | 7,6 | 7,8 | 6,3 | 5,3 | 4,5 |KOM marraskuu 2006 | 7,6 | 7,8 | 7,0 | 6,5 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2005 | 7,0 | 6,0 | 5,3 | 6,8 | Tieto puuttuu |YKHI-inflaatio (%) | LO joulukuu 2006 | 2,7 | 3,9 | 4,7 | 3,4 | 3,1 |KOM marraskuu 2006 | 2,7 | 3,8 | 4,6 | 3,3 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2005 | 2,7 | 2,7 | 2,7 | 2,5 | Tieto puuttuu |Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | LO joulukuu 20061 | 1,9 | 2,4 | 1,6 | 0,1 | -1,9 |KOM marraskuu 20065 | 1,2 | 1,4 | 0,7 | -0,6 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 20051 | 2,9 | 2,1 | 0,5 | 0,6 | Tieto puuttuu |Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2006 | -0,5 | -1,2 | -0,9 | -0,5 | 0,0 |KOM marraskuu 2006 | -0,5 | -1,0 | -1,2 | -1,3 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2005 | -1,5 | -1,4 | -1,3 | -1,0 | Tieto puuttuu |Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2006 | 0,3 | -0,4 | 0,0 | 0,4 | 0,8 |KOM marraskuu 2006 | 0,3 | -0,2 | -0,4 | -0,5 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2005 | -0,9 | -0,8 | -0,7 | -0,4 | Tieto puuttuu |Suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 20061 | -1,0 | -1,8 | -1,3 | -0,5 | 0,5 |KOM marraskuu 2006 | -0,8 | -1,4 | -1,4 | -1,2 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 20051 | -2,3 | -2,0 | -1,4 | -1,2 | Tieto puuttuu |Rakenteellinen rahoitusasema2 (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 20063 | -1,0 | -1,8 | -1,3 | -0,5 | 0,5 |KOM marraskuu 20064 | -0,8 | -1,4 | -1,4 | -1,2 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2005 | -2,3 | -2,0 | -1,4 | -1,2 | Tieto puuttuu |Julkinen bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | LO joulukuu 2006 | 18,7 | 18,4 | 19,2 | 19,0 | 17,7 |KOM marraskuu 2006 | 18,7 | 18,9 | 19,6 | 19,8 | Tieto puuttuu |LO joulukuu 2005 | 19,2 | 19,9 | 19,8 | 18,9 | Tieto puuttuu |Huom. 1 Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. 2 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 3 Ohjelmaan ei sisälly kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 4 Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteeseen ei sisälly kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 5 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 7,9 prosenttia vuonna 2005, 7,7 prosenttia vuonna 2006, 7,8 prosenttia vuonna 2007 ja 7,9 prosenttia vuonna 2008. Lähde: Lähentymisohjelma (LO), komission yksiköiden syksyn 2006 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. |[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komission tiedonanto kevään Eurooppa-neuvostolle Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian täytäntöönpano – Tulosten vuosi , KOM(2006) 816, 12.12.2006.[3] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys EU:ssa , KOM(2006) 574 lopullinen, 12.10.2006, ja Euroopan komissio, talouden ja rahoituksen pääosasto (2006), The long-term sustainability of public finances in the European Union , European Economy nro 4/2006.[4] Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet , hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005.[5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Varsinkin virta—varanto-korjauserien alakomponentit sekä työvoiman, pääoman ja kokonaistuottavuuden vaikutukset BKT:n potentiaaliseen kasvuun puuttuvat.


