title: Komission suositus, annettu 29 päivänä toukokuuta 2008 , seuraavien aineiden riskinvähentämistoimenpiteiksi: kadmium ja kadmiumoksidi (tiedoksiannettu numerolla K(2008) 2243) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               14.6.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 156/22

      KOMISSION SUOSITUS,
   annettu 29 päivänä toukokuuta 2008,
   seuraavien aineiden riskinvähentämistoimenpiteiksi: kadmium ja kadmiumoksidi
   (tiedoksiannettu numerolla K(2008) 2243)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2008/446/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon olemassa olevien aineiden vaarojen arvioinnista ja valvonnasta 23 päivänä maaliskuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93 (1) ja erityisesti sen 11 artiklan 2 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93 nojalla on 27 päivänä tammikuuta 1997 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 143/97 (2) vahvistettu kolmas neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 793/93 tarkoitettu ensisijaisten aineiden luettelo. Tämän säädöksen nojalla seuraavat aineet on määritelty ensisijaisiksi:

                           —

                           kadmium,

                           —

                           kadmiumoksidi.

                     Asetuksen (ETY) N:o 793/93 ja asetuksen (EY) N:o 143/97 mukaisesti esittelijäksi nimetty jäsenvaltio on arvioinut kyseisistä aineista ihmisille ja ympäristölle aiheutuvat riskit siten kuin olemassa olevien aineiden ihmisille ja ympäristölle aiheuttamien riskien arviointia koskevien periaatteiden vahvistamisesta neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93 mukaisesti 28 päivänä kesäkuuta 1994 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1488/94 (3) säädetään, ja ehdottanut toimintasuunnitelmaa riskien rajoittamiseksi.

               (2)

               Myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevää tiedekomiteaa (SCTEE) on kuultu, ja se on antanut lausuntonsa esittelijöiden tekemistä riskinarvioinneista. Lausunnot on julkaistu tiedekomitean internetsivustolla.

               (3)

               Riskinarvioinnin tulokset ja riskien rajoittamiseen tähtäävien toimintaperiaatteiden tulokset on esitetty siihen liittyvässä komission tiedonannossa (4).

               (4)

               Kyseisen arvioinnin perusteella tietyille aineille on aiheellista suositella tiettyjä riskinvähentämistoimenpiteitä.

               (5)

               Työntekijöitä varten suositeltuja riskinvähentämistoimenpiteitä olisi tarkasteltava työsuojelua koskevan lainsäädännön yhteydessä, ja tämän katsotaan yleisesti ottaen antavan riittävät edellytykset kyseisten aineiden aiheuttamien riskien rajoittamiseksi tarvittavalla tavalla.

               (6)

               Tämän suosituksen riskinvähentämistoimenpiteet ovat asetuksen (ETY) N:o 793/93 15 artiklan 1 kohdalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,

         SUOSITTELEE:
   1   JAKSO
   KADMIUM

      (CAS-nro 7440–43–9; Einecs-nro 231–152–8)

   Työntekijöitä (1) ja ympäristöä (2, 3 ja 4) koskevat riskinvähentämistoimenpiteet

               1.

               Kadmiumia riskiarvioinnissa mainittuihin käyttötarkoituksiin käyttävien työnantajien on otettava huomioon kaikki kansallisella tasolla laaditut alakohtaiset suositukset, jotka perustuvat neuvoston direktiivin 98/24/EY (5) 12 artiklan 2 kohdan mukaisesti laadittuihin, luonteeltaan ei-sitoviin käytännön suuntaviivoihin.

               2.

               Asianosaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/1/EY (6) mukaisesti vahvistettava direktiivin 2008/1/EY mukaisesti myönnettävissä toimiluvissa kadmiumiin liittyvät edellytykset, päästöjen raja-arvot tai vastaavat parametrit tai tekniset toimenpiteet, jotta asianosaiset laitokset soveltaisivat toiminnassaan parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa siten, että otetaan huomioon asianomaisten laitosten tekniset ominaisuudet, niiden maantieteellinen sijainti ja paikalliset ympäristöolosuhteet.

               3.

               Paikallisia päästöjä ympäristöön olisi tarvittaessa valvottava kansallisilla säännöksillä sen varmistamiseksi, ettei ympäristölle aiheudu riskiä.

               4.

               Kaikki käytettävissä olevat tiedot, pehmeää vettä koskevat tiedot mukaan luettuina, olisi otettava huomioon määriteltäessä ympäristön laatustandardeja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY (7) mukaisesti.

         2   JAKSO
   KADMIUMOKSIDI

      (CAS-nro 1306–19–0; Einecs-nro 215–146–2)

   Työntekijöitä (5) ja ympäristöä (6, 7 ja 8) koskevat riskinvähentämistoimenpiteet

               5.

               Kadmiumoksidia riskiarvioinnissa mainittuihin käyttötarkoituksiin käyttävien työnantajien olisi otettava huomioon kaikki kansallisella tasolla laaditut alakohtaiset suositukset, jotka perustuvat neuvoston direktiivin 98/24/EY 12 artiklan 2 kohdan mukaisesti laadittuihin, luonteeltaan ei-sitoviin käytännön suuntaviivoihin.

               6.

               Asianosaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi direktiivin 2008/1/EY mukaisesti vahvistettava direktiivin 2008/1/EY mukaisesti myönnettävissä toimiluvissa kadmiumiin liittyvät edellytykset, päästöjen raja-arvot tai vastaavat parametrit tai tekniset toimenpiteet, jotta asianosaiset laitokset soveltaisivat toiminnassaan parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa siten, että otetaan huomioon asianomaisten laitosten tekniset ominaisuudet, niiden maantieteellinen sijainti ja paikalliset ympäristöolosuhteet.

               7.

               Paikallisia päästöjä ympäristöön olisi tarvittaessa valvottava kansallisilla säännöksillä sen varmistamiseksi, ettei ympäristölle aiheudu riskiä.

               8.

               Kaikki käytettävissä olevat tiedot, tulevat pehmeää vettä koskevat tiedot mukaan luettuina, olisi otettava huomioon määriteltäessä direktiivin 2000/60/EY mukaisia ympäristön laatustandardeja.

         3   JAKSO
   OSOITUS

               9.

               Tämä suositus on osoitettu kaikille toimialoille, joilla tuodaan, valmistetaan, kuljetetaan, varastoidaan, sisällytetään johonkin valmisteeseen tai muuten käsitellään, käytetään, käsitellään jätteinä tai hyödynnetään kyseisiä aineita, sekä kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 29 päivänä toukokuuta 2008.

            Komission puolesta

         Stavros DIMAS

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 84, 5.4.1993, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (2)  EYVL L 25, 28.1.1997, s. 13.

      (3)  EYVL L 161, 29.6.1994, s. 3.

      (4)  EUVL C 149, 14.6.2008, s. 6.

      (5)  EYVL L 131, 5.5.1998, s. 11. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2007/30/EY (EUVL L 165, 27.6.2007, s. 21).

      (6)  EUVL L 24, 29.1.2008, s. 8.

      (7)  EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2008/32/EY (EUVL L 81, 20.3.2008, s. 60).


title: Neuvoston suositus, annettu 10 päivänä helmikuuta 2009 , Euroopan kehitysrahaston (seitsemäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2007

text:
               11.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 40/35

      NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 10 päivänä helmikuuta 2009,
   Euroopan kehitysrahaston (seitsemäs EKR) toimenpiteiden toteuttamisesta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2007
   (2009/112/EY)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon Loméssa 15 päivänä joulukuuta 1989 allekirjoitetun neljännen AKT–EY-yleissopimuksen (1), jota on muutettu Mauritiuksella 4 päivänä marraskuuta 1995 allekirjoitetulla sopimuksella (2),
   ottaa huomioon sisäisen sopimuksen 91/401/ETY yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta neljännen AKT–EY-yleissopimuksen osalta (3), jäljempänä ’sisäinen sopimus’, jolla muun muassa perustetaan seitsemäs Euroopan kehitysrahasto (seitsemäs EKR) ja erityisesti sen 32 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon 29 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neljännen AKT–EY-yleissopimuksen mukaisten kehityshankkeiden rahoitusyhteistyöhön sovellettavan varainhoitoasetuksen 91/491/ETY (4) ja erityisesti sen 69–77 artiklan,
   on tutkinut seitsemännen EKR:n toimenpiteisiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2007, sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen varainhoitovuodelta 2007 siihen liitettyine komission vastauksineen (5),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Sisäisen sopimuksen 32 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden seitsemännen EKR:n varainhoidosta.

               (2)

               Komissio on pannut seitsemännen EKR:n toimet täytäntöön varainhoitovuoden 2007 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,

         SUOSITTELEE Euroopan parlamentille, että tämä myöntää komissiolle vastuuvapauden seitsemännen EKR:n toimien täytäntöönpanosta varainhoitovuodelta 2007.

      Tehty Brysselissä 10 päivänä helmikuuta 2009.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. KALOUSEK

      (1)  EYVL L 229, 17.8.1991, s. 3.

      (2)  EYVL L 156, 29.5.1998, s. 3.

      (3)  EYVL L 229, 17.8.1991, s. 288.

      (4)  EYVL L 266, 21.9.1991, s. 1.

      (5)  EUVL C 286, 10.11.2008, s. 273.


title: RAJSuositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Yhdistyneen kuningaskunnan tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuodesta 2000-2001 vuoteen 2006-2007

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


Avis juridique important

|

32003H0301

Neuvoston suositus, annettu 14 päivänä huhtikuuta 2003, Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsenen nimittämisestä

Virallinen lehti nro L 109 , 01/05/2003 s. 0026 - 0026

Neuvoston suositus,annettu 14 päivänä huhtikuuta 2003,Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsenen nimittämisestä(2003/301/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 112 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 122 artiklan 4 kohdan sekä Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan 11.2 artiklan ja 43.3 artiklan,SUOSITTAA SEURAAVAA:Gertrude Tumpel-Gugerell nimitetään Euroopan keskuspankin johtokunnan jäseneksi 1 päivänä kesäkuuta 2003 alkavaksi kahdeksan vuotta kestäväksi toimikaudeksi.Tämä suositus toimitetaan euron yhtenäisvaluutakseen ottaneiden jäsenvaltioiden valtion- tai hallitusten päämiesten päätettäväksi sen jälkeen, kun Euroopan parlamenttia ja Euroopan keskuspankin neuvostoa on kuultu.Tämä suositus julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.Tehty Luxemburgissa 14 päivänä huhtikuuta 2003.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaA. Giannitsis


title: Suositus N:o S1, annettu 15 päivänä maaliskuuta 2012 , eläviltä luovuttajilta saatujen elinten rajatylittävää luovuttamista koskevista taloudellisista näkökohdista  ETA:n kannalta ja EY:n ja Sveitsin sopimuksen kannalta merkityksellinen teksti

text:
               10.8.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 240/3

         SUOSITUS N:o S1,
   annettu 15 päivänä maaliskuuta 2012,
   eläviltä luovuttajilta saatujen elinten rajatylittävää luovuttamista koskevista taloudellisista näkökohdista
   (ETA:n kannalta ja EY:n ja Sveitsin sopimuksen kannalta merkityksellinen teksti)
   2012/C 240/04
   SOSIAALITURVAJÄRJESTELMIEN YHTEENSOVITTAMISTA KÄSITTELEVÄ HALLINTOTOIMIKUNTA, joka
   ottaa huomioon sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 (1) 72 artiklan a alakohdan, jonka mukaan hallintotoimikunnan tehtävänä on käsitellä kaikkia asetuksen (EY) N:o 883/2004 ja asetuksen (EY) N:o 987/2009 (2) säännöksistä johtuvia hallinnollisia ja tulkinnallisia kysymyksiä,
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 168 artiklan 7 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 48 artiklan,
   toimii asetuksen (EY) N:o 883/2004 71 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Unionin toiminnassa kunnioitetaan jäsenvaltioiden velvollisuuksia, jotka liittyvät niiden terveyspolitiikan määrittelyyn sekä terveyspalvelujen ja sairaanhoidon järjestämiseen ja tarjoamiseen.

               (2)

               Unionin toiminnalla ei vaikuteta kansallisiin säännöksiin, jotka koskevat elinten ja veren luovuttamista tai lääketieteellistä käyttöä.

               (3)

               Asetus (EY) N:o 883/2004 ei tarjoa ratkaisua luontoisetuuksien korvaamiseen sairausetuutena elävälle luovuttajalle, jos häneen sovellettavassa lainsäädännössä suljetaan pois kustannusten korvaaminen tai ei säädetä siitä, eikä elimen vastaanottajaan sovellettava lainsäädäntö kata luovuttajan kustannuksia.

               (4)

               On tunnustettua, että elinsiirto on kustannustehokas hoito, joka on tuonut valtavaa hyötyä potilaille, ja eläviltä luovuttajilta saadut luovutukset on tarpeen toteuttaa tavalla, joka minimoi yksittäisen luovuttajan sosiaalisen riskin.

               (5)

               Elimen vastaanottajan toimivaltaisen laitoksen olisi löydettävä inhimillinen tapauskohtainen ratkaisu ja korvattava luontoisetuudet, joita eläviltä luovuttajilta saatujen elinten rajatylittävä luovuttaminen edellyttää, jos elimen luovuttajaan sovellettavassa lainsäädännössä ei säädetä korvauksista, kun on kyse elävistä elinten luovuttajista tai eläviltä luovuttajilta saatujen elinten luovuttamisesta yleisesti.

               (6)

               Elävän luovuttajan on voitava tehdä itsenäinen päätös kaiken asiaan liittyvän tiedon perusteella, ja hänelle olisi tiedotettava etukäteen terveydenhoidon kattavuudesta, rajatylittävään elimen luovutukseen liittyvien kustannusten korvaamisesta sekä mahdollisen ansionmenetyksen korvaamisesta sairauden perusteella maksettavilla rahaetuuksilla,

         SUOSITTAA:

               1.

               Elimen vastaanottajan toimivaltaisten viranomaisten olisi valmistellessaan tai hyväksyessään toisessa jäsenvaltiossa vakuutetulta elävältä luovuttajalta saadun elimen luovutuksen otettava huomioon elävän luovuttajan pääsy terveydenhuoltojärjestelmän piiriin ongelmissa, jotka liittyvät luovutusmenettelyyn;

               2.

               Elimen vastaanottajan toimivaltaisten viranomaisten on löydettävä inhimillinen ratkaisu ja korvattava luontoisetuudet, joita rajat ylittävä elävältä luovuttajalta saadun elimen luovuttaminen luovuttajalta vaatii, jos luovuttajaan sovellettavassa lainsäädännössä ei säädetä luovuttajan oikeudesta sairauteen liittyviin luontoisetuuksiin;

               3.

               Luovuttajan toimivaltaisen viranomaisen on tarjottava sairauden perusteella maksettavat rahaetuudet soveltamansa lainsäädännön mukaisesti siitä riippumatta, missä jäsenvaltiossa elimenluovutus tapahtui tai kuka oli elimen vastaanottaja. Luovutukseen liittyvää mahdollista luovuttajan ansionmenetystä olisi käsiteltävä kuten mitä tahansa työkyvyttömyyttä luovuttajaan sovellettavassa lainsäädännössä, koska ei ole mitään syytä käsitellä elimenluovutukseen liittyvää työkyvyttömyyttä eri tavalla kuin muuta lääketieteellisiin syihin perustuvaa työkyvyttömyyttä.

            Hallintotoimikunnan puheenjohtaja

         Karin MØHL LARSEN

      (1)  EUVL L 166, 30.4.2004, s. 1 (oikaisu EUVL L 200, 7.6.2004, s. 1).

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 987/2009, annettu 16 päivänä syyskuuta 2009, sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä, (EUVL L 284, 30.10.2009, s. 1).


title: 2012/127/EU: Neuvoston suositus, annettu 21 päivänä helmikuuta 2012 , Euroopan kehitysrahaston (kahdeksas EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2010

text:
               29.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 55/32

         NEUVOSTON SUOSITUS,
   annettu 21 päivänä helmikuuta 2012,
   Euroopan kehitysrahaston (kahdeksas EKR) toimien toteuttamisen osalta komissiolle myönnettäväksi vastuuvapaudeksi varainhoitovuodelta 2010
   (2012/127/EU)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon Loméssa 15 päivänä joulukuuta 1989 allekirjoitetun neljännen AKT–ETY-yleissopimuksen (1), jota on muutettu Mauritiuksella 4 päivänä marraskuuta allekirjoitetulla sopimuksella (2),
   ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen neljännen AKT–EY-yleissopimuksen osalta toisen rahoituspöytäkirjan mukaisesta yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta (3), jäljempänä ’sisäinen sopimus’, jolla on muun muassa perustettu kahdeksas Euroopan kehitysrahasto (kahdeksas EKR), ja erityisesti sen 33 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon 16 päivänä kesäkuuta 1998 annetun neljänteen AKT–EY-yleissopimukseen perustuvaan kehityshankkeiden rahoitusyhteistyöhön sovellettavan varainhoitoasetuksen (4) ja erityisesti sen 66–74 artiklan,
   on tutkinut kahdeksannen EKR:n toimiin liittyvät tulostilin ja taseen, jotka on päätetty 31 päivänä joulukuuta 2010, tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen kahdeksannesta, yhdeksännestä ja kymmenennestä Euroopan kehitysrahastosta (EKR) rahoitetuista toimista varainhoitovuodelta 2010 (5) ja mainittuun vuosikertomukseen sisältyvät komission vastaukset,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Sisäisen sopimuksen 33 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta komissiolle vastuuvapauden kahdeksannen EKR:n varainhoidosta.

               (2)

               Komissio on toteuttanut kahdeksannen EKR:n toimet varainhoitovuoden 2010 aikana kokonaisuudessaan tyydyttävällä tavalla,

         SUOSITTAA, että Euroopan parlamentti myöntää komissiolle vastuuvapauden kahdeksannen EKR:n toimien toteuttamisen osalta varainhoitovuodelta 2010.

      Tehty Brysselissä 21 päivänä helmikuuta 2012.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. VESTAGER

      (1)  EYVL L 229, 17.8.1991, s. 3.

      (2)  EYVL L 156, 29.5.1998, s. 3.

      (3)  EYVL L 156, 29.5.1998, s. 108.

      (4)  EYVL L 191, 7.7.1998, s. 53.

      (5)  EUVL C 326, 10.11.2011, s. 251.


Avis juridique important

|

32003H0556

Komission suositus, annettu 23 päivänä heinäkuuta 2003, ohjeista kansallisten strategioiden ja parhaiden käytänteiden laatimiseksi muuntogeenisten viljelykasvien sekä tavanomaisen ja luonnonmukaisen maataloustuotannon rinnakkaiseloon (tiedoksiannettu numerolla K(2003) 2624)