Avis juridique important

|

51999HB0001

Euroopan keskuspankin suositus neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan keskuspankin esittämistä valuuttavarantosaamisia koskevista lisävaatimuksista (EKP/1999/1)

Virallinen lehti nro C 269 , 23/09/1999 s. 0009 - 0011

Euroopan keskuspankin suositus neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan keskuspankin esittämistä valuuttavarantosaamisia koskevista lisävaatimuksista(EKP/1999/1)(1999/C 269/08)PERUSTELUTI. JOHDANTOEuroopan yhteisön perustamissopimuksen (jäljempänä "perustamissopimus") 123 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että Euroopan unionin neuvosto (jäljenpänä "EU:n neuvosto") antaa välittömästi 1 päivän heinäkuuta 1998 jälkeen ne täydentävän lainsäädännön säännökset, joihin viitataan perustamissopimuksen 107 artiklan 6 kohdassa ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön (jäljempänä "perussääntö") 42 artiklassa(1). Perustamissopimuksessa määrätään erityismenettelystä niiden säännösten antamiseksi, jotka mainitaan 107 artiklan 6 kohdassa: EU:n neuvosto antaa säännökset joko komission ehdotuksesta tai Euroopan keskuspankin (EKP) suosituksesta. Päällekkäisen työn välttämiseksi EKP ja komissio ovat sopineet, että EKP laatii suosituksen neuvoston asetukseksi, johon viitataan perussäännön 30.4 artiklassa.II. YLEISIÄ HUOMIOITAPerussäännön 30.4 artiklassa(2) määrätään, että EKP voi vaatia 30.1 artiklassa vahvistetun määrän ylittäviä valuuttavarantosaamisia. Lisäksi edellytetään, että neuvosto asettaa näitä vahvistetun määrän ylittäviä valuuttavarantosaamisia koskevat rajat ja ehdot perussäännön 42 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti. Tämän vuoksi on tärkeää, että sekundäärilainsäädännössä säädetään ennalta kyseisiin valuuttavarantosaamisia koskeviin lisävaatimuksiin sovellettavat rajat. Määrittelemällä sekundäärilainsäädännössä valuuttavarantosaamisten määrälle ainoastaan yläraja tarkempien ehtojen asettamisen sijasta pyritään edistämään EKP:lle välttämätöntä taloudellista riippumattomuutta ja mahdollisuutta toimia joustavasti erilaisissa mahdollisissa tilanteissa, joista ei tulisi säätää neuvoston asetuksessa. Valuuttavarantosaamisia koskevien lisävaatimusten tarpeen arvioiminen sekundäärilainsäädännössä määrättävien yleisten rajojen sisällä olisi jätettävä EKP:n neuvoston päätettäväksi perussäännön 10.3 artiklassa mainitun äänestämismenettelyn mukaisesti.Jotta voidaan taata, että valuuttavarantosaamisia koskeviin EKP:n lisävaatimuksiin liittyvä täydentävä lainsäädäntö on osallistuvissa jäsenvaltioissa täytäntöönpanokelpoista suoraan ja samoin ehdoin, se on annettava EU:n neuvoston asetuksen muodossa.III. ARTIKLOJA KOSKEVAT KOMMENTIT1 artikla - MääritelmätTässä artiklassa määritellään suosituksessa käytetyt termit "osallistuva jäsenvaltio", "kansallinen keskuspankki" ja "valuuttavarantosaamiset"."Valuuttavarantosaamisten" määritelmä on yhdenmukainen niiden valuuttavarantosaamisten kanssa, joita kansalliset keskuspankit voivat siirtää EKP:lle perussäännön 30.1 artiklan mukaisesti ja joihin eivät kuulu jäsenvaltioiden valuutat, Kansainvälisen valuuttarahaston varanto-osuudet ja erityiset nosto-oikeudet. Lisäksi "valuuttavarantosaamisiin" määritellään