Virallinen lehti nro L 189 , 29/07/2003 s. 0036 - 0047

Komission suositus,annettu 23 päivänä heinäkuuta 2003,ohjeista kansallisten strategioiden ja parhaiden käytänteiden laatimiseksi muuntogeenisten viljelykasvien sekä tavanomaisen ja luonnonmukaisen maataloustuotannon rinnakkaiseloon(tiedoksiannettu numerolla K(2003) 2624)(2003/556/EY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan,ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle "Biotieteet ja biotekniikka - strategia Euroopalle"(1) ja erityisesti sen toimen 17,sekä katsoo seuraavaa:(1) Mitään maanviljelyn muotoa - tavanomaista, luonnonmukaista tai muuntogeenisiä organismeja (GMO) käyttävää maanviljelyä - ei pitäisi tehdä mahdottomaksi Euroopan unionissa.(2) Kyky ylläpitää erilaisia maataloustuotantojärjestelmiä on edellytys sille, että kuluttajille voidaan tarjota valinnanmahdollisuuksia.(3) Rinnakkaiselo liittyy siihen, voivatko maanviljelijät valita käytännössä tavanomaisten, luonnonmukaisten ja muuntogeenisten viljelykasvilajien tuotannon välillä noudattaen merkintöjä ja/tai puhtautta koskevia lainsäädännöllisiä vaatimuksia.(4) Lopulliseen, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/18/EY(2) säädetyssä luvanantomenettelyssä myönnettävään lupaan sisältyy tarvittaessa ympäristön ja ihmisten terveyden suojelemiseksi määrättyjä rinnakkaiseloon liittyviä toimenpiteitä, joiden täytäntöönpanoa edellytetään laissa.(5) Rinnakkaiselossa, jota tämä suositus koskee, on kyse muuntogeenisten ja muiden viljelykasvilajien sekoittumisesta aiheutuvasta mahdollisesta taloudellisesta tappiosta ja sekoittumisen minimoimiseksi toteutettavista sopivimmista toimenpiteistä.(6) Maatilarakenne ja maataloustuotantojärjestelmät sekä taloudelliset ja luonnon olosuhteet, joissa Euroopan unionin maanviljelijät toimivat, ovat hyvin erilaisia. Siksi myös toimivien ja kustannustehokkaiden rinnakkaiseloa koskevien toimenpiteiden on oltava erilaisia eri osissa Euroopan unionia.(7) Euroopan komissio katsoo, että on jäsenvaltioiden tehtävä kehittää ja toteuttaa rinnakkaiseloon liittyviä toimenpiteitä.(8) Euroopan komission olisi tuettava ja neuvottava jäsenvaltioita tässä prosessissa laatimalla ohjeita rinnakkaiseloa varten.(9) Näissä ohjeissa olisi vahvistettava yleiset periaatteet ja näkökohdat, joiden avulla rinnakkaiseloa varten voidaan laatia kansallisia strategioita ja parhaita käytänteitä.(10) Komissio esittää neuvostolle ja Euroopan parlamentille kertomuksen jäsenvaltioiden kokemuksista rinnakkaiseloa koskevien toimenpiteiden toteuttamisesta. Kertomus laaditaan kahden vuoden kuluttua tämän suosituksen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se perustuu jäsenvaltioiden toimittamiin tietoihin. Komissio arvioi tapauksen mukaan näitä kokemuksia ja esittää arvion kaikista muista mahdollisesti tarvittavista toimenpiteistä,SUOSITTAA:1. Jäsenvaltioiden olisi kansallisia strategioita ja parhaita käytänteitä kehittäessään noudatettava tämän suosituksen liitteessä annettuja ohjeita.2. Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 23 päivänä heinäkuuta 2003.Komission puolestaFranz FischlerKomission jäsen(1) KOM(2002) 27, Lopullinen ( EYVL C 55, 2.3.2003, s. 3.)(2) EYVL L 106, 17.4.2001, s. 1.LIITESISÄLLYS>TAULUKON PAIKKA>1. JOHDANTO1.1 Rinnakkaiselon käsiteMuuntogeenisten organismien (GMO) viljelyllä on EU:ssa todennäköisesti vaikutuksia maataloustuotannon organisaatioon. Yhtäältä muuntogeenisten viljelykasvien mahdollinen adventiivinen (tahaton) esiintyminen muissa kuin muuntogeenisissä viljelykasveissa herättää kysymyksen siitä, miten tuottaja voi valita erilaiset tuotantotyypit. Periaatteessa maanviljelijöiden pitäisi voida viljellä haluamansa tyyppisiä viljelykasveja - muuntogeenisiä, tavanomaisia tai luomulajeja. Mitään näistä maataloustuotannon muodoista ei pitäisi tehdä mahdottomaksi EU:ssa.Toisaalta kysymys liittyy myös kuluttajien valinnanmahdollisuuksiin. Jotta Euroopan kuluttajilla olisi todellinen mahdollisuus valita muuntogeenisten ja muunlaisten elintarvikkeiden välillä, ei riitä, että jäljitettävyys- ja merkintäjärjestelmät toimivat moitteettomasti, vaan maatalouden on myös tuotettava erityyppisiä hyödykkeitä. Elintarviketeollisuuden kyky tarjota kuluttajille laajoja valikoimia liittyy tiiviisti maatalousalan kykyyn ylläpitää erilaisia tuotantojärjestelmiä.Rinnakkaiselo liittyy siihen, voivatko maanviljelijät valita käytännössä tavanomaisten viljelykasvien, luomulajien ja muuntogeenisten viljelykasvien tuotannon välillä noudattaen merkintöjä ja/tai puhtautta koskevia lainsäädännöllisiä vaatimuksia.Se, että muuntogeenisiä organismeja on havaittu esiintyvän tahattomasti yhteisön lainsäädännössä säädetyn kynnysarvon ylittävissä määrin, tuo esiin tarpeen, että viljelykasvit, joiden ei pitänyt sisältää muuntogeenisiä organismeja, olisi merkittävä siten, että ilmoitetaan niiden sisältävän muuntogeenistä viljelykasvia. Tämä voisi johtaa tulojen laskuun, koska viljelykasvin markkinahinta olisi pienempi tai sitä olisi vaikea myydä. Maanviljelijöille voisi lisäksi koitua lisäkuluja, jos he joutuvat ottamaan käyttöön seurantajärjestelmiä ja toteuttamaan toimia minimoidakseen muuntogeenisten ja muiden viljelykasvien sekoittumista. Rinnakkaiselo liittyy siis muuntogeenisten ja muiden viljelykasvien sekoittumisen mahdolliseen taloudelliseen vaikutukseen, sekoittumisen minimoimiseksi toteutettavien ja toteuttamiskelpoisten toimien yksilöimiseen ja näiden toimien kustannuksiin.Erityyppisten tuotantomuotojen rinnakkainen käyttö ei ole uusi asia maanviljelyssä. Esimerkiksi siemententuottajilla on paljon kokemusta siementen puhtausvaatimusten noudattamisen varmistamiseksi tarkoitetuista maanviljelykäytänteistä. Muita esimerkkejä maanviljelyn eri tuotantosuuntien erilläänpidosta ovat rehuksi tarkoitettu hammasmaissi, jota viljellään Euroopassa menestyksellisesti rinnakkain useiden kuluttajille tarkoitettujen "erikoismaissilajien" kanssa, sekä tärkkelysteollisuudelle viljeltävä vahamaissi.1.2 Rinnakkaiselon taloudellisten näkökohtien sekä ympäristö- ja terveysnäkökohtien vertailuOn tärkeää erottaa selvästi toisistaan rinnakkaiselon taloudelliset näkökohdat ja geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön direktiivissä 2001/18/EY käsitellyt ympäristö- ja terveysnäkökohdat.Direktiivissä 2001/18/EY säädetyn menettelyn mukaisesti luvan myöntäminen GMO:ien tarkoitukselliseen levittämiseen ympäristöön edellyttää kattavaa terveys- ja ympäristöriskien arviointia. Riskinarvioinnin tulos voi olla jokin seuraavista:- tunnistetaan sellainen ympäristöön tai terveyteen kohdistuvan haitallisen vaikutuksen riski, jota ei voida käsitellä; tässä tapauksessa lupaa ei myönnetä,- ympäristöön tai terveyteen kohdistuvien haitallisten vaikutusten riskejä ei ole tunnistettu; tässä tapauksessa lupa myönnetään ilman, että edellytetään muita toimenpiteitä kuin ne, joista lainsäädännössä erityisesti säädetään,- riskejä on tunnistettu, mutta niitä voidaan käsitellä asianmukaisilla toimenpiteillä (esimerkiksi eristämällä viljelmät fyysisesti toisistaan ja/tai seurannan avulla); tässä tapauksessa luvassa on mainittava, että toimenpiteitä ympäristöriskien torjumiseksi on toteutettava.Jos ympäristö- tai terveysriski tunnistetaan sen jälkeen kun lupa on myönnetty, voidaan käynnistää direktiivin 23 artiklassa säädetyssä suojalausekkeessa tarkoitettu menettely luvan peruuttamiseksi tai sen ehtojen muuttamiseksi.Koska EU:ssa saa viljellä vain luvan saaneita GMO:eja, ja direktiivissä 2001/18/EY jo säädetään ympäristö- ja terveysnäkökohdista, rinnakkaiselon ratkaisemattomat kysymykset koskevat muuntogeenisten ja muiden viljelykasvien sekoittumisen taloudellisia näkökohtia(1).1.3 Rinnakkaiseloa koskeva pyöreän pöydän keskusteluEuroopan komissio isännöi Brysselissä 24. huhtikuuta 2003 pyöreän pöydän keskustelua, jossa tarkasteltiin muuntogeenisten ja muiden viljelykasvien rinnakkaiseloa koskevien tuoreimpien tutkimusten tuloksia. Keskusteluissa keskityttiin rinnakkaiseloa koskeviin kysymyksiin, joita on tullut esiin, kun EU:ssa on ruvettu viljelemään muuntogeenistä maissia ja rapsia. Asiantuntijat esittivät tutkimustuloksia, joista sitten keskusteltiin lukuisien sidosryhmien, kuten maanviljelyssektorin, teollisuuden, kansalaisjärjestöjen, kuluttajajärjestöjen ja muiden tahojen edustajien kanssa. Keskusteluissa pyrittiin käytännön maanviljelykokemuksien pohjalta löytämään tieteellinen ja tekninen perusta kaikille agronomisille tai muille toimenpiteille, joita mahdollisesti on toteutettava, jotta voitaisiin helpottaa näiden eri tyyppisten maanviljelytuotantotapojen kestävää yhteiseloa.Tässä esitettävät ohjeet perustuvat kyseisen pyöreän pöydän keskusteluihin. Yhteenveto, jonka ryhmä keskusteluihin osallistuneita tutkijoita on laatinut, on saatavilla Internet-osoitteesta http://europa.eu.int/comm/ research/biosociety/index.1.4 Toissijaisuusperiaatteen noudattaminenEuroopan maanviljelijöiden työolot ovat hyvin erilaiset. Maatilojen ja peltojen koot, tuotantojärjestelmät, vuoroviljelytavat ja viljelyjärjestelmät ja myös luonnonolosuhteet vaihtelevat erittäin paljon Euroopan eri puolilla. Tämä vaihtelu on otettava huomioon, kun rinnakkaiselotoimenpiteitä suunnitellaan, toteutetaan, seurataan ja koordinoidaan. Toimenpiteiden täytyy sopia alueen maatilarakenteeseen, maataloustuotantojärjestelmiin, viljelyjärjestelmiin ja luonnonolosuhteisiin.Tämän vuoksi komissio totesi kokouksessaan 5. maaliskuuta 2003, että sen mielestä on paras jättää jäsenvaltioiden huoleksi kehittää ja toteuttaa rinnakkaiseloa varten tarvittavat hallinnointitoimenpiteet. Komissio huolehtisi sen sijaan yhteisössä ja kansainvälisellä tasolla meneillään oleviin tutkimuksiin perustuvien relevanttien tietojen keräämisestä ja koordinoinnista, ja se laatisi ja antaisi ohjeita, minkä olisi määrä auttaa jäsenvaltioita selvittämään parhaat käytänteet rinnakkaiseloa varten.Rinnakkaiseloon liittyvät strategiat ja parhaat käytänteet on kehitettävä ja toteutettava kansallisella tai alueellisella tasolla. Maanviljelijöiden ja muiden sidosryhmien on osallistuttava siihen, ja kansalliset ja alueelliset tekijät on otettava huomioon.1.5 Ohjeiden tarkoitus ja soveltamisalaSeuraavassa annettavat ohjeet, jotka esitetään jäsenvaltioille osoitettujen suositusten muodossa ja jotka eivät siis ole sitovia, olisi nähtävä edellä selostetussa yhteydessä. Ohjeiden soveltamisala ulottuu viljelykasvintuotannosta maatilalla aina ensimmäiseen myyntipisteeseen asti eli "siemenestä siiloon"(2).Ohjeiden tarkoituksena on auttaa jäsenvaltioita kehittämään kansallisia strategioita ja lähestymistapoja viljelykasvien rinnakkaiseloa varten. Niissä keskitytään pääasiassa teknisiin ja menettelykysymyksiin ja luetellaan yleiset periaatteet ja näkökohdat, joiden avulla jäsenvaltiot voivat vahvistaa rinnakkaiseloon sovellettavat parhaat käytänteet.Ohjeissa ei ole tarkoitus antaa yksityiskohtaisia määräyksiä, joita voitaisiin suoraan soveltaa jäsenvaltioissa. Monet näistä tekijöistä, jotka ovat tärkeitä kehitettäessä parhaita käytänteitä rinnakkaiseloon, riippuvat kansallisista ja alueellisista olosuhteista, jotta ne olisivat sekä toimivia että kustannustehokkaita.Lisäksi hoitosuunnitelmien ja parhaiden käytänteiden kehittäminen rinnakkaiseloon on muuttuva prosessi, jossa pitäisi olla mahdollisuus tehdä myöhemmin muutoksia ja ottaa huomioon tieteen ja tekniikan uudet aikaansaannokset.2. YLEISET PERIAATTEETTässä jaksossa esitetään yleiset periaatteet ja näkökohdat, jotka jäsenvaltioiden olisi hyvä ottaa huomioon kehittäessään kansallisia strategioita ja parhaita käytänteitä viljelykasvien rinnakkaiseloa varten.2.1 Rinnakkaiselostrategioiden kehittämisen periaatteet2.1.1 Avoimuus ja sidosryhmien mukanaoloRinnakkaiseloon sovellettavat kansalliset strategiat ja parhaat käytänteet olisi kehitettävä yhteistyössä kaikkien tärkeiden sidosryhmien kanssa avoimuutta noudattaen. Jäsenvaltioiden pitäisi huolehtia siitä, että niiden päättämistä rinnakkaiseloa koskevista toimenpiteistä tiedotetaan riittävästi.2.1.2 Tieteeseen perustuvat päätöksetRinnakkaiseloon sovellettavissa toimenpiteissä olisi hyödynnettävä parasta käytettävissä olevaa tieteellistä näyttöä muuntogeenisten ja muiden viljelykasvilajien sekoittumisen todennäköisyydestä ja sekoittumisen lähteistä. Muuntogeenisten ja muiden viljelykasvilajien viljelyn pitäisi olla sallittua, ja samalla on varmistettava, että tavanomaisissa viljelykasvilajeissa ei ole muuntogeenisiä organismeja niitä raja-arvoja ylittävissä määrin, jotka on vahvistettu yhteisön lainsäädännössä muuntogeenisten elintarvikkeiden, rehujen ja siementen suhteen säädetyissä merkintöjä ja puhtautta koskevissa vaatimuksissa.Käytettävissä olevaa