kuuluviksi viralliset valuuttavarannot Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 105 artiklan 2 kohdan kolmannen luetelmakohdan mukaisesti.2 artikla - Valuuttavarantosaamisia koskevat lisävaatimuksetTässä artiklassa säädetään, että EKP voi vaatia kansallisilta keskuspankeilta Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön (jäljempänä "perussääntö") 30.1 artiklassa vahvistetun määrän ylittäviä valuuttavarantosaamisia 50:tä miljardia euroa vastaavaan määrään asti. Perussäännön 30.1 artiklan mukaisesti siirrettävälle alkuperäiselle määrälle asetetun rajan eli 50:tä miljardia euroa vastaavan määrän katsotaan olevan tällä hetkellä asianmukainen, mutta rajaa voidaan nostaa myöhemmin saman menettelyn mukaisesti, kun EKP:n mahdollinen valuuttavarantosaamisten tarve on saatu selvitettyä tarkemmin.Lisäksi 2 artiklassa säädetään, että sellaisen jäsenvaltion keskuspankin, jota koskeva poikkeus on kumottu tai joka rinnastetaan sellaisen jäsenvaltion keskuspankkiin, jota koskeva poikkeus on kumottu, on siirrettävä EKP:lle valuuttavarantosaamisina summa, joka määritetään kertomalla EKP:lle lisävaatimusten perusteella jo siirrettyjen valuuttavarantosaamisten euro-vasta-arvo kulloinkin voimassa olevaan vaihtokurssiin asianomaisen keskuspankin merkitsemien pääomaosuuksien lukumäärän ja muiden kansallisten keskuspankkien jo maksamien pääomaosuuksien suhteella. Tämän säännöksen tarkoituksena on varmistaa se, että euron vastaisuudessa mahdollisesti käyttöön ottavien jäsenvaltioiden siirtämien valuuttavarantojen määrän laskemisessa käytettävää menetelmää sovelletaan myös perussäännön 30.1 artiklassa vahvistetun määrän ylittäviin valuuttavarantosaamisiin, kuten valuuttavarantosaamisia koskevista alkuperäisistä vaatimuksista määrätään perussäännön 49.1 artiklan mukaisesti.3 artikla - LoppusäännöksetTämä asetus tulee voimaan välittömästi sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.(1) Perussäännön 42 artiklassa todetaan: "Tämän sopimuksen 106 artiklan 6 kohdan mukaisesti välittömästi sen jälkeen, kun on tehty päätös kolmannen vaiheen alkamispävästä neuvosto antaa määräenemmistöllä, joko komission ehdotuksesta sekä Euroopan parlamenttia ja EKP:a kuultuaan taikka EKP:n suosituksesta sekä Euroopan parlamenttia ja komissiota kuultuaan, tämän perussäännön 4, 5.4, 19.2, 20, 28.1, 29.2, 30.4 ja 34.3 artiklassa tarkoitetut säännökset."(2) Perussäännön 30.4 artiklassa todetaan: "EKP voi 30.2 artiklan mukaisesti vaatia 30.1 artiklassa vahvistetun määrän ylittäviä valuuttavarantonsaamisia niissä rajoissa ja sellaisin ehdoin, jotka neuvosto vahvistaa 42 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti."Neuvoston asetus (EY) Euroopan keskuspankin esittämistä valuttavarantosaamisia koskevista lisävaatimuksistaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön (jäljempänä "perussääntö") ja erityisesti sen 30.4 artiklan,ottaa huomioon Euroopan keskuspankin (EKP) suosituksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,ottaa huomioon Euroopan yhteisön komission lausunnon,noudattaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen (jäljempänä "perustamissopimus") 107 artiklan 6 kohdassa ja perussäännön 42 artiklassa määrättyä menettelyä sekä perustamissopimuksen 