tieteellistä näyttöä olisi jatkuvasti arvioitava ja päivitettävä ottaen huomioon koetarkoituksia ja kauppaa varten viljeltyjä muuntogeenisiä viljelykasvilajeja koskevien seurantatutkimusten tulokset samoin kuin kenttäkokeilla validoitujen uusien selvitysten ja mallien avulla saadut löydökset.2.1.3 Nykyisistä erilläänpitomenetelmistä ja/tai -käytänteistä saatujen kokemusten hyödyntäminenRinnakkaiselotoimenpiteissä olisi hyödynnettävä ja otettava huomioon nykyisin käytetyt erilläänpitokäytänteet ja -menetelmät sekä kokemus, joka maanviljelyssä on saatu alkuperävarmennettujen viljelykasvilajikkeiden käsittelystä ja siementuotantokäytänteistä.2.1.4 Suhteellisuusperiaatteen noudattaminenRinnakkaiselotoimenpiteiden olisi oltava toimivia ja kustannustehokkaita sekä suhteellisuusperiaatteen huomioon ottavia. Toimenpiteiden ei pitäisi mennä pidemmälle kuin on tarpeen sen varmistamiseksi, että tahattomat muuntogeenisten organismien jäljet pysyvät yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen toleranssirajojen alapuolella. Toimenpiteiden olisi oltava sellaisia, ettei maanviljelijöille, siementuottajille, osuuskunnille ja muille minkä tahansa tyyppisen tuotannon kanssa tekemisissä oleville toimijoille aiheudu kohtuutonta taakkaa.Toimenpiteitä harkittaessa olisi otettava huomioon alueelliset ja paikalliset rajoitukset ja tilanteet sekä kyseisen viljelykasvilajin ominaisuudet.2.1.5 Sopiva sovellusmittakaavaKaikkia mahdollisia vaihtoehtoja on tarkasteltava, mutta etusija olisi annettava maatilakohtaisille toimenpiteille ja toimenpiteille, joiden tarkoituksena on koordinointi naapuritilojen välillä.Alueellisen tason toimenpiteitä voidaan harkita. Tällaisia toimenpiteitä olisi sovellettava vain erityisiin viljelykasvilajeihin, joiden viljely ei sovi rinnakkaiseloon, ja niiden maantieteellinen mittakaava olisi oltava mahdollisimman rajoitettu. Aluekohtaisia toimenpiteitä tulisi harkita vain, mikäli riittäviä puhtaustasoja ei voida muuten saavuttaa. Ne olisi perusteltava erikseen kullekin viljelykasvilajille ja tuotantotyypille (esimerkiksi siementuotanto vs. viljelykasvintuotanto).2.1.6 Toimenpiteiden eriyttäminenRinnakkaiseloon sovellettavissa parhaissa käytänteissä olisi otettava huomioon erot viljelykasvilajien, lajikkeiden ja tuotantotyyppien (esimerkiksi viljelykasvin tai siementen tuotanto) välillä. Myös sellaisten alueellisten näkökohtien (esimerkiksi ilmasto-olot, pinnanmuodostus, vuoroviljely ja viljelyjärjestelmät, maatilarakenne, viljelykasvikohtaisen muuntogeenisen organismin osuus alueella) väliset erot, jotka voivat vaikuttaa muuntogeenisten ja muiden viljelykasvilajien sekoittumisen tasoon, olisi otettava huomioon toimenpiteiden soveltuvuuden varmistamiseksi.Jäsenvaltioiden olisi keskityttävä ensin sellaisiin viljelykasvilajeihin, joille on jo hyväksytty muuntogeenisiä lajikkeita, tai joiden hyväksyminen on lähellä, ja joita todennäköisesti viljellään merkittävässä määrin niiden alueella.2.1.7 Toimenpiteiden toteutusKansallisissa rinnakkaiselostrategioissa olisi varmistettava, että kaikentyyppistä tuotantoa harjoittavien maanviljelijöiden edut otetaan tasapuolisesti huomioon. Maanviljelijöitä olisi kannustettava yhteistyöhön.Jäsenvaltioita kehotetaan ottamaan käyttöön mekanismeja, joilla edistetään koordinointia ja vapaaehtoisia järjestelyjä naapuriviljelijöiden välillä. Olisi myös vahvistettava menettelyjä ja sääntöjä siltä varalta, että maanviljelijöiden välillä tulee kiistaa kyseisten toimenpiteiden täytäntöönpanosta.Yleisenä periaatteena on uudentyyppisen tuotannon aloittavien maanviljelijöiden velvollisuus toteuttaa geenivirran rajoittamiseksi tarkoitetut toimenpiteet tuotannon aloitusvaiheessa.Maanviljelijöiden pitäisi voida valita haluamansa tuotantotyyppi ilman että naapuritiloilla jo vakiintuneita tuotantojärjestelyjä tarvitsisi muuttaa.Maanviljelijöiden, jotka aikovat aloittaa muuntogeenisen viljelykasvin viljelyn tilallaan, olisi ilmoitettava aikeestaan naapuriviljelijöille.Jäsenvaltioiden olisi varmistettava rajojen yli ulottuva yhteistyö naapurimaiden kanssa, jotta rinnakkaiselotoimenpiteet toimisivat moitteettomasti raja-alueilla.2.1.8 Toteutusvälineiden valintaRinnakkaiseloa varten ei ole a priori mitään erityistä suositeltavaa toteuttamistapaa. Jäsenvaltiot saattavat haluta soveltaa useamman tyyppisiä toteuttamistapoja, kuten vapaaehtoisia sopimuksia tai oikeudellisia keinoja, jotka eivät ole sitovia. Jäsenvaltiot voivat myös yhdistellä useita toteutustapoja ja tiukkuusasteeltaan erilaista sääntelyä sen mukaan, miten niillä saataisiin aikaan tosiasiallinen täytäntöönpano ja voitaisiin seurata, arvioida ja valvoa toimenpiteitä.2.1.9 VastuukysymyksetValitut toteutuskeinot voivat vaikuttaa sekoittumisesta johtuvan taloudellisen vahingon tapauksessa sovellettavien kansallisten vastuusäännöksien soveltamiseen. Jäsenvaltioita kehotetaan tarkastelemaan vahinkovastuulainsäädäntöään ja selvittämään, tarjoavatko kansalliset lait tässä suhteessa riittävät ja yhtäläiset mahdollisuudet. Maanviljelijöille, siementen toimittajille ja muille toimijoille olisi tiedotettava, mitä vahinkovastuuperusteita heidän maassaan sovelletaan sekoittumisesta aiheutuvan vahingon tapauksessa.Jäsenvaltiot saattavat haluta tässä yhteydessä tutkia, olisiko mahdollista ja hyödyllistä mukauttaa entisiä vakuutusohjelmia tai ottaa käyttöön uusia.2.1.10 Seuranta ja arviointiValittuja toimenpiteitä ja toteutusvälineitä olisi seurattava ja arvioitava jatkuvasti, jotta niiden toimivuus voidaan todentaa ja saadaan tietoja, joiden perusteella toimenpiteitä voidaan ajan mittaan kehittää.Jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön tarkoituksenmukaiset valvonta- ja tarkastusjärjestelmät, jotta rinnakkaiselotoimenpiteiden moitteeton toiminta voidaan varmistaa.Rinnakkaiseloon sovellettavia parhaita käytänteitä olisi tarkistettava säännöllisesti, jotta voidaan ottaa huomioon tieteen ja tekniikan kehittämät uudet saavutukset, jotka voisivat rinnakkaiseloa helpottaa.2.1.11 Tietojen toimittaminen ja vaihto Euroopan tasollaJäsenvaltioiden olisi ilmoitettava komissiolle kansalliset rinnakkaiselostrategiansa ja vahvistamansa yksittäiset toimenpiteet sekä seurannan ja arvioinnin tulokset, sen vaikuttamatta voimassa olevien ilmoittamista koskevan yhteisön lainsäädännön ja menettelyjen noudattamiseen. Komissio koordinoi toimenpiteitä, kokemuksia ja parhaita käytänteitä koskevan jäsenvaltioiden tietojenvaihdon. Ajoissa tehty tietojenvaihto voi luoda yhteisvaikutuksia ja auttaa välttämään tarpeetonta työskentelyn päällekkäisyyttä eri jäsenvaltioissa.2.1.12 Tutkimus ja tutkimustulosten yhteiskäyttöJäsenvaltioiden olisi kannustettava ja tuettava yhdessä sidosryhmien kanssa tutkimustoimia, joiden tarkoituksena on lisätä tietoa rinnakkaiselon parhaasta toteuttamistavasta. Jäsenvaltioiden olisi tiedotettava komissiolle tällä alalla käynnissä olevista ja suunnitelluista tutkimustoimista. Tutkimustulosten yhteiskäyttöä jäsenvaltioiden kesken olisi rohkaistava voimakkaasti.Rinnakkaiseloa koskevia tutkimuksia voidaan tukea myös kuudennesta yhteisön tutkimuspuiteohjelmasta. Yhteinen tutkimuskeskus tekee myös rinnakkaiseloa koskevia tutkimuksia.Komission on määrä helpottaa tietojenvaihtoa kansallisella ja yhteisön tasolla käynnissä olevista ja suunnitelluista tutkimushankkeista. Tietojenvaihdon avulla voitaisiin parantaa kansallisten tutkimustoimien koordinointia jäsenvaltioiden kesken samoin kuin kuudennessa yhteisön tutkimuspuiteohjelmassa toteutettavien tutkimustoimien kanssa.2.2 Tarkasteltavia näkökohtiaTässä jaksossa esitetään yleisiä periaatteita ja näkökohtia, jotka jäsenvaltioiden olisi hyvä ottaa huomioon kehittäessään kansallisia strategioita ja parhaita käytänteitä rinnakkaiseloon.2.2.1 Saavutettava rinnakkaiselon tasoMuuntogeenisten ja muiden viljelmien rinnakkaiseloon liittyvä ongelma voi tulla esiin eri tasoilla. Esimerkiksi:- muuntogeenistä ja muunlaista viljelykasvia tuotetaan samanaikaisesti tai peräkkäisinä vuosina samalla maatilalla,- muuntogeenistä ja muunlaista viljelykasvia tuotetaan naapuritiloilla samana vuonna,- muuntogeenistä ja muunlaista viljelykasvia tuotetaan samalla alueella, mutta tiloilla, jotka ovat jonkin matkan päässä toisistaan.Rinnakkaiseloon sovellettavat toimenpiteet on sovitettava haluttuun rinnakkaiselon tasoon.2.2.2 Tahattoman sekoittumisen lähteetMuuntogeeniset ja muut viljelykasvilajit voivat sekoittua eri tavoin, muun muassa seuraavasti:- Siitepöly siirtyy naapuripeltojen välillä lyhempien tai pidempien matkojen päähän (riippuen lajista ja muista geenisiirtoon mahdollisesti vaikuttavista tekijöistä).- Viljelykasvilajit voivat sekoittua korjuun aikana ja sen jälkeen.- Korjuun, kuljetuksen ja varastoinnin aikana sekä jossakin määrin eläinten välityksellä voi siirtyä siemeniä tai muuta elinkelpoista kasviainesta.- Sekoittumista voivat aiheuttaa jääntikasvit (siemenet, jotka jäävät maahan korjuun jälkeen ja tuottavat uusia kasveja seuraavina vuosina). Tämäntyyppinen sekoittuminen voi olla joillakin lajeilla (esimerkiksi rapsilla) merkittävämpää kuin toisilla, mikä riippuu mm. ilmasto-oloista (esimerkiksi maissilla, jonka siemenet eivät kestä pakkasta).- Siementen epäpuhtaudet voivat aiheuttaa sekoittumista.On tärkeää huomata, että erilaiset sekoittumislähteet ovat kumuloituvia. Myös ajan mittaan vaikutukset voivat kertyä siemenpankeissa tai tilalla kerätyissä siemenvarastoissa.2.2.3 Merkintöihin liittyvät kynnysarvotKansallisissa rinnakkaiseloon liittyvissä strategioissa ja parhaissa käytänteissä olisi viitattava laissa määrättyihin merkintöihin liittyviin kynnysarvoihin ja muuntogeenisiin elintarvikkeisiin, rehuihin ja siemeniin sovellettaviin puhtausvaatimuksiin.Tällä hetkellä asetuksessa (EY) N:o 1139/98(3), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 49/2000(4), määritellään merkintöihin liittyväksi kynnysarvoksi elintarvikkeille 1 %. Tulevaisuudessa sekä elintarvikkeita että rehuja koskevien merkintöjen kynnysarvot perustuvat muuntogeenisistä elintarvikkeista ja rehuista annettuun asetukseen. Näitä merkintöihin liittyviä kynnysarvoja sovellettaisiin sekä tavanomaisiin että luomukasveihin. Nykyisellään ei muiden kuin muuntogeenisten organismien tahattomalle esiintymiselle muuntogeenisissä ole laissa määrättyjä kynnysarvoja. Muuntogeenisten lajikkeiden siemeniin sovelletaan yleisiä viljelykasvikohtaisia siementuotannon puhtausvaatimuksia.Luomuviljelyasetuksessa(5) säädetään, ettei luomutuotannossa saa käyttää muuntogeenisiä lajeja. Siis siinä ei voi käyttää ainesta, siemenet mukaan luettuna, joissa merkintöjen mukaan on muuntogeenistä ainesta. Voidaan kuitenkin käyttää sellaisia siemeneriä, joiden muuntogeenisten siementen osuus on alle siemenille määrätyn kynnysarvon. Tällaisten erien merkinnöissä ei tarvitse olla mainintaa muuntogeenisestä aineksesta. Luomuviljelyasetuksessa annetaan mahdollisuus vahvistaa erityinen kynnysarvo muuntogeenisten väistämätöntä läsnäoloa varten, mutta mitään kynnysarvoa ei ole asetettu. Kun sellaista erityistä kynnysarvoa ei ole, sovelletaan yleisiä kynnysarvoja.2.2.4 Viljelykasvilaji- ja -lajikespesifisyys- Viljelykasvilajispesifinen risteytymisaste muiden lajien kanssa. Esimerkiksi vehnä, ohra ja soijapavut ovat pääasiassa itsepölytteisiä, kun taas maissi, sokerijuurikas ja ruis ovat ristipölytteisiä.- Viljelykasvispesifiset ristipölytysmuodot (toisin sanoen tuuli, hyönteiset).- Viljelykasvispesifinen potentiaali jääntikasvien muodostamiseen, ja miten pitkän aikaa siemenet säilyvät maassa elinkelpoisina.- Laji- ja lajikespesifinen ristipölytyspotentiaali lähisukulaiskasvien, sekä viljeltyjen että luonnonvaraisten kanssa. Siihen vaikuttavat muun muassa itse- ja ristipölytysaste, kukkien vastaanottavaisuus siitepölyn vapautumisen aikaan sekä yhteensopivuus siitepölyn ja vastaanottajakasvin emin vartalon välillä.- Siitepölyn lähteen ja vastaanottavien kasvien kukkimisajankohta ja kuinka paljon nämä osuvat päällekkäin.- Siitepölyn elinkelpoisuusaika, mikä riippuu kasvilajista ja lajikkeesta sekä ympäristöoloista, kuten ilmankosteudesta.- Siitepölyn välinen kilpailu, johon vaikuttavat siitepölyn muodostuminen vastaanottavissa kasveissa ja siitepölyn lähteen synnyttämä siitepölypaine. Se voi riippua kasvilajikkeesta. Hybridikasvin tuotannossa voi muodostua suuri määrä steriilejä koiraspuolisia kasveja, jotka eivät tuota omaa siitepölyä, minkä vuoksi ulkopuolinen siitepölypaine vaikuttaa niihin enemmän.- Rehuntuotanto verrattuna jyvien tuotantoon (esimerkiksi säilörehumaissi ja jyvämaissi): erot tuotantojärjestelmässä ja viljelyprosessin kestossa.