122 artiklan 5 kohdassa ja eräistä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvistä määräyksistä tehdyn pöytäkirjan (N:o 11) 7 kohdassa asetettuja ehtoja,sekä katsoo, että(1) perussäännön 30.1 artiklassa edellytetään, että osallistuvien jäsenvaltioiden kansalliset keskuspankit siirtävät EKP:lle 50 miljardia euroa vastaavaan määrään asti muita valuuttavarantosaamisia kuin jäsenvaltioiden valuuttoja, euroja, Kansainvälisen valuuttarahaston varanto-osuuksia ja erityisiä nosto-oikeuksia.(2) perussäännön 30.4 artiklassa edellytetään, että neuvosto vahvistaa ne rajat ja ehdot, joiden mukaisesti EKP voi vaatia perussäännön 30.1 artiklassa vahvistetun määrän ylittäviä valuuttavarantosaamisia,(3) perussäännön 30.4 artiklassa edellytetään, että kyseiset lisävaatimukset esitetään perussäännön 30.2 artiklan mukaisesti; perussäännön 30.2 ja 43.6 artiklassa sekä eräistä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvistä määräyksistä tehdyn pöytäkirjan (N:o 11) 10 kohdan b) alakohdassa edellytetään, että kunkin kansallisen keskuspankin maksaman osuuden määrä määräytyy sen mukaan, millainen sen osuus on suhteessa osallistuvien jäsenvaltioiden kansallisten keskuspankkien osuuteen EKP:n merkitystä pääomasta,(4) perussäännön 10.3 ja 43.3 artiklassa edellytetään, että kaikkien perussäännön 30 artiklan nojalla tehtävien päätösten osalta EKP:n neuvoston jäsenten äänet painotetaan sen mukaan, miten suuri osuus osallistuvan jäsenvaltion kansallisella keskuspankilla on EKP:n merkitystä pääomasta,(5) perussäännön 30.4, 43.4 ja 43.6 artiklassa sekä eräistä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvistä määräyksistä tehdyn pöytäkirjan (N:o 11) 8 kohdassa ja eräistä Tanskaa koskevista määräyksistä tehdyn pöytäkirjan (N:o 12) 2 kohdassa ei anneta mitään oikeuksia tai aseteta mitään velvollisuuksia euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille,(6) perussäännön 49.1 artiklassa ja eräistä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvistä määräyksistä tehdyn pöytäkirjan (N:o 11) 10 kohdan b alakohdassa edellytetään, että sellaisen jäsenvaltion keskuspankki, jota koskeva poikkeus on kumottu tai joka rinnastetaan sellaisen jäsenvaltion keskuspankkiin, jota koskeva poikkeus on kumottu, siirtää EKP:lle valuuttavarantosaamisia 30.1 artiklan mukaisesti; perussäännön 49.1 artiklassa edellytetään, että siirrettävä summa määräytyy kertomalla EKP:lle 30.1 artiklan mukaisesti jo siirrettyjen valuuttavarantosaamisten euro-vasta-arvo voimassa olevaan vaihtokurssiin asianomaisen kansallisen keskuspanken merkitsemien pääomaosuuksien lukumäärän ja muiden kansallisten keskuspankkien jo maksamien pääomaosuuksien suhteella,(7) kaikki edellä mainituissa perustamissopimuksen määräyksissä, tässä asetuksessa ja EKP:n valuuttavarantosaamisia koskevissa vaatimuksissa tai pyynnöissä olevat viittaukset euromääräisiin summiin tarkoittavat varantosaamisten euromääräistä nimellisarvoa hetkellä, jolloin EKP esittää kyseisiä valuuttavarantosaamisia koskevan vaatimuksen,(8) EKP voi tarvittaessa vaatia kansallisilta keskuspankeilta perussäännön 30.1 artiklassa vahvistetun määrän ylittäviä valuuttavarantosaamisia 50:tä miljardia euroa vastaavaan määrään asti; neuvosto voi perussäännön 42 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti korottaa niiden valuuttavarantosaamisten määrää, joita EKP voi vaatia kansallisilta keskuspankeilta 30.1 artiklassa vahvistetun määrän lisäksi,ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:1 artiklaMääritelmätTässä asetuksessa- "valuuttavarantosaamisilla" tarkoitetaan osallistuvien jäsenvaltioiden kansallisten keskuspankkien hallussa olevia mitä tahansa valuuttavarantosaamisia, jotka ovat tai käsittävät muita valuuttoja, laskentayksikköjä tai kultaa kuin jäsenvaltioiden valuutat, eurot, Kansainvälisen valuuttarahaston varanto-osuudet ja erityiset nosto-oikeudet,- "kansallisella keskuspankilla" tarkoitetaan osallistuvan jäsenvaltion keskuspankkia ja- "osallistuvalla jäsenvaltiolla" tarkoitetaan jäsenvaltiota joka on ottanut yhteisen rahan käyttöön perustamissopimuksen mukaisesti.2 artiklaValuuttavarantosaamisia koskevat lisävaatimukset1. EKP voi tarvittaessa vaatia kansallisilta keskuspankeilta perussäännön 30.1 artiklassa vahvistetun määrän ylittäviä valuuttavarantosaamisia 50:tä miljardia euroa vastaavaan määrään asti.2. Sellaisen jäsenvaltion keskuspankki, jota koskeva poikkeus on kumottu tai joka rinnastetaan sellaisen jäsenvaltion keskuspankkiin, jota koskeva poikkeus on kumottu, siirtää EKP:lle valuuttavarantosaamisina summan, joka määräytyy kertomalla tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti EKP:lle jo siirrettyjen valuuttavarantosaamisten euro-vasta-arvo kulloinkin voimassa olevaan vaihtokurssiin keskuspankin merkitsemien pääomaosuuksien lukumäärän ja muiden kansallisten keskuspankkien jo maksamien osuuksien pääomasuhteella.3 artiklaLoppusäännöksetTämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.


Avis juridique important

|

31998H0288

98/288/EY: Komission suositus, annettu 23 päivänä huhtikuuta 1998, euroon siirtymistä helpottavasta vuoropuhelusta, seurannasta ja tiedotuksesta

Virallinen lehti nro L 130 , 01/05/1998 s. 0029 - 0031

KOMISSION SUOSITUS,annettu 23 päivänä huhtikuuta 1998,euroon siirtymistä helpottavasta vuoropuhelusta, seurannasta ja tiedotuksesta (98/288/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 155 artiklan,sekä katsoo, että1. eurosta tulee osallistuvien jäsenvaltioiden raha 1 päivästä tammikuuta 1999; euro korvaa osallistuvien jäsenvaltioiden kansalliset rahayksiköt muuntokursseilla; siirtymäkaudella on käytettävissä euromääräisiä rahapoliittisia ja rahoitusvälineitä metallirahaa ja seteleitä lukuun ottamatta; kansalliset rahayksiköt ovat muuntokurssin mukaisesti laskettavia euron alayksikköjä; tietyistä euron käyttöön ottamiseen liittyvistä säännöksistä 17 päivänä kesäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1103/97 (1) 4 artiklan 3 kohdan mukaan muuntokursseja käytetään muunnettaessa euroyksikköä kansallisiksi rahayksiköiksi tai kansallisia rahayksikköjä euroyksiköiksi,2. ottaa huomioon toukokuun 1997 pyöreän pöydän kokouksen jälkeen tehdyn työn (2), komission sen perusteella antamat tiedonannot ja pyöreän pöydän kokouksessa 26 päivänä helmikuuta 1998 (3) käydyt keskustelut; komissio pitää tarpeellisena suositella säännöksiä, jotka koskevat ammattiryhmien ja kuluttajajärjestöjen välistä vuoropuhelua, euroon siirtymisen