- Se, missä määrin siitepölyvirran kautta tapahtuva geenivaihto vaikuttaa sekoittumisasteeseen korjatussa viljelykasvissa. Esimerkiksi korjatuissa perunoissa tai punajuurissa ei näy vaikutusta. Säilörehumaissintuotannossa korjattu materiaali koostuu vaihtelevassa määrin maissintähkistä, joihin geenivaihto voi vaikuttaa, ja muusta kasviaineksesta, jossa vaikutusta ei ole.2.2.5 Viljelykasvin tuotanto verrattuna siementen tuotantoon- Viljelykasvin tuotantoa ja siementen tuotantoa varten on säädetty erilaiset merkintöihin liittyvät kynnysarvot.- Siementen tuotantoon annetaan erityistä lainsäädäntöä, jota parhaillaan valmistellaan komissiossa.2.2.6 Alueelliset näkökohdat- Viljelykasvikohtaisten GMO:ien osuus alueella.- Niiden viljelykasvilajikkeiden (muuntogeeniset ja muut) lukumäärä ja tyyppi, joita on määrä viljellä lähekkäin tietyllä alueella.- Alueen peltojen muoto ja koko. Pienille pelloille tulee suhteellisesti enemmän siitepölyä kuin suurille pelloille.- Yksittäisille tiloille kuuluvien peltojen pirstoutuminen ja maantieteellinen hajaantuminen.- Alueen maatilan hoitokäytänteet.- Alueen vuoroviljely- ja muut viljelyjärjestelmät, kunkin kasvilajin siementen pitkäikäisyys mukaan luettuna.- Pölyttäjien (hyönteiset ym.) aktiivisuus, käyttäytyminen ja populaatiokoko.- Ilmasto-olot (esimerkiksi sademäärän jakautuminen, kosteus, tuulen suunta ja voimakkuus, ilman ja maaperän lämpötila), jotka vaikuttavat pölyttäjien aktiivisuuteen ja siitepölyn kulkeutumiseen ilmassa ja voivat vaikuttaa siihen, minkä tyyppisiä kasveja viljellään, viljelyn aloituspäivämäärään ja kestoon, tuotantokiertojen vuosittaiseen määrään jne.- Viljelymaan pinnanmuodostus (esimerkiksi laaksot tai vesistöt vaikuttavat ilmavirtauksiin ja tuulien voimakkuuteen).- Ympäröivät rakenteet, kuten pensasaidat, metsät, viljelemättömät alueet, sekä peltojen sijoittautuminen tilaan.2.2.7 Geenien risteytymisen esteetGeenivirtaa vähentävät biologiset menetelmät voivat vähentää ristipölyttymisen riskiä (esim. apomiksia eli suvuton siementuotanto, sytoplasmaattinen koirassteriliteetti, kloroplastin muuntaminen).3. OHJEELLINEN LUETTELO RINNAKKAISELOON LIITTYVISTÄ TOIMENPITEISTÄTässä jaksossa esitetään alustava luettelo maatiloilla ja muualla toteutettavista rinnakkaiseloon liittyvistä toimenpiteistä, jotka voidaan eri määrissä ja erilaisina yhdistelminä sisällyttää rinnakkaiseloon liittyviin kansallisiin strategioihin ja parhaisiin käytänteisiin.3.1 Toimenpiteiden tehostusvaikutusToimenpiteet, joilla estetään siitepölyn virtaaminen naapuripelloille, ovat jossain määrin toisiaan tehostavia, ja niillä voi olla myös yhteisvaikutuksia. Esimerkiksi samalla viljelykasvilla olevien peltojen välisiä vähimmäiseristysetäisyyksiä voidaan pienentää, jos samalla toteutetaan muita sopivia toimenpiteitä (suunnitellaan erilaiset kukinta-ajankohdat, käytetään lajikkeita, joiden siitepölyntuotanto on alentunut, käytetään siitepölyansoja, aitarivistöjä jne.).Toimenpiteiden toimivuuteen ja kustannustehokkuuteen vaikuttavat 2 jakson 2 kohdassa mainitut tekijät. Vaikutukset voivat erota merkittävästi viljelykasvista toiseen ja alueesta toiseen.3.2 Maatilalla toteutettavat toimenpiteet3.2.1 Kylvämisen, istuttamisen ja maaperänhoidon valmistelu- Saman lajin ja tapauksesta riippuen saman suvun(6) muuntogeenisten ja muiden kasvien peltojen väliset eristysetäisyydet:- Eristysetäisyydet olisi määriteltävä kasvin risteytymispotentiaalin perusteella. Ristipölytteisillä kasveilla, kuten rapsilla, tarvitaan pitkiä etäisyyksiä. Sellaisille itsepölytteisille kasveille, joista satona ei korjata siemeniä, kuten punajuuret ja perunat, voidaan käyttää lyhyempiä etäisyyksiä. Eristysetäisyyksien pitäisi minimoida muttei välttämättä poistaa kokonaan siitepölyn kulkeutumisen avulla tapahtuvaa geenivirtaa. Tavoitteena on varmistaa toleranssikynnyksen alapuolella oleva epätoivotun aineksen tahaton läsnäolo.- Jos on määrätty erilaisia kynnysarvoja, esimerkiksi viljelykasvintuotantoa ja siemententuotantoa varten, on kynnysarvoja mukautettava sen mukaisesti.- Puskurivyöhykkeet (myös viljelymaan poistaminen viljelystä), jotka ovat eristysetäisyyksien vaihtoehto tai niitä täydentävä keino.- Siitepölyansat tai esteet (esimerkiksi aitarivistöt).- Sopivat vuoroviljelyjärjestelmät (esimerkiksi vuorottelun pidentäminen ottamalla viljeltäväksi kevätviljelykasvi, jossa jääntikasvit eivät pysty kukkimaan, tai vähimmäisajanjaksojen määrääminen saman lajin ja myös saman suvun tiettyjen eri lajien muuntogeenisten ja muiden lajikkeiden viljelyn välille).- Sadontuotantokierron suunnittelu (esimerkiksi istutusjärjestelyt eri kukinta- ja sadonkorjuuajanjaksoja varten).- Siemenpankin koon pienentäminen asianmukaisen maanmuokkauksen ansiosta (esimerkiksi välttämällä auransiipikyntöä rapsinkorjuun jälkeen).- Populaatioiden käsittely peltojen reunoilla käyttäen asianmukaisia viljelymenetelmiä, valikoivia kasvinsuojeluaineita tai yhdennetyn rikkakasvintorjunnan menetelmiä.- Optimaalisten kylvöajankohtien ja asianmukaisten viljelytekniikoiden valitseminen, jotta kasveja karkaisi mahdollisimman vähän.- Huolellinen siementen käsittely sekoittumisen estämiseksi, mukaan luettuna erilaisille siemenille erilaiset pakkaukset ja pakkausmerkinnät sekä erilliset varastot.- Vähän siitepölyä tuottavien lajikkeiden tai steriilien koiraspuolisten lajikkeiden valinta.- Kylvökoneiden puhdistaminen ennen käyttöä ja sen jälkeen, etteivät edellisen käytön jäljeltä jääneet siemenet siirry eteenpäin eivätkä siemenet leviä maatilalla suunnittelemattomasti.- Samoja kylvökoneita saavat käyttää vain samaa tuotantotyyppiä harjoittavat viljelijät.- Estetään siementen variseminen pellolle mennessä ja sieltä tullessa sekä peltojen reunoilla.- Jääntikasveja valvotaan ja/tai ne hävitetään. Tämä voidaan yhdistää sopiviin kylvöajankohtiin seuraavalla viljelykaudella jääntikasvien kehittymisen välttämiseksi.3.2.2 Sadonkorjuu ja peltojen käsittely sadonkorjuun jälkeen- Siemeniä otetaan talteen vain sopivilta pelloilta ja peltoalueilta (esimerkiksi peltojen keskeltä).- Minimoidaan siementen hävikki sadonkorjuun aikana (esimerkiksi optimoimalla sadonkorjuuajankohta siementen varisemisen minimoimiseksi).- Korjuukoneet puhdistetaan ennen käyttöä ja sen jälkeen, etteivät edellisen käytön jäljeltä jääneet siemenet siirry eteenpäin eivätkä siemenet leviä suunnittelemattomasti.- Samoja korjuukoneita saavat käyttää vain samaa tuotantotyyppiä harjoittavat viljelijät.- Jos katsotaan, etteivät muut toimenpiteet riitä pitämään tahatonta esiintymistä merkintäkynnysarvojen alapuolella, peltojen reunoilta voidaan sato korjata erikseen muusta pellosta. Pääasiallinen sato on sitten pidettävä erillään peltojen laidoilta korjatusta sadosta.3.2.3 Kuljetus ja varastointi- Varmistetaan muuntogeenisen ja muun sadon fyysinen erilläänolo sadonkorjuun jälkeen ensimmäiseen myyntipisteeseen asti.- Siementen varastoinnissa käytetään asianmukaisia järjestelyjä ja käytänteitä.- Vältetään siementen varisemista kuljetettaessa korjattua satoa tilalla ja tilalta ensimmäiseen myyntipisteeseen.3.2.4 Peltojen seurantaSeurataan paikkoja, joissa siemeniä voi varista, peltoja ja peltojen reunoja jääntikasvien muodostumisen varalta.3.3 Naapuruston maatilojen yhteistyö3.3.1 Tiedottaminen kylvösuunnitelmistaTiedotetaan seuraavan kasvukauden istutussuunnitelmista merkityksellisen kokoisen alueen sisällä sijaitseville tiloille. Kylvösuunnitelmista olisi ilmoitettava ennen kuin seuraavan kasvukauden siemenet tilataan.3.3.2 Toimenpiteiden koordinointi- Eri maatilojen peltoja voidaan vapaaehtoisesti ryhmittää samanlaisten kasvilajikkeiden (muuntogeeniset, tavanomaiset tai luomukasvit) viljelyä varten tietyllä tuotantoalueella.- Käytetään kasvilajikkeita, joiden kukinta-ajat eroavat toisistaan.- Järjestetään kylvöajankohdat siten, että vältetään ristipölytys kukinnan aikana.- Koordinoidaan vuoroviljely.3.3.3 Maanviljelijöiden vapaaehtoiset sopimukset tietyn tuotantotyypin vyöhykkeilläNaapuruston viljelijäryhmät voivat pienentää huomattavasti muuntogeenisten ja muiden viljelmien erilläänpitoon liittyviä kustannuksia, jos he koordinoivat tuotantonsa vapaaehtoisilla sopimuksilla.3.4 Seurantaohjelmat- Otetaan käyttöön ilmoitusjärjestelmiä, jotka rohkaisevat viljelijöitä ilmoittamaan rinnakkaiselotoimenpiteiden toteuttamisessa mahdollisesti ilmenevistä odottamattomista ongelmista.- Käytetään seurannasta saatua palautetta perustana rinnakkaiseloon liittyvien kansallisten strategioiden ja parhaiden käytänteiden lisäkehittämiselle.- Perustetaan toimivia valvontaohjelmia ja/tai valvontaelimiä, jotka seuraavat kriittisiä valvontakohteita rinnakkaiseloon liittyvien toimenpiteiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi.3.5 Maarekisteri- Direktiivin 2001/18/EY 31 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti perustettu rekisteri voi olla hyödyllinen väline muuntogeenisten viljelykasvien alalla tapahtuvan kehityksen seuraamiseksi. Se voi olla myös viljelijöille hyödyllinen paikallisten tuotantojärjestelyjen koordinoimisessa ja eri tyyppisiin viljelykasvilajeihin liittyvän kehityksen seurannassa. Rekisterin ohella voisi käytössä olla GPS-järjestelmään perustuva kartta muuntogeenisistä, tavanomaisista ja luomupelloista. Tiedot voisivat olla julkisesti saatavilla Internetissä tai muiden viestintäkanavien välityksellä.- Luodaan tunnistusjärjestelmä pelloille, joilla viljellään muuntogeenisiä kasveja.3.6 KirjanpitoKehitetään järjestelyjä, joiden avulla maatiloilla voidaan pitää kirjaa seuraavista asioista:- viljelyprosessi ja muuntogeenisten viljelykasvilajien käsittely, varastointi, kuljetus ja markkinoille saattaminen. Viljelijöillä on lain mukaan oltava käytettävissä järjestelmä, jossa yksilöidään, mistä he ovat saaneet muuntogeeniset organismit ja kenelle he ovat toimittaneet niitä, mukaan luettuna muuntogeeniset viljelykasvilajit ja siemenet. Tämä toteutetaan, kun muuntogeenisten organismien jäljitettävyyttä ja pakkausmerkintöjä koskeva lainsäädäntöehdotus on annettu(7),- maatilalla käyttöön otetut rinnakkaiseloon liittyvät käytänteet.3.7 Koulutus ja jatkokoulutusJäsenvaltioiden olisi rohkaistava järjestämään maanviljelijöille vapaaehtoista tai pakollista koulutusta ja jatkokoulutusta, jotta viljelijöiden ja muiden tahojen tietoisuus näistä kysymyksistä lisääntyisi. Jäsenvaltioiden on myös tarjottava teknistä tietoa rinnakkaiseloon liittyvien toimenpiteiden toteuttamisesta. Tähän voi kuulua erikoistuneen henkilöstön kouluttaminen, joka voisi sittemmin neuvoa maanviljelijöitä rinnakkaiseloon liittyvien toimenpiteiden suhteen.3.8 Tietojen toimitus ja vaihto sekä neuvontapalvelut- Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että maanviljelijöille tiedotetaan kattavasti seurauksista, joita aiheutuu tietyntyyppisen (muuntogeenisen tai muun) tuotannon aloittamisesta. Heille on tiedotettava erityisesti velvollisuuksista rinnakkaiseloon liittyvien toimenpiteiden toteuttamiseksi ja vahinkovastuusäännöistä, joita sovelletaan, jos sekoittumisesta aiheutuu taloudellista vahinkoa.- Kaikille kysymykseen tuleville toimijoille on annettava riittävästi tietoa rinnakkaiseloon liittyvien erityistoimenpiteiden toteuttamisesta. Yksi keino, jolla tällaista erityistietoa voitaisiin levittää, olisi vaatia, että siementen toimittaja liittää tiedot siemeneriin.- Jäsenvaltioiden olisi rohkaistava toimivaa ja säännöllistä tietojenvaihtoa ja verkottumista maanviljelijöiden ja muiden sidosryhmien välillä.- Jäsenvaltioiden olisi harkittava sellaisten Internet-pohjaisten tai puhelimitse toimivien tietopalvelupisteiden ("GMO-puhelin") perustamista, jossa vastattaisiin erityisiin tietopyyntöihin ja neuvottaisiin viljelijöitä ja muita toimijoita muuntogeenisiin organismeihin liittyvissä teknisissä, kaupallisissa ja oikeudellisissa kysymyksissä.3.9 Kiistatapauksissa sovellettavat sovittelumenettelytJäsenvaltioita kehotetaan ottamaan käyttöön sovittelumenettelyjä, joilla ratkaistaisiin rinnakkaiseloon liittyvien toimenpiteiden toteuttamista koskevat naapuriviljelijöiden väliset erimielisyydet.(1) Jotta GMO:eja voidaan viljellä EU:ssa, sille on täytynyt myöntää lupa viljelyyn direktiivin 2001/18/EY mukaisesti.(2) Ohjeet koskevat kaupallista siemenien ja viljelykasvien tuotantoa. Ne eivät koske koetarkoituksessa ympäristöön levitettyjä muuntogeenisiä viljelykasveja.(3) EYVL L 159, 3.6.1998, s. 4.(4) EYVL L 6, 11.1.2000, s. 13.(5) Neuvoston asetus (EY) N:o 1804/1999 (EYVL 222, 24.8.1999, s. 1.(6) Suku tarkoittaa ryhmää sukulaislajeja.(7) Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi geneettisesti muunnettujen organismien jäljitettävyydestä ja merkinnöistä ja geneettisesti muunnetuista organismeista valmistettujen elintarvikkeiden ja rehujen jäljitettävyydestä sekä direktiivin 2001/18/EY muuttamisesta (KOM(2001) 182 lopullinen).