seurantaa, erityisesti seurantakeskuksia perustamalla, ja koulutusta; Euroopan parlamentti on rohkaissut komissiota jatkamaan tätä työtä (4),3. euromuuntamisen pankkimaksuista annettu komission suositus 98/286/EY (5) ja hintojen ja muiden rahamäärien kaksoismerkinnästä annettu komission suositus 98/287/EY (6) täydentävät kansallisella ja yhteisön tasolla käytävää vuoropuhelua,4. kauppa- ja jakelukomitean ja kuluttajakomitean työn ja näiden kahden komitean yhteisen työn perusteella (7) on aloitettu neuvottelut yhteisön tasolla jakelu- ja matkailujärjestöjen, pienyritysten ja käsityöläisten ammattijärjestöjen sekä kuluttajajärjestöjen välillä; komissio aikoo seurata ja tehostaa tätä vuoropuhelua,5. olisi sopivaa, että jäsenvaltiot perustavat seurantakeskuksia sovellettavan kansallisen oikeuden mukaisesti ja yhdenmukaisesti olemassa olevien hallintorakenteiden kanssa kansalaisten vuoropuhelun ja seurannan keskukseksi; Euroopan parlamentti rohkaisee tätä lähestymistapaa,6. kuluttajasopimuksissa on noudatettava sovellettavaa lainsäädäntöä mukaan lukien kuluttajasopimusten kohtuuttomista sopimusehdoista 5 päivänä huhtikuuta 1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/13/ETY (8),7. muiden aloitettujen seurantatoimenpiteiden lisäksi komissio aikoo valvoa euromuuntamisen pankkimaksujen hyvän käytännön noudattamista ja tämän vuoksi se kehottaa kaikkia asianomaisia osapuolia ja erityisesti pankkiyhdistyksiä toimittamaan sille seurannan varmistamiseksi tarvittavat tiedot,8. pienten ja keskisuurten yritysten ja niiden liikekumppaneiden välinen pysyvä vuoropuhelu on suotavaa; erityisesti pienet yritykset voivat kohdata erityisiä vaikeuksia valmistautuessaan yrityksen sisällä siirtymään euron käyttöön siirtymäkaudella; kaikkien edun mukaista on helpottaa pienten yritysten siirtymistä euron käyttöön; eräs keino tämän tavoitteen saavuttamiseksi olisi se, että yritykset neuvottelevat keskenään sopivalla tasolla sopiakseen periaatteista, jotka helpottaisivat pienyritysten siirtymistä euron käyttöön,9. pienillä yrityksillä on vaikeuksia saada tietoa perinteisistä tietolähteistä; pienille yrityksille on suunniteltava niiden tarkoituksia vastaavia tiedotushankkeita; erikoistuneiden yritysten, mukaan luettuna kauppakamarit ja käsityökamarit, ja pienten yritysten kanssa yhteydessä olevien laitosten olisi jatkettava tiedotusta; komissio antaa jatkossa pienten yritysten käyttöön erityisesti euroneuvontakeskusten välityksellä pienten yritysten tarpeisiin mukautettuja käytännön välineitä, ja10. jäsenvaltioiden olisi edelleen selvitettävä koulutusjärjestelmän asemaa nuorille ja yleensä suurelle yleisölle suunnatussa tiedotuksessa; on suotavaa, että jäsenvaltiot vaihtavat tietoja ja selvityksiä hyvistä käytännöistä tällä alalla; tätä varten on perustettu koulutuksesta vastaavien kansallisten viranomaisten verkosto; on tärkeää, että kouluikäiset nuoret pystyisivät nopeasti ymmärtämään ja hyväksymään euron mahdollisimman suotuisissa olosuhteissa ja tottua uusiin arvoasteikkoihin ottaen huomioon heidän mahdollisuutensa välittää tietoa perhepiirissä; jotta kouluissa toteutettavat hankkeet olisivat tehokkaita, opetuksesta vastaavat opettajat ja oppilaitosten muu kouluhenkilöstö on otettava tiiviisti mukaan hankkeiden toteuttamiseen; tämä ei koske pelkästään kouluja vaan kaikkia erilaisia koulutusjärjestelmiä; koulujärjestelmän ulkopuolella oleviin nuoriin on kiinnitettävä erityistä huomiota,SUOSITTELEE:1 artikla Vuoropuhelu 1. Euroon siirtymisen käytännön valmistelujen edistämiseksi entisestään on tärkeää, että kansalliset viranomaiset kannustavat kuluttaja- ja ammattijärjestöjä jatkamaan keskinäistä vuoropuheluaan. Komissio jatkaa tällaisen vuoropuhelun kannustamista yhteisön tasolla ja kehottaa jäsenvaltioita ottamaan huomioon tämän tulokset.2. Tämän vuoropuhelun puitteissa kuluttaja- ja ammattijärjestöjä kehotetaan aloittamaan neuvottelut ja tarpeen mukaan tekemään vapaaehtoisia sopimuksia, jotka koskevat kaksoishinnoittelun ja laskutuksen hyviä käytäntöjä, ja määrittelemään tällä alalla toimitettavien tietojen vähimmäisvaatimukset.3. Kaikkia yrityksiä kehotetaan käymään sopivalla tasolla neuvotteluja, joiden tavoitteena on sopia pienten yritysten euron käyttöön siirtymistä helpottavista periaatteista. Näillä periaatteilla olisi erityisesti oltava seuraavat tavoitteet:a) Yritys ei voi laskuttaa euroina tai vaatia laskua euroina, ellei se ilmoita asiasta etukäteen liikekumppaneilleen, erityisesti pienille yrityksille, jotta nämä ehtisivät valmistautua asian vaatimalla tavalla.b) Jos pieni yritys pyytää liikekumppania merkitsemään laskuihin hinnat sekä euroina että kansallisena rahana, tämän olisi suostuttava tähän pyyntöön.c) Suuret yritykset antavat tarvittavaa apua alihankkijoilleen helpottaakseen näiden siirtymistä euroon.2 artikla Seurantakeskukset ja seuranta 1. Jäsenvaltioita ja tarvittaessa myös paikallisia viranomaisia kehotetaan perustamaan sopivia välineitä ja erityisesti seurantakeskuksia, jotka ovat ensisijainen keino toteuttaa seurantaa ja joiden avulla voidaan seurata euron käyttöönottoa ja ammattiryhmien toimien luotettavuutta ja käytäntöjen avoimuutta.2. Jokaiseen seurantakeskukseen liitetään kaikki asianomaiset toimialat, asianomainen julkinen hallinto ja kansalaiset kuin myös edustavat elimet erityisesti kuluttajajärjestöt.3. Seurantakeskusten tehtävänä paikallistasolla olisi vastaanottaa kansalaisia euroon liittyvissä kysymyksissä, ohjata heitä tietolähteisiin, kuunnella ja sovitella sekä auttaa kansalaisia euron käytön oppimisessa. On myös suositeltavaa, että ne voisivat käytäntöjen arvioinnin perusteella välittää asianomaisille kansalaisille ja yhteisön virkaportaille kokemuksiinsa perustuvan hyödyn.4. Valvonnan helpottamiseksi, miten pankit noudattavat euromuuntamisen pankkimaksujen hyvää käytäntöä muiden aloitettujen seurantatoimenpiteiden lisäksi, komissio kehottaa kansallisia ja eurooppalaisia pankkiyhdistyksiä vastaamaan viipymättä sen esittämiin tiedusteluihin, jotka koskevat näiden periaatteiden toteutumisessa saavutettua edistymistä. Komissio aikoo tarkastella näiden periaatteiden noudattamista ensimmäistä kertaa ennen vuoden 1998 loppua. Komissio kehottaa näin ollen kansallisia pankkiyhdistyksiä ilmoittamaan sille eurooppalaisten yhdistysten kautta ennen 1 päivää marraskuuta 1998, miten pankit aikovat panna nämä periaatteet täytäntöön.5. Jäsenvaltioita kehotetaan myös seuraamaan hyvän käytännön toteutumista ja pankkien asiasta antamia