Euroopan Keskuspankin suositus, annettu 8 päivänä huhtikuuta 1999, setelien liikkeeseen laskemisesta aiheutuneiden kustannusten kirjaamisesta (EKP/1999/NP7)


				|

		52011SC0818

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Bulgariaand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Bulgaria, 2011-2014

			   	Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Bulgarian kansallisesta uudistusohjelmasta
vuodelta 2011
sekä siihen sisältyvä neuvoston lausunto
Bulgarian tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2011–2014
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan
4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1] ja
erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[2],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta
2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja
kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa
talouspolitiikan koordinointia. Strategia keskitetään avainalueisiin, joilla
tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn
lisäämiseksi.
(2)
Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010
suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista
suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen
jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista[3]. Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt
suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat
huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.
(3)
Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011
ensimmäisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi uusi talouden ohjauksen ja
hallinnan jakso EU:ssa ja ensimmäinen politiikan yhdennetyn
etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka perusta on Eurooppa 2020
-strategiassa.
(4)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta
2011 julkisen talouden vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka
ovat 15 päivänä helmikuuta ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston päätelmien
ja komission vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että etusijalle
on asetettava talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden kestävyyden
palauttaminen, työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten avulla sekä
uudet kasvua edistävät toimet. Se kehotti kaikkia jäsenvaltioita toteuttamaan
näihin painopisteisiin perustuvia konkreettisia toimenpiteitä, jotka
sisällytetään niiden vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin
uudistusohjelmiin.
(5)
Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 25 päivänä
maaliskuuta 2011 Euro Plus ‑sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita
esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan sisällyttää vakaus- tai
lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.
(6)
Bulgaria toimitti vuosiksi 2011–2014 laaditun
lähentymisohjelmansa vuoden 2011 tarkistuksen ja vuonna 2011 laaditun
kansallisen uudistusohjelmansa 15 päivänä huhtikuuta 2011. Ohjelmat on arvioitu
samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.
(7)
Talouskriisi katkaisi voimakkaan kasvun, jota
ylläpitivät merkittävä ulkomaisten suorien sijoitusten virta ja luotonannon
kasvu. Vuoden 2010 toisella neljänneksellä BKT kääntyi jälleen kasvuun, kun se
oli kumulatiivisesti laskenut 7,1 prosenttia huipustaan, ja BKT:n määrä pysyi pitkälti
tasaisena koko vuoden 2010. Merkittävimpiä kasvutekijöitä ovat olleet viennin
vahva nousu ja varastojen täydennys. Julkisen talouden rahoitusasema oli ennen
kriisiä ylijäämäinen, mutta vuonna 2009 alijäämää oli 4,7 prosenttia suhteessa
BKT:hen ja 3,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2010. Tuotanto ja työllisyys
kasvoivat vientivetoisilla aloilla, mutta rakennus- ja kiinteistöalalla sekä
vähittäiskaupassa on ollut hiljaista, mikä on hillinnyt elpymistä kuluneena
vuonna. Tuotannon korjausliike näkyi eniten työllisyydessä, ja työpaikkoja on
vuoden 2008 huippulukemista menetetty noin 358 000. Tämän seurauksena
työttömyys kasvoi useamman prosenttiyksikön 10,2 prosenttiin vuonna 2010, eikä
työllisyyden uskota palaavan kriisiä edeltäneelle tasolleen keskipitkällä
aikavälillä.
(8)
Neuvosto on neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97
mukaisen tarkistetun lähentymisohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä,
että julkisen talouden ennusteiden perustana oleva makrotalouden skenaario
perustuu komission yksiköiden talousennusteen ennusteita optimistisempiin
kasvuennusteisiin. Julkista taloutta sopeutettiin vuonna 2010 rakenteellisesti
huomattavasti ja etupainotetusti yli 2 prosenttiyksikköä, mutta vuonna 2011
julkisen talouden sopeutus jää selvästi alle suosituksen, joka on vähintään
0,75 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tarkistettuun lähentymisohjelmaan kuitenkin
sisältyy liiallisen alijäämän korjaaminen vuonna 2011 neuvoston suosituksen
mukaisesti, ja sen jälkeenkin alijäämää supistetaan edelleen. Ohjelmassa ei
kuitenkaan anneta riittävän tarkkoja tietoja suunnitelluista julkisen talouden
toimenpiteistä, joilla vuosien 2012–2014 julkisen talouden tavoitteet on määrä
saavuttaa. Alaspäin tarkistettu keskipitkän aikavälin tavoite, joka on vuonna
2014 saavutettava 0,6 prosentin rakenteellinen alijäämä suhteessa BKT:hen, on
edelleen vaadittua vähimmäistasoa haastavampi. Tavoite on vakaus- ja
kasvusopimuksen mukainen, ja se on määrä saavuttaa ohjelmakauden lopussa
(vuonna 2014). Sen jälkeen, kun liiallinen alijäämä on suunnitellusti saatu
korjattua vuonna 2011, vuosiksi 2012–2014 suunnitellut keskimääräiset vuotuiset
rakenteelliset julkisen talouden toimet jäävät kuitenkin selvästi alle
vuotuisen rakenteellisen sopeutuksen vähimmäismäärän, joka on suosituksen
mukaan 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Talousnäkymien hiljalleen parantuessa
ohjelmassa olisi pyrittävä saavuttamaan keskipitkän aikavälin tavoite
nopeammin. Kun julkisen talouden menojen vuosiksi 2012–2013 ennustettua kasvua
verrataan varovaiseen arvioon potentiaaliseen tuotannon kasvusta keskipitkällä
aikavälillä, ennuste vaikuttaa optimistiselta, ja siitä aiheutuu riski julkisen
talouden rakenteelliselle rahoitusasemalle keskipitkällä aikavälillä.
(9)
Liiallisen alijäämän korjaaminen suunnitellusti
vuoden 2011 loppuun mennessä auttaa palauttamaan luottamusta ja lisäämään
hallituksen politiikan uskottavuutta. Keskipitkällä aikavälillä on tärkeä
saavuttaa pienen rakenteellisen alijäämän tavoite, 0,6 prosenttia suhteessa
BKT:hen, sen varmistamiseksi, että finanssipolitiikka tukee harjoitettavaa
rahapolitiikkaa. Julkisen talouden vakauttamistoimia kuitenkin haittaa julkisen
sektorin tehottomuus. Tämä saattaa johtaa huomattaviin menopaineisiin, kun
talousarviotulot ovat todennäköisesti rakenteellisesti pienempiä kuin kriisiä
edeltäneinä huippuvuosina. Siksi tarvitaan kunnianhimoisia julkisen talouden
uudistuksia, jotta saadaan aikaan tarvittava julkisen talouden sopeutus ja
voidaan varmistaa rahoitus tarvittavien rakenneuudistusten täytäntöönpanoon,
EU:n tukemien hankkeiden osarahoitus mukaan luettuna.
(10)
Bulgarian finanssipolitiikka toimi ennen kriisiä
suotuisassa talousympäristössä suhteellisen hyvin. Julkisen talouden
tavoitteisiin päästiin säännönmukaisesti, ja finanssipoliittisia puskureita
kertyi huomattavasti. Talouskriisin vaikutuksesta talousarvio oli vuonna 2009
ensimmäisen kerran moneen vuoteen alijäämäinen, ja rikottiin sääntöä, jonka
mukaan talousarvion on oltava tasapainossa tai ylijäämäinen ja julkisten
menojen osuuden on oltava alle 40 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämä liittyi
osittain menosuunnittelun ja -valvonnan heikkouksiin. Siinä näkyi myös se
tosiasia, että kriisiä edeltäneestä vilkkaasta taloudellisesta toiminnasta
saaduilla ennakoimattomilla tuloilla oli rahoitettu satunnaisten menojen
suhteellisen suurta lisäystä ja sosiaaliturvamaksujen leikkauksia. Näiden
ongelmien ratkaisemiseksi viranomaiset pyrkivät useilla aloitteilla parantamaan
menovalvontaa sekä seuranta- ja raportointijärjestelmiä, hyväksymällä muun
muassa kattavan lainsäädäntöpaketin, jolla vahvistetaan finanssipoliittisia
sääntöjä ja keskipitkän aikavälin julkisen talouden kehystä. Paketin odotetaan
lisäävän julkisen talouden kurinalaisuutta ja politiikkojen ennakoitavuutta,
vähentävän makrotalouden epävakautta ja varmistavan finanssipolitiikan myötäsyklisyyden
vähenemisen.
(11)
Kriisiä edeltäneinä huippuvuosina työmarkkinat
kiristyivät huomattavasti ja palkat nousivat tuottavuuden kasvua nopeammin.
Enimmillään palkat nousivat vuositasolla lähes 20 prosenttia vuoden 2007
viimeisellä neljänneksellä. Laskusuhdanteen jälkeen palkkakehitys on alkanut
hidastua, vaikka työsopimussuhteessa työskentelevien palkansaajien (noin 65
prosenttia työvoimasta) palkat nousivat vielä lähes 10 prosenttia eli
suhteellisen paljon. Kun palkkojen nousu saadaan seuraamaan tuottavuuden
kasvua, talouden rakenteiden sisäinen uudistaminen kohti tuottavia ja
vientivetoisia aloja helpottuu.
(12)
Työmarkkinoille osallistumisen esteet johtuvat
osittain siitä, ettei asianmukaisesti kohdennettua ja räätälöityä aktiivista
työmarkkinapolitiikkaa ole harjoitettu riittävästi, ja toisaalta taas siitä,
että työvoimaviranomaisten toiminta on tehotonta ja alirahoitettua. Julkiset
palvelut aktivoimisen, työnhaussa avustamisen ja uudelleenkoulutuksen
osa-alueilla ovat heikkoja, ja niihin osoitetaan vain vähän julkisia varoja.
Aktiiviset työmarkkinapoliittiset toimenpiteet ovat myös rajallisia, sillä
aktivointitoimenpiteet koskevat vain 12:ta prosenttia työnhakijoista.
Aluekohtaisten työllisyysohjelmien käynnistämisellä ja EU:n rakennerahastojen
mittavilla koulutusohjelmilla tulee lyhyellä aikavälillä olemaan positiivisia
vaikutuksia. Politiikan suunnittelua kuitenkin haittaa ohjelmien seuranta- ja
arviointikapasiteetin heikkous. Työvoimaviranomaisten hiljattain teettämän
raportin (”Aktiivisen työvoimapolitiikan nettovaikutusten arviointi
Bulgariassa”) mukaan työttömien työnhakua saataisiin tehostettua, jos palvelut
olisivat yksilöllisempiä ja laadukkaampia ja työvoimatoimistojen
infrastruktuuria parannettaisiin.
(13)
Talouskriisi vaikuttaa edelleen työmarkkinoihin. Työttömyysaste
kasvoi 5,4 prosentista 10,2 prosenttiin vuosien 2008 ja 2010 välillä, ja
nuorten (15–24-vuotiaiden) työttömyysaste oli 23,2 prosenttia vuonna 2010.
Kriisi kosketti erityisesti matalan osaamistason työntekijöitä (joihin kuuluu
myös suuri osa romanivähemmistöstä), joita työttömistä on lähes 70 prosenttia.
Pitkäaikaistyöttömien osuus (46 prosenttia vuonna 2010) on suurempi kuin EU:ssa
keskimäärin (40 prosenttia vuonna 2010), ja ongelmasta saattaa tulla
rakenteellinen. Nuorten työvoimaosuus on jatkuvasti pysytellyt alle kahden
kolmasosan EU:n keskiarvosta (29,5 prosenttia vuonna 2009, EU:ssa 43,8
prosenttia). Nuorten työllisyysaste oli 24,8 prosenttia vuonna 2009 (EU:ssa
35,2 prosenttia). Myös niiden nuorten osuus, jotka eivät ole koulutuksessa eivätkä
töissä (19,5 prosenttia 15–24-vuotiaista), on Bulgariassa suurin. Yksi
suurimmista nuorten työmarkkinoille osallistumisen esteistä on se, että
mahdollisuuksia yhdistää opiskelu ja työskentely etenkin työmarkkinoille
siirtymistä helpottavien opiskelualan harjoittelu- ja oppisopimuspaikkojen
avulla on vähän.
(14)
Vaikka koulutustaso on keskiarvoa parempi,
Bulgariassa on yli 40 prosenttia luku- ja laskutaidoiltaan heikkoja. Tämä on
merkki siitä, että koulutusjärjestelmää on varaa parantaa, jotta se vastaisi paremmin
työmarkkinoiden tarpeisiin. Jokin aika sitten tehdyn koulujen
hajauttamisuudistuksen positiivisten tulosten perusteella laadittavan esikoulu-
ja koululain uskotaan tarjoavan joitakin ratkaisuja, joita voidaan vielä
vahvistaa taloudellisen itsenäisyyden, esikouluopetukseen osallistumisen ja
ulkoisen arvioinnin sekä vastuullisuuden varmistamisen osalta. Koulun
keskeyttämisaste (14,7 prosenttia vuonna 2009) on lähellä EU:n keskiarvoa,
mutta se on erityisen korkea romanien keskuudessa (arviolta 43 prosenttia
vuonna 2008). Korkea-asteen koulutuksen saaneiden osuus (27,9 prosenttia vuonna
2009) on pienempi kuin EU:ssa keskimäärin (32,2 prosenttia). Korkeakoulutuksen
uudistus on Bulgariassa viivästynyt huomattavasti. Uudistustarpeisiin
päästäneen vastaamaan uudella korkeakoululailla, jota esitettiin jo vuonna
2010, mutta joka sittemmin vedettiin pois käsittelystä.
(15)
Eläkeuudistusta, josta päätettiin vuonna 2010, ei
ole kytketty elinajanodotteeseen eikä terveydenhuolto- ja
pitkäaikaishoitojärjestelmän tilanteeseen. Täytäntöönpanoaika on vuodesta 2011
vuoteen 2026 siten, että suurin osa toimenpiteistä tulee voimaan ajanjakson
jälkipuoliskolla, mikä saattaa vaarantaa eläkejärjestelmän ensimmäisen pilarin
täytäntöönpanon ja kestävyyden.
(16)
Bulgariassa köyhyys on vakavampi ongelma kuin
EU:ssa keskimäärin (41,9 prosenttia väestöstä kokee vakavaa aineellista
puutetta, kun vastaava luku EU:ssa on 8,1 prosenttia). Noin 66 prosenttia
vanhuksista elää köyhyysuhan alla. Tämä on huomattavasti enemmän kuin EU:ssa
keskimäärin. Parin viimeisen vuoden aikana on näkynyt merkkejä elinolosuhteiden
heikkenemisestä. Kun otetaan huomioon väestörakenne, köyhyyden poistamista
koskevien kansallisen uudistusohjelman tavoitteiden saavuttaminen riippuu
pitkälti siitä, että iäkkäämpiä työntekijöitä ja epäedullisessa asemassa olevia
henkilöitä koskevat politiikat suunnitellaan asianmukaisesti ja että
sosiaaliset tulonsiirrot ovat riittäviä. Kansalliseen uudistusohjelmaan
sisältyy romanien (arviolta 10 prosenttia väestöstä) integroimiseen tähtäävän
toimintastrategian laatiminen, jotta monet työllisyyteen, koulutukseen,
terveydenhuoltoon ja asumiseen liittyvät esteet saataisiin poistettua yhdellä
kattavalla suunnitelmalla.
(17)
Julkisten palvelujen tehottomuus estää edelleen
kasvua. Vaikka julkisia palveluja on hiljattain virtaviivaistettu,
julkishallinnon uudistuksessa ei ole puututtu henkilöstön eikä avaintoimintojen
laatuun. Kiinteitä laajakaistayhteyksiä on Bulgariassa hyvin vähän – 14,9
prosenttia eli toiseksi vähiten EU:ssa – mikä rajoittaa myös sähköisesti
tuotettujen palvelujen laajenemista.
(18)
Julkisten hankintojen epäsäännönmukaisuusaste on 60
prosenttia kaikista tarkistetuista hankintamenettelyistä ja vieläkin suurempi
laajoissa julkisissa infrastruktuurihankkeissa, joissa viranomaisilta edellytetään
etukäteisvalvontaa. Julkistalouden tarkastusviraston kapasiteettia on
supistettu huomattavasti, ja tämän seurauksena virasto teki
etukäteistarkastuksen ainoastaan 12 prosentissa julkisista
hankintamenettelyistä vuonna 2009.
(19)
Bulgarian talous on yksi energiaintensiivisimmistä
EU:ssa. Silmiinpistävä esimerkki tästä on kotitalouksien lämmitys, jossa
suurimman ongelman aiheuttavat huonosti hoidetut moniasuntoiset talot.
Tukikelpoisuussääntöihin hiljattain tehtyjen muutosten myötä EU:n
rakennerahastovaroja voidaan käyttää energiatehokkuuteen tähtääviin
investointeihin. Investointeja on tehty vähän, kun energia- ja liikenneveroista
saatavat tulot ovat laskeneet suhteessa BKT:hen sekä suhteessa työhön
kohdistuviin veroihin, jotka ylittävät selvästi EU:n keskiarvon.
Energiamarkkinoille pääsyä haittaavat vähentynyt kilpailu ja epäselvät
hinnanmääritysmekanismit.
(20)
Bulgaria on tehnyt useita sitoumuksia Euro Plus
-sopimuksen nojalla[4].
Julkisessa taloudessa nämä sitoumukset koskevat julkisen talouden kestävyyden
pönkittämistä eläkeuudistustoimenpiteillä, joilla pyritään varmistamaan
tulosperusteinen palkkaus julkisella sektorilla jäädyttämällä eläkkeet ja
palkat vuoteen 2013 asti ja vahvistamalla julkisen talouden kehystä julkisen
talouden vakautussopimuksella, joka sisältää sitovia määrällisiä
finanssipoliittisia sääntöjä. Työllisyyden edistämiseksi toteutetaan
toimenpiteitä, joilla vähennetään pimeää työtä ja lisätään työmarkkinoille
osallistumista. Kilpailukykyä koskevissa toimenpiteissä keskitytään
hallinnollisen taakan vähentämiseen ja sähköisen hallinnon lisäämiseen sekä
koulutukseen pääsyn ja koulutusjärjestelmän tulosten parantamiseen. Edellä
mainitut sitoumukset koskevat kolmea sopimuksen neljästä osa-alueesta
(rahoitusala jää ulkopuolelle). Niillä jatketaan lähentymisohjelmassa ja
kansallisessa uudistusohjelmassa hahmoteltuja laajempia uudistusohjelmia ja
vauhditetaan uudistushankkeita julkisen talouden ohjausjärjestelmän, julkisen
hallinnon ja koulutuksen aloilla. Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyt
sitoumukset on arvioitu ja otettu huomioon suosituksissa.
(21)
Komissio on arvioinut lähentymisohjelman ja
kansallisen uudistusohjelman sekä Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyt
sitoumukset[5]. Se
on ottanut huomioon niiden merkityksen Bulgarian finanssipolitiikan sekä sosiaali-
ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta. Lisäksi se on arvioinut, ovatko ne
EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska Euroopan unionin talouden ohjausta
ja hallintaa on tarpeen tehostaa kokonaisuudessaan antamalla EU:n tason panos
tuleviin kansallisiin päätöksiin. Komission mukaan vuoden 2010 huomattavan ja
etupainotetun julkisen talouden vakautuksen jälkeen vuotta 2011 koskevat
julkisen talouden vakauttamissuunnitelmat olisi pantava täytäntöön
suunnitellusti ja alijäämä olisi saatettava alle 3 prosentin viitearvon
neuvoston suosituksen mukaisesti. Tarkistetussa ohjelmassa ei anneta
riittävästi tietoja suunnitelluista julkisen talouden toimenpiteistä, joilla
julkisen talouden tavoitteet vuosiksi 2012–2014 on määrä saavuttaa, ja siinä
olisi voitu varmistaa valitun keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttaminen
nopeammassa tahdissa. Julkisen talouden kehyksen vahvistamisella ankkuroidaan
julkisen talouden kurinalaisuutta ja lisätään hallituksen politiikan
ennustettavuutta ja uskottavuutta keskipitkällä aikavälillä. Kilpailukykyä
olisi vielä vahvistettava ihmisten työllistymisen helpottamiseksi, monia
esteitä kohtaavien muita heikommassa asemassa olevien ryhmien suojelemiseksi,
julkishallinnon ja sääntelyviranomaisten valmiuksien kehittämiseksi, resurssitehokkuuden
parantamiseksi sekä investointi- ja kasvumahdollisuuksien avaamiseksi.
(22)
Neuvosto on tutkinut Bulgarian tarkistetun
lähentymisohjelman vuodelta 2011 edellä esitetyn arvioinnin perusteella ja
ottaen huomioon myös Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126
artiklan 7 kohdan nojalla 2 päivänä kesäkuuta 2010 annetun neuvoston
suosituksen. Neuvoston lausunto[6] on
esitetty erityisesti jäljempänä 1 ja 2 kohdassa esitetyissä suosituksissa.
Neuvosto on tutkinut Bulgarian kansallisen uudistusohjelman ottaen huomioon 25
päivänä maaliskuuta 2011 hyväksytyt Eurooppa-neuvoston päätelmät,
SUOSITTAA, että Bulgaria toteuttaisi
vuosina 2011–2012 toimia, joilla se
(1)
jatkaa talousarvion tehokasta toteutusta
korjatakseen liiallisen alijäämän vuonna 2011; täsmentää vuosien 2012–2014
julkisen talouden strategiaa tukevat toimenpiteet ja hyödyntää käynnissä olevaa
talouden elpymistä nopeuttaakseen julkisen talouden keskipitkän aikavälin
tavoitteeseen tähtäävää julkisen talouden sopeuttamista pääasiassa niin, että
menojen kasvu pidetään linjassa keskipitkän aikavälin potentiaalisen kasvun
kanssa, mutta kasvua edistävien julkisten menojen osuutta lisätään;
(2)
parantaa julkisen talouden suunnittelun
ennustettavuutta ja täytäntöönpanoa erityisesti vahvistamalla julkisen talouden
ohjausjärjestelmää; suunnittelee ja ottaa tätä varten käyttöön sitovat
finanssipoliittiset säännöt ja hyvin määritellyn keskipitkän aikavälin julkisen
talouden kehyksen, jolla varmistetaan läpinäkyvyys kaikilla hallinnon tasoilla;
ottaa käyttöön toimenpiteet, jotta talousarviosta raportoidaan
suoriteperusteisesti;
(3)
nopeuttaa nykyistä eläkejärjestelmän uudistusta ja
vahvistaa toimenpiteitä, joilla autetaan iäkkäämpiä työntekijöitä pysymään
työssä pitempään;
(4)
edistää työmarkkinaosapuolia kuullen ja kansallisia
käytäntöjä noudattaen politiikkoja, joilla varmistetaan, että palkkojen nousu
vastaa paremmin tuottavuuden kehitystä ja tukee kilpailukykyä;
(5)
pyrkii vastaamaan erityisesti monia esteitä
kohtaavien, muita heikommassa asemassa olevien ryhmien köyhyyden torjumisen ja
sosiaalisen osallisuuden edistämisen haasteisiin laajentamalla
yksityisten työvoimapalvelujen tarjoajien markkinoita,
nykyaikaistamalla julkisia työvoimapalveluja, jotta niillä on riittävät
valmiudet sovittaa yhteen osaamisprofiilit ja työmarkkinoiden kysyntä, ja
kohdistamalla tukitoimia keskitetysti vähän koulutetuille nuorille; edistää
koulutusuudistusta hyväksymällä esikoulu- ja koululain sekä uuden
korkeakoululain vuoden 2012 puoliväliin mennessä;
(6)
tehostaa pyrkimyksiä kehittää hallinnollisia
valmiuksia keskeisillä hallinnonaloilla ja sääntelyvirastoissa, jotta julkiset
palvelut pystyvät tehokkaammin vastaamaan kansalaisten ja yritysten tarpeisiin;
ottaa käyttöön toimenpiteitä, joilla julkiset hankinnat tarkastetaan
riskinarviointien perusteella ja vahvistetaan viranomaisten valmiuksia estää
sääntöjenvastaisuuksia ja määrätä niistä seuraamuksia, jotta julkisten varojen
käytön laatua ja rahalle saatavaa vastinetta saadaan parannettua;
(7)
poistaa markkinoille pääsyn esteet,
tuottotakuujärjestelyt sekä hintavalvonnan, ja takaa Bulgarian energia-alan
sääntelyviranomaisen täyden riippumattomuuden, jotta sähkö- ja
kaasumarkkinoille saadaan lisää kilpailua; ottaa käyttöön kannustimia
rakennusten energiatehokkuuden parantamiseksi.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL C …, s..
[3]               Pidetään voimassa
vuonna 2011 19 päivänä toukokuuta 2011 annetulla neuvoston
päätöksellä 2011/308/EU.
[4]               Lisätietoa Euro Plus -sopimuksen nojalla tehdyistä
sitoumuksista on asiakirjassa SEC(2011) 711.
[5]               SEC(2011) 711.
[6]               Lausunnosta on säädetty neuvoston asetuksen (EY) N:o
1466/97 9 artiklan 3 kohdassa.


				|

		52014DC0420

			Suositus NEUVOSTON SUOSITUS Alankomaiden vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Alankomaiden vuoden 2014 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto /* COM/2014/0420 final */

Suositus
NEUVOSTON SUOSITUS
Alankomaiden vuoden 2014 kansallisesta
uudistusohjelmasta
sekä samassa yhteydessä annettu Alankomaiden vuoden 2014 vakausohjelmaa koskeva
neuvoston lausunto
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja
148 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman
valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta
7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97[1]
ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon
ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011[2] ja erityisesti sen 6
artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[3],
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
päätöslauselmat[4],
ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,
ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,
ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean
lausunnon,
ottaa huomioon sosiaalisen suojelun komitean
lausunnon,
ottaa huomioon talouspoliittisen komitean
lausunnon,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä
maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu-
ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa
talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla
tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia kestävään
kasvuun ja lisätä sen kilpailukykyä.
(2)
Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010
komission ehdotusten pohjalta suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin
talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi
21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
suuntaviivoista Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat.
Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon
kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.
(3)
Valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät
29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii
johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille
kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät
toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat
erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 -strategian
tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.
(4)
Neuvosto antoi 9 päivänä heinäkuuta 2013
suosituksen Alankomaiden vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta ja
lausunnon Alankomaiden vuosien 2012–2017 tarkistetusta vakausohjelmasta.
Komissio antoi 15 päivänä marraskuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 473/2013[5] mukaisesti lausunnon Alankomaiden alustavasta talousarviosuunnitelmasta
vuodeksi 2014[6].