tietoja.3 artikla Tiedotus ja koulutus 1. Kun otetaan huomioon pienten yritysten erityiset vaikeudet niiden sisäisessä valmistautumisessa euron käyttöön ottamiseen ja niiden vaikeudet saada tietoa perinteisistä tietolähteistä, kehotetaan erikoistuneita yrityksiä, mukaan lukien kauppakamarit ja käsityökamarit, ja pienten yritysten kanssa yhteydessä olevat laitokset jatkamaan tiedotustaan keskittymällä konkreettisiin valmisteluihin, joihin on ryhdyttävä ja joihin sisältyy neuvontaa ja tilanteen erittelyssä avustamista.2. Jäsenvaltioita kehotetaan aloittamaan mahdollisimman pian käsittely aiheesta euro koulu- ja koulutusjärjestelmässä yleisesti ja toteuttamaan tätä varten kaikki tarvittavat toimenpiteet, joiden avulla yhteisen rahan käyttöön ottamisesta tiedotetaan ja tarjotaan koulutusta opettajille ja oppilaitosten muulle henkilöstölle.3. Koulutusta koskeviin toimiin olisi sisällyttävä erityisiä toimenpiteitä kaikkia erilaisia koulutusmuotoja kuten etä- ja aikuisopiskelua, korkeakouluopintoja, ammattikoulutusta ja vuorottelukoulutusta varten. Uutta tietotekniikkaa olisi käytettävä sekä opettajien tiedon tason kohottamisessa ja kouluttamisessa että nuorille suunnattavassa tiedottamisessa. Jäsenvaltioiden olisi myös valmistettava opetusmateriaalia, jota opettajat voivat helposti hyödyntää.Olisi myös suotavaa, että koulujärjestelmän tai koulutusrakenteiden ulkopuolella oleviin lapsiin kiinnitettäisiin erityistä huomiota ja huolehdittaisiin riittävin toimenpitein heille suunnattavasta tiedottamisesta.4 artikla Loppusäännös Jäsenvaltioita kehotetaan tukemaan tämän suosituksen täytäntöönpanoa.5 artikla Osoitus Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille, ammatti- ja kuluttajajärjestöille, kauppakamareille ja käsityökamareille sekä pankkiyhdistyksille, yrityksille ja kaikille muille järjestöille tai laitoksille, jotka ovat näihin yhteydessä.Tehty Brysselissä 23 päivänä huhtikuuta 1998.Komission puolestaYves-Thibault DE SILGUYKomission jäsen(1) EYVL L 162, 19.6.1997, s. 1(2) Report of the Expert Group on the Technical and Cost Aspects of Dual Display, Euro Paper No 13; Report of the Expert Group on Banking Charges for Conversion to the Euro, Euro Paper No 14; Report of the Expert Group on Adjusting to Prices and Values in Euros, Euro Paper No 18; Report of the Expert Group on Euro-education, Euro Paper No 19, Report of the Expert Group on Small Enterprises and the Euro, Euro Paper No 21.(3) Komission tiedonanto euron tiedotusstrategiasta KOM(1998) 39 lopullinen, 6.2.1998. Komission tiedonanto - Euron käyttöönoton käytännön näkökohtia käsittelevän tiedonannon päivitys KOM(1998) 61 lopullinen, 11.2.1998.(4) Euroopan parlamentin päätöslauselma 13.1.1998, "Päätöslauselma eurosta ja kuluttajista".(5) Ks. tämän virallisen lehden sivu 22(6) Ks. tämän virallisen lehden sivu 26(7) Kauppa- ja jakelukomitea "Opinion on the key points of the Introduction of the Single Currency", lausunto annettu 20 päivänä helmikuuta 1998; kuluttajakomitea "Facilitating the Transition of the Consumer to the Euro", lausunto annettu 10 päivänä helmikuuta 1998; Report of the Working Group on "Acceptance of the new prices and scales of values in euros", Euro Paper No 18.(8) EYVL L 95, 21.4.1993, s. 29