(5)
Komissio hyväksyi 13 päivänä marraskuuta 2013
vuotuisen kasvuselvityksen[7],
mikä aloitti vuoden 2014 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Komissio
hyväksyi samana päivänä asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia
koskevan kertomuksen[8],
jossa se katsoi, että Alankomaat kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista
laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.
(6)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 20 päivänä
joulukuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen
ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa
eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa
normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua
työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa
julkishallintoa.
(7)
Komissio julkaisi 5 päivänä maaliskuuta 2014
asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun Alankomaita
koskevan perusteellisen tarkastelun[9]
tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Alankomaiden
makrotaloudessa on edelleen epätasapainotiloja, jotka edellyttävät seurantaa ja
politiikkatoimia. Yksityisen sektorin velkaa ja sen meneillään olevaa
vähentämistä koskevaan makrotalouden kehitykseen, johon liittyvät jäljellä olevat
tehottomuudet asuntomarkkinoilla, on edelleen kiinnitettävä huomiota. Vaikka
vaihtotaseen suuri ylijäämä ei aiheuta riskejä samalla tavalla kuin suuret
alijäämät ja se liittyy osittain velan vähentämistarpeeseen, komissio aikoo
seurata vaihtotaseen kehittymistä Alankomaissa osana eurooppalaista
ohjausjaksoa.
(8)
Alankomaat toimitti vuoden 2014 kansallisen
uudistusohjelmansa 29 päivänä huhtikuuta 2014 ja vuoden 2014 vakausohjelmansa
30 päivänä huhtikuuta 2014. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta
niiden keskinäiset yhteydet on pystytty ottamaan huomioon.
(9)
Vuoden 2014 vakausohjelmassa esitetyn julkisen
talouden strategian tavoitteena on varmistaa, että vuonna 2013 saavutettu
liiallisen alijäämän korjaus on kestävä ja että julkisen talouden rahoitusasema
on lähellä keskipitkän aikavälin tavoitetta vuoteen 2015 mennessä. Keskipitkän
aikavälin tavoitteena on enintään 0,5 prosentin rakenteellinen alijäämä
suhteessa BKT:hen, mikä vastaa vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia.
Alankomaat on toteuttanut uusia huomattavia julkisen talouden toimenpiteitä,
mutta (uudelleenlasketun) rakenteellisen rahoitusaseman on määrä pysyä vuonna
2014 samana kuin vuonna 2013, mikä merkitsee huomattavaa poikkeamaa vaaditusta
vähimmäissopeutuksesta, joka on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Suunnitelman
mukaan (uudelleenlaskettu) rakenteellinen rahoitusasema paranee 0,3
prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuonna 2015. Menot kasvaisivat menojen vertailuarvon
mukaisessa tahdissa sekä vuonna 2014 että vuonna 2015. Alankomaiden julkisen talouden
strategian yleisarvion perusteella sopeutusura kohti keskipitkän aikavälin
tavoitetta on osittain vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten mukainen.
Vakausohjelman mukaan julkisen talouden bruttovelka vakautuu vuonna 2015 ja
supistuu sen jälkeen. Ohjelman julkisen talouden kehitysarvioiden perustana
oleva makrotalouden skenaario on uskottava, ja sen on laatinut riippumaton
Alankomaiden talouspoliittinen tutkimuskeskus. Julkisen talouden tavoitteisiin
kohdistuvat riskit näyttävät olevan huomattavia, mutta ne ovat yleisesti ottaen
tasapainossa. Komission kevään 2014 talousennusteen mukaan rakenteellisen
rahoitusaseman odotetaan vakautuvan vuonna 2014 ja paranevan 0,5 prosenttia
suhteessa BKT:hen vuonna 2015. Komission ennusteen mukaan Alankomaat noudattaisi
menojen vertailuarvoa vuonna 2014, mutta ei vuonna 2015. Alankomaiden
kasvupotentiaalin parantamiseksi on ehdottoman tärkeää, että edellytetty
vakauttaminen turvaa kasvua edistävät menot, kuten ne, jotka liittyvät
innovointiin ja tutkimukseen, mukaan lukien perustutkimus, sekä koulutukseen.
Neuvosto katsoo ohjelman arvioinnin ja komission ennusteen perusteella
asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisesti, että Alankomaat supisti julkisen
talouden alijäämän kestävästi alle 3 prosentin suhteessa BKT:hen vuonna 2013,
mutta vaarana on, että vuonna 2014 poiketaan merkittävästi ennalta ehkäisevän
osion vaatimuksista.
(10)
Keskeisen haasteen muodostavat asuntomarkkinat.
Niille on vuosikymmenten kuluessa muodostunut jäykkyyksiä ja vääristäviä
kannustimia, jotka muokkaavat asuntorahoitusta ja alakohtaista
säästökäyttäytymistä. Kotitalouksien taipumus ottaa paljon velkaa
asuntovarallisuutta vastaan on suurelta osin tulosta pitkään käytössä olleista
verokannustimista, erityisesti asuntolainojen täydestä korkovähennyksestä. Huhtikuun
2012 jälkeen on toteutettu useita toimenpiteitä, joilla on osittain puututtu
näihin kannustimiin. Niistä osa koskee asuntorahoituksen verotuskohtelun
mukauttamista. Asteittainen asuntolainojen korkovähennysten rajoittaminen
verotuksessa ja lainan lyhentämistä koskevien kannustimien lisääminen ovat
tarpeellisia toimia, mutta niiden toteuttaminen on liian hidasta vaikuttaakseen
merkittävästi lainakäyttäytymiseen. Sadan prosentin luototusaste, joka on määrä
saavuttaa vuonna 2018, on edelleen korkea. Vuokramarkkinoita rajoittaa
sääntely, ja yhteiskunnan tukemia asuntoja on hyvin paljon ja niihin on pitkät
jonot. Hiljattain yhteiskunnan tukemien vuokra-asuntojen sektorilla toteutettu
vuokrien porrastaminen enemmän tulojen mukaan on askel oikeaan suuntaan, mutta
sen vaikutus on rajallinen. Yhteiskunnan tukemia asuntoja hallinnoivat
yritykset voivat edelleen rakentaa asuntoja, joiden kuukausivuokra ylittää
tuettujen vuokrien ylärajan. Vaikka vuoden 2013 suosituksissa kehotettiin
keskittämään toiminta tukea eniten tarvitseviin kotitalouksiin, tätä ei ole
tehty. Siitä johtuu, että vaikka ehdotetut toimenpiteet ovat oikeansuuntaisia,
uudistuksilla kyetään puuttumaan taustalla oleviin ongelmiin hitaasti. Tämän
vuoksi toimenpiteitä on vauhditettava ja samalla varmistettava, että
yhteiskunnan tukemia asuntoja on tarjolla vähäosaisille, jotka eivät kykene
hankkimaan asuntoja markkinaehdoin. Tämä koskee myös asuinalueita, joilla
kysyntää on paljon. Vuoden 2013 suosituksissa ehdotettiin, että
asuntomarkkinoihin kohdistuvien toimenpiteiden tehostamisessa olisi otettava
huomioon yleinen talouden kehitys. Koska talouden ja asuntomarkkinoiden
elpymisen odotetaan jatkuvan, olisi harkittava uudistusvauhdin nopeuttamista.
(11)
Eläkejärjestelmän pitkän aikavälin kestävyyttä on
parannettu nostamalla lakisääteistä eläkeikää asteittain 65 vuodesta (vuonna
2012) 67 vuoteen (vuonna 2023). Alankomaat on käynnistänyt julkisesti ja
yksityisesti rahoitettujen eläkepilarien ja pitkäaikaishoitojärjestelmän
kattavat uudistukset. Tätä täydentävät uudistukset, joiden tavoitteena on
kannustaa ikääntyneitä työntekijöitä työskentelemään kauemmin ja lisätä
työvoiman liikkuvuutta. Pitkäaikaishoidon uudistusten myötä vastuuta on
siirretty kunnille. Sen johdosta kokonaismenoja voidaan supistaa ja keskittää
huomio tehokkuusetuihin. Osa näistä merkittävistä uudistuksista on vielä
hyväksymättä. Jäljellä olevia haasteita ovat kustannusten ja riskien
asianmukainen jakaminen niin sukupolvien sisällä kuin niiden välillä. Lisäksi
pitkäaikaishoidon laatua ja saatavuutta on seurattava. Pitkäaikaishoidon
uudistamista koskevien suunnitelmien toteuttaminen auttaisi hillitsemään
ikääntymiseen liittyvien kustannusten nopeaa kasvua ja vahvistaisi julkisen
talouden kestävyyttä. Pitkäaikaishoidon laatu ja saatavuus olisi säilytettävä
asianmukaisella tasolla.
(12)
Hallituksen ehdottamien työmarkkinauudistusten
tavoitteena on työvoimaosuuden ja työvoiman liikkuvuuden lisääminen.
Työmarkkinoille osallistumista koskevan lain tarkoituksena on nopeuttaa
työvoimaosuuden kasvua. Näitä uudistuksia ei ole kuitenkaan vielä vahvistettu
lainsäädännössä. Työntekoa estävien kannustinloukkujen vähentämiseksi ja
työmarkkinoiden marginaaliin jääneiden henkilöiden työllistettävyyden
parantamiseksi tarvitaan lisätoimenpiteitä, jotka kohdistuvat esimerkiksi
naisiin, maahanmuuttajataustaisiin henkilöihin, vammaisiin ja ikääntyneisiin
henkilöihin. Alankomaat on ilmoittanut työttömyysturvajärjestelmänsä ja
verrattain tiukan työsuhdeturvalainsäädäntönsä uudistuksista, joihin sisältyy
verokannustin työmarkkinoille osallistumisen lisäämiseksi. Vaikka nämä toimet
ovat oikeansuuntaisia, niitä voidaan arvioida täysimääräisesti vasta sitten,
kun ne on toteutettu. Kotitalouksien toiseen tulonsaajaan kohdistuvien jäljellä
olevien pidäkkeiden poistamisen vauhdittaminen näiden henkilöiden
työtuntimäärän lisäämiseksi voisi helpottaa tulevaa työvoimapulaa. Lisäksi
kotitalouksien kokonaistuloja ja näin ollen kotimaista kysyntää voidaan tukea
heikentämättä kilpailukykyä, jos institutionaalisen kehyksen tarjoamaa joustoa hyödynnetään
paremmin palkankorotusten eriyttämiseksi.
(13)
Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana
analysoinut kattavasti Alankomaiden talouspolitiikkaa. Se on arvioinut
vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman. Se on ottanut huomioon ei vain
niiden merkityksen Alankomaiden finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja
talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen
ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen
tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin.
Eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetut komission
suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–4.
(14)
Neuvosto on tutkinut Alankomaiden vakausohjelman
tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[10]
ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.
(15)
Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman
ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin
perusteella. Asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset
ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 2 ja 4.
(16)
Komissio on eurooppalaisen ohjausjakson osana myös
analysoinut koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän
analyysin perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö
on euro. Myös Alankomaiden olisi varmistettava, että kyseiset suositukset
pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,
SUOSITTAA, että Alankomaat toteuttaisi
vuosina 2014 ja 2015 toimia, joilla se:
1.           liiallisen
alijäämän korjaamisen jälkeen lisää vuoden 2014 julkisen talouden
toimenpiteitä, kun otetaan huomioon, että komission kevään 2014 talousennusteen
mukaan vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksiin nähden on muodostumassa ero,
jonka suuruus on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä kertoo merkittävän
poikkeaman riskistä; lujittaa vuonna 2015 merkittävästi julkisen talouden
strategiaa, jotta keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan ja säilytetään sen
jälkeen, ja varmistaa, että velkasääntöä noudatetaan, jotta julkisen talouden
velkasuhde pysyy kestävällä lasku-uralla; turvaa menojen toteutumisen aloilla,
joilla on kasvun kannalta välitöntä merkitystä, kuten koulutuksessa,
innovoinnissa ja tutkimuksessa;
2.           vauhdittaa työtä
asuntomarkkinoiden uudistamiseksi nopeuttamalla asuntolainan korkovähennyksen
pienentämistä verotuksessa, asettamalla vuokra-asuntomarkkinoille
markkinalähtöisemmän hinnoittelumekanismin sekä suhteuttamalla vuokria aiempaa
enemmän kotitalouden tuloihin vuokra-asuntosektorilla; seuraa yhteiskunnan
tukeman asuntotuotannon uudistuksen vaikutuksia pienipalkkaisiin kotitalouksiin
asuntojen saatavuuden ja kohtuuhintaisuuden osalta; jatkaa ponnisteluja
yhteiskunnan tukemaa asuntotuotantoa koskevien toimenpiteiden keskittämiseksi
tukea eniten tarvitseviin kotitalouksiin;
3.           toteuttaa eläkejärjestelmän
toisen pilarin uudistukset ja varmistaa kustannusten ja riskien asianmukaisen
jakamisen sukupolvien sisällä ja niiden välillä; tukee lakisääteisen eläkeiän
asteittaista nostamista toimenpiteillä, joilla parannetaan ikääntyneiden
työntekijöiden työllistettävyyttä; toteuttaa suunnitellun pitkäaikaishoitoalan
uudistuksen kestävyyden varmistamiseksi ja huolehtii palvelujen yhtäläisestä
saannista ja laadusta sekä seuraa uudistuksen vaikutuksia;
4.           ryhtyy lisätoimenpiteisiin
työmarkkinoille osallistumisen lisäämiseksi erityisesti työmarkkinoiden
reunamille jääneiden keskuudessa ja vähentää työvoimaan kohdistuvia
verotuksellisia pidäkkeitä; toteuttaa työsuojelulainsäädännön ja
työttömyysetuusjärjestelmän uudistukset sekä puuttuu työmarkkinoiden
jäykkyyksiin; mahdollistaa yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa ja kansallisen
käytännön mukaisesti palkankorotusten suuremman eriyttämisen hyödyntämällä
täysimääräisesti olemassa olevaa institutionaalista kehystä.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 420 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 ja P7_TA(2014)0129.
[5]               EUVL L 140, 27.5.2013, s. 11.
[6]               C(2013) 8008 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 87 final.
[10]             Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan
2 kohdan mukaisesti.